CÒMIC DE DESCÀRREGA GRATUÏTA: LA DESCENDÈNCIA SURREALISTA | Jacint Casademont\nCÒMIC DE DESCÀRREGA GRATUÏTA: LA DESCENDÈNCIA SURREALISTA\ntags: còmic, gratis, humor, les aventures de deivid i jc, tebeo\nSegueixen les aventures de Deivid i JC!\nAprofitant els esdeveniments que han sacsejat recentment la ciutat de Figueres en David Álvarez i servidor ens hem inspirat per crear una nova aventura dels nostres alter egos. Cal dir també, no sigui que ens fiquem en merders, que no pretenem lucrar-nos de cap manera al tractar el tema, ni burlar-nos i ni molt menys fer empipar a ningú. En cas contrari ja és problema seu.\nAquesta història que us expliquem es situa entre la segona entrega (Guiris Intergalàctics, que encara podeu trobar a les llibreries) i la tercera (encara hem de decidir-ne el nom) que sortirà a la venda a principis de l’any vinent. La Descendència Surrealista és un còmic breu de 6 pàgines que esperem que gaudiu; ja no només per la seva qualitat (indiscutible!) sinó també pel seu preu (GRATIS!!!).\nDit això, clica damunt l’enllaç que tens aquí abaix i que comenci l’aventura.\n← L’ACTUALITAT AMB DEIVID I JC\nVLOG: JACINTO DE VERANO 2 (Spider-man Homecoming i Neymar) →


Art. nr. SW0037 Tags: anklet, Sweet Marcel


Actualitzada 07/07/2021 a les 08:05\n1. Salut notifica 295 contagis a Lleida i tres malalts crítics més a les UCI\n2. Què és el cadmi i quants caps de gambes pots llepar aquest Nadal\n3. 'Els ocells', la comèdia negra de La Calòrica, aquest dissabte a La Llotja de Lleida\n4. Així va ser l'entrada apoteòsica de Belén Esteban al programa 'La Resistencia'\n5. Més instal·lacions i serveis en les estacions d'esquí lleidatanes


15 maig 2021 09:10\nR.SOCIETAT: Alberto, Rekarte, Pikabea, Antia, Aranzabal; Gómez, Gracia, Kuhbauer, Sa Pinto, Kovacevic i De Paula.\nAldondo per Kovacevic (minut 67), Idiakez per De Paula (minut 78) i Jauregi per Gracia (minut 83).\nEXTREMADURA: Gaspercic, Félix, Kalla, Oscar, Juanito, Poli, Manuel, Velamazán, Belenguer, Dure i Rueda.\nToril per Belenguer (minut 54), Gabrich per Rueda (minut 70) i David per Óscar (minut 83).\nÀRBITRE: Mejuto González (Astúries). Amonestà Juan Gómez, Kuhbauer, Idiakez, Belenguer i Juanito.\n1-0: minut 26, De Paula.\n2-0: minut 82, Idiakez.\nDEPORTIVO: Songo'o, Armando, Naybet, Donato, Romero, Mauro Silva, Flavio, Ziani, Djalminha, Fran i Pauleta.\n«Turu» Flores per Pauleta (minut 64), Hadji per Djalminha (minut 73) i Scaloni per Ziani (minut 92).\nBARCELONA: Hesp, Celades, Okunowo, Reiziger, Sergi, Cocu, Xavi, Rivaldo, Zenden, Anderson i Kluivert.\nGuardiola per Zenden (minut 62) i Giovanni per Celades (minut 82).\nÀRBITRE: Megía Dávila. Amonestà Reiziger, Donato, Naybet i Songo'o.\n1-0: minut 76, Hadji.\n1-1: minut 89, Rivaldo (p).\n2-1: minut 92, «Turu» Flores.\nSALAMANCA: Stelea, Edu Alonso, Corino, Leo Ramos, Lanna, Vellisca, Givanella, Tomás, Barbará, Munteanu i Cardetti.\nMarinescu per Tomás en el minut 62, Loren per Barbarà en el minut 88 i Casartelli per Munteanu en el minut 88.\nCELTA: Dutruel, Michel Salgado, Cáceres, Djorovic, Berges, Karpin, Mazinho, Mostovoi, Makelele, Penev i Revivo.\nTomás per Mostovoi en el minut 60, Sánchez per Penev en el minut 65 i Caires per Revivo en el minut 75.\nÀRBITRE: Losantos Omar. Groga a Revivo, Tomás, Leo Ramos, Cáceres, Karpin i Berges.\n0-1: minut 5, Mazinho.\n1-1: minut 86, Cardetti.\nAT.MADRID: Molina, Ramón, Santi, Chamot, Toni, Jugovic, Serena, Valerón, Lardín, Juninho i Correa.\nJosé Mari per Lardin (minut 46), Mena per Ramón (minut 46) i Njagus per Valerón (minut 74).\nATH.BILBAO: Etxeberria, Lacruz, C. García, P. Ferreira, Larrazábal, Felipe, Urrutia, Alkiza, Larrainzar, J. Etxeberria i Urzaiz\nJavi González per Lacruz (minut 60), Ezquerro per Urzaiz (minut 67) i Guerrero per J.Etxeberria (minut 77).\nÀRBITRE: Japón Sevilla (Col·Legi Andalús). Amonestà Valerón, Serena, Ramón, Juninho, Javi González, Ezquerro i Alkiza.\nESPANYOL: Toni, Nando, Pochettino, Pacheta, Cristóbal, Arteaga, Helguera, Villa, Benítez, Posse i Esnáider.\nSergio per Benítez i nan Ribera per Arteaga.\nR.MADRID: Illgner, Panucci, Sanchís, Iván Campo, Fernando Sanz, Guti, Seedorf, Jarni, Raúl, Morientes i Suker.\nJaime per Seedorf i Etoo per Suker.\nÀRBITRE: Puentes Leira (col·legi gallec). Amonestà Morientes, Nan Ribera, Cristóbal, Pacheta i Sergio.


La Universitat com a focus de cultura\n“Hem d’aconseguir que la bona recerca que fem arribi més a la societat i així contribuir a millorar la competitivitat del país i el benestar de la gent”\nUniversitat i cultura, una relació simbiòtica que s’ha de potenciar\nVirgínia Soler (Birch): “M’agradaria que la meva música es convertís en part de la banda sonora del canvi”\nEl Punktocràtor s’erigeix com el guardià del Dipòsit de les Aigües\nLUCID Technologies: tecnologia per millorar automàticament el color de les produccions cinematogràfiques\n“El paper de la universitat pot ser central si reconeix la importància de construir comunitat amb tots els altres espais on es produeix coneixement”\n“El Maria Canals porta cua” acosta la música als campus de la UPF\nQuinze anys d’ajuts per a la solidaritat i la cooperació al desenvolupament: l’ànima compromesa de la UPF\nTon Mansilla: “La lluita per la llibertat sexual és un camí molt llarg; estem al principi”\n200è. aniversari del naixement de Fiódor Mikhàilovitx Dostoievski\nOriol Amat i Salas, rector de la Universitat Pompeu Fabra\nNom i cognoms: Oriol Amat i Salas\nLloc i any de naixement: Barcelona, 1957\nCàrrecs acadèmics: degà de la UPF Barcelona School of Management (2018-2021), director del Centre per a la Qualitat i Innovació Docent (2006-2011) director del Departament d’Economia i Empresa (2003-2005) i vicerector d’Economia, Sistemes d’Informació i Serveis (1997-2001).\nFormació: ha estudiat a la Universitat Autònoma de Barcelona (Doctor en Ciències Econòmiques i Llicenciat en la mateixa especialitat), a ESADE (Llicenciat en Administració i Direcció d’Empreses i MBA) i a la Stockholm School of Economics (International Teachers Programme). Ha fet estades en diversos centres de referència, com la Linkoping University (Suècia), Massey University (Nova Zelanda), Université de Montpellier (França) o la Universidad Diego Portales (Xile).\nOriol Amat i Salas, és catedràtic d’Economia Financera i Comptabilitat del Departament d’Economia i Empresa de la UPF. El passat 28 de maig va prendre possessió del càrrec de rector de la Universitat Pompeu Fabra, en substitució del catedràtic de Filosofia Jaume Casals. Amat es va incorporar a la Universitat com a professor l’any 1992 i sempre s’ha mostrat interessat per les quatre dimensions principals de la vida acadèmica: recerca, transferència de coneixement, docència i gestió.\nT’estrenes en un context complicat arran de la pandèmia del coronavirus. Què t’ha motivat a presentar la candidatura a rector de la Universitat?\nTotes les persones tenim un cicle vital personal-professional que passa per diferents fases. I les àrees d’interès van canviant a mesura que passes d’una fase a l’altra. Per exemple, al principi de la carrera acadèmica t’has de concentrar molt a iniciar projectes de recerca que permetin generar coneixement; i també has de dedicar molt de temps a preparar bé les classes. En canvi, a mesura que vas madurant, arriba un moment en què el que et planteges és com pots ajudar la institució i els altres. Ara, ja fa uns anys, que el que més em motiva és contribuir a fer que aquest món sigui millor, i això afecta també la Universitat. Per altra banda, fa poc menys d’un any, diverses persones de la UPF em varen proposar que em presentés a les eleccions, i el fet que es tractés d’un grup de persones molt transversal i amb perfils heterogenis va fer decidir-m’hi. En definitiva, crec que puc contribuir a millorar encara més la UPF i a fer que aquesta millora arribi a tota la comunitat UPF.\nMalgrat ser l’únic candidat, has rebut un suport considerable de la comunitat universitària. Quina lectura fas dels resultats obtinguts?\nEstic molt content amb l’elevada participació, sobretot del professorat i del personal d’administració i serveis. I també molt content i agraït amb els resultats, ja que més del 80% del professorat permanent m’ha votat; i també més del 60% del personal d’administració i serveis i dels estudiants que hi han participat ha donat suport al nostre projecte. En un context tan dur com el que estem vivint i amb un sol candidat, aquesta alta implicació és un motiu per a l’optimisme. Al llarg dels darrers mesos he pogut parlar amb més de tres-centes persones de la nostra comunitat i he pogut comprovar uns dels grans actius que tenim, i és que totes i tots tenen una gran implicació emocional amb la UPF. En termes esportius diria que un dels grans actius que tenim és la gran quantitat d’estudiants, treballadors i treballadores, alumni i persones de la societat que porten la samarreta UPF perquè senten els seus colors.\nEn termes esportius diria que un dels grans actius que tenim és la gran quantitat d’estudiants, treballadors i treballadores, alumni i persones de la societat que porten la samarreta UPF perquè senten els seus colors.\nEl teu lema de campanya era “Una universitat millor per a tothom”. En quins àmbits posaràs el focus per aconseguir-ho?\nPer no reproduir les 136 accions del programa d’actuació que proposem, ho puc resumir dient que per al professorat treballarem per rejovenir-lo; estabilitzarem tots els que superin els processos de promoció dels departaments; millorarem les condicions de la relació amb els professors associats, que són un perfil essencial a la UPF, i reduirem les càrregues administratives de la recerca i la docència. En relació amb el PAS, treballarem també per rejovenir-lo, per impulsar plans de carrera, per aprofitar el talent intern abans de buscar-lo a fora, per aprofitar les possibilitats del teletreball garantint el servei als usuaris, i per recuperar els ajuts que havien tingut abans del 2008. En relació amb l’alumnat, treballarem per disposar d’uns horaris més eficients, per millorar la presència del català i l’anglès, per potenciar els serveis per als alumni –que també són clau en la solidesa de la xarxa acadèmica i social–, i per millorar el nivell d’ajuts a fi que ningú es quedi enrere per motius econòmics o d’altres tipus.\nEs podria dir que seguiràs les grans línies estratègiques marcades en els anteriors mandats?\nLa UPF s’ha caracteritzat al llarg dels seus poc més de trenta anys d’història per l’aposta continuada per temes com la contractació dels millors professors internacionals, l’excel·lència en recerca, el model docent propi i la internacionalització. I també hem tingut excel·lents rectors i rectora. En els darrers anys, el rector Casals ha introduït més línies estratègiques com el benestar planetari i la incorporació de la cultura i les humanitats en totes les activitats. En el nostre programa d’actuació seguirem amb totes aquestes línies i hi incorporarem l’increment de la interacció amb la societat i l’augment de l’esforç perquè el coneixement que generem (amb la recerca) es transfereixi a la societat i a les aules (a través de la docència).\nUn dels projectes estrella ha estat EDvolució. Per què és necessària la transformació que defensa i quan començarem a veure’l implementat?\nEn aquest mandat de quatre anys voldria que es visualitzi com impulsor de la transferència de coneixement, com a millora de la gestió interna i també pel nou model docent. Quan algú decideix dedicar-se al món acadèmic és, generalment, perquè té la vocació de generar i transmetre un determinat coneixement i la il·lusió de veure com el seu alumnat el fa créixer. Amb aquesta premissa en ment, la UPF sempre ha estat capdavantera amb el seu model educatiu i l’ha anat adaptant a les noves necessitats al llarg dels darrers trenta anys. El que passa ara és que la Revolució Industrial 4.0 amb totes les novetats tecnològiques ho ha canviat tot. L’alumnat no aprèn igual ara que fa cinc anys: té diferents necessitats i motivacions. I les universitats s’estan quedant enrere, perquè el món canvia més ràpid. Per això, ja fa tres anys que la UPF va posar en marxa un procés de reflexió i d’anàlisi molt participatiu que ha permès proposar un nou model educatiu: EDvolució. Aquest model, que continua considerant com a central la presencialitat, aprofita les noves tecnologies i els nous mètodes docents per tal de fer un ensenyament més centrat en l’estudiant i en la seva capacitat de crear coneixement, i també en les competències que necessita per ser un bon professional, un bon ciutadà i una bona persona.\nHas manifestat que continuaràs fent classe malgrat ocupar el càrrec de rector. Un fet força insòlit. Per què vols mantenir part de la docència?\nProfessionalment, la meva vocació principal és la generació de coneixement i la seva difusió a través de la docència, així com els resultats i els impactes de la seva recerca. Per això, des que tenia 22 anys, sempre ho he fet. I ara, encara que amb menys intensitat, ho continuaré fent per diversos motius. En primer lloc, perquè és la meva vocació. En segon lloc, perquè no vull perdre el contacte amb l’alumnat i amb les persones que reben els fruits de la recerca. Això em permetrà, per exemple, veure com funciona l’adopció del nou model docent EDvolució. Per tant, voldria continuar sent un docent i investigador que farà uns anys de rector.\nLa meva vocació principal és la generació de coneixement i la seva difusió a través de la docència, així com els resultats i els impactes de la seva recerca.\nRedueixes el nombre de càrrecs de l’equip de govern però dupliques l’àrea de recerca. En què necessitem millorar en aquesta àrea?\nHem d’aconseguir que la bona recerca que fem arribi més a la societat i així contribuir a millorar la competitivitat del país i el benestar de la gent. Per això, apostarem fort per la transferència de coneixement. El nostre país té molt bones dades pel que fa a la producció de coneixement, ja que tenim una productivitat científica que es deu vegades la mitjana mundial. En canvi, les dades de l’impacte d’aquest coneixement en la societat no són bones. Per això, hem d’aconseguir que el coneixement arribi al teixit social i empresarial.\nMés transferència de coneixement implica més connexió amb la societat. Augmentarà la col·laboració de la Universitat amb els diferents agents socials? De quina manera?\nLa UPF és una universitat pública i, per tant, al servei de la societat. Per això, hem de contribuir que el coneixement que generem reverteixi en un país més competitiu i amb més capacitat de generar benestar per a la població. Per això, intensificarem les relacions amb el sector públic, el sector privat (tant les empreses, com l’economia social; és a dir, les cooperatives i les associacions i fundacions) i també promourem que hi hagi més col·laboració público-privada. Sens dubte, els països que generen més benestar tenen molta més col·laboració público-privada. Al nostre país, hi ha molta gent a qui no li agrada el sector privat i molts d’altres a qui no els agrada el sector públic. Personalment, penso que anirem molt millor amb més sector públic (però més eficient), amb més sector privat (però millor regulat i amb més pes de l’economia social) i amb més col·laboració público-privada.\nPenso que anirem molt millor amb més sector públic (però més eficient), amb més sector privat (però millor regulat i amb més pes de l’economia social) i amb més col·laboració público-privada.\nUn altre projecte que cal rematar, i amb molta col·laboració amb terceres institucions, és el mercat del Peix. Què aportarà a la Universitat?\nLa UPF és i ha de continuar sent una Universitat que es distingeixi per l’excel·lència de la seva recerca. L’impuls i la consolidació del projecte de la Ciutadella del Coneixement, i molt concretament del conjunt d’actuacions que estan previstes als terrenys de l’antic mercat del Peix, són clau en els pròxims anys per definir i liderar un ecosistema de recerca i innovació referent del sud d’Europa, amb capacitat d’atracció d’institucions nacionals i internacionals. En aquestes, també hi cohabita un interès per la participació ciutadana, la intel·ligència col·lectiva i la interrelació entre art i ciència.\nLligat en aquest tema, també hi ha la iniciativa Benestar Planetari. Quin rol hem de tenir les universitats com a agents de transformació social?\nContinuarem amb totes les grans iniciatives estratègiques del rector Casals, ja que són bones per a la UPF i per al país. El Benestar Planetari és també una iniciativa proposada per ell, i des de fa uns anys la UPF ha esdevingut un agent actiu en el compromís no només de la salut planetària, sinó també del seu benestar. Aquesta iniciativa transversal de la Universitat implica que cal intervenir de manera molt tenaç en l’Agenda 2030 i els 17 objectius de desenvolupament sostenible. Entre els diferents àmbits en els quals cal avançar molt podem destacar el de les polítiques de gènere, per tal d’aconseguir una igualtat efectiva, i en aspectes relacionats amb la justícia social i l’acceptació de la diversitat i la multiculturalitat. Es tracta d’àmbits en què la capacitat de lideratge i la influència de les universitats és molt àmplia i no podem defugir el que la societat ens demana.\nEntre els diferents àmbits en els quals cal avançar molt podem destacar el de les polítiques de gènere, per tal d’aconseguir una igualtat efectiva, i en aspectes relacionats amb la justícia social i l’acceptació de la diversitat i la multiculturalitat.\nQuin paper jugarà la cultura en aquest mandat, tenint en compte que per primera vegada hi ha un vicerectorat que porta aquest nom?\nLa dimensió cultural sempre ha estat present en la proposta estratègica de la Pompeu Fabra. En els darrers anys s’ha accelerat la intensificació de l’aposta cultural. I ara, ho volem aprofundir encara més, fins i tot, posant el nom de cultura a un dels vicerectorats. Volem que la cultura arribi a totes les assignatures, a tots els programes, a tots els ensenyaments, a totes les activitats que fa la Universitat. Creiem que és un dels factors diferencials què pot tenir la UPF.\nSovint, des del sistema universitari es reclama més finançament. És només qüestió de disposar de més recursos econòmics? O cal canviar altres aspectes per millorar la competitivitat de les universitats?\nPer descomptat, el nostre sistema universitari necessita més recursos. Això es veu clarament quan es compara el finançament que rebem per estudiant o per PDI, que es entre dues i cinc vegades menys que d’altres universitats que tenen posicions similars en els rànquings universitaris. Però, a més de recursos, necessitem més autonomia de gestió, ja que actualment estem lligats de mans i peus. En poso dos exemples: des del 2008 no podem incrementar la massa salarial més enllà de la inflació anual. És a dir, encara que tinguem recursos, no podem incrementar les retribucions. Tampoc podem contractar més persones o estabilitzar-les, més enllà de reposar les persones que es jubilen. Això provoca moltes precarietats i una situació d’emergència per la falta de rejoveniment del PDI i del PAS. Això és molt preocupant i convé canviar-ho de manera urgent. Aquest és un tema en el qual treballarem braç a braç amb la resta de les universitats per aconseguir que els governs català i espanyol millorin les normatives actuals. Un altre tema molt rellevant és que el professorat fa moltes activitats que no tenen cap tipus de reconeixement, i això dificulta millorar en temes com la docència o la transferència de coneixement a la societat. Cal valorar la seva feina de manera holística i reconèixer totes les seves feines com a útils i complementàries.\nAixò encaixa també amb l’augment de la competitivitat en l’àmbit global. Com afrontes el posicionament de la UPF a escala internacional? Quins són els reptes que cal abordar?\nEl posicionament de la UPF internacionalment dependrà molt de si millorem el finançament i la regulació universitàries. Sens dubte, les millors universitats es caracteritzen per tenir més finançament. Per tant, serà molt difícil mantenir en el futur les posicions de prestigi que actualment té la UPF si no resolem temes que depenen dels governs català i espanyol.\nHas fet èmfasi també en aspectes que cal millorar en l’àmbit de la gestió. Quins canvis cal abordar i amb qui vols comptar a l’hora de fer-los efectius?\nHem d’aconseguir completar la transformació digital per tal de reduir la càrrega administrativa que té el PAS i el PDI. Per això, cal aprofitar els avantatges de les noves tecnologies i, amb processos participatius d’innovació oberta, veure com podem millorar-ho. Entre les primeres mesures que prendrem està la d’iniciar un procés de transformació ràpida que, en pocs mesos, identificarà els temes que cal millorar i les solucions creatives que ajudaran a aconseguir-ho. En aquest procés, hi convidarem tothom: estudiants, PAS, PDI, Consell Social, alumni...\nPer acabar, per a algú que et conegui poc, com t’autodefiniries? Quines són les qualitats que defineixen el teu estil?\nNo m’agrada parlar de mi mateix, però si he de dir alguna cosa diria que li poso moltes hores, ja que la feina que faig m’apassiona. Altres trets característics potser són la visió positiva i la cerca incansable de consensos amplis tenint en compte tota la comunitat. Això vol dir fomentar la participació de tothom i escoltar molt. La gent també em diu que sóc molt proper. No se si és cert, però almenys ho intento.\nI el teu equip, com el definiries? Quins són els seus punts forts?\nÉs un equip molt divers, i amb un bon equilibri de gènere, d’edat i d’àmbits de coneixement. Estic molt agraït que totes i tots hagin acceptat formar part de l’equip. Quan he de seleccionar col·laboradors, el primer que tinc en compte és que tinguin tres qualitats: experiència positiva i contrastada en l’àmbit que han de gestionar; que siguin bones persones i que tinguin capacitat per liderar amb consens.\nEn aquest cas, també voldria destacar l’enorme il·lusió i les ganes que té aquest equip per tal que la UPF continuï sent una universitat de referència i un orgull per al nostre país. Totes són persones molt orgulloses de pertànyer a la comunitat UPF i amb moltes ganes de fer una universitat millor per a tothom.\nQuan he de seleccionar col·laboradors, el primer que tinc en compte és que tinguin tres qualitats: experiència positiva i contrastada en l’àmbit que han de gestionar; que siguin bones persones i que tinguin capacitat per liderar amb consens.


La presencia del virus se ha multiplicado por 100 en varios barrios de València - Levante-EMV\nEl ayuntamiento espera un "boom" de positivos a partir del lunes tras el aumento en Benimaclet-Mestalla, Jesús-Patraix, la Saïdia, Campanar y Benicalap\nTécnicos de Global Omnium, extrayendo muestras de aguas residuales en València. efe/kai försterling\nLa presencia de restos de coronavirus en los análisis de las aguas residuales de València se ha multiplicado por 100 desde el pasado 20 de mayo, según los análisis que está realizando en la red de alcantarillado el Ciclo Integral del Agua en colaboración de Global Omnium, segúne xplicaron ayer fuentes del ayuntamiento a este periódico.\n"Este estudio nos dice lo que va a pasar en una semana"\nAunque la unidad de medida no se puede asociar, de momento, a ningún aumento porcentual en el número de positivos de la covid-19, fuentes del Ciclo Integral del Agua sí que señalan que hay una correlación clara de presencia de coronavirus en la red de saneamiento y una mayor incidencia de la enfermedad, por lo que los resultados que se conocieron esta semana pueden tener una constatación clara en número de nuevo casos a partir del lunes que viene, día 27.\nDe hecho, el consistorio teme un «boom» de positivos por pruebas PCR a partir de la semana que vien. Hay que recordar que el último análisis de la presencia de la covid en aguas residuales constató hace tres días un aumento significativo en las zonas de Benimaclet-Mestalla, Jesús-Patraix así como la Saïdia y la zona colindante de Campanar y Benicalap.\nEn la Junta de Gobierno Local de ayer, el equipo de gobierno analizó los «datos preocupantes» por el estudio de presencia de la covid-19 y la vicealcaldesa Sandra Gómez lanzó un primer mensaje «de conocimiento, prudencia y responsabilidad». «Nos estamos jugando mucho como ciudad. Llega verano después de dos meses de desescalada y puede imperar la sensación de despreocupación, pero en apenas 1 o 2 semanas podemos perder el trabajo de 6 meses», advirtió.\nMás desinfección por calles\nEl vicealcalde Sergi Campillo anunció tres medidas inmediatas del ayuntamiento: La policía local reforzará los sectores de la ciudad con mayor presencia de coronavirus y señaló que está «poniendo las primeras multas» por no respetar el uso de la mascarilla; en limpieza «reorientamos la desinfección a las zonas de la ciudad que más incidencia de la covid tienen», y por último se pone en marcha desde la concejalía de Sanidad una campaña de información con el lema «tu mascarilla es tu mejor vacuna».\nSandra Gómez por su parte aclaró que no se ha pedido que se restrinjan las reuniones familiares como «un sopar a la fresca, porque es asimilable a tomar algo en una terraza», pero sí recordó que hay «unas normas que cumplir» por todos los ciudadanos.


L'ACEC i l'AELC obren les negociacions amb el Gremi d'Editors\nS'ha tancat l'agenda i el temari de les converses\nEl passat dilluns 29 d'octubre, es van reunir representants de l'ACEC i l'AELC, les dues institucions de major representativitat d'escriptors i traductors de Catalunya, i del Gremi d'Editors de Catalunya, amb l'objectiu d'acordar el temari i el calendari d'unes negociacions, els primers contactes de les quals es van produir la passada primavera amb la presentació d'un document d'estudi elaborat per l'assessoria jurídica de les dues associacions. Ambdues parts estan d'acord en consensuar acords per a l'actualització de les condicions contractuals amb els autors, l'anàlisi dels usos i costums que afecten al respecte al dret d'autor, i la proposta de resolució de la problemàtica legal que originen les noves tecnologies.\nPer la banda dels autors, la comissió negociadora està formada per Montserrat Conill, José Luis Giménez-Frontín i Antonio Tello, respectivament presidenta, secretari general i secretari en funcions de la Comissió de Drets de l'ACEC, i per Guillem-Jordi Graells i Lluisa Julià, respectivament president i secretària general de l'AELC, mentre que el Gremi està representat pels editors Julián Viñuales i Daniel Fernández i el secretari general Segimon Borràs, havent-se anunciat el mateix dia 29, degut a la importància d'aquestes conversacions, l'ampliació de la representació editorial. Ambdues parts estan acompanyades pels seus respectius assessors jurídics, els lletrats Mario Sepúlveda i Jordi Casamiglia.\nEn un clima de mútua comprensió dels problemes que afecten al sector, en la reunió del dia 28 es van acotar tres significatius àmbits de negociació: a) l'actualització del model vigent de contracte d'edició; b) l'organització d'una campanya de recomanacions deontològiques als respectius membres i associats per a eradicar pràctiques abusives i en garantia de la qualitat dels membres; i c) l'estudi de la viabilitat d'un tribunal d'arbitratge que agilitzi i resolgui qualsevol tipus de conflicte en la interpretació o compliment dels contractes.\nLes conclusions a les quals arribi la mesa negociadora en un futur, després d'obtenir el lògic suport intern de les respectives institucions, seran proposades a la Federación de Gremios de Editores de España i a la resta d'associacions d'escriptors i de traductors, tal i com es va fer fa dues dècades amb motiu de l'elaboració consensuada dels primers models de contracte d'edició.


El sector immobiliari es manté actiu tot i la pandèmia, però tem a una futura crisi - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a El sector immobiliari es manté actiu tot i la pandèmia, però tem a una futura crisi\nLa situació immobiliària a Olot i la Garrotxa resisteix els efectes de la pandèmia. Ara bé, els assessors adverteixen que la situació és molt incerta i la precarietat laboral, la falta d’estabilitat econòmica generada pels efectes de la Covid-19 i la por poden acabar passant factura. Assumir els lloguers es faria difícil en una situació de crisi com la que es preveu, però de moment, el que s’està notant és el canvi de tendència a l’hora buscar un lloc on viure.\nLaura Serra, assessora de vendes Cubus Immobiliària: Malgrat la pandèmia, la gent aquí a la comarca segueix confiant en el mercat immobiliari.\nÉs l’opinió generalitzada dels assessors i experts en el mercat immobiliari. Lluny de notar els efectes de la pandèmia, les agències han notat un canvi de tendència a l’hora de fixar prioritats per llogar o comprar un immoble per part dels clients.\nDavid Cano, Travesas Grup Immobiliari: Estan buscant espais més grans, espais per teletreballar, hi ha molta mobilitat.\nAra bé, des del sector no viuen aliens a la realitat. Saben que la situació no és bona i que el futur que es preveu no és per ser optimista. De fet, ja s’estan notant els efectes de la pandèmia, i no només hi ha gent que vol canviar de lloc per comoditat sinó també qui s’hi veu obligat perquè li han abaixat el sou o ha perdut la feina.\nMireia Ferrés, Paulí Finques: Les notícies són preocupants. La situació no és bona i les perspectives no són per estar alegres.\nDe fet, pel què fa al comerç, ja des d’abans de la pandèmia s’havia notat una aturada generalitzada en els lloguers, per exemple, de locals comercials.\nAntònia Carnerero, Assessora Immobiliària Cubus: Ja venia d’abans, però la pandèmia ha agreujat més la situació dels locals. Pràcticament no hi ha ningú que llogui locals o que obri negocis nous i estan en una situació precària.\nDe tota manera la gent segueix pagant els lloguers, i de moment aguanta, com pot, les estocades que li etziba el coronavirus. En una immobiliària com Cubus, per exemple, es gestionen 320 lloguers, i només el 4,3% dels arrendataris s’han retardat en els pagaments durant el 2020, ben pocs d’aquests impagaments han acabat als jutjats, i el percentatge és molt semblant al del 2019.\nJoan Planadecursach, administrador de lloguers Cubus: El percentatge és petit i gràcies al sistema de mediació que tenim, ben pocs casos acaben a judici.\nLa Garrotxa aguanta doncs, de moment, els efectes de la pandèmia i es mou en busca d’un nou sostre, amb la incertesa de si aquest resistirà gaire més el terratrèmol del virus.\nEls alcaldes d’Olot, les Preses i la Vall d’en Bas fan front comú a Torelló per reclamar més millores a la R3\nCoincidint amb la Setmana Europea de la Mobilitat Sostenible, Torelló ha inaugurat aquest dimarts un aparcament d'una setantena de places a la seva estació de tren, després de molts anys de reivindicacions. Els alcaldes d'Olot, les Preses i la Vall d'en Bas,…


Qui Som – Estudi Inclusiu DEV\nEstudi Inclusiu DEV\nPàgina d'inici » Som » Qui Som\nSom Accessibilitat i Inclusió\nSom professionals amb capacitats diverses, i el nostre objectiu és crear un entorn laboral que permeta canalitzar la diversitat en la cerca de solucions per a desenvolupar la comunicació accessible universal, assumint els reptes que marca la innovació. Tant en el desenvolupament d’eines informàtiques com de processos d’integració laboral.\nNo diguem, fem el que cal\nEns hem constituït com a Societat Limitada Laboral perquè les nostres arrels naixen dins de l’economia social, solidària i equitativa.\nLa igualtat d’oportunitats, el dret al treball, aconseguir ser autosuficients, el somni en una vida plena és comuna a totes les persones.\nLa diversitat treballant per l’accessibilitat\nVivim en l’era de la comunicació. Per als qui tenen limitada la seua mobilitat i comprensió, poder accedir als canals telemàtics d’informació pot suposar un canvi radical en les seues vides.\nEn Estudi Inclusiu pensem que els obstacles són oportunitats disfressades i que, amb esforç, voluntat i molt amor es poden véncer.\nDe la mateixa manera el facilitar l’accés i la navegació telemàticapot fer arribar les iniciatives comercials a un major nombrede potencials clients.\nCreiem amb fermesa que el desenvolupament tecnològic ens proveeix d’eines capaces de trencar les barreres amb les quals es troben moltes persones a l’hora d’adquirir informació per la seua diversitat, formació i edat.\n“Molts dels nostres somnis semblen primer impossibles, després semblen improbables,\ni després, quan despertem la nostra força de voluntat, prompte semblen inevitables.”\nA través de la investigació és possible innovar en el desenvolupament de noves eines que permeten implementar l’accessibilitat en la comunicació digital sense necessitat de tindre coneixements de programació. Aquestes eines inclouen en el mercat laboral informàtic a aquelles persones que per la seua diversitat, tenen limitat l’accés a aquest, i els permet desenvolupar el seu potencial.\nLa integració dóna la independència. Només dotant de suports i eines adequades a les persones s’aconsegueix la inserció laboral efectiva.


Ludovic i Angelo, en una seqüència del film | DocsBarcelona\n“El meu fill sempre ha tingut una escolaritat molt complicada. És un nano mogut, massa viu i alegre per estar-se tranquil i concentrat durant hores mentre s’asseu darrera una taula a classe. La seva mare i jo passàvem moltes hores amb ell fent els deures, intentant recuperar aquelles hores d’atenció perdudes, i a mi m’agradava, però a la vegada hi havia quelcom de dolorós, tan per l’angoixa del possible fracàs escolar com pel retorn a la meva mateixa infantesa d’estudiant dispers que detestava l’escola i detestava els deures”. Ho explica el cineasta francès Ludovic Vieuille i d’aquí neix L’hora dels deures, un documental íntim i autobiogràfic que està contribuint a que molts mestres d’aquell país s’estiguin replantejant la qüestió dels deures.\nEs titula L’hora dels deures i dura exactament una hora, perquè més o menys és el temps que pare i fill dedicaven diàriament a aquesta tasca, però de fet aquest títol és una adaptació lliure de l’original, Deux cancres, que vol dir alguna cosa així com dos mals estudiants. Dos trastos. El documental mostra la desesperació de tots dos a l’hora de fer els deures, sobre tota mena de matèries, sovint amb enunciats de difícil comprensió fins i tot per les persones adultes. La desmotivació de l’infant, la paciència del pare, una hora diària de frustració compartida. El festival Docs Barcelona l’ha triat com a documental del mes, ahir es va estrenar al cinema Aribau Club de Barcelona i durant tot el febrer es podrà veure a diverses sales de Catalunya i la resta de l’Estat.\n“Sense saber gaire per què, un dia em vaig posar a filmar-nos mentre fèiem els deures, després vaig seguir, i així durant quatre anys, i d’aquí ha sorgit el film”, explica Vieuille al Diari de l’Educació. El film es va estrenar el febrer del 2016, i poc a poc va anar passant de visionats associatius a sales petites a sales més grans, d’aquí a rebre alguns premis a festivals, i segons explica el director en breu es projectarà en un gran cinema de París.\nMoltes famílies s’hi veuen reflectides, diu el director, perquè hi ha molts nens com el seu fill Angelo. “És un film que suscita moltes emocions, veus alguns espectadors rient, cosa que personalment em sobta, d’altres plorant al final, com si aquest film ens tornés a l’alumne que vam ser”, explica. Més d’un mestre li ha expressat que revisaria els seus mètodes després de veure el film, però Vieuille dubta que realment ho arribin a fer. Dos anys després, continua participant en projeccions amb debat inclòs. La setmana que ve té un passi organitzat per una escola universitària de formació de professors a la qual assistiran uns 600 futurs docents.\nL’Angelo ara fa 3er de la ESO (3ème Collège), i comenta Vieuille que per primer cop a la seva vida sembla que el curs li està anant força bé. I quan ho diu creua els dits. Venen de molts anys de males experiències. De fet, l’últim curs que encara surt a la cinta va anar tan malament que van decidir deixar l’institut per intentar una escolaritat a casa, amb ensenyament a distància, però allò encara va ser pitjor. “Un fracàs total”, explica el director. Aquest aïllament, però, va provocar que l’Angelo volgués tornar al sistema tradicional, ha repetit curs i sembla que ho agafat amb més ganes.\n“La pressió és enorme”\n“A França es posen masses deures –comenta Vieuille–, tan a la primària com a la secundària. A la primària en teoria no n’hi ha gaires, però en realitat les mestres en donen molts, tot dient que no són obligatoris. Però el més paradoxal és que quan els mestres no ho fan són els pares qui els reclamen, perquè els fa por que els seus fills no treballin prou. Vivim en un món molt competitiu, i tothom es posa una gran pressió a sobre per treballar al màxim; la pressió dels deures i de les notes a França és enorme, i tot això deixa molt poc temps per gaudir d’activitats culturals, o esportives o fins i tot per avorrir-se una mica”.\nEncara que cap al final del film el narrador, que és ell, posa en dubte que totes les hores dedicades a fer tants i tants deures hagin servit per res, Vieuille no en culpa al professorat. “Els professors fan el que poden, com els pares”, afirma. En la seva opinió, el problema és de caire polític: “Els currículums estan tan carregats que els temps lectius són insuficients per donar tots els programes. El sistema educatiu està més preocupat d’evidenciar les febleses de l’alumne que de ressaltar-ne els seus progressos. L’escola no està pensada perquè els infants progressin, sinó perquè en el futur siguin ciutadans productius; és trist, però crec que és així de simple”.\n1 Comment on Un documental francès posa els deures davant del mirall\nJosep Maria Turuguet Salgado // 03/02/2018 a les 8:54 // Respon\n“Tot per als nens sense els nens”. Un despotisme prestesament il·lustrat. La Universitat i l’empresa dominen la societat. La societat domina les escoles i vigila els mestres. Els mestres dominen i vigilen els nens. El futur està dominat i vigilat. Serà una continuació del present. Els nens opositaran a la mateixa concepció del món que hem tingut des de sempre\nTot canviarà quan els nens construeixin el seu currículum i ells mateixos decideixin els “deures” que senten que tenen per situar-se en la societat de futur que vagin imaginant gràcies als mestres, no a remolc dels mestres, ni aquests a remolc de la societat ni aquesta a remolc de la universitat i l’empresa. Potser així tindríem una autèntica societat en xarxa capaç de construir un futur “diferent” a mida de tots els éssers humans i no només de la minoria que decideix.\nEl viatge de l’Unai: la volta al món d’un nen… Durant 15 mesos, l'Unai i la seva família se’n va…


Pedalada de Gironella 2013 рута - Gironella, Catalunya (España)- GPS track\nplaninski biciklizam (planinski biciklizam руте у Spain → Catalonia → Gironella )\nPedalada de Gironella 2013\n44.185 529 5876\nБрој тачака 1903\nGR 1 Gironella-Graugés i GR 179 Graugés-Casserres (pješačenje po planinama)\nGR-1 Gironella Empúries Sender Històric Abril 2014 (pješačenje po planinama)\nGironella-Montsent-Gironella (planinski biciklizam)\nLLOCS HISTÒRICS DE GIRONELLA (pješačenje po planinama)\nПогледана 3019 пут(a), скинута са сервера 137 пут(a)\nблизу Gironella, Catalunya (España)\nGironella, Pont de les Eres, Serrat de la Perutxa, Bellver, Riera del Pontarró, Costa de la Garanja, Ocata, Serra de Ramons, Campament, Baga de Voladeres, Baga de la Font del Pi, Coll de la Perutxa, Riera de la Riba, Gironella.\nIBP índex: 64\nAquesta ruta segueix l’itinerari de la 9ª Pedalada de Gironella 2013 organitzada pel Centre Alpí de Gironella, feta un mes més tard, el recorregut combina pistes amb corriols que llevat d’algun punt concret no tenen massa dificultat, el que el caracteritza es la quantitat de codines que trobarem durant la ruta.\nSortirem de Gironella travessant el Llobregat pel pont de les Eres i comencem a pujar fins a sortir del poble, anirem pujant per una pista al serrat de la Perutxa per planejar i baixar lleugerament fins a vorejar u pantanet i travessar un torrent llavors ens enfilem lleugerament i agafem un curt sender de pujada que fa una mica de drecera, tornem a la pista passant per sota el mas de Bellver on agafem un corriol amb una curta baixada que passa per un tren de rentat de vaques al tornar a travessar el mateix torrent d’abans pugem i travessem una pista.\nEl sender segueix pujant suaument eixamplant-se de tant en tant al travessar codines que a voltes son ondulades i a voltes amb molts sotracs, arribem a una pista amb quitrà que baixa a prop d’un quilòmetre fins que trobem un sender a ma dreta, seguim baixant suaument passant més codines i arribem a la riera del Pontarró, just quan travessem la C-154 per sota, amb la mateixa tònica alternant sender amb trams llargs d’amples codines, amb algun graó pel mig arribem a una pista amb quitrà que seguim un tram curt.\nTombem a l’esquerra agafant un sender que va alternant terra amb codines i ens retorna a la pista asfaltada , la travessem i ens posem per un corriol que baixa entre roures baixos que va a parar a un camí de roderes, el camí va pujant paral•lel a la riera del Pontarró fins que trobem un sender que més amunt s’eixampla i que al passar on neix la riera (no es que hi hagi un brollador) agafem un caminet que puja amb més pendent i que arriba a un sender que planejant o baixant per la costa de la Granja, sovint entre pedres grosses ens mena a un camí ample.\nEl camí ens puja, després de salvar un tirapits, a Ocata, passem pel costat de les runes i tombem a l’esquerra per un camí que va baixant per la serra de Ramons, passem un tram curt de pista enquitranada i trenquem a la dreta per un camí que ens porta al Campament, a tocar Olvan, agafem un curt tram de carretera i marxem cap a l’esquerra pujant a trobar un sender que ens porta a passar per sota de la C-154 nova, a l’altre banda agafarem un tram curt de la carretera vella.\nDeixem la carretera vella pujant per un camí de roderes que aviat s’estreny i segueix pujant amb trams molt enfonsats pel pas de les motos, anirem pujant per la baga de la Font del Pi i seguirem per la baga de Voladeres on farem pujades i baixades amb senders molt marcats amb terra o bé difuminats al passar per codines, arribem al coll de la Perutxa de on anirem baixant, alternant camins, senders i formigó fins arribar a la riera de la Riba, que travessarem a gual, ara el recorregut serà gairebé tot per sender al costat de la riera fins arribar a Gironella.\nPont de les Eres\nRiera de la riba\nLlorenç Boggiano 21.08.2013.\nHola! la ruta molt maca i recomanable, pero a dia 18/08/2013 molts dels senders estaven completament tencats per la vegetació (molts esbarzers i alguna que altre ortiga) si la feu porteu mallot y culot llarg o quedareu esgarinxats!\nHeliantem (Helianthemum) és un gènere de plantes dins la família cistàcia. El seu nom deriva del grec i significa flor de sol. Aquest gènere té unes 110 espècies d'arbusts perennifolis o semiperennifolis. Estan distribuits per Amèrica, Europa i del Nord d'Àfrica a Àsia Menor i Àsia Central. El centre de diversitat es troba a la regió mediterrània. Als Països Catalans hi ha 19 espècies d'heliantems.\nText tret de la Viquipèdia i que està sota la llicencia http://creativecommons.org/licenses/by-sa/3.0/ https://ca.wikiloc.com/rutes-btt/pedalada-de-gironella-2013-4367890/photo-2162388\nAvui he fet la ruta 01-05-2016.\nTerreny humit i fresqueta, estava perfecte. Les vistes magnífiques. La part superior de la ruta (mirant el track) l'he fet en sentit invers. Crec que molt més ciclable. Alguna part he hagut de fer variant p.q. la vegetació havia tancat els corriols, però ha valgut la pena.\nЗдраво, је пронашао ову интересантну руту Pedalada de Gironella 2013 https://sr.wikiloc.com/rute-planinski-biciklizam/pedalada-de-gironella-2013-4367890 С поштовањем, Викилок | Руте Свијета


Lliga PàdelCat de 2a femenina. Derrota a Sant Andreu\nLliga PàdelCat femenina de 2a, derrota amb el Sant Andreu de la Barca per 2-1.\nRosa Sanuy/Xussi Muñoz van caure en dos set davant Bibiana Boccia/Marta Martí, Susanna Campo/Mònica Òdena van empatar a 1, guanyant còmodament en dos sets a Esperança Badas/Elena Bueno, però Eva José/Rosa Riba no van poder sumar caient en dos sets davant Imma Grimau/Laura Amigó.\nResten poques jornades per acabar la temporada dels diferents equips Subaru. L’equip de veterans finalment ha estat sots campió per darrera del Tot Pàdel de Sant Fruitós del Bages. La resta d’equips, els dos federats masculins i el femení de 3a, l’hi resten solament alguns partits pendents degut a algun aplaçament per la pluja.


Club Escacs Olot 1878\nClub Escacs Olot 2716\nClub Escacs Olot 3145\nClub Escacs Olot 1870\nClub Escacs Olot 2215\nClub Escacs Olot 4994\nClub Escacs Olot 1926\nXina campiona absoluta de l'Olimpiada\nXina s'ha proclamat campiona absoluta de l'Olimpíada amb uns aplastants vuit victòries, tres empats i cap derrota. Amb un joc molt sòlid en cada ronda no han deixat cap opció a la resta dels…\nClub Escacs Olot 3134\nRussia campiona femenina de l'Olimpiada\nRussia s'ha proclamat campiona femenina de l'olimpiada amb deu victories i una única derrota. Sortien com a número 2 del rànquing i en les deu victories inclou una davant les número 1, les Xines,…\nClub Escacs Olot 1672\nIlyumzhinov reelegit com a president de la FIDE\nL'Assemblea General de la FIDE s'ha iniciat l'11 d'agost a les 9 am a la Universitat de Tromsø. L'actual president de la FIDE Kirsan Ilyumzhinov ha set reelegit per un ampli marge, amb 110…\nClub Escacs Olot 2073\nXV Obert Internacional d'Escacs "Miquel Mas"\nDel dia 11 i fins el 18 d'agost es disputarà el XV Obert Internacional d'Escacs de Figueres "Miquel Mas", al Castell de Sant Ferran de Figueres. Es jugarà cada ronda a les 16:30 hores …\nClub Escacs Olot 3521\nPàgina 34 de 35


7 de març de 2008 General\nFRIT MALLORQUÍ, 2\nINGREDIENTS PER AL FRIT MALLORQUÍ\nPer al frit d’un be (xai) o de dues porcelles de cinc quilos, o bé junts el de la porcella i el del be:\n* mitja dotzena de manats de cebes tendres (no els talleu la coa, basta que els escapceu una mica la punta, un dit o dos, no més. La verdesca és essencial)\n* un bon ramell de fonoll (més o menys 1/4 part del tamany dels manats de juvilert que hi ha al súper. No és una exageració, de fonoll n’hi ha d’haver)\n* un pebre de cirereta (si no teniu asma. A mi m’haurien d’ingressar si l’hi posava)\n* sal i pebre negre, llorer fora punta, morduix, una cabeça sencera d’alls, cost, herbassana… en fi, el que tingueu\n* si trobau un manat d’alls tendres, fantàstic\n* 1 pebrot (encara que no sigui el temps)\n* mitja dotzena de patates grosses tallades, aproximadament, com si fossin per fer ‘ensaladilla russa’ (no vull dir ‘amanida soviètica’, no em dóna la gana)\nPrimer heu de tallar el lleu, la part més blanquinosa. Les canonades (tràquea, etc.) jo no els hi pos. Bocinets petits, com a Pollença. A mi m’agrada com a Pollença, però sé que hi ha cuineres més grolleres que han dit que pareixia mengim, i no frit. Ben fet. El que du feina és la preparació, llavors ja està fet el frit.\nTallau la verdura juliana, no cal que mireu prim. a la ceba tendra la xapau per enmig, i si és gruixada en feis quatre bocins per llarg, una creu, i damunt una post taca- taca-taca: juliana de tres o quatre dits de llargària.\nJa tenim el plat amb els bocinets de lleu, que hem de posar davall l’aixeta dins un colador: ben nets i ben escorreguts.\nLlavors podem tallar el cor, i també ben net dins un altre plat.\nFinalment el fetge, també a bocinets i ben net.\nSi hi ha budells no els tireu: al meu entendre són la gràcia del frit. Ben nets, xapats amb una ganiveta o, més còmodament, amb tisores de cuina, i bocinets. Com que són blancs es poden posar dins del mateix plat del lleu, perquè és el mateix temps de cocció més o menys.\nAu, ja ho tenim més de mig resolt.\nBastarà amb un altre escrit.\n(dins el bol color de cel hi ha la ceba, que és poca per la recepta d’avui, perquè era el frit d’una porcella petita; igualment el fonoll que està devora els alls: és poc inclús pel frit d’una porcella petita, però dins el meu corral no en vaig aconseguir més i no tenia temps d’anar al camp a dur-ne. Aquest plat de tanta vermellor davant de tot és el pebrot)\nUna resposta a "CÀTERING BABALUSA"\n7 de març de 2008 a les 19:10\nAra he de fixar-me en l’ordre, ja he vist que hi ha diferents punts de cocció.\n© 2019 L'HIDROAVIÓ APAGAFOCS


S K R O T M I X: agosto 2008\nACHTUNG!!! DESTINATION.... BERLIN !!!\n"(...) El 24 de setembre de 1944, 9 soldats d'èlit de les forces aliades van ser reclutats per realitzar una de les missions més complicades i suïcides de la 2ª guerra mundial: penetrar a la "gola del llop"...BERLIN!. Van ser llençats en paracaigudes al barri de Tegel, prop del centre de Berlin. A partir d'allí van fer una incursió "llampec" per reunir-se al punt de trobada, un pis franc de la resistència anomenat "mittes backpacker". Durant 5 dies van haver de donar la seva vida per "la causa" i van fer centenars de fotografies dels punts estratègics principals de la capital del Tercer Reich. Superant les inclemències del temps, la gana i algun que altre motí, van completar la seva missió amb un èxit sense precedents. Els herois anònims eren el "boina verda" Pesos, el "Francotirador" Albert, el "Marine" Lander, el "Zapador" Pep , el "conductor" Gus, la "espia" Meri i els "contactes de la resistència" Cris, Neus i Marta.Aquestos 9 homes i dones que van lluitar amb valentia i honor, se'ls va condecorar amb la més alta distinció : una estrella púrpura routard. (...) " Aquest és el brillant argument d'aquest fabulós joc que podreu disfrutar a partir del 24 de Setembre de 2008... no us el perdeu! ;)P.D. Segons la web de culte "dissimulat.com", els autors de Commandos 3: Destination Berlin estarien preparant un altre llançament en exclusiva mundial... LA FUGA DE COLDITZ. Seguirem informant! :P\nReaccions: domingo, 24 de agosto de 2008\nI LOVE THIS GAME (step by step)\n"Haveu vist" el gran partit de bàsket d'aquest matí?... si si, l'USA-Espanya. Un partidàs on els picapedrers ibèrics han fet suar la cansalada als fibrats i megacracks americans. Bàsket total.Molt bé Rudy, molt bé Navarro, molt bé Reyes... en general molt bé tots. Els americans? molt bé Wade, molt bé Paul, molt bé Byant...Els àrbitres?... Lamentables. Uns fills de la grandíssima p...iiiiip. (passos!). És lamentable com als americans, com que són els reis del món, i abans de començar la competició ja s'han penjat la medalla d'or al coll, facin el que els surt dels ous amb el reglament. Si juguem amb unes regles, hi juguem tots, i veure com a uns se'ls deixa fer 2 o 3 passos d'arrencada, més de 3 segons a la zona (per no dir 10'), i faltes a tutiplén fà pudor a "xamusquina". Com poden àrbitres europeus que xiulen a Eurolliga, saltar-se les normes amb aquesta impunitat!? Qué GRAN la bomba Navarro a falta de 3 segons, fent 3 o 4 passos descaradament per veure si tenien ous de xiular-los! Bueno, ja no us ratllo més, disfruteu d'aquest video educatiu que Piti Hurtado (entrenador del Càceres) ha penjat a internet... i que sospitosament al Youtube li han censurat. A10!\nReaccions: jueves, 21 de agosto de 2008\nM'encanten els jocs Olímpics. I m'encanta tragar-me tot el que fan per la tele. Crec, que hauré de canviar les piles dels mandos a distància de tant de zapping (tv1, tv2, teledeporte.... i torna a començar). Encara diria més... jo faria jocs olímpics cada any o cada 2 anys, i que no duressin 15 dies, sino 1 o 2 mesos, i anar empalmant esports per no perdre't res de res. És una putada que facin 2 coses importantíssimes que vols veure, com ara un partit d'hockey herba femení, un partit de ping-pong , un combat d'esgrima o una regata de vela, i més putada si treballes.Molen els jocs perquè ens ho traguem tot i ens convertim en petits experts en esports que no hem vist ni fet mai. Que si un penalty-stroke, que si un yuko, un koka, que si li han guanyat volta i això val 20 punts en la modalitat "madison"... i ens convertim en jutges de butxaca per uns dies: aquest tirabuixó mereix un 9'90, aquest salt l'ha clavat, quina sincronització en els balls, això que fan els danesos esta prohibit per la reglamentació de vela, que jo ho sé del cert!... Igual són imaginacions meves, però crec que aquestos dies hi ha més gent fent "futing", caminant i anant en bici que en tot l'any.No res... disfrutem al màxim que això ja s'acaba! Que segueixi l'espectacle!!!\nReaccions: miércoles, 13 de agosto de 2008\nMi Teeee.....sooooooo....rooooooooo!!!! ;)\nIep companys! ara ja fà dies que no hi havia cap novetat (currar, descansar, currar, olimpiades... etc). Bueno, doncs ja la tenim aquí! No m'arribava per l'Iphone 3g (millor dit, passo de pagar 300 enuros i menys a la timofonica)...i m'he decidit per l'HTC DIAMOND.Alguns dirien que és un "sucedanio" del iphone, però jo diria que és diferent, ni millor ni pitjor...diferent.Ara toca aprendre a fer-lo servir, és a dir.. l'any que ve suposo que ja la dominaré, després de fer un postgrau. ja us aniré informant, o no! tampoc cal.Punts a favor: tàctil, petita com un mobil normal, 4gb internes, windows mobile, GPS, mp3, radio, divx, camera de 3,2 mpx, videoconferències que mai utilitzaré, Wifi, i bla, bla, bla.Punts en contra: Memòria no ampliable, tenir els dits massa grossos o massa bruts, i sobretot, la bateria és un trunyo (1 dia i gràcies). Ah, i el botó de l'aigua calenta tampoc el trobo. P.D. Si rebeu trucadetes perdudes, no patiu que encara no controlo!\nReaccions: domingo, 3 de agosto de 2008\nDesprés d'unes mini-mini-vacances de 2 dies.... tornem al treball. Es poden dir vacances? no ho sé, però bueno, lo millor per no tenir síndrome post-vacacional... és no tenir vacances, no?Ens reservarem pel Setembre... quines ganes d'anar a Berlín!Us deixo una foto de la cala Sa Tuna, a la costa brava per que us refresqueu Publicat per


Estacionament regulat | Ajuntament de Calafell\nObrir imatge: Amb l'app Aparcar Calafell es pot pagar l'aparcament directament des del mòbil\nOest: delimitada pels carrers Àngel Guimerà i Mercè Rodoreda, l’avinguda Mossèn Jaume Soler i el passeig marítim de Sant Joan de Déu.\nEst: delimitada pels carrers Carme Desvalls, Duero i Lluís Companys i el passeig marítim de Sant Joan de Déu sense incloure les mateixes places del passeig, que seran de Zona Blava.\nEstany-Mas Mel Platja: el passeig marítim de Sant Joan de Déu des del carrer Carme Desvalls fins al carrer Manuel Benet Ortiz.\n1 €/matí (10 - 15 h)\n1 €/tarda (15 - 21 h)\n3 €/matí (10 - 15 h)\n3 €/tarda (15 - 21 h)\nResident: 0,20 €/h\nNo resident: 1,00 €/h\nEl parquímetre i les formes de pagament\nAmb mòbil a través de l'aplicació Aparcar Calafell que es pot descarregar per a dispositius iOS des de l'App Store i per a dispositius Android des de Google Play.\nEls conductors que hagin excedit el límit de l'horari d'estacionament indicat en el comprovant podran anul·lar els efectes de la denúncia mitjançant el pagament de 5,00 euros sempre que no hagin passat 24 hores de la denúncia.\nEls conductors que no hagin obtingut el comprovant podran anul·lar els efectes de la denúncia mitjançant el pagament de 10,00 euros sempre que no hagin passat 24 hores de la denúncia.\nPer anul·lar-la, cal prémer el botó blau “anul·lació de denúncia” del parquímetre i introduir el número d'anul·lació que consta en la denúncia. Es pot introduir amb el teclat o mitjançant el lector de codi de barres. Un cop el parquímetre ha identificat la denúncia mostrarà l'import a pagar.\nTots els titulars de vehicles que estiguin empadronats a Calafell i el vehicle dels quals compleixi els requisits seran donats d'alta automàticament i la matrícula del vehicle constarà en una base de dades de l'Ajuntament. Es pot comprovar l'autorització de cada vehicle a la seu electrònica.\nEl vehicle ha de tributar en concepte d'Impost sobre Vehicles de Tracció Mecànica a l'Ajuntament de Calafell, ha de tenir més de dues rodes, a la fitxa tècnica ha d'estar definit com a turisme i el nombre màxim de passatgers ha de ser de 9.\nSol·licitud d'alta o baixa d'un vehicle a la zona blava/taronja\nPoden sol·licitar l'alta les persones que reuneixen els requisits de residència i que hagin adquirit un vehicle nou o de segona mà, i l'adreça del permís de circulació del qual s'hagi traslladat a Calafell.\nTambé poden sol·licitar-la aquelles persones que consideren que compleixen els requisits però no són titulars del vehicle, segons es descriu en els següents casos:\nSi la persona que sol·licita l'alta és la conductora principal d'un vehicle amb l'impost sobre vehicles de tracció mecànica donat d'alta al municipi de Calafell, però la titular és una altra persona.\nEls tràmits d'alta i baixa d'un vehicle a la zona taronja es poden sol·licitar presencialment a les oficines del Servei d'Atenció al Ciutadà de l’Ajuntament de Calafell.


L'efecte de l'ona\n18 juny 2021 08:36\nRafel Crespí | 22 setembre 2017\nEscric aquestes retxes dins una atmosfera de neguits i d'impaciències. I també per què no dir- ho: de cansament. Neguits impaciències i cansament provenen, com a espectador expectant – si la redundància és admesa- del Procés. Més tard hi tornaré. Però deixau-me dir que ara tocam amb les mans que no hi ha dos processos històrics iguals. Per a ser més gràfics: no hi ha dos processos d'independència que vagin marcats pels mateixos paràmetres, per tant, si hom els vol comparar sempre serà una operació arriscada per no dir quasi inútil. Això no vol dir que no es pugi aprendre de processos anteriors. O que aquests anteriors no puguin oferir alguns variables amb les quals ara emmirallar-s'hi.\nÉs possible – no sé si molt o poc- que l'èxit de procés català – crec que arribar fins on s'ha arribat ja és un èxit: res no tornarà ser igual en les relacions Catalunya-Espanya- . Deia, per no perdre el fil, que l'èxit del Procés és en bon mesura per l'existència de les xarxes socials. De fet, el mateix Puigdemont ha anunciat la llista dels col·legis electorals a través del compte de twiter del President. Les convocatòries multitudinàries que s'han succeït arreu del País – en majúscula- per protestar contra l'entrada a sac a algunes de les dependències de la Generalitat no hauria estat possible sense la instantaneïtat de les xarxes socials. Un terreny on les forces de l'ordre – de segon quin tipus d'ordre i servadores de determinats caires de la legalitat- no hi poden entrar. O no hi poden entrar de la mateixa manera com ho fan a un magatzem d'una impremta o d'una distribuidora de paperetes o de cartells. S'ha donat el cas curiós que aquestes mateixes forces, volent treure pit de les seves troballes i requises, han contribuït – via xarxa- a difondre multitudinàriament el missatge que volien perseguir. Algun avantatge, ni que sigui col·lateral, ha de tenir la societat líquida que Bauman va teoritzar. Algú em podrà retreure que també les urpes de les forces dites de seguretat arriben a neutralitzar alguns procediments cibernètics. Però es veu que la capacitat de reproducció d'aquestes xarxes de distribució és més àmplia que no la seva caça. Ara no sé per què em ve al cap aquell fragment de Luces de Bohemia on Max Estrella diu una cosa semblant a aquests a l'anarquista català amb qui comparteix cel·la a la comissaria: els obrers us reproduïu com a mosques mentre que els patrons ho fan com elefants.\nDe totes maneres no hem de sobrevalorar els efectes de la xarxa. Hi ha persones que troben tota la seva felicitat en un mur de Facebook, i quan es veuen recompensats que mitja dotzena llarga de likes, tres comentaris elogiosos i una compartició solidària es pensen que ja tenen la Seu plena d'ous i que són uns genis literals el missatge dels quals tendrà un efecte messiànic en un futur no gaire llunya. Tots en coneixem algun de turmassot d'aquests. I fins i tot, dins l'efervescència, podem sobrevalorar els efectes dels escrits que hi publiquen. Els mitjans de comunicació han explotat aquesta via i sotmeten diàriament els visitants a enquestes – si els diguéssim referèndums de Liliput estarien prohibides per l'autoritat incompetent- que expressen un parer que exalten a grans titulars però que si miram els índex de participació veurem que són prou insignificants.\nUna mica és aquí on volia arribar. Què hi ha més enllà del nostres murs? Quina profunditat tenen? Massa vegades oblidam i obviam que més enllà del nostres murs hi ha altres constel·lacions de murs – iguals de viscerals, de bel·ligerants, d'enginyosos, de vacus- que també tenen els seus seguidors i que viuen també dins l'endogàmia més absoluta. Al principi he dit que estava una mica cansat. Sé que ens toca resistir, menjar un poc de morena i veure com els Gifs, les imatges, els arxius de so, etc., es van repetint al facebook, al twiter, als diversos grups de watxap que tots tenim. Aquesta reiteració ens pot retroalimentar però també ens pot fer ser excessivament confiats en les nostres forces. Allò que realment interessa és saber el perímetre de l'ona, fins on arriben les forces. I això en les societats que es diuen democràtiques només se sap contant els vots. De moment, la xarxa alimenta el caliu. Esperem que no torni cendra.


Rehabilitació oral - Clínica Dental Serra López\nEl cas clínic del mes de març és el d’un pacient que acut a la Clínica Dental Serra – López perquè buscava un dentista ja que no estava content amb l’estètica de les seves dents. Comenta que té unes dents que amb els anys se li han tornat petites i quan somriu no les ensenya. Per tant vol que l’ajudem a recuperar el seu millor somriure.\nEl nostre pacient tenia unes dents petites degut a que és bruxista. El bruxisme és un hàbit involuntari d’apretar o fregar les dents sense una finalitat funcional. Sol estar directament relacionat amb estrès.\nBruxisme excèntric (fregament): en aquests casos es sol observar el desgast del marge incisal i oclusal de dents i molars\nEn aquest cas presentava un bruxisme excènctric pel que amb els anys ha anat gastant les dents.\nMitjançant una fase de corones provisionals que va durar uns mesos, el que vàrem aconseguir és recuperar el tamany de dents desitjat, tant estètica com funcionalment i que el pacient s’acostumés al tamany desitjat de dents.\nFinalment es va acabar el cas amb les corones definitives, un aparell removible ja que faltaven molars i el pacient no volia implants dentals i una fèrula de descàrrega nocturna per a controlar el bruxisme i no gastar la rehabilitació oral ni les dents de l’arcada inferior. Ara ja pot lluïr del seu millor somriure.


Càritas Caldes inaugura un pis social al Santuari del Remei | Catalunya Religió\nCàritas Caldes inaugura un pis social al Santuari del Remei\nPer Catalunya Religió. Dc, 15/12/2021\n(Càritas Terrassa) El departament de Serveis Socials de l’Ajuntament de Caldes treballa conjuntament amb Càritas Caldes, sota l’empara de Càritas Diocesana de Terrassa, per dur a terme un projecte d’habitatge social a la rectoria del Remei, el Santuari del Remei. La iniciativa promoguda per Càritas ha estat presentada avui en roda de premsa amb la presència del rector de la Parròquia de Caldes, Xavier Blanco, el sotsdirector de Càritas Diocesana de Terrassa, Francesc Flotats, l’alcalde de Caldes, Isidre Pineda, el regidor d’Habitatge, Jordi Martín, i el regidor de Serveis Socials, Pep Busquets.\nEl projecte té com a objectiu allotjar a aquelles famílies en situació de vulnerabilitat fins que hagin assolit l’autonomia per sortir-ne en condicions, afavorint els processos de desenvolupament personals i/o familiars, generant les eines necessàries per fomentar l’autonomia i la inclusió social, així com l’exercici dels drets fonamentals. El desenvolupament del projecte parteix, doncs, d’un acompanyament per posar a la persona en el centre de la intervenció, fent-la partícip del seu procés.\nAfavorir una xarxa de suport entre nuclis familiars\nhabitatge, Càritas Diocesana de Terrassa, Santuari del Remei, Càritas Caldes, Terrassa, Acció Social, Actes


Cursa Nassos 2018 | Inscripcions i Recorregut | betevé\nCursa dels Nassos 2018: L’última cursa de l’any\nLa Cursa dels Nassos se celebra el 31 de desembre i es converteix en una festa de l'atletisme popular\nRaúl Muñoz Hernández | dilluns, 31 de desembre del 2018, a les 10.12\nEntre els atletes més destacats que participaran a la Cursa dels Nassos hi ha el barceloní Carles Castillejo. L’atleta portarà 7 estrelles al dorsal, ja que ha guanyat fins a 7 vegades la cursa. Qui també optarà al triomf serà Mourad El bannouri. El marroquí va ser segon l’any passat a la Cursa dels Nassos i ha guanyat la Cursa de la Mercè els anys 2017 i 2018.\nL’edició d’enguany de la Cursa s’ha quedat a prop de batre el rècord de participació de l’any 2013, quan va haver-hi 11.454 participants. A més, el percentatge de dones inscrites ja ha batut el rècord de la prova. És del 31,43%.\nLa Cursa dels Nassos 2018 és, de ben segur, una de les proves més especials de les que es fan a la ciutat a Barcelona. Es disputa, com és conegut, el 31 de desembre. L’etimologia prové de l’home dels nassos, un personatge mitològic que té tants nassos com dies li queden a l’any. La qüestió és que aquest personatge només se’l veu l’últim dia de cada any. Aquesta tradició va servir per posar nom a la cursa que, en moltes altres ciutats, rep el nom de Sant Silvestre, onomàstica del dia.\nUna cursa ben especial\nLa Cursa dels Nassos es disputa sempre la tarda del 31 de desembre, a les 17.30 h. Una de les particularitats de la prova és que la sortida es fa de dia i s’acaba gairebé de nit. Un altre tret característic és que la majoria d’atletes estan acostumats a entrenar a la tarda, fet que provoca que el bioritme natural permeti que surtin bones marques. Un últim apunt especial de la prova és que molta gent se la pren com una cursa molt festiva i poc competitiva. El fet de tenir tan a prop la celebració de la nit de Cap d’Any fa que es visqui un ambient força diferent a l’habitual.\nBona part de les curses barcelonines acostumen a ocupar carrers cèntrics i importants com la Gran Via de les Corts Catalanes, els voltants de plaça d’Espanya i l’avinguda del Paral·lel o part de l’avinguda Diagonal. La Cursa dels Nassos, per motius lògics de mobilitat, no pot fer-se en aquesta part de Barcelona i el recorregut se centra, sobretot, en el districte de Sant Martí i una petita franja del de Ciutat Vella. La sortida i l’arribada és al carrer de la Selva de Mar, a l’altura de la plaça de Ramon Calsina. El recorregut és força planer, a excepció d’alguna pujada puntual i el final és força favorable, amb més de dos quilòmetres de gairebé baixada per la Diagonal i el carrer de la Selva de Mar.\nEls últims anys, l’última cursa de l’any a Barcelona ha tingut dos protagonistes en cada categoria. En la masculina, Carles Castillejo ha aconseguit fer-se amb el primer lloc en quatre de les últimes vuit edicions, tot i que aquest 2018 no podrà lluitar pel títol perquè està lesionat. L’altre competidor ha estat Ilias Fifa, vencedor en quatre ocasions. En categoria femenina també tenim dues atletes destacades des de l’any 2010, any que va guanyar la portuguesa Monica Rosa. Lidia Rodríguez ha aconseguit fer-se amb el triomf en cinc ocasions de forma consecutiva, del 2011 al 2015. Marta Galimany li ha pres el relleu en les últimes dues edicions.\nEdició Campió Campiona\n2017 Ilias Fifa (28.38) Marta Galimany (33.27)\n2013 lias Fifa (29.30) Lidia Rodríguez (33.03)\n2010 lias Fifa (29.37) Monica Rosa (33.16)\nCom és habitual en les curses de 10 quilòmetres, la inscripció es fa mitjançant la pàgina web de Xip Groc. El preu és de 14 € per als propietaris del xip, i de 16 per als que no en tinguin més 20 cèntims que val l’assegurança. L’ús del xip és obligatori i no es pot córrer sense ell ni sense dorsal. La recollida dels dorsals i dels obsequis es fa al pavelló de la Mar Bella, dissabte 29 de desembre (de 12 a 20 hores), diumenge 30 (de 10 a 20 h) i dilluns 31, des de les 10 i fins a les tres de la tarda. Per recollir-los caldrà aportar el comprovant d’inscripció (en paper o per correu electrònic) i el DNI o passaport. També es pot recollir en nom d’altres persones amb una fotocòpia del DNI o passaport.\n700 nens participen en la 56a edició del Trofeu Molinet de minibàsquet\nEl Mediterrani més solidari organitza el Repte del Calendari 2018\nLa millor natació d’alevins tanca l’any al CN Sant Andreu amb l’Arena Swim Meeting


Caminada del Grup de Caminants per l'Alacantí: De Mutxamel a Alacant | El Camí\nCaminada del Grup de Caminants per l'Alacantí: De Mutxamel a Alacant\nCaminada del Grup de Caminants per l'Alacantí: de Mutxamel a Alacant.\nIniciàvem el nostre camí pel sud, una etapa plena de sorpreses, ens vam trobar davant de l'ajuntament de Mutxamel, omplien la caminada molta gent de Mutxamel i d'altres pobles, vingudes per conèixer els tresors d'aquestes terres.\nVàrem iniciar el camí per Mutxamel cap a Sant Joan d'Alacant, vam seguir els traçats de les antigues sèquies, encara que no es veien, a Mutxamel ens parlen de les faves i les tomates de Mutxamel, i del pa, i alguns dels forns de més fama al poble.\nArrivàbem a un espai més poc urbanitzat, i ens diuen que hi ha l'autovia subterrània, seguim fins al calvari i un antic aljub, allà ens parlen de Sant Joan, de com tot el terme practicament es troba edificat i el turó del calvari, que és l'elevació més alta del poble. Anem trobant inicis del que va ser la distribució de l'aigua , i així veiem restes d'un partidor. Arribem al monument a la pilota valenciana, on hi havia l'Isidre, un home de 89 anys que ens acompanyaria per explicar-nos coses sobre Alacant i les torres de defensa. Hui no passaríem per la Santa Faç, tot i que quedaria a la ruta oficial, seguiríem fins la torre de les Reixes on vam esmorzar, era un palauet amb unes finestres de forja, ara fet restaurant, després d'esmorzar vàrem seguir per un caminet que després es feia senda cap a una torre de defensa, la torre es trobava en prou bones condicions, tot i que la vivenda practicament estava totalment enderrocada.\nDesprés d'alguna explicació i d'acomiadar a l'Isidre vàrem seguir per sendetes florides amb la vista posada en Alacant.\nDe seguida arribàrem a una avinguda i al mig de la rotonda una torre de defensa omplia la nostra atenció, vàrem seguir cap a Lucentum, l'antiga vil·la romana d'Alacant, per l'hora no vam poder entrar però vàrem veure alguns dels seus murs des de fora, vàrem resseguir el turonet en el qual es trobava i finalment vàrem arriba vora mar a l'Albufereta, un barranquet que abocava a la mar , un tollet d'aigua vora mer feia honors al record del nom de l'Albufereta.\nVàrem seguir per la platja del Postiguet, un nom que s'ha fet famós arreu del País Valencià i més enllà, per la cançó de la Manta al coll. Al peu de la platja ens varen repartir alguns fulls amb la lletra de la Manta al coll i vàrem cantar-la .\n"mon anirem" al postiguet\n" mon anirem mon anirem al Postiguet"\nDesprés de cantar la cançoneta amb totes les varienats vàrem fer el recorregut pel Raval Roig. El Raval Roig, és un barri mariner d'Alacant que conserfva l'esència encara de l'esència d'Alacant, on el valencià encara floreix en algun raconet . Vàrem entrar a la botiga on hi havia embotit i productes de la terra i la generositat del botiguer ens convidava a quedar-nos degustant les més variades viandes.\nDesprés vàrem anar a dinar a la societat cultural de la Marina on vam segellar l'etapa d'Alacant. Després de dinar vàrem agafar l'autobús cap a Mutxamel on teníem els cotxes i vam tornar cap a casa.


Holmesdale House Bed and Breakfast Duncan Canadà - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nHolmesdale House Bed and Breakfast1058 Holmesdale Street, Duncan, Duncan, Canadà - Veure al mapaExcepcional9,1Basada en24comentarisHolmesdale House Bed and BreakfastVeure més fotos"The hostess was most friendly and helpfull. The house was de..."TjeerdNetherlandsVeure més fotosVeure totes les 36 fotosMolt bona ubicació 8,9Veure al mapa8,9UbicacióParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionsbanyaire condicionatjardí\nSobre l'allotjamentDescripcióSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Duncan, no busqui més enllà de Holmesdale House Bed and Breakfast. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Holmesdale House Bed and Breakfast, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen habitació familiar, biblioteca, àrea de TV/saló compartit. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, despertador, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de bany, centre esportiu, jardí. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Holmesdale House Bed and Breakfast.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacionsZones públiques amb Wi-Fi Desplaçamentaparcament de cotxes Coses a fer, maneres de relaxar-sebanycentre esportiujardíServeis i comoditatsbibliotecazona de fumadors Per als nenshabitació familiar Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaire condicionatcalefacciósala d'estararticles de tocadordespertadorTV satèl•lit/cableassecador de cabellempolles d'aigua de cortesia barnussosreproductor de DVD/CD Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantUpon check-in photo identification and credit card is required. All special requests are subject to availability upon check-in. Special requests cannot be guaranteed and may incur additional charges.\nGuests who have special dietary needs must contact the property directly a minimum of 48 hours prior to arrival to make arrangements. Mostrar més


La Segona Perifèria: La perifèria petroliera o el perill d'extinció\nLa perifèria petroliera o el perill d'extinció\nNo existeixen girs a la autopista que transito, però si la oportunitat s'esdevé no penso deixar de donar un cop sec al volant, escanyar el fre de mà i pitjar a fons l'accelerador per encarar-me ara i aquí al tedi que em governa i em fa anar per la recta línia de la virtut.\nI ara, vés, m'ha sorgit la oportunitat. D'aquí a unes poques setmanes deixo la Segona Perifèria; no amb ànims de fer un gir suïcida per acompanyar a en Miró i a la Amat en el seu viatge cap a l'eternitat i la memòria col·lectiva, memòria que d'altra banda no existeix més que en un grapat de petits burgesos de professions liberals, que som nosaltres, els bloggers. També hi ha bloggers funcionaris, val a dir.\nSenyors, vaig a un país encara més perifèric que el nostre, aquest estiu. Així, pim, pam, by the face. Sé que us molesten els post autobiogràfics, queridos diarios, però no se m'acut res més. La paràlisi creativa se'm manifesta en el seu punt àlgid justament en aquestes hores d'espera i de transició.\nDoncs això. El país perifèric està en un moment històric ben interessant. Els moments històrics no us penseu que són gran cosa. Jo vaig participar en un esdeveniment històric que uns exaltats vestits d'uniforme es van encarregar d'escamotejar i van haver-hi moments d'extrema violència i fins i tot un mort. Poc després uns van endossar un parell de Boeings a uns edificis molt alts i representantius i el meu moment històric va passar a la categoria de mera anècdota. Bé, què hi farem.\nAquí teniu dos imatges representatives dels uniformats del què us parlava abans.\nDoncs bé, deixeu-me explicar-vos una anècdota crec que il·lustrativa sobre els moments històrics. Estava jo corrent com un desesperat pels carrers de la ciutat, sortejant hòsties, gasos, i cotxes calcinats, però sentint-me del tot històric, quan se'm va acudir entrar en un bar obert (?).\nNo em vaig poder creure el que estava veient. Turistes revolucionaris com jo prenent-se la cerveseta de les cinc de la tarda amb gran parsimònia i bonhomia, música a drap que endolcia els estralls de la batalla del carrer, okupes italians menjant-se patates fregides, i un jubilat amb una gorra de Drop the Debt barallant-se amb la seva senyora per pagar el compte... en fi, tot molt familiar, tot tan cordial, tot tan d'estar per casa, com hi ha món. Darrera de les portes de l'establiment, us ho juro i que em caigui un llamp a la testa, era un putu infern (em perdonareu la expressió, però és per afegir dramatisme i historicitat a la cosa).\nDoncs bé, aquest agost visito el país de la Revolución Bonita i no crec que em pugui sorprendre res d'aquest procés històric. Pot sonar reaccionari, lo reconosco, però bé, no crec en salvadors de la pàtria ni en messies il·luminats. Li vaig fer una broma un dia a una nativa. Li vaig enviar un missatge de mòbil comunicant-li que per la TV deien que el president havia renegat de la seva fe evangelista per a fer-se Hare Krisna, i la noia s'ho va prendre amb total normalitat; no li va sorprendre en absolut.\n...o vota... ... total...\nVal a dir, al meu favor, que tampoc em crec a la classe política tradicional del país en qüestió; quanta repugnància al sentir els seus encesos discursos maiameros de república bananera!\nPerò la meva missió, perifèrics, no serà la d'escatir el pols real del país -impossible amb tan sols quinze dies, xavals-, sinó la de copsar la progressiva destrucció de la classe mitja del país, ja de per sí raquítica. No és el mateix, però m'imaginaré els últims anys de l'aristocràcia parisina que la revolució es passava per la guillotina. O els darrers romans fugint a cavall i que s'aturen en el setè turó per veure la ciutat en flames. La decadència. Els records d'un paradís perdut. Les mirades vidrioses i infinites i aquell parlar recargolat. El perill d'extinció. Això és el que busco.\nSubal Quinina, per la Segona Perifèria. Muy rápida, la vida, muy rápida.\nPublicat per subal a les 4:46 p. m.\nTe'n vas amb la EA o sol?\nHi vaig amb la noia de parlar;\nL'Ea té moltes qualitats, impossible negar-ho, però les d'aquí dalt només es troben a l'altra banda de l'Atlàntic.\nComences a semblar la veïna del costat, TdQ.\nUna salutació o dos.\nl'ea xerra massa i massa ràpid, bon viatge a tots dos subal. no veig incompatible la mani i la tapeta, és que no em prenc mai res seriosament...\nBauçanita + 80º d'humitat= el que segueix.\nLa sorra no s'ho empassa tot\nL'exili a les perifèries.\nEscriure a raig\nautopromoció i autobombo\nUn dia a la perifèria\nSubal es complica la vida\nel borni és rei\n(pedagogia de) l'ODI\nPoema que no faré


Jazznàtics – audiovisualcabrera.net\nDilluns a les 23 h.\nEspai musical dedicat al jazz, als seus musics i els interpretes mes coneguts. Un recorregut divulgatiu però molt eclèctic pels diferents corrents del jazz, sense oblidar estils afins i tota mena de fusions.\nRedacció i locució: Rafel Corbi\nProducció: Rafel Corbi


Un treballador d'Ampans mor en un accident laboral al polígon dels Dolors mentre manipulava una grua - Ona Bages\nInici OB - Secundàries Un treballador d’Ampans mor en un accident laboral al polígon dels Dolors...\nUn treballador d’Ampans mor en un accident laboral al polígon dels Dolors mentre manipulava una grua\nNau d'Ampans al Polígon dels Dolors.\nUn treballador d’Ampans mor al polígon industrial Els Dolors mentre manipulava una grua. L’accident ha passat a l’inici de la jornada laboral, quan la víctima movia la màquina d’un camió de recollida selectiva a l’interior de la nau.\nEl vehicle fa 5 mesos que estava en funcionament i tenia totes les revisions en regla. Ara, els Mossos investiguen la mort de l’home, Raül Castañé, de 41 anys. El cos ha rebut l’avís a dos quarts de nou del matí i quan han arribat al lloc dels fets han trobat el treballador atrapat entre el braç i la cabina de la grua.\nEls bombers han pogut alliberar-lo, però no han pogut fer res per salvar-li la vida. En total hi han treballat tres dotacions dels Bombers de la Generalitat i diverses patrulles i unitats tant dels Mossos com del Sistema d’Emergències Mèdiques. La Policia ja ha traslladat els fets al jutjat d’instrucció de Manresa i al Departament d’Empresa i Treball.\nAmpans ha convocat 5 minuts de silenci a tota l’entitat a les 11 del matí.


El Barça continua exhibint-se a la Lliga (0-5)\nLes barcelonines sumen una nova golejada abans de rebre el líder\nEl Barça ha aconseguit la setena victòria en set partits de Lliga al camp de l’Sporting de Huelva. L’equip blaugrana s’ha avançat a la primera meitat gràcies a un gol en pròpia porteria. L’equip de Jonatan Giráldez ha passat per sobre del seu rival a la segona meitat gràcies a dos gols d’Aitana Bonmatí i un d’Alexia Putellas i Irene Paredes.\nAlexia Putellas ha estat a punt d’obrir el marcador al minut 14, però la defensa local ha salvat la diana sobre la línia de gol. Tot seguit, Marta Torrejón ha rematat una centrada de Caroline Graham molt a prop del pal. El primer gol del partit ha arribat al minut 28. Mapi León ha servit un córner i la pilota ha topat en Blanco, que ha introduït accidentalment la pilota a la seva pròpia porteria. Abans del descans, Oshoala ha pogut fer el segon amb un xut col·locat que ha fregat el pal.\nLes locals han estat ben a prop d’empatar a l’inici de la segona meitat. Per sort per les culers, Irene Paredes i Marta Torrejón han pispat la pilota a Kanteh quan la davantera només tenia Sandra Paños per davant. Tot seguit, Alexia Putellas ha fet el segon de les blaugranes en definir una gran jugada col·lectiva.\nA partir d’aquest moment, el duel ha estat un monòleg barceloní. Al minut 63, Marta Torrejón ha assistit des de la línia de fons a Aitana Bonmatí, que ha enviat la pilota al fons de la xarxa. Un minut després, Irene Paredes ha fet pujar el 0-4 al marcador. Per acabar de culminar la golejada, Aitana ha signat el doblet al minut 76. Les blaugranes sumen una nova golejada a la Lliga abans d’afrontar un duel clau contra la Reial Societat. Les barcelonines s’enfrontaran a les segones classificades d’aqui dues setmanes al Johann Cruyff. Les basques també es mantenen invictes fins al moment.\nL’assemblea del Barça s’ajorna sense votar els punts decisius\nJoan Laporta ha decidit ajornar l'acte perquè no coincidís amb el Barça - València


CRÈDIT DE SÍNTESI 1r ESO: “ El paisatge: escenari de les activitats humanes” - Escola Elisabeth Salou | Ensenyament de qualitat\nEstades i intercanvis a Anglaterra\nEsplai d'estiu en anglès\nCampus de Tecnificació de Futbol Sala\nCampus de Tecnificació de Bàsquet\nRuta Camino de Santiago 2019\nSortida Llavorsí 2019\n/CRÈDIT DE SÍNTESI 1r ESO: “ El paisatge: escenari de les activitats humanes”\nCRÈDIT DE SÍNTESI 1r ESO: “ El paisatge: escenari de les activitats humanes”\nEls passats 26 setembre, 27 i 28 de setembre, els alumnes de 1r ESO van realitzar el Crèdit de Síntesi. Per fer-lo van visitar el museu de la vida rural a l’Espluga de Francolí, el monestir de Poblet i van fer diverses activitats des de la casa de colònies de la Finca de Prades on van passar 3 dies de treball i convivència.\nMés en aquesta categoria: « Alumnes de 4t d'ESO de l'optativa Comunica't persenten un mural del primer dia de classe a ESO\tEls alumnes de 2n d’ESO de l’Escola Elisabeth s’estan preparant per nous reptes amb els robots!! »\nSortida Llavorsí 2019 4t d'ESO\nLa RUTA: Camí de Santiago 2019\nDates: del 28 de juny al 7 de juliol.\nData reunió informativa: dilluns 18 de març, 17:30 h, aula 1r ESO B\n"Per a més informació, sol·licitar el servei per l'última setmana d'agost i/o la primera de setembre i pel servei de Super SummerTime Lumine per als germans grans, podeu trucar al 977 083 551 o al 671 429 849\nCoincidint amb el final del crèdit de robòtica de 2n d’ESO a l’escola hem celebrat la primera edició del torneig “MicroFLL”, activitat que inaugura el calendari de competicions que conclourà al juny…\nL’ESCOLA a Mr. GAME (1ª Fira del Videojoc a Reus)\nEl passat cap de setmana del 9, 10 i 11 de novembre va tenir lloc la 1ª Fira del Videojoc a Reus, amb el nom de Mr. Game. L’Escola Elisabeth va tenir una participació activa, va ser l’encarregada de…\nAina Gispert "Premi Extraordinari de Batxillerat" 2018\nEl passat dia 18 d’octubre es va celebrar l’acte de lliurament dels Premis Extraordinaris de Batxillerat al Palau de Pedralbes de Barcelona. L’alumna de l’escola Elisabeth Aina Gispert Castellarnau…\nCAMBRIDGE ENGLISH AND GOETHE INSTITUT DIPLOMAS\nIn May 2018, 34 students from Primary took Movers and Flyers, and 41 students from Secondary took their KET and PET Cambridge English exams. At the same time, our German students took their “Goethe…\nCopyright © 2019 Escola Elisabeth. Tots els drets reservatsDisseny web Solpronet.com


gener | 2016 | Institut Antoni Pous i Argila | Pàgina 5\nINSTRUCCIONS PER MATRICULAR-SE A CICLES FORMATIUS DE GRAU SUPERIOR\nInstruccions per matricular-se a 1r. de cicles de grau superior\nInstruccions per matricular-se a 2n. de cicles de grau superior\nDocument informatiu de cicles\nFull de matrícula grau… Llegeix més»\nEl dilluns 8 de setembre a les 17 hores, les persones admeses a la convocatòria Acredita’t 2014 estan convocades a la sessió informativa. Les persones candidates hauran de lliurar tota la documentació complementària justificant mèrits, no presentada durant la preinscripció\nDel 15 al 24 de setembre s’obre el procés d’inscripció per participar de les mesures flexibilitzadores del Servei d’Assessorament i del Servei de Reconeixement (Resolució ENS/1891/2012 de 23 d’agost).\nCalendari servei d’Assessorament\nCalendari servei de Reconeixement\nLes persones que es vulguin preinscriure hauran de… Llegeix més»\nCALENDARI DELS EXÀMENS DE RECUPERACIONS DE SETEMBRE\nLLISTES DEFINITIVES ADMESOS CONVOCATÒRIA ACREDITA’T 2014\nDurant el mes de juliol es notificarà la data de la sessió informativa que es durà a terme a principis de setembre.\nINSTRUCCIONS PER MATRICULAR-SE A BATXILLERAT I CICLES FORMATIUS DE GRAU MIG\nInstruccions per matricular-se a batxillerat\nInstruccions per matricular-se a 1r. de cicles de grau mig\nInstruccions per matricular-se a 2n. de cicles de grau mig\nInstruccions per matricular-se a 2n. de batxillerat\nFull de dades dels alumnes de batxillerat… Llegeix més»\nPUBLICACIÓ DE LA RESOUCIÓ ACEDITA’T EN EL DOGC\nEl 5 de juny s’ha publicat la nova convocatòria acredita’t, per aquelles persones ja admeses a la convocatòria 2013, però que no van poder participar per manca de vacants.Tota la informació de la convocatòria està publicada en la pàgina web de l’acredita’t: Llegeix més»\nPRESENTACIÓ DEL VÍDEO “ELS DELEGATS RESPONEN”\nEls alumnes del nostre institut l’Eloi Rubio, la Mar Soler i la Marta Moral, participen en el vídeo promogut pels serveis de joventut d’Osona concebut com a eina i recurs pedagògic per explicar i prestigiar la figura del delegat.\nPREINSCRIPCIÓ ALS CICLES FORAMTIUS DE GRAU SUPERIOR\nPeríode de reclamacions dies 12, 13 i 16 de juny.\nHeu d’emplenar el full adjunt i fer-lo arribar a la secretaria del centre.\nreclamació dades de la preinscripció\nL’AJUNTAMENT DE MANLLEU ENTREGA ELS PREMIS ALS TREBALLS DE RECERCA ALS ALUMNES DE 2N DE BATXILLERAT\ndivendres a la tarda es va celebrar la 13a edició dels Premis als\nTreballs de Recerca dirigits als alumnes manlleuencs de 2n de\nbatxillerat, on van participar-hi 15 treballs entre l’Institut\nAntoni Pous i Argila, el Col·legi la Salle i l’Institut Miquel\nMartí i Pol de Roda de Ter.\nl‘Àrea… Llegeix més»


Els empresaris ja no troben treballadors ni oferint habitatge - Diari de Girona\nEls empresaris ja no troben treballadors ni oferint habitatge\nEls elevats lloguers i la recuperació de l'oferta laboral a la Península estan dificultant la contractació de treballadors per a la temporada que s'acosta a Eivissa, que ha deixat de ser una ganga per als temporers\njosé miguel l. romero | eivissa 21.03.2018 | 19:54\nEls empresaris eivissencs no ho tenen fàcil aquest any per a contractar mà d'obra de cara a la temporada que s'acosta, ni tan sols oferint allotjament. Si l'any passat ja ho van tenir complicat, aquest encara més: «Hi ha restaurants que aquesta Setmana Santa no podran obrir perquè no troben personal», avisa Joan Riera, president del sector de la Restauració de la Pimeef. El súmmum és el cas d'un empresari amb restaurant a Platja d'en Bossa que no troba allotjament per a la plantilla tot i que, a més, és propietari d'una immobiliària.\nAquest problema, accentuat aquest any, el va començar a albirar Raúl Benito, cap de Recursos Humans del grup Palladium, el 2013, quan «tant l'increment dels preus de l'habitatge com el repunt de l'ocupació a la Península va començar a complicar el mercat a l'hora de captar treballadors a Eivissa ". Els primers afectats van ser «els treballadors de línia (sense excessiva qualificació); aquells que tenen salaris més baixos van ser els primers que van abandonar l'illa a causa de la pujada dels lloguers i al fet que va començar a recuperar l'ocupació a Espanya ». Però fa dos anys hi va haver una nova volta de rosca: «Va començar a afectar la gent qualificada i als caps dels departaments».\nCom indica Ángeles Nogales, gerent de Foment del Turisme i empresària hotelera, «parles amb algú per contractar-lo i tot s'ensorra quan tractes el tema de la casa. Llavors decideixen quedar-se on són. Per pagar aquests lloguers prefereixen anar a treballar a Benidorm o a Màlaga », on hi ha bons sous i els immobles encara es lloguen a preus raonables.\nEivissa ja no és una ganga laboral\nAixí que venir a treballar a Eivissa ja no és una ganga. Molts s'ho pensen: «Aquest hivern -explica Nogales-, un hotel necessitava un cap de manteniment, que no hi havia a l'illa. L'oferta laboral incloïa allotjament, però les diverses persones interessades de la Península el van rebutjar. Per què? Perquè hem creat la imatge que l'illa és molt cara. La gent prefereix viure amb 800 euros a la Península abans que aquí amb 2.000 euros ».\nLa pastanaga del pis inclòs ja ni tan sols és atractiva: «Els hotelers s'estan trobant aquest any amb que no hi ha la mateixa fluïdesa que el 2017 per trobar treballadors. L'any passat hi havia molt on escollir, però aquest no hi ha tant personal. Hi ha empresaris que estan tenint problemes per a la contractació », alerta Juanjo Planells president dels hotelers de la badia de Portmany.\nMillor la casa que els idiomes\nD'això s'ha adonat la gerent de Foment: «Fa una setmana i mitja vaig posar un anunci en el Diari d'Eivissa per contractar tres cambreres de pis per a un hotel: només he rebut tres currículums, que no tenen per què ser apropiats».\nLa qüestió de l'habitatge és un seriós obstacle per completar les plantilles. «Vaig participar -explica Nogales- al 'Santa Eulària se'n ocupa' la setmana passada: l'avantatge prioritàri per als que buscaven feina era tenir habitatge. Era el primer que preguntàvem els empresaris. L'allotjament ha passat a tenir més importància que els idiomes o la capacitació professional ». ho reconeix Alfonso Rojo, president de la Pimeef: «El primer que fem els empresaris en mirar un currículum és comprovar que tingui habitatge, tot i que posseeixi un perfil amb experiència. Ells vénen amb ganes de treballar, però nosaltres sabem el que els succeirà: és més fàcil que trobin feina que una casa ».\n105 cristinencs reben bonificació de la taxa d'escombraries


Com utilitzar endolls de Austràlia a Emirats Àrabs Units\nConnectors, preses de corrent, adaptadors i altra informació necessària per viatjar des de Austràlia a Emirats Àrabs Units en aquesta pàgina. Si voleu un informe per a altres països, torneu a iniciar l’ assistent per trobar a adaptadors elèctrics per al vostre viatge aquí .\nLa tensió no és exacta, però la diferència sol ser tolerable pels dispositius elèctrics. És molt segur connectar el vostre aparell elèctric de Austràlia a Emirats Àrabs Units sense un adaptador de tensió. Si teniu algun problema amb un dispositiu especial, és a dir, un dispositiu mèdic, probablement voldreu demanar més ajuda professional.


Una altra bellesa: com eren les noies atractives a l’URSS - Tendències\nEls temps soviètics encara es recorden sovint, tot i que han passat gairebé 30 anys des del col·lapse de la URSS. Aleshores, molt era completament diferent del que és ara: alguna cosa és millor, però alguna cosa és pitjor. Les normes de bellesa femenina també eren diferents. Ningú no va perseguir els paràmetres 90-60-90, no es maquillava sovint en diverses capes i no portava vestits reveladors. Recordem com eren les atractives noies en el passat.\nÉs obvi que la roba a l’URSS era completament diferent i molt menys diversa que ara. Als anys seixanta i setanta, els pantalons texans només es podien obtenir dels mercaders negres, és a dir, dels especuladors, a un preu lleugerament inferior al salari mitjà mensual. Les noies rarament portaven pantalons i no es parlava de passejar per la ciutat amb roba esportiva. La majoria de les vegades portaven vestits o faldilles de diferents longituds, des del mini fins al maxi. Els va cosir en gairebé la meitat dels casos pel seu compte. Tot i que eren a les botigues, a diferència dels texans, hi havia, per regla general, una gran varietat d’estils que no diferien. Tampoc no estava disponible sempre una mida adequada, de manera que fins i tot la roba adquirida sovint s’havia de personalitzar.\nEl calçat més comú per a les dones eren les sabates d’estiu i les botes d’hivern. Aleshores no hi havia sabatilles esportives i les sabatilles només es portaven a les classes d’educació física i durant altres esports. Per cert, l’uniforme esportiu de masses va romandre senzill durant molt de temps. Molt sovint s’utilitzaven pantalons i samarretes harem. Tanmateix, els jocs olímpics, fets per primera vegada per a l’equip nacional de l’URSS a les Olimpíades de Melbourne de 1956, es van començar a estendre gradualment entre la gent i a mitjans dels anys 60 van entrar en ús. Més a prop dels Jocs Olímpics de Moscou del 1980, la jaqueta olímpica es va modernitzar, de manera que es va desfer completament. Inicialment, la cremallera amb prou feines arribava al pit.\nL'equip nacional de gimnàstica artística de la URSS als Jocs Olímpics de Munic, 1972\nCoses del passat: què portaven als anys 80 E i anys 90\nCom les tendències de condicionament físic han anat més enllà dels gimnasos i han arrelat a la vida quotidiana.\nCom es va desenvolupar la situació al voltant dels Jocs Olímpics als anys 40, i per què mai no es van destinar aquests Jocs?\nExistien esports de masses, dietes - no\nL'esport en si era un fenomen de masses als anys soviètics. Això es va deure en part a la presència de moltes seccions gratuïtes. A més, el patinatge sobre gel, l’esquí i el voleibol eren molt populars entre les dones. Per descomptat, les noies jugaven a futbol amb menys freqüència que els nois, però aquest esport tampoc no passava per alt la bella meitat de la humanitat.\nEn aquell moment, gairebé ningú estava assegut a casa i hi havia moltes menys opcions per passar l’estona a l’apartamentara. La televisió mostrava dos o tres canals, els ordinadors i els telèfons mòbils, per descomptat, no existien. Tampoc hi havia menjar ràpid: el primer McDonald's de la URSS es va obrir el 1990. En general, hi havia moltes menys oportunitats de recuperació.\nles noies no perseguien la primesa a propòsit. No hi va haver distribució massiva de dietes, gimnasos, gimnàstica per baixar de pes, Pilates i altres activitats modernes. Els fabricants no distribuïen pastilles per baixar de pes ràpidament, diverses herbes miraculoses i altres, per dir-ho amb suavitat, productes altament qüestionables.\nL’aspecte de les dones en general es mantenia força natural. Dels cosmètics, només hi havia difusió de pintallavis, pols i rímel, la majoria de les vegades sòlids, que s’havien de remullar amb un raspall humit. Al mateix temps, no hi havia pols premsada als compactes. Les caixes per a ella es van comprar per separat i eren reutilitzables. I el producte va sortir a la venda en forma de pols, que es va aplicar a la cara amb cotó. L'esmalt d'ungles també estava disponible. Aquest era el final dels mitjans disponibles per guiar el marafet. Però és poc probable que molts d’aquests anys estiguessin molt preocupats per això. Corresponia plenament als estàndards de bellesa que hi havia aleshores i les noies semblaven molt atractives.\nEls grecs tenen la culpa: com van aparèixer els rockers?\nL'evolució de la indústria del fitness. 3.000 anys d'història del desenvolupament de gimnasos.\nCom Alexander Tikhonov gairebé va perdre l'or als Jocs Olímpics de 1972. Un oponent va sortir al rescat\n100 quilograms de somnis\nNo totes les noies amb sobrepès estaven preocupades per això ocasió. Per exemple, la famosa actriu Natalya Krachkovskaya, que va interpretar a Madame Gritsatsuyeva en la primera versió de 12 cadires i l’esposa de Bunshi a la pel·lícula Ivan Vasilyevich canvia de professió, mai va tenir complexos en la seva aparença. A la dona li agradava menjar pastissos, borscht i altres plats abundants, i també va recordar com un dels molts fans deia 100 quilograms del seu somni amb ella.\nNatalia Krachkovskaya com a Madame Gritsatsuyeva\nFoto: presa de la pel·lícula de les 12 cadires\nAquest pes, per descomptat, no se solia complir, però l'oportunitat de veure una noia amb dimensions similars era encara més gran que amb la pell i els ossos. Els models que semblen nines de Barbie es van posar de moda després del col·lapse de la Unió, i en els anys soviètics ningú aspirava a aquesta figura. Mirant les fotografies d’aquells anys, incloses les preses com a part de la mostra de la col·lecció de roba femenina de primavera-estiu del 1966, és fàcil veure-ho. I això definitivament no fa malbé l’aparició del sovièticx noies.\nPublicació anterior Medvedeva vs Zagitova: com els patinadors artístics atrauen l'atenció dels subscriptors de forma aïllada\nPropera publicació Nens a casa: què fer amb el nen durant la quarantena