HOSPITALS DE SANG: ELS HOSPITALS EN TEMPS DE GUERRA. Articulos, publicaciones y proyectos en curso de Joan Anton Abellan\nHOSPITALS DE SANG: ELS HOSPITALS EN TEMPS DE GUERRA\nRevista de Banyoles, núm.984, 985 i 986\noctubre, novembre i desembre 2015\nRebien el nom d'hospitals de sang, els hospitals provisionals que en temps de guerra s'instal·laven a la rereguarda, però a prop d'on es duien a terme accions bèl·liques. L'origen dels mateixos cal buscar-los en la necessitat de poder auxiliar els soldats ferits en una acció determinada, i que per manca d'hospitals morien sense poder rebre cap tipus de socors.\nDe fet, a Espanya, l'origen d'aquestos cal buscar-los al segle XV quan els Reis Catòlics, a causa de la necessitat que tenia la Cort en els seus desplaçaments d'un hospital o infermeria on poguessin ser atesos els ferits, varen concebre la idea de crear aquesta mena d'institucions. El primer del que es té constància va ser a la ciutat granadina de Baza, al que la Reina va aportar part dels seus allotjaments, proveint-lo de llits, i rebent en ell els ferits que, segons diuen, assitia ella personalment juntament amb les seves dames.\nEn el cas de Banyoles, hi ha documentats tres períodes en els que s'hi varen instal·lar aquests hospitals: a finals del segle XVIII, quan la Guerra Gran; a finals del segle XIX, durant la tercera Guerra Carlina, i dins del segon quart del segle XX, en el decurs de la Guerra Civil.\nEn plena revolució francesa, el 7 de març de 1793, el nou govern anomenat Convenció Nacional, declarava la guerra a Espanya, amb l'objectiu d'eliminar els Borbons i així alliberar-la del vell ordre. I evidentment l'escenari bèl·lic va centrar-se en bona part al llarg dels Pirineus. Una d'aquests accions va dur les tropes espanyoles a les portes de Perpinyà, però una contraofensiva francesa va fer que a finals de setembre s’hagués de retirar fins El Voló. I va ser des d'aquesta població que, el 6 d'octubre el Capità General de Catalunya, Antonio Ricardos y Carrillo de Albornoz, va enviar una carta a l'abat de Banyoles, Joaquim de Laplana i Natota, en la que li manava desocupar el monestir: «Inmediatamente hará V.S. que los Religiosos Benedictinos del Monasterio de Bañolas, le desocupen para establecer en él un Hospital Militar por ese Consitorio de Guerra».\nLa resposta de l'abat, que tot just el mes de juny havia pres possessió de l'abadia, no es va fer esperar. Acompanyat del monjo reboster, Francesc Xavier d'Esteve, marxaren cap El Voló a entrevistar-se amb Ricardos, amb qui al final varen acordar que destinarien tot l'edifici del monestir a hospital, tret del palau de l'abat, on hi romandrien l'abat i els seus monjos.\nCal fer un breu parèntesi per comentar que l'espai que es varen reservar per tots els estadants del monestir era suficient segon podem llegir en un document de 1824 que enumera totes les estances que el conformaven: «Departaments abadia: capella, quarto gran, requarto, aposento de sortí al jardí, jardí, estrada, sala, habitació abat, estudiet, quarto sobre Portal, requarto del patje, quartet del comedor, corredor, quarto del centre, rebedor, estrada, quarto del menjador, menjador, requarto del menjador, cuina, celler, cotxeria, graner, rebost».\nPocs dies després d'aquesta entrevista, el dia 13 arriba a Banyoles Manuel de Ortega, «Comissari de Guerra Inspector y controlador dels Reals Hospitals», que s'hostatge a casa de l'almoiner juntament amb la seva esposa i família, amb la missió d'establir l'hospital esmentat.\nI la situació als Pirineus fa que prengui decisions ràpides, doncs el dia 15 ja «comensaren a arribar alguns carros de soldats malalts y de llits y mobles del Hospital». Decisions que passen per habilitar «los Claustros de dalt abaix per ferne quadras per los malalts, y fent desocupar totas les habitacions dels Claustros per colocar en ellas malalts, y empleats del Hospital». Així mateix «prengué la cuina comuna del Monastir per cuinar interinament en ella per los malalts», «posá la dispensa general del Hospital en los baixos de la Casa del meu Ofici de Dispenser» i «colocá lo Magatsem de la roba del Hospital en los baixos de la Casa de la Almoyna».\nPerò evidentment, en pocs dies no es podia convertir un clos monacal en un hospital on enquibir-hi malalts, oficials i tropa, d'aquí que com explica el mateix monjo reboster, com que després del dia 15 «arrivaban molts cents de soldats, sense haveri llits suficients per tots, y no estar tapades les abertures dels Claustros, ni posadas las portas y finestras que si hi havian de posar en las abertura de las entradas y llums, fou precis que se allotjasen los soldats per las casas de la vila [...] lo que durá molts dies».\nLa situació a l'Empordà cada cop era més crítica i els ferits seguien arribant, d'aquí que en no poder enquibir, de moment, més ferits al monestir, s'habilitaren altres cases de la vila com a Hospital, entre elles «la Casa del baró de Esponellá, la de la Sabonera i, la del Dr. Anton Ferrer de Gerona «al cap damunt de la Plassa major», així com «las casas contiguas a la part de tramontana de la Iglesia de Santa Maria».\nTot i així, la situació d'espai no millorava, ja que entre el claustre i les habitacions que s'havien habilitat «escassament hi cabrian dos cents xaxanta llits», d'aquí que Ortega comenci a pensar en ocupar les cases dels «Sr. Monjos Oficials». És a dir les cases de l'almoiner, el cambrer, etc. que eren cases independents de les del Palau Abacial, i de fet la del almoiner ja l'havia ocupat el mateix Ortega, i la del dispenser l'havia ocupat el Comissari d'Entrades, Josep d'Escriba y de Esteve, cosí del reboster.\nD'aquí que l'abat «considerant lo gran trastorn, e incomoditat quels causaria als Srs. Monjos el haver tots de desocupar sas casas» va oferir part del seu palau. Un oferiment que acceptà Ortega: «donant luego providencia per colocarhi llits y fent tapar las portes de comunicació a la limitada habitacio que se reservaba lo Sr. Abat». D'aquesta manera «quedaren per las horas intactas las casas des Srs. Monjos Oficials; y luego se ompli de malalts lo restant del Monastir (a excepció de la Sala de l’Arxiu, de l’Aula Capitular «y del graner de baix de la Abadia») y la apotecaria dels Hospitals se situa en los baixos de la Abadia a la part de la Hera del Sr. Abat».\nTanmateix la situació seguia sent crítica, d'aquí que el proper pas fou que «en la Casa de esta Limosneria y en la contigua a ella se coloquen soldados enfermos, trasladandose los Monjes que habitan esta ultima a la del Enfermero». Era el 27 de desembre, i l'abat considera que la vila ja no podia acceptar més malalts, tota vegada que hi havia un «inminente peligro de apestarnos» ja que està «casi todo habitado de enfermos». Per això es preguntava «¿que seria si acabase de llenarse de enfermos este Monasterio?»; tota vegada que «con los que hay ahora se percibe un hedor muy ofensivo, que nos haze rezelar nos perjudique gravemente a nuestra salut». I és que la major part dels que estaven en contacte amb els malalts acabaven també emmalaltint. D'aquí que tingui por de «que en toda la villa se propaga una terrible epidemia de fiebres pútridas malignas que tienen consternado a todo este vecindario».\nSi li varen fer cas o no, no se sap, ja que no hi ha més documentació sobre l'hospital, però el que sí que se sap és que l'hospital va seguir en funcionament, ja que el mes de març de 1794 el doctor Llucià Puigdollers era metge «de los hospitales de Bañolas», segons consta en la relació de facultatius contractats per l'Exèrcit d'Operacions de Catalunya. I per part dels monjos, aquest hi varen romandre fins el mes de maig de 1795, data en que l'abandonaren per temor a una imminent invasió per part de les tropes franceses.\nHauria de passar més d'un segle perquè el monestir es tornés a convertir en Hospital de Sang. I això passaria en el decurs de la tercera Guerra Carlina.\nEra el 22 d'agost de 1873 quan les tropes carlines atacaren i incendiaren el poble de Tortellà. Assabentats els lliberals banyolins dels fets, amb Josep Toribi de Ameller al front, varen sortir en la seva defensa, passant per Besalú, on es varen unir a les forces republicanes que venien de Figueres i Girona. L'enfrontament va durar poc més d'un dia, però foren molts els morts i ferits. El dia 24 Banyoles va quedar a l'espera del retorn de la tropa i els seus ferits fins que: «Amaneció el temido 25. Alrededor de las ocho de la mañana el vigía parapetado en su atalaya señaló estar a la vista la columna del ejército de la República con el convoy sanitario». Aquest esdeveniment sobrepassava les autoritats municipals: «ante la imposibilidad de ofrecer conveniente asilo a los desdichados heridos que estaban a las puertas».\nFou en aquest moment quan el pare Fidel Fita (un jesuïta professor del pare Butiñà a Lleó, i amb qui va realitzar diferents investigacions arqueològiques, exiliat a França el 1868 i que l'any 1870 de retorn a Catalunya havia fixat la seva residencia a Banyoles, com a professor d'estudiants jesuïtes) es va presentar davant les autoritats i caps militars i els oferí el local de la Casa Misió. Un oferiment que fou acceptat ràpidament i «en menos de una hora era instalado un hospital para 40 heridos muchos de ellos graves», ja que com diu el mateix Fita: «toda la población sin disitincion de clases, partidos ni categorias ha venido en masa para prestar favor y asistencia a los pobres heridos», els quals «ocupan las estancias del piso bajo junto a la cocina y dos capitanes, cuartos de nuestro piso».\nAquell mateix dia 25 el pare Fidel Fita envia una carta al bisbe de Girona comunicant-li la instal·lació d'un Hospital Militar als baixos de la Casa Missió de Banyoles. Va ser, diu una decisió presa «en ausencia de todos los RR.Misioneros [que tot just havien abandonat la casa missió feia un o dos dies] y sin instrucciones comunicadas ni comunicables por parte de su Superior», i afegeix que per tirar endavant aquesta proposta havia comptat amb el «consejo de personas respetabilísimas» i que «seis medicos han practicado las primeras curas», entre ells el Dr. Josep Corominas Sabater, que es trobava a Banyoles, i que feia poc que havia obtingut el doctorat amb la tesí titulada De la inflamación.\nEn aquesta mateixa carta, el pare Fita li comunica les «Bases para la organización del Hospital de sangre interino, en el Colegio Casa Misión»:\n1. Dar cuenta immediatament al Sr. Obispo para su aprobación o modificación convenientes.\n2. Se nombrará una Junta sucursal de la Administración del Hospital de la Villa.\n3. La parte del Colegio ocupada, se considerará como hospital de sangre interino para los presentes heridos, interin no haya otro local para habilitar su curación.\n4. Seran invitados para formar la comisión bajo la presidencia del Actual Administrador del Hospital, Sr. Dn. José Dorca, actual Alcalde, personas que por la espontaneidad con que se han ofrecido en servicio de los heridos, tendran á bien admitir este nombramiento.\n5. Seran invitados: D.José Bach, D. Francisco Gabañach, D. Francisco Marsé, D.Juan Riera y Muntada.\n6. La Junta para todo lo que pertenezca al local y demas efectos del Establecimiento se entenderá con el Director del mismo».\nI una de les decisions que no comenta però que també es va prendre, si no aquell dia, pocs dies després, fou la de nomenar director de l' Hospital de Sang de Banyoles al Dr. Josep Corominas.\nUn cop establert el nou hospital, feina no els hi va faltar, ja que al matí del dia 1 d'octubre, segons transcriu l’historiador banyolí Mn. Constans: «ha arribat gran columna o brigada Reyes. Venen de Berga. Porten més de 100 ferits greus».\nPerò la pressió de les tropes carlines sobre la població de Banyoles era una constant. El 13 de novembre, en una incursió, és ferit de mort Josep Toribi de Ameller, comandant d'armes de la Vila. Uns dies després, el 18, Sebastià Estartús, comandant militar interí de la vila de Banyoles, ordena l'evacuació de l'edifici de la casa missió al·legant «[...] considerando indispensable para la defensa de la villa, el ocupar militarmente todo el edificio del ex-Monasterio, sirvase pasar immediatament orden al encargado de dicho edificio, para que lo tenga desocupado por todo el dia de mañana [...]».\nEl futur de l'hospital, podríem dir que ja estava dictat, tot i que encara faltava una darrera acció per fer-lo desaparèixer. Va ser el dia 28 quan els carlins comandats per en Savalls entren a Banyoles. Com explica Mn. Constans: «Busquen nous contribuents, no trobant-ne, indiquen a les persones que casualment se li presenten i baix pretext d'anar a la Font Pudosa a saludar General Savalls[...]»; però el cas és que tot i que sí que veuen en Savalls, aquest «no es digna dirigir-les-hi paraula», i afegeix que: «son detinguts en penyora». Entre tals persones diu: «figuren: Sr. Josep Corominas, metge, i Pere Alsius, apotecari arrancats de l'Hospital, mentre curaven un paisà ferit».\nSi bé Alsius no fou retingut, sí que ho va ser, amb l'objectiu d'obtenir un rescat, el Dr. Corominas, el qual no serà alliberat fins el mes de gener o febrer de 1874. I suposem que amb ell va desaparèixer l'hospital.\nI la tercera ocasió en que Banyoles acollí un Hospital de Sang fou l'any 1937 en motiu de la Guerra Civil, tal i com podem llegir en una carta que el 6 de novembre d'aquell any dirigeix el director de l'Agrupació Hospitalària de Girona, el Dr. Miquel dels Sants Cunillera, a l'alcalde de Banyoles on li comunica que: «en cumplimiento de instrucciones superiores y para atender necesidades causadas por la guerra, debo habilitar para hospitales militares los edificios que reunan condiciones para ello. Como sea que se encuentra en estas circunstancias un edificio (antiguo convento) enclavado en esa poblacion, que lo ocupan refugiados, ruégole disponga lo necesario para la evacuación de dichos refugiados por ser urgente, y al propio tiempo que se autorice a esta Dirección para la instalación en él de una Clínica Militar».\nSembla que l'ordre fou complerta ràpidament. Es va habilitar el Convent del Sagrat Cor com a lloc d'acollida de la colònia de refugiats que estava al monestir i així el mes de gener de 1938 ja estava en marxa l'Hospital Militar, sota la direcció de l'Agrupació Hospitalària de Girona.\nPer tal d'habilitar el nou espai i convertir-lo en sales on poder-hi enquibir llits, es varen enderrocar algunes parets, ja que l'espai que hi havia estava pensat com a lloc de residencia dels capellans que venien a fer exercicis, amb moltes habitacions, però totes elles petites. A banda, segons explica J. Maymí et alt. a Els refugiats de la guerra civil a la comarca del Gironès i el Pla de l´Estany, 1936-1939, també calia personal, d'aquí que es varen donar veus per Banyoles cercant noies que volessin fer d'infermeres. Es varen apuntar, sembla ser, una bona colla «les que varen aprovar van entrar a l'hospital i les altres voluntàries qui hi varen haver que no van ser infermeres, eren de neteja».\nMentre, a l'altra extrem de Catalunya, s'havia dut a terme l'ofensiva contra Saragossa, una ofensiva que va tenir Belchite com a centre d'operacions. I fou en motiu d'aquesta ofensiva que l'Institut Pere Mata de Reus fou requerit per la Sanitat del Cinquè Cos de l'Exèrcit. En aquest institut s'hi estava com a cap de l'equip quirúrgic el Dr. Jimeno Vidal, el qual, juntament amb el seu equip, foren traslladats als edificis de La Sabinosa, prop de Tarragona, però de nou, i, en motiu de preparar-se el front de l'Ebre, l'hospital de la Sabinosa s'ha de desallotjar per convertir-lo en Centre d'Evacuació i l'equip de Jimeno es veu de nou obligat a traslladar-se, aquest cop al monestir de Sant Esteve de Banyoles, on a principis del mes de juny de 1938, s'inaugurarà la que serà coneguda com la Clínica núm. 3 de l'Agrupació d'Hospitals Militars de Girona.\nI amb ells varen arribar nous pacients: els que s'estaven a la Sabinosa, que varen ser evacuats mitjançant un enginyós sistema que permetia evacuar els ferits des del mateix hospital, mitjançant uns carrils directament als vagons que els havien de traslladar.\nL'arribada de Jimeno a Banyoles es pot situar a mitjans de maig de 1938, segons una carta que ell mateix va enviar a l'alcalde de Banyoles, notificant-li «haver estat encarregat d'instal·lar i dirigir aquesta Clínica Militar, l'especialitat de la qual és el tractament d'ossos i de l'aparell locomotor».\nA partir d'aquell moment, com explica la Concepció Corominas, a l'hospital s'ajuntaren dos tipus de personal: els que hi havia abans de l'arribada de Jimeno, que eren treballadors contractats per l'Ajuntament de Banyoles (com la mateixa Corominas), i els que varen venir amb ell, que ho eren per la Generalitat, i entre les que hi havia dues infermeres, la Maria Jesusa i la Victorina, que havien estat monges.\nL'octubre d'aquell any, el cirurgià nord-americà Rudolp Matas visita Jimeno, i deixa escrites les seves impressions sobre l'hospital: «Exisitian grandes salas, donde varios centenares de fracturados eran tratados separados por unas divisiones, clasificados segun el lugar anatómico de la fractura. Una estaba dedicada exclusivamente a fracturas del fémur, tenía 75 o más pacientes bajo tartamiento médico; otro tanto o más, con fracturas de la pierna, estaban en otra sala; y un número parecido con fractura de hombro, brazos y antebrazos, en otra sala».\nDe la importància que va arribar a tenir aquest hospital, ens en pot donar fe el fet de que el mes de gener de 1938, en les Disposiciones publicadas en el Diario Oficial del Ministerio Nacional durante la Guerra Civil que hacen referencia al personal femenino, a l'hospital banyolí es diu que hi havia assignades, entre d'altres, 16 infermeres amb el grau d'infermera Militar Provisional, a banda d'una que tenia el d'Alferes Practicant.\nAquest hospital va estar en funcionament fins a començaments de febrer de l'any 1939. Ocupada Barcelona el 26 de gener per les tropes nacionals, la brigada Lister que va camí de l'exili, passa per Banyoles amb la idea d'evacuar la totalitat de malalts que hi havia, cosa a la que Jimeno s'oposa enèrgicament, però segons explica en Josep.M.Bonet en «Semblanza biográfica», a Libro homenaje al Prof. Dr. med. Fco. Jimeno Vidal, el capità Trigo, sabedor de la visita setmanal que feia el Dr. Jimeno a Olot (com a centres de recuperació, l'equip de Jimeno havia continuat utilitzant l'Hotel Terramar de Sitges, i la Clínica Militar núm. 7 d'Olot) va aprofitar per detenir tot el personal metge i civil, entre ells l'esposa de Jimeno.\nEra la matinada del 7 de febrer, com va deixar escrit el comandant de la Brigada Garibaldi, Carlo Penchienati, un italià que formava part de les Brigades Internacionals i que acompanyava les tropes del Front Popular en la seva retirada: «cuando Líster en retirada con sus tropas y heridos ordenó la evacuación del hospital de Bañolas, obligando al personal sanitario a acompañarles, y nada más pasar Figueras, en Vilasacra fueron asesinados. De esos 24 asesinados tres eran enfermeras, y una de ellas era Gerti de Gimeno ciudadana austriaca y esposa del director del hospital, asesinada por el ayudante de Líster».\nAl dia següent dels assassinats de Vilasacra (entre els que també hi havia el banyolí Manel Brufau), les tropes franquistes van entrar a Banyoles i varen empresonar tant els ferits com bona part del personal sanitari, com els doctors Joan Navés, José Ortiz i un altre que es deia Camacho, així com l'anestesista Oñate, que foren traslladats a Girona i més tard a Barcelona.


Crítica: La niña gorda – Sala Tallers TNC ~ EspectáculosBCN\nInicio Teatro críticas Crítica: La niña gorda – Sala Tallers TNC\nCrítica: La niña gorda – Sala Tallers TNC\nSandra Sas 19 diciembre, 2018 19 diciembre, 2018 críticas, Teatro\nNota: 8 sobre 10\nEm pregunto si Santiago Rusiñol s’hauria imaginat mai que la seva obra, “La niña gorda”, seria interpretada a una sala de teatre davant d’un grapat de persones encuriosides. No és, ni més ni menys, que el primer cop que es fa una adaptació teatral d’aquest contraatac a la “Ben Plantada” d’Eugeni d’Ors.\n1 La niña gorda, una tragicomèdia plena d’ironia\n1.1 L’actor sol a l’escenari\n1.2 La niña gorda, un bon apropament a un clàssic de la nostra cultura\nLa niña gorda, una tragicomèdia plena d’ironia\nAl barri de Gràcia neix una nena que creix desmesuradament, la seva naturalesa l’empenyerà a ser mostrada com a atracció de circ. Utilitzada per totes les persones que l’envolten, la “niña” viu com una barca que es deixa emportar, sense oposar-se, sense participar, sense gaudir, sense viure…\nA grans pinzellades aquesta és la historia que Rusiñol ens presentava i que Jordi Oriols ha adaptat i interpreta a la Sala Tallers del TNC, sota la direcció de Xavier Albertí.\nAmb una oratòria que ens transporta a la primera meitat del segle XX, l’actor ens explica tota la historia caminant entre la interpretació teatral i la narració de contes. Un projecte d’aquesta naturalesa pot resultar peculiar per a aquest espai, i si és ben cert que en un principi costa una mica ubicar-se, quan la cosa avança tot es relaxa.\nAmb l’escalfada de motors l’actor es mostra més còmode i resolt, fa gala d’una interpretació divertidament vintage que et fa oblidar tot l’escenari vuit, espai que en un principi et pot semblar massa per a la necessitat del projecte.\nAssegut, aixecat, tirat per terra, amagat… així narra la historia aquest intèrpret que aconsegueix cridar l’atenció del públic i el manté enganxat durant una hora a la història d’aquesta malaurada noia.\nL’actor sol a l’escenari\nCrida l’atenció l’inici amb l’actor sol a l’escenari assegut a una butaca, preludi d’un muntatge senzill però d’una sobrietat necessària per a contextualitzar-te. La manca pràcticament total d’objectes a l’escenari, deixa a l’actor davant del públic amb res més que el text i el seu cos.\nLa il·luminació és senzilla i encertada i els efectes sonors originals, una bona excusa per afegir quelcom que doni joc i poder fugir, d’aquesta manera, de la possibilitat de caure en la repetició o el resultar estàtic.\nLa niña gorda, un bon apropament a un clàssic de la nostra cultura\nEn definitiva, amb “La niña gorda” ens trobem davant d’una bona adaptació d’un clàssic de la cultura catalana, un viatge en el temps, un bon homenatge. Senzilla en estructura i forma, és una bona interpretació d’aquest text punyent, irreverent i, perquè no dir-ho, encara present.\nEl tracte de la dona i dels cossos que estan suposadament fora de l’estàndard de bellesa és una cosa que encara, avui en dia, ens colpeja l”estòmac dia a dia. Aquesta revisió ens fa abaixar el cap quan ens adonem de que encara no em\navançat en certs aspectes.\n“La niña gorda” és una peça defensada amb cura i “mimo”, estic segura que prendrà molta més força durant les properes setmanes. Perquè ja sabeu, és el que tenen les històries explicades un cop, i un altre, i un altre… es van alimentant i es fan més grans, més “gordes”, i es deixen veure amb orgull i, aquest cop sí, per voluntat pròpia.\nBrighton 64 en el sidecar por Navidad\nCrítica: Broadway a Capella al Teatre Condal


Riu Petxenga - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nRússia 69° 34′ 51″ N, 31° 16′ 05″ E / 69.580833333333°N,31.268055555556°E / 69.580833333333; 31.268055555556\nEl Petxenga (en rus Печенга) és un riu de l'oblast de Murmansk, Rússia situat a la Península de Kola. El Districte de Petxenga i la ciutat de Petxenga es diuen així per aquest riu. Aquest riu desemboca a la Badia de Petxenga del Mar de Barents.\nAquest riu fa 110 km de llargada i la seva conca és de 1.680 km², el seu cabal és de 73 m3 per segon. Neix al llac Mometjauri a 134 m d'altitud. Els seus afluents principals són el Namajoki i el Petit Petxenga.\nEl riu està molt contaminat per metalls pesants per la mineria que es fa a la seva conca de drenatge.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Riu Petxenga\n↑ GIWA regional assessment 11, Barents Sea\n↑ State of the Environment in the Norwegian, Finnish and Russian Border Area\nCoord.: 69° 34′ 51″ N, 31° 16′ 05″ E / 69.58083°N,31.26806°E / 69.58083; 31.26806\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Riu_Petxenga&oldid=18154273»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 19 feb 2017 a les 13:51.


• L’increment previst en els ingressos permet augmentar partides socials i de millora de la qualitat de vida de les persones, així com les subvencions a les associacions.\n• Àlex Ruiz: “La remunicipalització del servei d’aigua potable es veu reflectida en inversions urgents i necessàries, alhora que mantenim les prioritats en els serveis municipals i a la ciutadania”.\n• Joan Marco: “Es un pressupost real i, al mateix temps, ambiciós; guiat pel principi de prudència”.


De vegades cal un cop de puny • Ràdio Capital de l'Empordà\nL’Ajuntament de Barcelona va voler excloure les grans elèctriques del concurs pel subministrament a la ciutat, perquè no apliquen mesures per pal·liar la pobresa energètica i abans d’ahir, la Diputació de Girona va votar una moció contra les pràctiques abusives de les empreses del sector elèctric. El text reclama la millora de la qualitat del subministrament amb més inversions. La moció també demana que compleixin el protocol per evitar talls de subministrament i que assumeixin almenys el 50% del cost de la pobresa energètica a Catalunya.\nSembla que algú ja es comença a moure per posar el crit al cel amb aquest tema, que ja fa anys que patim tots plegats i que gaudeixen només uns quants.\nPerò més enllà d’aquests dos gestos, que estan bé, fa falta anar més enllà. Cal que les administracions prenguin mesures per excloure aquelles companyies que siguin èticament reprobables i cal, sobretot, que les persones sortim cada setmana si és necessari, a cridar tan fort, que ens escoltin des de la planta 50 de la seu d’Endesa, Iberdrola o la que sigui.\nTot plegat no pot quedar amb un, estic tan indignat que faré una sèrie de piulades.\nArticle anteriorThe Chainsmokers i Coldplay, junts en un mateix tema\nArticle següentGuillem Marín


Cobraments i pagaments - Newsletter juny 2015 - Newsletter BS Infoempresa - Empreses - BANC SABADELL\nOpinió de l’especialista\nEstà a: Empreses > Newsletter BS Infoempresa > Newsletter juny 2015 > Cobraments i pagaments\nCobraments i pagamentsPhone&Sell Phone&Sell és la nova solució de cobrament de Banc Sabadell per als comerços que volen fer vendes per telèfon amb targeta.\nA centres d’atenció telefònica, companyies de serveis, asseguradores, agències de viatges, cadenes hoteleres...\nHi ha dues modalitats de Phone & Sell:\n1) Modalitat SMS o correu electrònic: el comerç envia un SMS o correu electrònic al comprador perquè introdueixi les seves dades a la pàgina de pagament.\n2) Modalitat targeta: el comerç introdueix directament el número de targeta al seu PC.\nPhone&Sell - Modalitat SMS / correu electrònic\nPermet la venda a distància a través d’enviament d’SMS / correu electrònic al telèfon intel·ligent o PC del comprador. No requereix PCI.(*)\nPersonalització dels missatges enviats al comprador (dades de l’establiment, contingut, idioma, concepte, divisa de l’import…).\nFlexibilitat per especificar la data de caducitat de l’enllaç de cobrament i la data de la transacció.\nPossibilitat de rebre notificació online del resultat de cada transacció realitzada.\nInternacionalització DCC, multiidioma, multidivisa.\nSeguretat i protecció: CES (Comerç Electrònic Segur). Possibilitat de NO CES a través de regles avançades de frau.\nPhone&Sell - Modalitat captura de targeta\nEspecífic per a empreses que necessiten capturar de manera manual el número de targeta del comprador. Si l’establiment escull aquesta opció, és necessari complir la normativa PCI (*) de seguretat i protecció de les dades de targetes.\nPossibilitat d’integració de la solució de cobrament en la plataforma de vendes del mateix establiment. En aquest cas, cal habilitar una connexió XML webservice.\nSolució adaptada per al cobrament de les vendes telefòniques en centres d’atenció telefònica de companyies de serveis, asseguradores, agències de viatge, etc.\n(*) PCI és un programa de seguretat creat per les principals marques de targetes, la finalitat del qual és reduir el frau relacionat amb les targetes de crèdit i incrementar la seguretat de les dades de les targetes.


Albert Calls: ENTREVISTA A L'ARQUEÒLEG ALBERT MARTÍN\nEl Maresme, persona a persona: Albert Martín, arqueòleg municipal de Cabrera de Mar (a la foto, el segon començant per l'esquerra).\n“Per protegir Burriac, segurament s’hi\nhauran d’instal·lar càmeres de vigilància”\nEl programa de TV3 Sota terra dedicat a Cabrera de Mar que va emetre’s a final de juny i on s’estudiava si va ser una gran ciutat romana durant el segle II aC, va posar sobre la taula la importància patrimonial del municipi. Precisament, d’aquest llegat iber i romà, parlem amb l’arqueòleg municipal, Albert Martín. Llicenciat el 1986 en prehistòria i història antiga per la Universitat de Barcelona, va dedicar-se a l’arqueologia professional fins al 1990, quan en haver-se especialitzat en arqueologia subaquàtica va accedir al Servei d’Arqueologia de la Generalitat per posar en funcionament el Centre d’Arqueologia Subaquàtica de Catalunya, on va estar fins al 1994. Fins al 2001 va tornar a l’arqueologia professional i des d’aleshores és l’arqueòleg municipal de Cabrera.\nQuina és la tasca d’arqueòleg municipal\nGestionar tots els temes relacionats amb el patrimoni arqueològic i el patrimoni arquitectònic del municipi, així com també dirigir les intervencions arqueològiques que es puguin portar a terme en parcel·les de titularitat municipal o gestionades directament per l’ Ajuntament.\nQuins espais són visitables actualment a Cabrera?\nAra per ara, es pot visitar el clos arqueològic de can Modolell i també es pot veure el clos de can Benet (des de l’exterior) i es pot accedir lliurement al castell de Burriac i al poblat ibèric de Burriac (tot i que en aquest últim cas les restes arqueològiques no són gaire visibles).\nS’estan excavant alguns jaciments? Quins?\nLes excavacions s’estan centrant en el sector de can Rodon de l’Hort, ja que és el que presenta major problemàtica urbanística. Però també es fan tasques de manteniment i petites intervencions puntuals a ca l’Arnau.\nQuin és el gran valor arqueològic del món iber a Cabrera?\nSens dubte la presència del poblat ibèric de Burriac, ja que en extensió és possiblement el més gran de Catalunya.\nI pel que fa a l’epòca del romans?\nEl nucli d’ocupació d’època romana republicana que hi ha al centre del poble, el qual ara creiem que s’ha d’anomenar ILTURO. És un dels rars exemples d’urbanisme d’aquesta època a la península ibèrica.\nEls jaciments que estan a l’aire lliure, com el castell de Burriac, pateixen molt el vandalisme. Què es pot fer per evitar-ho?\nSí, últimament s’han hagut de fer intervencions de conservació i manteniment que són conseqüència d’aquesta problemàtica. Segurament s’hauran d’instal·lar càmeres de vigilància que permetin identificar als infractors.\nEs pot dir que el patrimoni local del municipi està preservat?\nSí, les eines de gestió administrativa que tenim funcionen bastant bé com a mesura de protecció, però també s’ha de dir que no ens permeten tasques més ambicioses, que permetrien adequar més jaciments per a la seva visita pública.\nQuè caldria fer, doncs, per avançar en el desenvolupament patrimonial de Cabrera?\nÉs bàsicament un problema de finançament. També cal esperar a què les parcel·les on es situen els jaciments passin a titularitat pública i també que tinguin la figura de protecció adient, que en molts casos es tractaria d’una declaració de BCIN (Bé Cultural d’Interès Nacional). En aquest últim aspecte s’està treballant hores d’ara.\nLes persones del poble entenen el valor del patrimoni local o encara és necessària molta pedagogia?\nLa pedagogia sempre es necessària i, el fet que elements importants del nostre patrimoni no siguin visitables no ajuda gaire, però s’ha de tenir en compte que en temes d’arqueologia els processos són de vegades una mica lents. És molt difícil canviar una sensació d’indiferència vers el patrimoni arqueològic en una apreciació com a vàlua i com a tret distintiu.\nL’arqueologia hauria d’entrar també a les escoles?\nSempre tenint en compte que l’exercici de l’arqueologia és una tasca reservada als professionals que s’hi dediquen. És molt bo que els nens coneguin com es fa aquesta feina i que és el que pot aportar.\nPublicat per Albert Calls a 11:45


Idescat. Library Idescat. Biblioteca catalog › MARC details for record no. 20453\nMARC view: Butlletí de transports\nButlletí de transports (Record no. 20453)\nfixed length control field 03988nms a2200565 a 4500\ncontrol field 20201023123548.0\nfixed length control field 090701c19979999spc ||p|| ||||0 ||cat|d\nClassification number (OCLC) (R) ; Classification number, CALL (RLIN) (NR) 15\nCall number based on other classification scheme GI-0907\nTitle Butlletí de transports\nStatement of responsibility, etc Generalitat de Catalunya. Direcció General de Transports i Mobilitat\nName of publisher, distributor, etc Generalitat de Catalunya. Direcció General de Transports i Mobilitat,\nDate of publication, distribution, etc 1997-\nDates of publication and/or sequential designation Núm. 1 (març/maig 1996)-\nGeneral note Descripció del recurs: 27 d'otubre del 2015\nGeneral note Numeració errònia en el número de febrer del 2008\nGeneral note Continuació de la versió en paper\nFormatted contents note Inclou subsèries: Indicadors del transport col·lectiu de superfície, Observatori de costos del transport de mercaderies per carretera a Catalunya, Transport regular de viatgers per carretera, Tranpost urbà de viatgers de superfície a Catalunya, Observatori de costos del tranport discrecional de viatgers a Catalunya, Observatori català de la mobilitat. A partir de l'any 2016, cada títol té una pàgina web individualitzada.\nNumbering peculiarities note Cadascun dels exemplars de les diferents seccions segueixen una numeració\nTopical term or geographic name as entry element Mercaderies transportades\nTopical term or geographic name as entry element Transport per carretera\n9 (RLIN) 12311\nTopical term or geographic name as entry element Transport urbà\nSubordinate unit Direcció General de Transports i Mobilitat\n9 (RLIN) 15145\nVolume number/sequential designation 030707\nUncontrolled related/analytical title Indicadors del transport col·lectiu de superfície\nUncontrolled related/analytical title Observatori de costos del transport de mercaderies per carretera a Catalunya\nUncontrolled related/analytical title Observatori de transport regular de viatgers per carretera\nUncontrolled related/analytical title Indicadors del tranpost urbà de viatgers de superfície a Catalunya\nUncontrolled related/analytical title Observatori de costos del tranport discrecional de viatgers a Catalunya\nUncontrolled related/analytical title Observatori català de la mobilitat\nUncontrolled related/analytical title Observatori de costos socials i ambientals del transport a Catalunya\nTitle Butlletí de transports [versió paper]\nRecord control number 18097\nMaterials specified Observatori de costos del tranport discrecional de viatgers a Catalunya\nUniform Resource Identifier https://territori.gencat.cat/ca/01_departament/06_estadistica/07_publicacions_estadistiques/01_territori_i_mobilitat/obs_costos_transport_discrecional/\nMaterials specified Observatori de costos del transport de mercaderies per carretera a Catalunya\nUniform Resource Identifier https://territori.gencat.cat/ca/01_departament/06_estadistica/07_publicacions_estadistiques/01_territori_i_mobilitat/observatori_costos_transport_mercaderies/\nMaterials specified Observatori de costos socials i ambientals del transport a Catalunya\nUniform Resource Identifier https://territori.gencat.cat/ca/01_departament/06_estadistica/07_publicacions_estadistiques/01_territori_i_mobilitat/observatori_costos_socials/\nMaterials specified Observatori de transport regular de viatgers per carretera\nUniform Resource Identifier https://territori.gencat.cat/ca/01_departament/06_estadistica/07_publicacions_estadistiques/01_territori_i_mobilitat/observatori_transport_regular/\nMaterials specified Observatori català de la mobilitat\nUniform Resource Identifier https://territori.gencat.cat/ca/01_departament/06_estadistica/07_publicacions_estadistiques/01_territori_i_mobilitat/observatori_catala_de_mobilitat/\nMaterials specified Indicadors del tranpost urbà de viatgers de superfície a Catalunya\nUniform Resource Identifier https://territori.gencat.cat/ca/01_departament/06_estadistica/07_publicacions_estadistiques/01_territori_i_mobilitat/indicadors_transport_urba_viatgers/\nInstitut d’Estadística de Catalunya Institut d’Estadística de Catalunya DIPÒSIT 2015-10-28 2009 GI-0907 81985 2015-10-28 1 2015-10-28 Seriades Còpies impreses per l'Idescat\nInstitut d’Estadística de Catalunya Institut d’Estadística de Catalunya DIPÒSIT 2015-10-28 2010 GI-0907 83863 2015-10-28 1 2015-10-28 Seriades Còpies impreses per l'Idescat


BUSCANT RAONS: La caverna mediàtica espanyola intenta clavar les seves banyes a Catalunya\nLa prohibició de les corrides de toros pel Parlament de Catalunya a instàncies d'una iniciativa legislativa popular amb 180000 signatures al darrera ha enfurismat la caverna mediàtica espanyola fins a uns límits delirants. Una iniciativa impulsada des de la societat civil que va aplegar 180000 signatures de ciutadans que vam donar suport a aquesta ILP. Ho vam fer en l'exercici de la nostra llibertat personal i individual. Però a Carpetovetònia no ho veuen de la mateixa manera, segons ells som xusma, escombraria nacionalista, uns nazis dominats per uns cacics autoritaris, i molts altres epítets grollers, barroers i insultants que ens dediquen els cavernaris articulistes i periodistes de la Carpetovetònia interior i cavernària. No és nou, la premsa de Madrid té “grans mestres” de l'insult gratuït als catalans i a tot allò que els sembli català.\nCarlos Herrera (Onda Cero): "Els toros li remeten a tota aquesta xusma, els convida a pensar, hi ha un signe identitari que els emparenta amb les terres d'Espanya, i això ho porten molt malament, tota aquesta brossa nacionalista. Què es pot fer?. El recurs al Constitucional haurà de manifestar quan els terminis ho permeten. I veurem si hi són els Pascualito, aquests són molt demandats, Pascual Sala i els seus sequaços fan el que se'ls digui".\nCarlos Herrera posseït per l'esperit de Losantos ens titlla de xusma i d'escombraries nacionalistes, per immediatament defensar la més que probable presentació del recurs contra la prohibició de les corrides de toros sabent que els membres del Tribunal Constitucional són grans aficionats a les corrides, i que probablement declararan la prohibició inconstitucional.\nManuel Martín Ferrand (Punto Radio): "El de Catalunya ha estat una cacicada sense més, una exhibició de poder en contra del sentiment ciutadà".\nManuel Martín Ferrand des de la COPE titlla la prohibició de cacicada i afirma sense complexes que no té suport social. Ignora que això va sortir de la societat i que va rebre el suport de 180000 ciutadans amb les seves signatures, no va sortir del Parlament ni del govern de la Generalitat. És a dir, Martín Ferrand o menteix o no està informat de com va anar tot el procés. Estic segur que està informat, seria molt greu que algú que és opinant professional estigués tan mal informat com per no saber com va anar un procés de recollida de signatures i presentació de la ILP antitaurina, però llavors menteix, i això és encara més greu. Cacicada seria que el Tribunal Constitucional s'atribueixi el dret a decidir que allò que vam votar els catalans ells ho poden canviar “manu iudici” perquè ells estan pel damunt dels catalans, no seria només una cacicada, seria un acte propi d'una dictadura, i això és el que van fer aquests senyors del Tribunal Constitucional tan aficionats a les corrides de toros amb l'Estatut de Catalunya, van decidir que un Estatut redactat pel Parlament de Catalunya, corregit i retallat per les Corts espanyoles, votat pels ciutadans catalans en referèndum i sancionat pel Cap de l'Estat espanyol ells el poden potinejar i trossejar sense que això ens provoqui una sensació que els presumptes defensors del sistema democràtic són els que han comés la cacicada.\nLuis del Val (COPE): "Aquest edifici dissenyat per Gaudí, quan Barcelona respirava llibertat i modernisme, i un torero català a qui li prohibeixen estendre el capot a la seva terra representa tot un símbol de la Catalunya autoritària d'aquest principi de segle".\nNo és la primera vegada que llegeixo o escolto paraules com les de Luís del Val enyorant amb nostàlgia èpoques passades amb una idea molt esbiaixada del que era l'època de la que parlen. L'època en què va construir-se la Pedrera va ser molt important per l'arquitectura modernista però no era pas una època de llibertats polítiques ni hi havia una democràcia. La Casa Milà, obra de Gaudí va ser construïda entre els anys 1906 i 1910, entre l'any 1905 i 1906 s'havia aprovat la llei de jurisdiccions a instàncies dels militars espanyols, els mateixos que van perpetrar l'assalt a les redaccions del Cu-cut i de la Veu de Catalunya, aquesta llei els permetia jutjar per la via militar a tots aquells que al seu entendre (dels militars) suposés un atac a la unitat d'Espanya o l'exèrcit. El senyor Luís del Val deu enyorar-se d'una època en què l'espanyolisme més caspós podia actuar amb total impunitat mentre es privava de la seva llibertat a molts ciutadans, s'impedia la crítica i quedava prohibida amb totes les conseqüències que d'aquesta llei se'n podien derivar qualsevol acte que els militars més espanyolistes consideressin que era un insult. El senyor Luís del Val deu enyorar-se d'aquella Barcelona a la que se li va imposar un Estat excepció durant dos mesos.\nO els cavernícoles ignoren la seva història o s'enyoren èpoques en què les llibertats que haguessin pogut existir van ser esborrades del mapa sabre en mà i amb la connivència dels polítics espanyols, ves per on, sembla que hi hagi coses que no canviïn.\nLuís del Val s'enyora d'una Barcelona en què l'Estat espanyol va imposar una llei d'excepció, recordo com en la presentació d'un llibre seu Losantos s'enyorava de les “llibertats” de la Barcelona dels anys 70, època final de la dictadura franquista.\nLa prohibició de les corrides de toros va ser la decisió voluntària de milers de catalans que van decidir donar suport a una ILP. Només calien 50000 signatures però van recollir més 180000. La ILP va passar per un procés segons marca la llei i finalment el nostre Parlament va aprovar que les corrides de toros serien prohibides a partir de 2012.\nNo li accepto a Herrera que ens titlli d'escombraries nacionalista o de xusma als que vam donar suport a una ILP que volia acabar amb un acte bàrbar i menyspreable com les corrides de toros. Clar que jo puc pensar que ell la mena de xusma d d'escombraries nacionalista espanyola que disfruta torturant animals. Aquella recollida de signatures va realitzar-se seguint un procediment legal que apropa la democràcia a la ciutadania. No és democràtic que la decisió del poble i dels seus representants electes sigui menyspreada, tampoc és que ho siguin les persones que d'una manera o una altra en l'exercici dels nostres drets vam decidir que no volíem que al nostre país continuïn sacrificant-se toros en un espectacle bàrbar. No és la primera vegada que Herrera, que per cert va viure entre nosaltres i va formar-se professionalment al nostre país, insulta als catalans, deu voler fer-se perdonar aquest pecat de joventut ara que està a la Carpetovetònia interior.\nEl sentiment protaurí a Catalunya és minoritari, ínfim, en canvi l'antitaurí es majoritari, que ahir omplissin la plaça de toros de la Monumental de Barcelona és enganyós, la majoria de la gent present a la plaça era gent que s'havia desplaçat des d'Espanya per veure la corrida. Seria una cacicada mantenir un espectacle com aquest quan la majoria dels catalans i el Parlament propi hem decidit que ja n'hi ha prou.\nNo deixa de sorprendre'm la ignorància en matèria històrica de persones que viuen principalment de la seva opinió. Al nacionalisme espanyol no li agrada que puguem parlar en la nostra llengua, estudiar en ella, els molesta, ho senten com el gran fracàs del seu projecte espanyolitzador per Catalunya. I no són honrats. Si el projecte del nacionalisme espanyol de “reduir-nos a les lleis i els costums de Castella” és encara vigent que ho diguin, no passa res, nosaltres continuarem dient que “s'hi posin fulles” i tot seguirà igual, fins que una de les dues parts se'n cansi o nosaltres aconseguim independitzar-nos d'Espanya. No és honrat que una gent que ens vol imposar el mateix projecte espanyolitzador de l'Olivares, de Felip V, de Primo de Rivera i de Franco ens acusi a nosaltres d'autoritaris quan nosaltres decidim que volem viure i estudiar en català, que nosaltres no volem que continuï aquest sangonós espectacle de les corrides de toros i ho fem mitjançant un procediment que partint de la ciutadania acaba sent aprovat pel Parlament que ens representa.\nUna cacicada va ser que els famosos “jutges de la Maestranza” decidissin que ells estan pel damunt dels catalans i del Parlament de Catalunya i que, irònicament li esmenin la plana al Cap de l'Estat, del seu Estat, i per tant, jeràrquicament, és el seu cap. No hem d'oblidar, i ja ho he dit abans, que (l'avantprojecte de) l'Estatut de Catalunya va ser redactat i aprovat pel Parlament de Catalunya, les Corts espanyoles van aprovar-lo després de passar-hi el ribot, que els catalans el vam aprovar en referèndum i el va sancionar el Cap de l'Estat. I llavors un partit polític decideix recorre el text ja aprovat i uns jutges del TC aficionats a les corrides de toros i amb una mentalitat profundament espanyolista decideixen que ells estan pel damunt del poble de Catalunya i dels seus representants, de les Corts espanyoles – que són les que els nomenen – i del Cap de l'Estat. Això si que va ser una cacicada perpetrada per un tribunal que va desprestigiar-se a si mateix durant quatre anys i que va dictar una sentència que justificava les seves decisions expressant uns comentaris propis d'un tribunal d'un país autoritari. La premsa conservadora espanyola sempre ha tingut per Catalunya, la seva cultura o els seus prohoms paraules molt poc respectuoses, aquesta mateixa premsa que si que podia escopir la seva catalanofòbia sense complexes i emprant uns termes que entren en el terreny del racisme contra els catalans. I malauradament si obrim un ABC actual o el seu clònic La Razón, o El (in)Mundo o La Gaceta, podem trobar que malgrat que hagin canviat els noms perquè la mort no perdona ni al més gran dels fills de puta feixistes i la naturalesa humana és finita, veiem que la mentalitat perdura, el llenguatge ranci és el mateix, suposo que deuen heretar el diccionari d'insults als catalans de generació en generació, i ens trobem que el sevillà columnista Antonio Burgos és la reencarnació del murcià falangista Jaime Capmany, tots dos grans aficionats a practicar l'insult contra els catalans.\nLes paraules que escolteu corresponen a programes de ràdio però la premsa escrita també va dedicar-nos alguns epítets desagradables.\nI tot per prohibir les corrides de toros a Catalunya, quan fa 20 anys van ser prohibides a les Canàries sense que s'hi produís aquest xivarri a la caverna de la Carpetovetònia interior. Són una colla d'hipòcrites, si llavors la caverna mediàtica va restar callada i els polítics espanyolistes també, i tinc entès que llavors les Canàries estaven sota la jurisdicció espanyola, perquè ara fan aquests escarafalls?.\nVídeo: La caverna mediàtica espanyola intenta clavar les seves banyes a Catalunya\nLa caverna mediática española intenta clavar sus cuernos en Cataluña\nLa prohibición de las corridas de toros por el Parlamento de Cataluña a instancias de una iniciativa legislativa popular con 180.000 firmas detrás ha enfurecido la caverna mediática española hasta unos límites delirantes. Una iniciativa impulsada desde la sociedad civil que reunió 180.000 firmas de ciudadanos que apoyamos esta ILP. Lo hicimos en el ejercicio de nuestra libertad personal e individual. Pero Carpetovetònia no lo ven de la misma manera, según ellos somos chusma, basura nacionalista, unos nazis dominados por unos caciques autoritarios, y muchos otros epítetos groseros, torpes e insultantes que nos dedican los cavernarios articulistas y periodistas de la Carpetovetònia interior y cavernaria . No es nuevo, la prensa de Madrid tiene "grandes maestros" del insulto gratuito a los catalanes ya todo lo que les parezca catalán.\nCarlos Herrera (Onda Cero): "Los toros le remiten a toda esta chusma, los invita a pensar, hay un signo identitario que los emparenta con las tierras de España, y eso lo llevan muy mal, toda esta basura nacionalista. ¿Qué se puede hacer?. El recurso al Constitucional deberá manifestar cuando los plazos lo permiten. Y veremos si son los Pascualito, estos son muy demandados, Pascual Sala y sus secuaces hacen lo que les diga ".\nCarlos Herrera poseído por el espíritu de Losantos nos tacha de chusma y de basura nacionalistas, para inmediatamente defender la más que probable presentación del recurso contra la prohibición de las corridas de toros sabiendo que los miembros del Tribunal Constitucional son grandes aficionados a las corridas , y que probablemente declararán la prohibición inconstitucional.\nManuel Martín Ferrand (Punto Radio): "Lo de Cataluña ha sido una cacicada sin más, una exhibición de poder en contra del sentimiento ciudadano".\nManuel Martín Ferrand desde la COPE tilda la prohibición de cacicada y afirma sin complejos que no tiene apoyo social. Ignora que eso salió de la sociedad y que recibió el apoyo de 180,000 ciudadanos con sus firmas, no salió del Parlamento ni del gobierno de la Generalitat. Es decir, Martín Ferrand o miente o no está informado de cómo fue todo el proceso. Estoy seguro de que está informado, sería muy grave que alguien que es opinando profesional estuviera tan mal informado como para no saber cómo fue un proceso de recogida de firmas y presentación de la ILP antitaurina, pero entonces miente, y eso es aún más grave.Cacicada sería que el Tribunal Constitucional se atribuya el derecho a decidir que lo que votamos los catalanes ellos lo pueden cambiar "manu Iudica" porque ellos están por encima de los catalanes, no sería sólo una cacicada, sería un acto propio de una dictadura , y eso es lo que hicieron estos señores del Tribunal Constitucional tan aficionados a las corridas de toros con el Estatuto de Cataluña, decidieron que un Estatuto redactado por el Parlamento de Cataluña, corregido y recortado por las Cortes españolas, votado por los ciudadanos catalanes en referéndum y sancionado por el Jefe del Estado español ellos pueden jugar y trocear sin que ello nos provoque una sensación de que los presuntos defensores del sistema democrático son los que han cometido la cacicada.\nLuis del Val (COPE): "Este edificio diseñado por Gaudí, cuando Barcelona respiraba libertad y modernismo, y un torero catalán al que le prohíben extender el capote en su tierra representa todo un símbolo de la Cataluña autoritaria de este principio de siglo".\nNo es la primera vez que leo o escucho palabras como las de Luis del Val añorando con nostalgia épocas pasadas con una idea muy sesgada de lo que era la época de la que hablan. La época en que se construyó la Pedrera fue muy importante para la arquitectura modernista pero no era una época de libertades políticas ni había una democracia. La Casa Milà, obra de Gaudí fue construida entre los años 1906 y 1910, entre el año 1905 y 1906 se había aprobado la ley de jurisdicciones a instancias de los militares españoles, los mismos que perpetraron el asalto a las redacciones del Cu-cut y de la Veu de Catalunya, esta ley les permitía juzgar por la vía militar a todos aquellos que a su entender (los militares) supusiera un ataque a la unidad de España o el ejército. El señor Luis del Val debe añorar de una época en la que el españolismo más casposo podía actuar con total impunidad mientras se privaba de su libertad a muchos ciudadanos, impedía la crítica y quedaba prohibida con todas las consecuencias que deesta ley se podían derivar cualquier acto que los militares más españolistas consideraran que era un insulto. El señor Luis del Val debe añorar de aquella Barcelona en la que se le impuso un Estado excepción durante dos meses.\nO los cavernícolas ignoran su historia o añoran épocas en que las libertades que hubieran podido existir fueron borradas del mapa sable en mano y con la connivencia de los políticos españoles, mira por dónde, parece que haya cosas que no cambien.\nLuis del Val añora de una Barcelona en que el Estado español impuso una ley de excepción, recuerdo como en la presentación de un libro suyo Losantos añoraba de las "libertades" de la Barcelona de los años 70, época final de la dictadura franquista.\nLa prohibición de las corridas de toros fue la decisión voluntaria de miles de catalanes que decidieron apoyar una ILP. Sólo hacían falta 50.000 firmas pero recogieron más 180.000. La ILP pasó por un proceso según marca la ley y finalmente nuestro Parlamento aprobó que las corridas de toros serían prohibidas a partir de 2012.\nNo le acepto a Herrera que nos tilde de basura nacionalista o chusma los que apoyamos una ILP que quería terminar con un acto bárbaro y despreciable como las corridas de toros. Claro que yo puedo pensar que él la clase de chusma de de basura nacionalista española que disfruta torturando animales. Esa recogida de firmas se realizó siguiendo un procedimiento legal que acerca la democracia a la ciudadanía. No es democrático que la decisión del pueblo y de sus representantes electos sea despreciada, tampoco es que lo sean las personas que de una manera u otra en el ejercicio de nuestros derechos decidimos que no queríamos que en nuestro país continúen sacrificándose se toros en un espectáculo bárbaro. No es la primera vez que Herrera, que por cierto vivió entre nosotros y se formó profesionalmente en nuestro país, insulta a los catalanes, querrá hacerse perdonar ese pecado de juventud ahora que está en la Carpetovetònia interior.\nEl sentimiento protaurino en Cataluña es minoritario, ínfimo, en cambio el antitaurino es mayoritario, que ayer llenaran la plaza de toros de la Monumental de Barcelona es engañoso, la mayoría de la gente presente en la plaza era gente que se había desplazado desde de España para ver la corrida. Sería una cacicada mantener un espectáculo como éste cuando la mayoría de los catalanes y el Parlamento propio hemos decidido que ya basta.\nNo deja de sorprenderme la ignorancia en materia histórica de personas que viven principalmente de su opinión. Al nacionalismo español no le gusta que podamos hablar en nuestra lengua, estudiar en ella, les molesta, lo sienten como el gran fracaso de su proyecto españolizador para Cataluña. Y no son honrados. Si el proyecto del nacionalismo español de "reducir a las leyes y las costumbres de Castilla" es aún vigente que lo digan, no pasa nada, nosotros seguiremos diciendo que "se pongan hojas" y todo seguirá igual, hasta que una de las dos partes se canse o nosotros conseguimos independizarnos de España. No es honrado que una gente que nos quiere imponer el mismo proyecto españolizador del Olivares, de Felipe V, de Primo de Rivera y de Franco nos acuse a nosotros de autoritarios cuando nosotros decidimos que queremos vivir y estudiar en catalán, que nosotrosno queremos que continúe este sangriento espectáculo de las corridas de toros y lo hacemos mediante un procedimiento que partiendo de la ciudadanía acaba siendo aprobado por el Parlamento que nos representa.\nUna cacicada fue que los famosos "jueces de la Maestranza" decidieran que ellos están por encima de los catalanes y del Parlamento de Cataluña y que, irónicamente le enmienden la plana al Jefe del Estado, de su Estado, y por tanto, jerárquicamente , es su cabeza. No debemos olvidar, y ya lo he dicho antes, que (el anteproyecto de) del Estatuto de Cataluña fue redactado y aprobado por el Parlamento de Cataluña, las Cortes españolas aprobaron-después de pasar el cepillo, que los catalanes el aprobamos en referéndum y lo sancionó el Jefe del Estado. Y entonces un partido político decide recorre el texto ya aprobado y unos jueces del TC aficionados a las corridas de toros y con una mentalidad profundamente españolista deciden que ellos están por encima del pueblo de Cataluña y de sus representantes, de las Cortes españolas - que son las que los nombran - y del Jefe del Estado. Eso si que fue una cacicada perpetrada por un tribunal que desprestigió a sí mismo durante cuatro años y que dictó una sentencia que justificaba sus decisiones expresando unos comentarios propios de un tribunal de un país autoritario. La prensa conservadora española siempre ha tenido por Cataluña, su cultura o sus prohombres palabras muy poco respetuosas, esta misma prensa que si que podía escupir su catalanofobia sin complejos y utilizando unos términos que entran en el terreno del racismo contra los catalanes. Y desgraciadamente si abrimos un ABC actual o su clónico La Razón, o El (in) Mundo o La Gaceta, podemos encontrar que aunque hayan cambiado los nombres para que la muerte no perdona ni al mayor de los hijos de puta fascistas y la naturalezahumana es finita, vemos que la mentalidad perdura, el lenguaje rancio es lo mismo, supongo que deben heredar el diccionario de insultos a los catalanes de generación en generación, y nos encontramos que el sevillano columnista Antonio Burgos es la reencarnación del murciano falangista Jaime Capmany , ambos grandes aficionados a practicar el insulto contra los catalanes.\nLas palabras que escuchan corresponden a programas de radio pero la prensa escrita también dedicarnos algunos epítetos desagradables.\nY todo por prohibir las corridas de toros en Cataluña, cuando hace 20 años fueron prohibidas en Canarias sin que se produjera este alboroto en la caverna de la Carpetovetònia interior. Son una pandilla de hipócritas, si entonces la caverna mediática quedó callada y los políticos españolistas también, y tengo entendido que entonces las Canarias estaban bajo la jurisdicción española, ¿porque ahora hacen estos aspavientos?.\nAutor Jaume C. i B. a 9/28/2011\nEtiquetes (Tags) carlos herrera, catalanofobia, catalunya, caverna mediàtica, cope, corrides de toros, espanya, luis del val, manuel martin ferrand, nacionalisme espanyol, onda cero, punto cero


El passeig de l’Havana, l’avinguda del polígon industrial que corre paral·lela a l’autovia A7, està essent dotada d’enllumenat públic i d’una vorera per desplaçar-s’hi a peu amb seguretat. De fet, aquesta és una de les obres que l’Ajuntament d’Agullent té en marxa a l’actualitat per a millorar la mobilitat a peu per les zones industrials més consolidades. El cost global d’aquestes obres de millora de la mobilitat per als vianants és de 98.300€, i a més de en l’avinguda de l’Havana, també contemplen una actuació a la part baixa de l’avinguda d’Ontinyent, en concret en el tram comprés entre la via del tren i la rotonda que confronta amb l’empresa Etexa. Cal esmentar que tant les obres de l’avinguda Havana com les de l’avinguda d’Ontinyent estan realitzant-se amb el suport econòmic de l’Institut Valencià de la Competitivitat Empresarial (IVACE). “L’Ajuntament d’Agullent continua en la seua aposta per millorar i modernitzar els polígons industrials …\nEl passeig de l’Havana, l’avinguda del polígon industrial que corre paral·lela a l’autovia A7, està …\nAlbaida, 17 de julio del 2012. L’Associació de Familiars i Malalts d’Alzheimer i altres demències …\nMés de 20 modalitats esportives (xifra mai aconseguida), nous esports, nous espais, ampliació d’horaris i …\nEl Govern d’Ontinyent està procedint a la millora de l’accés a les instal·lacions de la …\nObert el període de matricula per a l’Escola Oficial d’Idiomes\nAquest dijous dia 19 de juliol comença el període de matrícula a l’aulari d’Ontinyent de …\nEl regidor de Cultura destaca “la gran acollida” a l’espai escènic dispost i a la …\nAl voltant de 3.500 dones s’han realitzat mamografies a Ontinyent als últims tres mesos al …\nEl castell de Festes d’Ontinyent ja està a punt per a l’arribada dels Moros i …\nTot i el pas dels anys, Ontinyent no oblida la memòria d’un dels seus músics …\nAlbaida gaudeix, aquesta setmana, d’una de les festes més importants que identifiquen aquesta localitat de …\nFiliberto Tortosa elegido miembro de la nueva ejecutiva del partido popular de Alfonso Rus\nEl secretario local del Partido Popular de Ontinyent, concejal en el Ayuntamiento y Presidente de …\nEl 30 de desembre passat el govern de l’estat, presidit per Mariano Rajoy, va encetar …\nReunió a Alcoi de la Plataforma Salvem el Tren\nLa Plataforma Salvem el Tren convoca una reunió que tindrà lloc el pròxim dimarts 17 …\nAbsènsia del PP a la assemblea convocada per la plataforma Salvem el Tren a Alcoi\nEl dijous passat, a la sala de plens de l’Ajuntament d’Alcoi, es va celebrar l‘assemblea …\nAssemblea oberta de la plataforma Salvem el Tren a Ontinyent\nAvui dilluns la plataforma Salvem el Tren convoca una assemblea oberta al Casal Jaume I …\nEl Consell Esportiu Municipal d’Ontinyent aprovava ahir per unanimitat recolzar el nou Plec de Clàusules …\nPage 709 of 779« First...680690700707708709710711»720730740...Last »


El món on els meus somnis : 30 de 30 amb folre i manilles, i una cançó\nAquest mes de setembre em vaig plantejar, com un repte, crear un apunt per dia. D’aquí el 30 de 30, trenta dies, trenta apunts. No us penseu que té relació amb els castellers eh, però quedava bé com a títol (hehehehe).\nConfesso que no m’ha costat gens portar el ritme d’un apunt per dia, perquè és una cosa que m’agrada, i tenia material, d’aquí el “folre i manilles”. De fet, amb tot el que ens arriba a passar, sentim i vivim diàriament, podríem escriure uns quants apunts de diferents temes cada dia. Plasmar amb paraules allò que sents i vius és un bon exercici eh! sobretot, d’humilitat, senzillesa i transparència amb un mateix.\nEt voilà ! repte aconseguit Dolo! Ha estat un plaer.\nDoncs, bé, la segona part del títol d’avui, és una cançó. Una cançó de la que no recordo el nom ni el grup i que vaig sentir ahir en un enterrament del pare d’un parell d’atletes del nostre club, una persona estimada entre nosaltres i dins del món de l’atletisme. Se’m van negar el ulls.\nAquesta cançó ara m’ha marcat un moment. I quan l’escolti, el recordaré. Com tants d’altres adéus que ja han passat abans... De tant en tant, va bé recuperar aquells moments viscuts amb els qui ja no tenim al nostre costat i pensar allò de "no és un adéu per sempre, és tant sols l'adéu per un instant ... "\nUn dia ho comentava l’Uri en un apunt del seu bloc, i és ben cert, cada segon de la nostra vida està marcat per unes paraules, per una música, per un autor, per una lletra, per un silenci ....\nPublicat per Dolo a 15:41


quadrat augmenta la venda de Bitcoin, mentre que Walmart fa zero a la stablecoin – acidlove.net\nquadrat augmenta la venda de Bitcoin, mentre que Walmart fa zero a la stablecoin\nHomeAll Posts...quadrat augmenta la venda de Bitcoin, mentre...\nLa discussió sobre Reddit Bitcoin és positiva\nSquare va vendre BTC de 125 milions de dòlars el segon trimestre\nSEC pot subcontractar nodes criptogràfics\nWalmart patentant una moneda estable\nEscala de grisos mitjançant la custòdia de Coinbase\nS Korea inicia una zona lliure de regulacions\nL’interès per Bitcoin creix definitivament i, amb diferència, és positiu. I aquí ve un altre número que ho admet. Investigadors tècnics de Comparitech van analitzar més de 48.000 publicacions de Reddit i 7.500 articles de diversos punts de venda per trobar quines criptomonedes es veuen amb els termes més favorables. L’estudi va concloure que el 85,5% dels temes relacionats amb la criptomoneda eren positius. La investigació també va comprovar que no es tracta només de Bitcoin, sinó fins i tot d’altres monedes com Cardano, Ether, Litecoin i Tron que tenien sentiments favorables del 85% al 90%.\nEl sentiment positiu de Bitcoin ara és clarament visible en els resultats financers de les empreses que hi treballen. Segons l’últim anunci, la companyia de pagaments Square ha generat 125 milions de dòlars en ingressos de Bitcoin (BTC) el segon trimestre del 2019 a través del seu servei de pagaments mòbils Cash App. Segons l’anunci del resultat, els ingressos de Bitcoin de l’empresa es van beneficiar en part del repunt de preus de la criptomoneda número u durant el trimestre. Com a resultat d’aquest creixement de preus, també es va produir un augment corresponent del volum de Bitcoin, segons diuen. Això va resultar en un benefici brut de 2 milions de dòlars per a la companyia.\nAquesta setmana es van veure més notícies sobre la decisió de SEC d’executar els principals nodes criptogràfics. Un document publicat recentment va revelar que la Securities and Exchange Commission (SEC) dels Estats Units té previst contractar contractistes per executar nodes específics de criptomoneda per a l’agència governamental. Segons la documentació de la SEC, el regulador vol que tercers contractistes executin nodes per a Bitcoin Core (BTC), Ripple (XRP) i Ethereum (ETH) per tal de controlar els riscos de compliment.\nDesprés de la Libra de Facebook, un altre gegant corporatiu nord-americà ha desencadenat els seus plans per entrar a criptos. I aquesta vegada és Walmart. Segons una recent presentació de la patent de l’empresa, el gegant minorista Walmart podria estar treballant en l’emissió d’una stablecoin fixada en USD. La presentació, publicada aquesta setmana per l’Oficina de Patents i Marques dels Estats Units (USPTO), descriu un mètode per “generar una unitat de moneda digital lligant la unitat de moneda digital a una moneda normal”, és a dir, una moneda fixa fixada. També podria proporcionar a les famílies amb ingressos baixos que consideren que la banca és costosa i poden optar per “gestionar la riquesa en una institució que pugui subministrar la majoria de les seves necessitats financeres i de productes del dia a dia”, segons la sol·licitud..\nLa reputació de Coinbase de ser la custòdia segura de les criptomonedes ha atret molts clients en el passat i ho continuen fent. La recent incorporació a aquesta llista és Inversions en escala de grisos. Segons els informes recents, Grayscale Investments ha aprofitat Coinbase Custody per servir com a nou proveïdor de seguretat de les seves participacions digitals. Segons el seu informe trimestral més recent, l’escala de grisos manté 2,7 mil milions de dòlars en actius gestionats, més del doble de les seves participacions del primer trimestre, de 1,2 mil milions de dòlars. En escala de grisos hi ha bitcoins, efectius bitcoin, Ethereum, Ethereum Classic, Litecoin, Stellar Lumens, XRP i Zcash. Coinbase Custody també té la intenció de mantenir el testimoni d’horitzó de escala de grisos (ZEN), pendent de l’aprovació reglamentària per donar suport a l’actiu.\nCorea del Sud inicia una zona lliure de regulació\nCorea del Sud ha tornat a demostrar que és molt greu quant a les criptomonedes i el seu futur al país. Per tant, ha decidit aprofitar la indústria incipient del país oferint una zona parcial ‘lliure de regulació’ per a empreses criptogràfiques. Segons les notícies disponibles, el govern nacional de Corea del Sud va declarar a Busan una zona “lliure de regulació” per al desenvolupament de blockchain, un moviment que s’esperava des de feia temps, però que ara s’ha formalitzat com a part d’una major liberalització. Es diu que Zug, Suïssa, és un dels models de la zona. L’anunci també indica que BNK Busan Bank, una institució local cotitzada a la Borsa de Corea, supervisarà la gestió de blockchain en relació amb el finançament i podria estar desenvolupant una moneda estable fixada al guanyat.


Dependent | Mesh - Looking Skyward Book 2-CD | - | online kaufen\n26.08.2016 Art. Nr.: mind266 Dependent


【74LS281 HIT】【LRS18C8】【ACP3225】Electronic Components In Stock Suppliers in 2018【Price】【цена】【Datasheet PDF】USA\n【74LS281 HIT】【LRS18C8】【ACP3225】Electronic Components In Stock Suppliers in 2018【Price】【Datasheet PDF】USA\nYou Are Here: Home > Stock Trading Center > Product (Page: 10) > 74LS281\nInput part number to search. e.g. 74LS281\nSearch For 74LS281 - 74LS281 Product Information :\n74LS283P HIT 2015+ 3664 China\n74LS28 HJ 2850 China\n74LS280 ON 00+ 1255 China\n74LS283 TI 15+ 2500 China\n74LS280B1 ST 89 125 China\nLRS18C8 SHARP 7713 China\nLRS18C8 SHARP 12014 Singapore\nACP3225 TDK 500 China\nACP3225-102-2P-T TDK 2434 Italy\nACP32251022PT000 TDK 16+ 1500 Hong Kong\nACP3225-102-2P-T000 TDK 99 China\nBuy: 74LS281, LRS18C8, ACP3225\nLRS18C8 | ACP3225 | 74LS28 | 74LS282 | 74LS283 | 74LS283B1 | 74LS283N | 74LS283P | 74LS284 | 74LS285 | 74LS285N\n74LS281 related keywords in 2018 United States\n74LS281 Technical Data\n74LS281 Online Order


Apartment Ferienwohnung Im Harz 2 Osterode am Harz Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 24 allotjaments a Osterode am Harz.\nBadenhausen, Osterode am Harz, Alemanya - Veure al mapa\nAl visitar Osterode am Harz, vosté es sentirà com a casa a Apartment Ferienwohnung Im Harz 2, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Apartment Ferienwohnung Im Harz 2, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Els clients de l'hotel poden gaudir de habitació familiar.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, nevera, forn microones per satisfer els clients més exigents. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de jardí. Apartment Ferienwohnung Im Harz 2 és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Osterode am Harz.\nOsterode am Harz Apartaments\nDescompte a Apartment Ferienwohnung Im Harz 2


Quan deixen de créixer els nens i les nenes?\nL'altura d'un nen o nena està determinada per la genètica del pare FOTO: Cedida\nLes nenes comencen i acaben la pubertat abans que els nens uns dos anys abans entre els 8 i els 13 anys\nper Pares i Nens 03 de juliol de 2021 08:00\nEls nens tenen un temps específic per créixer, així com una corba pròpia. Així els infants comencen la pubertat, de mitjana, entre els 11 i 12 anys i s'allarga uns quatre anys, quan finalitza el creixement més significatiu.\nPer la seva banda les nenes comencen i acaben la pubertat abans que els nens uns dos anys abans entre els 8 i els 13 anys, per aquest motiu, la majoria de nenes en edat de secundària tendeixen a estar més desenvolupades que els nens.\nAixí el creixement acostuma a finalitzar als 16 anys, encara que és molt probable que continuïn creixent fins a arribar als 18 anys i, en determinats casos, fins als 20 anys.\nL'altura d'un nen o nena està determinada, principalment, per la genètica tan del pare com de la mare, encara que hi ha altres factors, som els ambientals que afecten l'altura com la nutrició, per la qual cosa és important que estiguin ben alimentats i nodrits.


Joan Ribó y Compromís ganan a Barberá en el Cabanyal\nEl PP de Rita Barberá se ha impuesto en 10 de los 19 distritos valencianos mientras que los nacionalistas de Joan Ribó han conseguido la victoria en los otros nueve distritos\n25/05/2015 - 13:50h\nLos candidatos de los partidos que concurrían a las municipales en Valencia (excepto Rita Barberá) junto a los vecinos del Cabanyal\nBatacazo histórico de Barberá: la izquierda gobernará Valencia con Ribó como alcalde\nLa “venta de humo” de Barberá en el Cabanyal\nETIQUETAS: Valencia, Joan Ribó, Cabanyal, Compromís, Rita Barberá\nLa todavía alcaldesa de Valencia, Rita Barberá, ha defendido siempre la reurbanización del barrio del Cabanyal -Plan de Especial Protección y Reforma Interior (Pepri)- y la conexión de Blasco Ibáñez con el mar como un proyecto que querían los vecinos. Sin embargo, los resultados electorales han demostrado que el Partido Popular no tienen el respaldo de los habitantes del Cabanyal, ya que ha perdido en los poblados marítimos.\nAsí, en este distrito -que incluye los barrios del Cabanyal-Canyamelar, el Grao, la Malvarrosa, Beteró y Nazaret- la victoria corresponde a Compromís, a quienes han votado el 25,90% de los electores, cinco puntos más que al Partido Popular (20,91%). El candidato nacionalista, Joan Ribó, se ha impuesto al PP en nueve distritos en total -además de Poblados Marítimos se han impuesto en Poblats de l'Oest, Rascanya, Algiròs, Benimaclet, Campanar, Jesús, Patraix o Benicalap-.\nLa candidatura de Rita Barberá se ha impuesto en los otros diez distritos valencianos, de forma que el PP ha ganado las elecciones consiguiendo 10 concejales por los nueve ediles que ha obtenido Joan Ribó, que todo hace indicar que será el próximo alcalde de Valencia.\nDos 'outsiders' valencianos para agitar la guerra de liderazgo del PP\nLa Generalitat cede siete solares para que los ciudadanos que creen cooperativas puedan construirse viviendas protegidas


TRIBUNA DEL BERGUEDÀ: VEDRUNA ARBÚCIES. LA SELVA. GIRONA\nLlegia a : http://www.vedrunaarbucies.org/escola.php?id=4\nL’origen de l’edifici del Col.legi Vedruna d’Arbúcies cal buscar-lo l’any 1786, quan el Catedràtic del Seminari de Girona –i fill de la vila- mossèn Josep Torrent i Saleta va fer donació d’una casa amb hort al carrer Magnes per edificar-hi un hospital de pobres, que va ser acabat el 1787. Un patronat format per quatre persones -una de les quals era el rector de la parròquia- s'ocupava de l’administració i el funcionament de l’entitat benèfica, que va contractar un hospitaler per tenir cura dels malalts. L’any 1800 es va construir l’església annexa en el lloc que fins aleshores havia estat un hort. L’edifici constava de planta baixa, primer pis i terrat. El moviment de malalts era força escàs i per això tenia ingressos suficients amb els censos que cobrava i alguna donació que rebia. No obstant, l’expoliació feta per les tropes napoleòniques l’any 1809 va suposar una forta davallada en l’economia del centre, que durant un temps va estar regit per les religioses de Sant Vicenç de Paül.\nL’any 1844, el patronat format pel rector de la parròquia Josep Deullonder, el notari Aleix Milans i l’hisendat Josep Lambert es va dirigir a Joaquima de Vedruna, de Vic, per tal que es fes càrrec de l’hospital. En una carta datada el dia 7 de desembre, consta que el procurador Francesc Pol ja s’havia entrevistat amb la Fundadora, però el tràmit per llogar el primer pis de la casa veïna per destinar-la a la comunitat va retardar una mica la signatura del contracte.\nEntre el 8 i el 25 de febrer de 1845 Santa Joaquima va revisar l’edifici i les obres que s’hi duien a terme, que van costar 148 duros, 3 pessetes i 2 rals. Per ornar l’església es va comprar un retaule i catorze candalers.\nPel mes de maig va repetir la visita. Aquesta vegada per deixar instal•lada la comunitat, que estava formada per tres germanes. El contracte oficial, però, no es va signar fins el dia 7 de juliol, quedant establert, doncs, que es farien càrrec de l’hospital i de l’ensenyança de nenes, tan necessitada en aquella època. El col•legi es va obrir oficialment el dia 22 de juliol i pocs dies després es van comprar catorze cadires més ja que el nombre d’alumnes anava en augment. L’octubre de 1847 Joaquima va visitar novament l’escola arbucienca.\nL’esforç de les germanes per tirar endavant era cada vegada més evident. El 1856, i després d’obrir-se una subscripció popular, es va construir una nova classe. Durant la 2ª meitat del segle XIX quan per algun motiu es passava una mala època, feien altres feines per sanejar l’economia de la casa, com ara planxar i brodar o fer classes a l’escola pública de nenes. La germana Josepa Berenguer va regentar durant vint-i-cinc anys aquesta escola, havent passat abans unes oposicions.\nEl 1877 el col•legi tenia noranta alumnes i quatre anys més tard es van aixecar dos pisos més, per tal de construir habitacions per a les alumnes internes.\nA principis del segle XX mossèn Segimon Fugarolas va fer donació d’una casa annexa, mentre que el 1926 la Congregació va adquirir la de l’altre costat –coneguda popularment com can Barca-, que fins aleshores havia estat llogada. El 1934 es va construir un edifici en el pati, separat de l’antic, per tal d’ubicar-hi les classes i poder separar els malalts de les alumnes.\nEn esclatar la revolució del 1936, les germanes van deixar el centre, que va albergar, durant un temps, l’escola pública mixta per passar a ser, després, un alberg de refugiats.\nAcabada la guerra les obres de restauració van ser sufragades per diferents famílies arbucienques i amb un bon donatiu de l’ajuntament. Els temps havien canviat. La legislació vigent aleshores no permetia que un hospital i un col•legi estiguessin ubicats en el mateix edifici, opinió compartida també per les Germanes Carmelites de la Caritat, que van encaminar els seus serveis a Arbúcies només cap a la tasca docent.\nRebia una fotografia de la Maria Montserrat Martínez Torres, amb aquest peu de foto ‘ antigues escoles Vedruna. Arbúcies. La Selva. Girona. Catalunya


remeis casolans aprovats per experts per al mal d’esquena - Gestió Del Dolor, Agost 2021\nEl mal d'esquena és una de les queixes més freqüents que porten els pacients a les consultes de metges. Tot i que sempre heu de veure un metge si el vostre dolor és greu, podeu aprendre a alleujar el dolor d’esquena de forma natural.\nEl remei contra el mal d’esquena: el refredat\nLa congelació és clau quan experimenta mal d’esquena i / o dolor a l’esquena, comparteix Jennifer L. Solomon, MD, metgessa a l’Hospital de Cirurgia Especial i professora adjunta al Weill Cornell Medical College de Nova York. També és crític després de fer exercici per disminuir la inflamació i promoure el control del dolor. Si experimenteu dolor irradiant a les extremitats inferiors, continueu glaçant la part inferior de l'esquena en lloc de les cames. La Biblioteca Nacional de Medicina dels Estats Units dóna suport a aquest consell, cosa que suggereix que els individus utilitzin gel durant les primeres 48 a 72 hores, i després canvien a la calor. Són deu motius sorprenents que et fa mal a l’esquena.\nRemei contra el mal d’esquena: calor\nLa calor hauria de ser la vostra opció després d’un moviment de guerrer del cap de setmana mal funcionat, com ara un mulching excessivament agressiu al vostre jardí o un mobiliari per a una forma de lesió, segons Justin J. Park, MD, cirurgià ortopèdic amb columna vertebral amb The Maryland Spine Center a Mercy. Centre Mèdic a Baltimore, Maryland. “Les tensions i les sortides responen millor a la calor.” La calor ajuda a alleujar el múscul i tensió i a reduir la tensió i pot ajudar a augmentar el moviment i reduir el dolor. No deixeu que la pastilla de calefacció es faci massa calenta i no la feu servir durant més d’una hora aproximadament. La calor pot ferir la pell, provocant més problemes. Aquí teniu el funcionament de la teràpia tèrmica per fer-vos sentir millor.\nEl remei contra el mal d’esquena: medicaments de venda lliure\nEl doctor Park diu que altres remeis contra el mal d’esquena que funcionen ràpidament són el medicament contra el falsificador. El tylenol, o acetaminofen, realment no és recomanable per a soques i esquinços musculars. Si et fa mal d'esquena, el millor remei és un medicament antiinflamatori no esteroide o AINE. Els AINE comuns inclouen Advil (ibuprofè) i Aleve (naproxè). Aquests medicaments ajuden a reduir el flux de sang a la zona per reduir el dolor. Si es redueix la inflamació, es disminueix el seu dolor i es pot moure millor. Però aneu amb compte, diu el doctor Park. Hi ha vegades que l'ibuprofè no funciona i pot ser perillós.\nEl remei contra el mal d’esquena: descans\nEl descans és vital quan s’intenta alleujar el mal d’esquena de forma natural. No estem parlant de reposa, diu el doctor Park. Preneu-vos dos o tres dies de descans de les vostres activitats habituals com anar al gimnàs, cosa que podria empitjorar el dolor i provocar lesions posteriors a la musculatura de l’esquena. A més, afegeix l'estirament suau i la marxa lleugera. A continuació, es detallen alguns exercicis que poden ajudar a millorar el mal d’esquena.\nEl remei contra el mal d’esquena: cremes i pedaços musculars\nUna altra manera de curar el mal d’esquena a casa és utilitzar cremes i pedaços musculars. Moltes empreses diferents elaboren aquests productes, però les dues més populars són Ben Gay i Icy Hot. La medicació del pegat o crema funciona per confondre les terminacions nervioses dels músculs de l'esquena. Fent-los sentir calor o fred, es distreuen del dolor del teixit muscular. A més, la calor d’aquests pegats fa un llarg camí per calmar els músculs que s’han estrenat o s’han arrossegat. Els pedaços grans són probablement més convenients, però les cremes poden funcionar millor si els músculs s’estrenen més amunt a l’esquena, al costat o a una àrea gran. No us perdeu aquests tractaments d’alleujament del mal d’esquena que funcionen realment.\nper què les vitamines fan que la meva orina sigui de color groc brillant?\nEl remei contra el mal d’esquena: proveu de fregar\nEl doctor Park diu que hi ha una gran quantitat de gels que alleugen el dolor i la recepta. BenGay, Doans i altres escombraries sense recepció ofereixen alleujament i les cremes antiinflamatòries de la força de la prescripció són excel·lents per a les persones que no poden tolerar prendre'ls per boca, afirma. Sol·liciteu a un ésser estimat que us massi la crema a l’esquena si no podeu arribar al lloc més dolent. Aquestes cremes poden ajudar a alleujar el dolor a l'interior del genoll.\nEl remei contra el mal d’esquena: saber quan cal trucar al metge\nEl propi tractament de les malalties d’esquena amb remeis casolans té sentit, afirma el doctor Park. Doneu-ho una o dues setmanes, però si al cap d'unes setmanes el vostre dolor no millora, empitjora o és greu a la nit, consulteu un metge per saber què més us pot ajudar. Esbrineu els 15 hàbits quotidians que provoquen. mal d'esquena i danyar la columna vertebral.\nJennifer L. Solomon, metgessa, fisioterapeuta, Hospital de Cirurgia Especial; Professor ajudat, Weill Cornell Medical College, Nova York\nJustin J. Park, MD, cirurgià ortopèdic de columna vertebral, The Maryland Spine Center, Mercy Medical Center, Baltimore\nBiblioteca Nacional de Medicina dels Estats Units: “Tenint cura de l’esquena a casa .:\ncom desintoxicar completament el cos en un dia\ncom desfer-se del greix a sobre dels abdominals


Nom: MAS EL ROSSINYOL\nAdreça: Km 27 ctra. Monistrol - Sant Llorenç Savall\nGran casal que ha sofert modificacions al llarg dels anys, però la tipologia actual permet catalogar-el d'edifici setcentista.\nLa lliça que tanca la casa i l'era és enllosada. Portal d'entrada a la casa al llevant, malgrat hi ha restes d'una primitiva entrada a l'est. Baixos en volta, on s'hi trobava el celler, els estables, les tines, que actualment serveixen de corts pel bestiar. El primer pis és habitat, en el que s'hi completa biblioteca.\nGaleries a la façana de llevant i de ponent. Segona planta força modificada; va passar de golfes a adequar-se per habitar-hi . Finestres gotitzants. Motllures ornamentals al teulat. Gran casal que ha sofert modificacions al llarg dels anys, però la tipologia actual permet catalogar-el d'edifici setcentista.\nGaleries a la façana de llevant i de ponent. Segona planta força modificada; va passar de golfes a adequar-se per habitar-hi . Finestres gotitzants...\nEls baixos de la casa demostren l'antiguetat de la casa, segurament de base medieval. Va sofrir alguna reforma al 1614, però l'estructura actual és resultat de les reformes que s'hi feren al llarg del segle XVIII.\nAquest mas va ser comprat a la dècada dels 30 per Fèlix Escales, aquesta és una de les raons per la qual es conserva l'esplèndida biblioteca.


La confessió d'Ariadna Oltra a RAC1 - XCatalunya.cat\nLa confessió d’Ariadna Oltra a RAC1\nAriadna Oltra explica un secret íntim\nLa coneguda periodista de TV3, Ariadna Oltra, ha explicat a Rac1, que va a “teràpia”. No se n’amaga perquè no és res que s’hagi d’amagar. Són molts els treballadors de qualsevol sector que necessiten suport psicològic i ningú se n’ha d’avergonyir. Igual que existeixen els els dermatòlegs, els dentistes, els cardiòlegs, etc, la feina dels psicòlegs i psiquiatres també és molt important. Així ho va explicar al ‘Via Lliure’ de Xavier Bundó.\nA la pregunta de a quina hora es lleva, Ariadna Oltra assegura que es lleva a les 4:10h. És doncs, una de les periodistes que es lleva més aviat juntament amb Jordi Basté. En ple confinament, tothom tancat a casa, explica una anècdota sobre una intervenció de la Guardia Urbana de Barcelona. “No em cansa matinar. Però a aquelles hores confinats em van aturar. Anava a buscar el cotxe, i la Guàrdia Urbana em van demanar els papers i que on anava, i no em van creure. Em van retenir el DNI fins que no vaig portar els papers “.\nAriadna Oltra té 42 anys i obre cada dia de TV3 i fa audiències espectaculars, que superen el 25%. Tothom que encén la televisió a aquelles hores de matí sintonitza la Televisió de Catalunya i confia en el criteri d’Oltra. No té previst fer ràdio però sí que s’especula que sigui la nova presentadora del FAQS si Cristina Puig acaba essent desplaçada. El seu caràcter i la seva empenta han estat comparats amb Mònica Terribas, fet que avalaria aquest canvi.\nFinalment, reconeix que està fent teràpia per la pandèmia. El meu avi, l’únic que em quedava, va morir. El vaig veure l’últim dia en portar-li menjar al seu pis. He tingut el pare i la cunyada ingressats. Pagarem la factura de la pandèmia durant cinc o sis anys. Tenia por a la mort, al contagi, a no veure’ns…. Tant de bo ho superem. Tenia una por terrible, i massa informació”, ha explicat, molt compungida.\nTags: Ariadna Oltra


Aquest mes la biblioteca de Sant Andreu del Palomar està d'aniversari, 75 anys de lectures fascinants i de troballes memorables.\nLa meva mare em va subscriure quan tenia 6 anys i encara recordo l'emplaçament original i a aquella bibliotecària que em va ensenyar a estimar els llibres i els silencis.\nPublicado por homeless en 18:18


Amics arbres · Arbres amics: de juliol 2016\nMés noticies del Maragder de la Xina\nHem vist el maragder de la Xina, florit!\nAspecte general del maragder, 2015\nPel voltant del 2010 unes veïnes de 9 Barris de Barcelona, com nosaltres, sabedores de la nostra dèria pels arbres ens havien dit que al barri de les Roquetes, hi havia un arbre "estrany". Ens va faltar temps per anar-lo a veure i començar la seva identificació.\nDetall fruits, 2015\nBuscant vàrem anar a parar al blog d'amics arbres on J.D. Fernàndez i Brusi havia penjat un article, el 26.01.2010, explicant entusiasmat, la descoberta d'un maragder de la Xina. Estava parlant del mateix lloc, Via Favència 179! Tots els possibles dubtes esvaïts, es tractava d'una Radermachera sinica.\nDes de llavors l'havíem anat seguint però no amb la constància suficient per veure'l florit. La persistència de molts fruits, unes càpsules dehiscents i que havíem vist com s'obrien per deixar anar una pluja de llavors, era un senyal inequívoc d'una floració anterior considerable.\nLlavors a terra, novembre 2015\nA partir de la primavera hem sovintejat les visites amb la voluntat de què la floració no se'ns escapés. A la de l’1 de juliol vàrem veure les primeres flors. De color blanc, grans, espectaculars, però molt efímeres. Després s'ha anat succeint una floració esglaonada, amb una plenitud pels volts del dia 15.\nAquesta Radermachera de 110 cm de perímetre i d'uns 10 metres d'alçada, bonica, espectacular i amb mostres de bona salut és una raresa a Barcelona. Només hem sabut trobar un exemplar inventariat al zoo de Barcelona en un treball de Final de Grau ("Evolución del inventario arbóreo del zoo de Barcelona y su función en la atracción de avifauna..." Gandia 2015. David Marín-Olga Mayoral).\nPrimeres flors, 1 juliol 2016\nNo hi ha dubte que la seva singularitat el fa mereixedor de figurar en el catàleg d'arbres d'interès local de la ciutat de Barcelona. Sorprèn que en una reunió de la Comissió de Catalogació de 19 de març de 2009 figurés en la documentació com un dels proposats per a ser catalogat. Han passat més de 7 anys i segueixi sense ser-ho!\nMentre, algú, a primers de desembre del 2015, va penjar un cartell amb la seva identificació i algunes dades més. Des de llavors el cartell es manté intacte.\nPlena floració, 15 juliol 2016\nEls veïns s'han acostumat a la nostra presència i a la de la màquina de fotografiar, el que ha possibilitat trobar la resposta a la pregunta sobre la seva procedència que feia J.D.Fernández a l'article del 2010. Les diferents versions coincideixen en l'essencial: "Lo plantó la Sra. Juanita del cuarto, cuando no tenia ni dos palmos de altura, se lo trajo de un terreno que tenian por Vilafranca..." Possiblement com a planta d'interior.\nEl maragder es troba en un dels antics polígons de l'anomenada Obra Sindical del Hogar, on en els inicis i durant molt temps els espais lliures, entre els blocs, eren cuidats directament pel veïnat. A vegades ho portaven col·lectivament, altres ho feia algun veí, cobrant o sense, només pel plaer de continuar lligats a la terra que havien deixat al poble per anar a la perifèria de la gran ciutat.\nCom a prova de què la suma de voluntats era el que configurava l'espai tenim en el mateix parterre de la Radermachera, una perera i un llimoner.\nAquesta gestió plural portava, a vegades, discussions, enrabiades, debats... No tothom tenia els mateixos gustos i les mateixes sensibilitats!\nMalgrat tot, era una bona eina de cohesió i que ajudava al sentiment de pertinença, de valoració i de respecte al que era de tots, vaja públic! Pel seu aspecte es pot assegurar que mai ningú va pensar a fer mal a aquell petit arbret trasplantat per la veïna del quart.\nMaragder al costat de llimoner i perera\nAra la senyora Juanita i el seu marit que varen cuidar i veure com creixia el seu arbre, fins a arribar més enllà de la seva finestra, ja no hi són.\nCal esperar la sensibilitat i les actuacions immediates per mantenir i preservar un llegat com aquest!\n· Misteris misteriosos del Maragder\nPosat per Francesc Mas i Castanyer a les 18:39 1 comentaris


RESULTATS DE LA JORNADA 5 I 6 DE MARÇ\n6 de abril de 2014 | Autor: administrador\nResultats del cap de setmana on hem gaudit per fi de una victòria més del Sènior d’Autonòmica en la pista del Silla. Destaquem com no pot ser d’altra manera la finalització de lliga del Junior Femení que amb dos partits en dos dies consecutius han aconseguit la primera plaça en la taula de Primera Zonal. Enhorabona xiques, una temporada per enmarcar.\nSènior Masc. Autonòmica Grup B Jornada 24\nBASQUET SILLA A 63 – 70 NOU BASQUET ALZIRA\nSènior Masc. Primera Zonal Grup C Jornada 24\nNBALZIRA-TALLERES MESTRE ALBERIC -DESCANSA\nJunior Femení C1Z 1ª Zonal Grup C FASE 2 Jornades 7 i 9\nEMBA-NBALZIRA 66 – 48 C.B. EL VERGER\nSAN ANTONIO CARCAIXENT 62 – 77 EMBA-NBALZIRA\nJunior Masc. Preferent Grup C Jornada 24\nCLUB BÀSQUET SUECA 73 – 45 BASE SPORTLEADER NBALZIRA\nJunior Masc. Primera Zonal Grup D Jornada 24\nNOU BASQUET ALZIRA 83 – 58 C.S.A. CARCAIXENT\nCadet Masc. 1ª ZONAL IR Grup E FASE 2 Jornada 9\nGRUPHAC-CENTRONET NBALZIRA 45 – 58 C.N.B. XATIVA CAD 1º AÑO\nCadet Masc. 2ª ZONAL IR FASE 2 Grup I Jornada 9\nNBALZIRA GRANA 51 – 48 EMB GODELLA C\nInfantil Masc. FASE 2 1ª ZONAL IR Grup E Jornada 9\nVARENYAM NBALZIRA 62 – 38 ESCOLES ESPORTIVES ONDARA\nInfantil Masc. FASE 2 2ª ZONAL IR Grup E Jornada 9\nC.B. SUECA B 73 – 24 NBALZIRA GRANA\nAleví Masculí FASE 2 PREFERENT IR Grup C Jornada 9\nC.N.B. XATIVA AL 1º AÑO 64 – 13 NBALZIRA BLAU\nAleví Lliga Intermunicipal FASE 2 Jornada 9\nNBALZIRA GRANA 30 – 60 EB L’OLLERIA\nBenjamí Lliga Intermunicipal FASE 2 Jornada 9\nDIGITIMPRES NBALZIRA 15 – 40 EB L’OLLERIA


Festa Major de Sants 2016: Les activitats imprescindibles de les festes de Sants 2016 | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nConcerts, concursos i espectacles omplen la programació de 17 carrers guarnits i altres espais de festa\nBarcelona 23 AGO 2016 - 18:33\tCEST\nL'alcaldessa Ada Colau escolta el pregó de Merche Mar a la Festa Major de Sants. EFE\nLes festes del barri de Sants, que van començar el 20 d'agost i s'allargaran fins el 27, són l'excusa perfecte per seguir gaudint de la festa major dels barris després de la de Gràcia. L'avantatge és que s'hi pot passejar amb menys massificació als carrers i que la festa ofereix una programació plena de concerts i activitats, que no té res a envejar a la de Gràcia. Repassem els imprescindibles del que queda d'aquestes festes de Sants, amb concerts, espectacles, concursos i dinars populars que omplen els 17 carrers que participen en el concurs de decorats. La festa, a més de a aquests carrers, també es pot trobar a altres espais, com el Casal Independentista, el parc de l'Espanya Industrial o el carrer de Comptes de Bell-Lloc, on els castellers de Sants posen el seu gra de sorra a les festes.\nLes activitats populars\nAl carrer de Comptes de Bell-Lloc, a prop del local dels Castellers de Sants, hi ha programades una sèries d'activitats populars relacionades amb aquesta tradició. Durant tota la setmana hi ha assajos, però el dia important és el dissabte 27 a les sis de la tarda, quan els Castellers de Sants es traslladen a la plaça Bonet i Moixí per celebrar la Diada Castellera i el Pilar Caminat.\nL'anomenada Festa Alternativa també té una proposta d'activitat tradicional, amb el cercaquintos de dimarts acompanyat de la música de Banda Patilla.\nUna altra tradició esperada és el correfoc, que començarà a les 22 hores del dissabte a la Plaça d'Osca. Finalment, diumenge 28 a les deu de la nit serà el moment de mirar al cel i assistir al piromusical de final de festa, al Parc de l'Espanya Industrial.\nLes festes de Sants estan plenes de concerts. Aquí hi ha una selecció pels dies que queden de festa:\nDimarts 23: La cantant Èlia Riudauets actuarà al Casal Independentista (carrer de Muntadas, 24). Al Parc de l'Espanya Industrial hi haurà el concert infantil de La Tresca i la Verdesca a les 18.30 hores, i a les nou de la nit hi actuaran Ojo de Buen Cubero i Brams.\nDimecres 24: Si us agraden les havaneres, podeu anar per exemple al carrer Alcolea de Dalt a les onze de la nit i escoltar els Blau Mariner. Al carrer Comptes de Bell-Lloc hi actuarà a les 23 hores un clàssic de festa major com Miquel del Roig. I al carrer Sagunt hi haurà una nit americana, amb una classe de swing amb BallaSwing, i un concert de The Blues Prisoners.\nDijous 25: Els Castellers de Sants acullen, al carrer de Comptes de Bell-Lloc, la música del cantautor Miguel Aranda a les 18 hores, el reggae/funk de El Veïnat i el concert de The Strombers a partir de les 22.30 hores. Al carrer Masnou hi haurà rumba catalana de la mà d'Arrels de Gràcia.\nDivendres 26: Alice & Wanderes i Shark Fins actuaran al carrer Alcolea de Dalt a les 23.30 hores. Al carrer Galileu, Albert Malla ambientarà la festa amb Disco Cocodrilo, mentre que al carrer Guadiana hi haurà nit de rock amb Límite, Xnight i Motorpriest. Al carrer Rossend Arús, a les deu de la nit, hi haurà el concert de Till April (jazz), Son de la Rambla (música cubana) i un DJ de salsa. També hi ha concerts al carrer Vallespir de dalt, amb Ponme Otra i Distrito 13, a partir de les 22.30 hores. I finalment les festes alternatives també animaran la nit de divendres amb els concerts de El senyor Oca, Sibarytes, Atzembla i DJ Traburu.\nDissabte 27: Al carrer Vallespir de Baix, a les deu de la nit, hi ha preparada una Batucada amb SoundBarri Percussió. Al parc de l'Espanya Industrial, les festes alternatives organitzen un Piknik Electrònic a la una del migdia, i més tard, a les sis de la tarda, hi actuarà Quartet de Sastre.\nLes activitats i tallers\nUna festa major de barri no està completa si no té dinars i sopars populars. Al carrer Alcolea de Baix, per exemple, hi ha una Gran Paella Popular el dimecres i un concurs de truites el dissabte al migdia. O si us agrada més el peix, al carrer Galileu hi ha una sardinada el dia 25 a la nit.\nUna altra activitat que pot ser entretinguda és la nit de monòlegs i màgia que el carrer Canalejas prepara pel dimecres, amb El Sobrino del Diablo i el mag Raúl Black. Per als més petits, el dimecres a les sis de la tarda hi ha una actuació infantil amb Jaume Barri al carrer Finlàndia, i el dijous al Casal Independentista hi haurà l'espectacle "El circ Filixic" de la Companyia Filigranes. I al carrer Rossend Arús hi haurà, el dijous, un espectacle de titelles sobre el poeta Federico García Lorca.\nFinalment, les festes de Sants coincideixen amb el XVI Open Internacional d'Escacs, que se celebra a les Cotxeres de Sants i que reuneix jugadors amb llicència federativa amb vigor. El torneig també participa a les festes i organitza, al carrer Guadiana el dijous al matí, un campionat d'escacs a dobles.


Taller 'Experimentívors: Plens d'energia!' | Guia BCN: agenda d'activitats, directoris i cursos de Barcelona Taller 'Experimentívors: Plens d'energia!'\nA càrrec de: cooperativa nusos\nActivitat coorganitzada amb el Centre Cívic Sant Andreu.\nEs crearà un espai d'experimentació lliure amb diverses propostes i materials per observar la transferència d'energia e els conceptes de transformació i conservació.\nActivitat per a infants entre 3 i 9 anys acompanyats d'un adult.\nDissabte d'11:30h a 13:00h Entrada Gratuïta. Cal inscripció prèvia.\nAula Ambiental del Districte de Sant Andreu.\nSetmana Europea de la prevenció de Residus: Taller familiar en línia 'Aprèn a fabricar mascaretes amb texà recuperat'