encos/ Caminada I-160\nCaminada I-160 (Cerdanya i Berguedà)\n7,9 Km 2h 25' 1.544 m 1.980 m 546 m 546 m Moderda\nA la caminada, inicialment seguirem la pista forestal, tancada a l'ús de vehicles privats, que porta al coll de Trapa, passarem per la Font Freda de Riu, des d’on es puja al coll de la Font Freda de Riu, sota el Roc Cremat, que dóna accés als amplis plans de Moixeró. Flanquejarem cap el sud la fondalada de la font de Moixeró fins a sortir al collet de Moixeró, al capdamunt de la serra homònima. Des d'aquí baixarem al refugi Sant Jordi, ja al Berguedà, on coneixerem la font del Faig. La tornada serà pel coll de Pendís per retornar altre cop al cotxe on reprendrem el recorregut final en cotxe.\nAproximació a la caminada:\nLa pista es troba en bon estat i és apta per a tot tipus de vehicles, només cal circular amb precaució. El primer tram que va de Riu de Cerdanya al collet de Font Freda està cimentada a trossos, la resta és una pista de terra en bon estat de conservació.\nEn quan a la caminada, hem de tenir en compte que ens trobem en una zona d'alta muntanya, per tant, cal ser prudents i estar preparats per un canvi sobtat del temps.\n1ª part del recorregut en cotxe:\nIniciem la primera part d'aquest recorregut al poble de Riu de Cerdanya on hi accedim per la carretera C-16 que es pren al costat de l'àrea de servei del túnel del Cadí. A Riu visitem l'església de Sant Joan Baptista i la font de les Rentadores. Del darrera mateix de l'església surt una pista que s'enfila cap a la muntanya de Riu. Sense sortir en cap moment de la pista principal, al cap d'uns 6 km tenim a l'esquerra el refugi del Serrat de les Esposes i la seva font, 3 km més amunt passem pel costat de la font de la Mata Negra, uns 750 metres després som al collet de la Font Freda on un camí descendent i barrat al pas de vehicles, ens atansa a les dues fonts homònimes. Quilòmetre i mig més endavant arribem a la cruïlla de Coll de Trapa/coll de Pendís on estacionem el vehicle a peu de pista i comencem la caminada.\n1.172 m 42.3454,1.8261Clica per veure'n la ubicació. Església de Sant Joan Baptista de Riu\nRiu és municipi independent des de 1998. Se'l coneixia també com Riu de Pendís i Riu de Pedra i durant l'edat mitjana va formar part dels dominis del monestir de Cuixà. Es conserven alguns masos antics però la major part de cases del poble semblen refetes en èpoques tardanes, segle XVIII (època en que es va reconstruir l'església) i XIX. Amb tot, forma un conjunt urbanístic força homogeni i restaurat amb encert.\nL'actual temple substitueix una antiga església romànica de la qual no en resta cap vestigi. L'església actual és del segle XVIII. Al portal hi ha la data de 1775. A l'interior hi ha un dels pocs retaules barrocs que es van salvar de ser cremats el 1936. És de l'any 1754.\n1.177 m 42.3459,1.8264Clica per veure'n la ubicació. Font de les Rentadores\nLocalitzem aquesta espectacular font al capdamunt del carrer de la Font, que surt del darrera de l'església de Sant Joan Baptista. La font està ubicada a la paret d'una casa que li fa de frontal, tota de pedra, com és habitual a les cases de la comarca. Per cinc brocs decorats amb caps de personatges, tots diferents, disposats longitudinalment a uns 70 Cm de distància, brolla abundantment l'aigua i cau en un llarg abeurador de pedra que descansa directament a terra. En una llosa hi ha gravada la data de 1860. L'aigua sobrera és canalitzada per alimentar un gran safareig situat uns metres carrer avall. És un dels elements de més tradició de Riu, davant s'hi balla, per la Festa Major, la dansa de les Rentadores de Riu, en què les noies representen el seu esbarjo després d'haver anat a rentar la roba.\n1.273 m 42.3398,1.8209Clica per veure'n la ubicació. Font de la Muntanya de Riu\nLa localitzem a la muntanya de Riu, a la dreta del camí que puja al serrat de les Esposes, a uns 2 quilòmetres del poble, tot just traspassada una tanca pel bestiar. La font són dos abeuradors de plàstic units i folrats amb pedra lligada del país. A l'extrem sud, la paret és més alta i fa de frontal a la font on es troba la sortida d'aigua, integrada al mateix abeurador. Una pedra allargada corona el frontal. Es tracta d'una senzilla font, pensada més com a abeurador que com a font, però cal agrair que s'hagi construït amb rigor. De la font estant es gaudeix d'excel·lents vistes de Riu i de la Cerdanya.\n1.511 m 42.3251,1.8288Clica per veure'n la ubicació. Refugi del Serrat de les Esposes\nÉs un refugi de muntanya, guardat, propietat de l'ajuntament de Riu de Cerdanya, situat al pla de les Esposes, a peu de la pista semi-asfaltada que va de Riu de Cerdanya al coll de Pendís, a uns 6 quilòmetres del poble.\n1.507 m 42.3253,1.8290Clica per veure'n la ubicació. Font del Serrat de les Esposes\nTrobem la font uns metres per sota del refugi del Serrat de les Esposes, ubicat a peu de la pista semi-asfaltada que va de Riu de Cerdanya al coll de Pendís, a uns 6 quilòmetres del poble, dins d'una zona recreativa amb taules i barbacoes. Un pilar pentagonal de pedra, d'un metre vuitanta d'alçada li fa de paret a la font. L'aigua raja per dues aixetes de polsador disposades en dues de les parets del frontal i cau en les respectives piques d'obra, separades per una petita paret mitgera.\n1.674 m 42.3206,1.8059Clica per veure'n la ubicació. Font de la Mata Negra\nEs troba a l'esquerra de la pista que puja de Riu de Cerdanya al coll de Pendís, uns 750 metres abans d'arribar al collet de Font Freda. La font està adossada al mur que sosté les terres de la muntanya i que li fa de frontal. Del mur surt una pedra treballada en forma de canal per on raja l'aigua que cau en un abeurador rectangular, construït amb un recipient metàl·lic folrat amb pedra, igual que el mur.\n1.695 m 42.3176,1.7972Clica per veure'n la ubicació. Font Freda\nLocalitzada a uns 300 metres al sud-oest del collet de Font Freda, uns 90 metres per damunt de la Font Freda de Baix. S'hi pot accedir des de Riu de Cerdanya per la pista semi-asfaltada que puja al coll de Pendís passant pel collet de Font Freda, o bé des de Bellver de Cerdanya per la pista forestal que remunta la vall de l'Ingla i segueix cap el refugi dels Cortals de l'Ingla, el coll de Pendís i el collet de Font Freda (una pista és la continuació de l'altra). Un cop al collet de Font Freda, un camí que surt de la pista en sentit sud-oest ens hi porta.\nLa captació de l'aigua de la muntanya és canalitzada per dins d'un muret de pedra que acaba en una petita paret en angle recte. D'aquí l'aigua brolla generosament per un tub colzat i cau en un llarg abeurador d'obra que a la vegada passa a un segon abeurador, tant llarg com el primer, situat a continuació i a menor alçada. Al damunt de cada abeurador hi ha un tub metàl·lic disposat longitudinalment, de cap a cap i sostingut amb passamans de ferro. Desconec la funció d'aquests tubs. En podem trobar un altre cas a la font del Gonec, emplaçada al capdamunt de la veïna vall de Pi, i un altra a la Font Freda de Riu, que es troba al camí que porta del coll de Trapa al collet de Moixeró.\n1.688 m 42.3172,1.7965Clica per veure'n la ubicació. Font Freda de Baix\nEmplaçada a uns 90 metres per sota de l'altra Font Freda. La font es troba en un espai enlairat respecte el camí i tancat, per una banda amb barana metàl·lica i pilars de pedra, i per l'altra amb un llarg mur semicircular d'un metre d'alçada tot de pedra. La part central del mur està més aixecada que la resta. Aquí trobem la sortida de l'aigua mitjançant un tub clavat al mur, per on l'aigua goteja i cau en una bassa rectangular feta amb les mateixes pedres que el mur. Als extrems del mur hi ha dos bancals de pedra i al costat del conjunt de la font hi trobem una petita zona arranjada amb taules i bancs de pedra.\n1.768 m 42.3093,1.7972Clica per veure'n la ubicació. Cruïlla coll de Trapa/coll de Pendís (Riu)\nEstem situats al peu de la pista per on hem vingut. Cal prendre pocs metres la pista que puja cap al sud i passar la tanca que barra el pas als vehicles motoritzats. De seguida som en una bifurcació; per la dreta aniríem al coll de Pendís (per on tornarem a la tornada), nosaltres trenquem a l'esquerra, cap al coll de Trapa, per un camí ample que marxa inicialment en direcció nord-est per dins el bosc amb lleugera pujada. Al cap d'uns 475 metres trobem a mà dreta i un xic enlairat respecte el camí un abeurador pel bestiar.\n1.812 m 42.3117,1.8014Clica per veure'n la ubicació. Abeurador de Coll de Trapa\nTrobem aquest abeurador a la dreta del camí que porta a coll de Trapa, enlairat uns metres a la muntanya. És un senzill recipient de ferro allargat que descansa damunt d'unes potes també de ferro. S'alimenta per mitjà d'un tub de plàstic que recull l'aigua d'un petit torrent situat uns metres més amunt.\nContinuem per la pista amb la mateixa direcció que dúiem. Uns 150 metres més enllà arribem a una clariana, el coll de Trapa (42.3128,1.8030)Clica per veure'n la ubicació. .\nEn aquest punt obviem un camí que se'n va per l'esquerra i continuem pel camí que portàvem, que just aquí fa un gir a la dreta, a continuació una marrada i s'encara al sud-est. Uns 1,2 quilòmetres més endavant, pugem a un collet situat en una clariana i continuem planerament tombant a l'esquerra, en sentit nord-est i travessant un frondós bosc. Només 100 metres després passem pel costat de la font Freda de Riu, que queda al costat esquerra de la pista, una mica enfonsada respecte el camí.\n1.894 m 42.3045,1.8083Clica per veure'n la ubicació. Font Freda de Riu\nEmplaçada al costat del camí que porta del coll de Trapa al collet de Moixeró, sota el prat Agre i a uns 250 metres a l'est en línia recta del Grau de Cireres. El conjunt el formen una font adossada a un doble abeurador i un segon i llarg abeurador situat a escassos metres de la font i disposat en angle recte respecte a aquesta. Tant la font com el doble abeurador que hi té adossat està construïda amb pedra del país. L'aigua brolla per un broc fet amb un tronc de fusta al que se li ha practicat una canal i cau en primer abeurador metàl·lic per després alimentar-ne un altre d'iguals característiques a un nivell inferior. L'altre abeurador està fet d'obra arrebossada, amb un tub metàl·lic disposat longitudinalment, de cap a cap i sostingut amb passamans de ferro. Desconec la funció d'aquests tubs. En podem trobar un altre cas a la font del Gonec, emplaçada al capdamunt de la veïna vall de Pi, i un altra a la Font Freda de Bellver, que es troba a pocs metres del coll del mateix nom.\nSeguim el nostre camí. Uns 125 metres després de deixar la font enrere creuem una clariana, moment que el camí pren direcció est. Uns 225 metres més endavant sortim del bosc; aquí, just en el punt que el camí fa un revolt pronunciat a la dreta, nosaltres l'abandonem i trenquem a l'esquerra per un corriol de forta pujada que fa drecera, mantenint direcció est. Uns 225 metres més amunt enllacem de nou amb el camí ample que hem deixat fa una estona, ho fem a l'esquerra. Pocs metres més enllà arribem a un collet més marcat, el coll de la Font Freda, on mor el camí ample. Davant nostre, uns metres al nord-est, podem veure el Roc Cremat i una bona panoràmica de la vall de Riu.\nDel coll estant, girem a la dreta en direcció sud per un senderó que flanqueja el vessant est del Morro de Moixeró tot dirigint-se al collet de Moixeró, per l'anomenat clot dels Amorriadors, seguint uns pals de color ataronjat clavats al terra (no confondre amb un caminet més ample que marxa per l'esquerra, per sota el nostre i amb la mateixa direcció). Sota a mà esquerra hi ha la cabana de Moixeró i una gran bassa. Al cap d'uns 150 metres passem pel costat d'una abeurador pel bestiar.\n1.980 m 42.3033,1.8161Clica per veure'n la ubicació. Abeurador del Clot dels Amorriadors\nAra que ja hem vist l'abeurador del Cot dels Amorriadors, obviem el senderó que portàvem i que es dirigeix directament al collet de Moixeró, i trenquem a l'esquerra, davallant camp a través, per atansar-nos a la font de Moixeró i el seu abeurador que ja veiem, uns 200 metres cap al sud-est, al costat del torrent.\n1.955 m 42.3019,1.8170Clica per veure'n la ubicació. Abeurador de Moixeró\nEs troba per sota del collet de Moixeró, a escassos 25 metres per damunt de la font de Moixeró. És un bonic abeurador rectangular de zenc, tot folrat de pedra del país i adossat al marge de la muntanya. S'alimenta a través d'un broc fet amb un tronc d'arbre buidat i collat en un petit mur de pedra que li fa de frontal.\n1.944 m 42.3017,1.8175Clica per veure'n la ubicació. Font de Moixeró\nEmplaçada a pocs metres per sota del collet de Moixeró, una mica pel damunt de la bassa. La font queda adossada al marge de la muntanya, protegida per una barana de fusta al capdamunt. Consta de dues piques-abeuradors de fibra tots folrats de pedra del país. L'aigua raja per un broc de pedra situat en un extrem.\nVista la font i l'abeurador enfilem en sentit sud-oest i sense camí evident, els escassos 150 metres que ens separen del collet de Moixeró.\n1.970 m 42.3005,1.8164Clica per veure'n la ubicació. Collet de Moixeró\nLa serra del Moixeró, encaixonada entre el Cadí i la Tosa d’Alp, malgrat la seva modesta alçària, és una serra carismàtica, ben diferenciada de les seves veïnes. Abrupte a migdia pel costat berguedà i més suau al nord, pel cerdà. El seu nom sembla provenir d’alguna de les menes d’arbres anomenats moixera. A Penyes Altes, el punt més alt, s’hi pot accedir fàcilment pels quatre costats. Tal volta per això i la bona perspectiva que s’hi albira fa que sigui molt visitat pels excursionistes. És un cim bonic i agraït de fer, que fa de partió entre tres municipis (Bagà, Urús i Bellver) marcant així la divisòria provincial entre Girona, Lleida i Barcelona.\nEstem situats al collet de Moixeró encarats tal com hi hem arribat, als peus d'un pal indicador de ferro que ens assenyala la Font del Faig, el nostre proper objectiu. Som a la línia divisòria de les comarques de la Cerdanya i el Berguedà. El camí que ens talla és el GR-150.1, que per l'esquerra marxa cap a l'est tot flanquejant el vessant nord del cim de Moixeró i per la dreta careneja la serra de la Moixa vorejant el turó de Pendís en direcció al Pradell. Nosaltres hem de cercar un corriol descendent que porta direcció sud-oest, amb pronunciada pendent. No és fàcil de trobar, doncs n'hi ha varis que ens confonen. Finalment el trobem i el seguim. Els primers metres presenta una forta pendent però a mida que anem davallant es suavitza, sense deixar de perdre alçada en cap moment. A part dels primers centenars de metres que ja hem comentat, la resta és un corriol agraït de fer, molt bonic, que transcorre sempre per dins el bosc, mantenint direcció sud-oest i lleugera baixada. Quilòmetre i mig més avall anem a parar davant del refugi Sant Jordi, que queda just a l'altra banda del camí que ens talla.\n1.562 m 42.2941,1.8049Clica per veure'n la ubicació. Refugi Sant Jordi\nRefugi guardat, d'unes 44 places i gestionat per la FEEC. Està Situat a la Vall del Forat de Pendís, en el massís de Moixeró-Cadí.\nAra deixem el refugi a la dreta i prenem el camí que passa pel seu costat, ho fem en direcció sud i suau baixada. Només 75 metres més avall som en una cruïlla de camins amb un pal indicador al mig i un abeurador al costat; aquí ignorem dos camins que surten per l'esquerra i agafem un corriol davant nostre que puja al cap de la Boixassa, assenyalat amb les marques del PR que alhora segueix una fletxa que ens indica "Font". Escassos 75 metres més enllà som en una petita clariana amb una balma a la dreta del camí, és la font del Faig.\n1.546 m 42.2932,1.8044Clica per veure'n la ubicació. Font del Faig\nLocalitzada pocs metres per sota del refugi Sant Jordi. Es tracta d'una surgència natural que brolla dins d'una petita balma natural de color rogenc. Recentment se li ha afegit un tub de plàstic però sense collar. És una font molt coneguda i apreciada pels excursionistes, prova d'això és que està degudament assenyalada tant si venim del collet de Moixeró com si ho fem des del coll de Pendís.\nDesfem els últims 150 metres fins el refugi. Un cop aquí obviem el corriol a la dreta per on hem vingut des del collet de Moixeró i seguim les marques blanques i vermelles corresponents al GR-107, que enfilem per sobre el refugi. Es tracta d'un camí amb moderada pujada que marxa en sentit nord-oest per dins el bosc, remuntant el torrent de Pendís que portem a sota a l'esquerra. De tant en tant se'ns obren bones vistes del Berguedà, malgrat que amb la boira d'avui no les podem gaudir. Anem pujant al mateix temps que fem alguna ziga-zaga. Després d'un quilòmetre arribem al coll de Pendís.\n1.784 m 42.2970,1.7972Clica per veure'n la ubicació. Coll de Pendís\nAl coll de Pendís es creuen dos senders de Gran Recorregut; el GR-107 que ens ha acompanyat des del refugi Sant Jordi i que continua en sentit nord-oest cap al refugi dels Cortals de l'Ingla, i el GR-150.1 , que ens ve per la dreta del Moixeró i careneja la serra de la Moixa, a l'esquerra, en direcció al Pradell, vorejant el turó de Pendís per la dreta. Nosaltres els obviem tots dos i continuem per una pista ampla que marxa en sentit nord. Anem caminant en direcció nord, inicialment amb lleugera pujada. Uns 650 metres més endavant creuem la capçalera d'un primer torrent i uns 325 metres després creuem el torrent de Grau de Cireres. 650 metres més enllà deixem a la dreta el camí per on ens hem atansat al coll de Trapa a l'inici de l'excursió i de seguida som a la cruïlla on hem començat a caminar i on tenim estacionat el vehicle, donant per finalitzada aquesta bonica caminada.\n1.768 m 42.3093,1.7972Clica per veure'n la ubicació. Cruïlla coll de Trapa/coll de Pendís\n2ª part del recorregut en cotxe:\nFinalitzada la caminada agafem de nou el cotxe i reprenem la pista amb el mateix sentit que l'hem deixat. Uns 1,7 quilòmetres més avall passem pel costat del refugi dels Cortals de l'Ingla. Anem davallant, fent ziga-zagues durant uns 3,5 Km, fins arribar a una cruïlla amb un monument de ferro i pedra; en aquest punt prenem la pista de la dreta que segueix baixant fins cercar el riu Ingla, resseguint el traçat del GR-107 (Camí dels Bons Homes). Ara circulem paral·lels al riu Ingla per la bonica vall del mateix nom; passem per la font de l'Ingla, la font del Capellà, creuem el congost de l'Ingla, sempre per la pista forestal i en direcció nord. Uns 2,2 Km passat el congost de l'Ingla, trobem a peu de pista la bonica ermita de Sant Serni de Coborriu de Bellver i només 1,4 Km després entrem al nucli urbà de Talló, on aprofitem per visitar l'església de Santa Maria i donar per finalitzada aquesta entretinguda sortida.\n1.603 m 42.3096,1.7905Clica per veure'n la ubicació. Refugi dels Cortals de l'Ingla\nPetit refugi de muntanya, guardat, que pertany al poble de Bellver de Cerdanya. Situat al bell mig de la Vall de l'Ingla, dins del parc natural Cadí-Moixeró, envoltat per un meravellós bosc i amb vistes al Puigpedrós i a la vall d'Engorgs.\n1.606 m 42.3097,1.7910Clica per veure'n la ubicació. Font dels Cortals de l'Ingla\nEmplaçada dins les instal·lacions del refugi dels Cortals de l'Ingla, a uns 40 metres al nord-est del mateix i al costat d'un bonic i antic refugi. La font és un muret de pedra lligada del lloc, de forma semicircular, d'un metre d'alçada per dos d'amplada, que li fa de frontal. L'aigua rajava per un forat practicat al mig del muret i queia a un bassal format per unes pedres que tanquen el mig cercle del mur. A banda i banda, a menys alçada que el mur, hi ha unes lleixes i a la dreta un bancal de pedra.\n1.275 m 42.3212,1.7818Clica per veure'n la ubicació. Font de l'Ingla\nEstà localitzada al centre de la vall, al costat de la pista que remunta la vall de l'Ingla, en un eixamplament de l'espai natural on s'ha creat un espai tancat d'esbarjo, amb taules i graelles cobertes per fer foc. La font està feta amb pedra del lloc. El seu broll raja contínuament per un broc de ferro colzat i cau en una petita i rectangular pica-abeurador folrada de pedra de recent construcció, després desguassa i es canalitza fins al torrent de l'Ingla, situat al davant. Sota la font hi ha la captació de l'important doll d'aigua que nodreix Bellver. A banda i banda s'han construït uns bancs de pedra. La font està molt ben senyalitzada i es troba en el recorregut cap al coll de Pendís (1.780 m), un dels menys elevats per sortir de la Cerdanya cap al sud. Aquesta singularitat ha provocat que al llarg de la història hagi estat una via important de circulació.\n1.205 m 42.3296,1.7840Clica per veure'n la ubicació. Font del Capellà\nLocalitzem aquesta simpàtica i senzilla font a la dreta de la pista forestal que remunta el riu Ingla, uns 300 metres després de creuar el congost de l'Ingla en sentit sud i un quilòmetre abans d'arribar a la font de l'Ingla. La trobem a peu de camí. L'aigua brolla d'un tub metàl·lic encastat a unes pedres del marge de la muntanya, envoltades de vegetació, cau en una petita basseta formada en una pedra a mitja alçada i posteriorment al terra, creua la pista i desguassa al torrent, que queda a pocs metres a l'altra banda del camí.\n1.090 m 42.3519,1.7820Clica per veure'n la ubicació. Ermita de Sant Serni de Coborriu de Bellver\nEdifici consagrat el 1137 substituint una capella anterior. Consta d'una nau capçada amb un absis semicircular i s'ha conservat amb molt poques modificacions fins als nostres dies. Els murs són llisos, amb la pedra ben treballada. La porta es troba en una paret lateral. En un dels seus brancals hi ha gravada la figura d'un orant.\nFinalment arribem al poble de Talló.\nTalló és una entitat de població del municipi cerdà de Bellver de Cerdanya. Talló és un petit nucli de forta tradició històrica tant per ser un lloc capital de culte com sepulcral, pel seu aplec, com a seu d'una canònica agustiniana (Sancta Maria Tollonensis). Actualment és l'exemple més monumental del romànic cerdà, on s'hi troba l'església de Santa Maria de Talló, que també és coneguda com "la Catedral de la Cerdanya". Recentment s'hi han fet noves troballes arquitectòniques i arqueològiques que destaquen una ocupació important de l'indret en època baix imperial romana. El seu nom hom creu que ("tollone") faria referència a un lloc de pagament d'impostos en aquest moment que vindria recolzat per el posterior establiment de l'ardiaconat i principal parròquia de la Cerdanya.\n1.056 m 42.3636,1.7805Clica per veure'n la ubicació. Església de Santa Maria de Talló\nConeguda com "la catedral de la Cerdanya". Documentada des del segle X, va ser una de les esglésies més importants de la Cerdanya fins al segle XIII. Té una planta trapezoïdal de dimensions notables i un absis semicircular flanquejat per la sagristia i el campanar de torre. L'absis, ornat amb un fris d'arquets sobre mènsules, és del segle XI. La nau és més tardana i presenta exteriorment uns inusuals contraforts semicirculars. La volta original no s'ha conservat. El campanar és de finals del segle XVII. Cal destacar la porta, que conserva la ferramenta original, i la Mare de Déu, talla del segle XIII restaurada durant el XIX.\nAquí donem per acabada l'entretinguda sortida d'avui.


query_builder 8 febrer 2012 14:06\nProtecció Civil manté l'alerta del Procicat per fred i baixa el risc de ventades\nLa DGPC tanca l’alerta del Procicat per forts vents per la millora de les previsions i per la disminució d’incidents relacionats amb el vent\nLa Direcció General de Protecció Civil (DGPC) de la Generalitat manté activada la fase d’ ALERTA el Pla de Protecció Civil de Catalunya PROCICAT per onada de fred i tanca l’alerta per forts vents, un cop ha finalitzat l’avís del Servei Meteorològic de Catalunya (SMC) de situació meteorològica de risc per forts vents.\nSegons els avisos del SMC encara ens trobem davant una situació meteorològica de risc per fred, per les baixes temperatures sostingudes que es preveu que continuïn els propers dies. Demà dijous poden afectar qualsevol punt del territori català.\nPel que fa a la situació de forts vents, es desactiva l’alerta tant per la millora de les previsions meteorològiques, com per la disminució progressiva dels incidents que s’hi relacionen. La situació pel que fa al vent es dóna per normalitzada.\nCom a conseqüència de la neu o el gel en aquests moments només queda 1 tram de via afectat.\nEl telèfon d’emergències 112 ha atès, des del passat dia 1 de febrer, un total de 1.020 trucades relacionades amb incidències provocades per l’episodi de meteorologia adversa.\nMunicipis que tenen plans d’emergència activats: 32 municipis\nBagà, Barberà del Vallès, Berga, Borrassà, Cabrils, Cardona, Castellfollit de Riubregós, Castellbell i el Vilar, Castellnou de Bages, Corbera de Llobregat, El, Prat de Llobregat, Estaràs, Fornell de la Selva, La Selva, Lliça d'Amunt, Masnou, Massoteres, Matadepera, Mataró, Port de la Selva, Ripoll, Riudellots de la Selva, Roses, Rubí, Salt, Sant Llorenç Savall, Sant Ramon, Santa Coloma de Gramanet, Santa Eulàlia de Riuprimer, Sora, Talavera de Segarra i Torrefeta i Florejacs


134,00 € (amb impostos)\n174,00 € (amb impostos)\n116,90 € (amb impostos)\nEls escuts DISEC són els reis indiscutibles avui en dia en duresa i seguretat. El model SG77 ens permet portar aquesta seguretat als panys en tubs estrets tipus cancel·leu, portes d'alumini, PVC i similars. Amb un ample de només 30mm i tota la tecnologia DISEC al seu interior, farà gairebé impossible que els lladres puguin accedir al seu bombí per trencar-o trepar-.\n32,60 € (amb impostos)


Banyoles. Fan una prova pilot per millorar l’accessibilitat a les voreres a Banyoles\nPublicat el Dilluns, 25 abril 2022 11:44 Escrit per Ajuntament de Banyoles\nL’actuació, que s’ha fet en un tram del carrer Pere Alsius, ha suposat una inversió de més de 4.000 euros\nL’Ajuntament de Banyoles ha millorat l’accessibilitat en un tram del carrer Pere Alsius, entre el Passeig de la Indústria i el carrer Manel Pigem. L’actuació, que s’ha fet com a prova pilot, ha suposat una inversió de més de 4.000 euros.\nEls treballs que s’han executat han permès col·locar grava amb resina drenant als escocells dels arbres perquè la vorera estigui a un sol nivell. En total, s’ha intervingut en 19 escocells d’arbres en el tram entre el Passeig de la Indústria i el carrer Manel Pigem.\nAmb aquesta actuació es vol evitar el desnivell que hi havia fins ara entre la vorera i l’escocell i millorar l’accessibilitat i la seguretat en el pas dels vianants per la vorera. L’actuació s’ha fet com a prova pilot i, en cas que funcioni, es farà en altres carrers de Banyoles i ha suposat una inversió de 4.138,20 euros.\nFitxer adjunt: 165113906922np_pere_alsius.pdf


Per 2a vegada en 3 anys, ni futbol, ni bàsquet ni handbol arriben a les semis de la Copa d'Europa | We Love Barça\nPer 2a vegada en 3 anys, ni futbol, ni bàsquet ni handbol arriben a les semis de la Copa d'Europa\nLa crisi europea del Barça en totes les seccions\nLa final de copa, per TVE\nRakitic, al quiròfan per una fractura en un dit de la mà\n11 Abril, 2018 - 14:21\nUn dels grans trets diferencials del Barça respecte als altres grans clubs europeus ha estat el seu caràcter poliesportiu. El Més que un club també ha anat lligat a una filosofia per tenir els equips més competitius en els esports més seguits del continent europeu. A banda dels resultats del futbol, l'esport rei, el Barça també ha construït la seva llegenda gràcies a les fites de les seccions de bàsquet, handbol i hoquei patins. En els últims anys, també s'hi ha afegit la secció de futbol sala, que ja ha recollit els seus primers èxits.\nEn el còmput global, el Barça ha aconseguit guanyar 39 Lligues de Campions entre les 5 seccions professionals. A Europa, només el supera en nombre de títols el CSKA Moscou amb 83, que té a les seves vitrines 33 títols d'esgrima, 20 d'hoquei gel o 13 de voleibol, entre d'altres.\nEl club blaugrana ha treballat sempre en les seccions i hi ha invertit quantitats importants de pressupost, que han donat resultats i grans alegries als culers. En el segle XXI, per exemple, el Barça va arribar a encadenar fins a 11 anys consecutius aixecant algun títol de campió europeu, un registre que demostra l'hegemonia de l'entitat blaugrana com un dels millors clubs del món.\nPerò en els últims temps, el club està perdent força a Europa i aquesta temporada s'ha tornat a demostrar. Ni el Barça de futbol, ni el Barça de bàsquet ni el Barça d'handbol s'han classificat per a unes semifinals de la màxima competició europea. Les 3 seccions amb més pressupost de l'entitat han caigut tot just començar la primavera i no disputaran l'opció d'alçar un títol. La Roma en el cas del futbol; el Montpeller, en l'handbol i una nefasta Fase Regular a l'Eurolliga de bàsquet han enterrat totes les opcions de fer un paper digne a Europa. L'únic que se salva és el Barça d'handbol que ha obtingut el 7è bitllet consecutiu per a les semis de la Lliga Europea.\nNo cal anar molt lluny en els precedents històrics per trobar un resultat tan pobre a nivell de resultats en la màxima competició del continent. Fa 2 anys, a la temporada 2015/16, les 3 seccions amb més pressupost van caure als quarts de final i tampoc van disputar les semifinals. Enguany, les sensacions són pitjors perquè ni bàsquet ni handbol han pogut arribar als quarts i el futbol va caure estrepitosament contra la Roma.\nObservant aquests registres i les dinàmiques dels últims anys, sembla evident que als despatxos de Can Barça cal fer un seriós debat sobre el funcionament de les seccions i que es prenguin decisions per recuperar la glòria europea que tan gran havia fet el Barça. Som Més que un club?


Pis - Zaramillo\nPis - Balmaseda\nTerreny urbà - Valle de Mena (Sopeñano)\nPis - Medina de Pomar\nPis - Gordexola\nPis - Sopuerta\nPis - Balmaseda (Avda encartaciones)\nCasa de Poble - Medina de Pomar\nPis - Zalla\nPis - Sodupe\nPis - Gordexola (Sandamendi)\nCasa - Gueñes (La quadra)\nLocal comercial - Zalla\nPis - Gueñes (La Cuadra)\nPis - Balmaseda (Balmaseda Centro)\nPis - Gueñes (Sodupe)\nEnsenyant 60 de 423 Propietats - PAG 5/36\nGaratge - Zalla .\nLocal comercial - Zalla , Superfície Construïda 80m2, 2 Banys.\nLocal comercial - Zalla , Superfície Construïda 70m2.\nLocal comercial - Zalla .\nLocal comercial - Zalla , Superfície Construïda 110m2.\nLocal comercial - Zalla , Superfície Construïda 115m2.\nLocal comercial - Zalla , Superfície Construïda 70m2, 2 Banys.\nSuperfície 900 Mts\nCasa amb terreny - Sopelana (Arrietara) , Superfície Construïda 900m2, 1000m2, piscina.\nXalet - Villaverde De Pontones (Ribamontan al Monte - Transmiera) , Superfície Construïda 350m2, ...\nTerreny urbà - Erandio (Asua - berri) , Superfície Construïda 1500m2, 1500m2.


Febrer 22nd, 2017 Author: Ignasi Archs\nD’altres fan servir metàfores marítimes o marineres. Darrerament a mi m’ha donat per fer-les meteorològiques. Vistos els resultats de la jornada, està clar que a Cornellà devia fer un sol rutilant. I dic devia perquè jo anava camí de Vilafranca, on a mig camí ens vam trobar una boira —no diré espessa, perquè potser seria exagerat— que no presagiava res de bo. I a Vallromanes, núvols i clarianes que deixarien pas a la llum del sol, si fem cas del marcador. Aquesta crònica no la faré ordenada per equips, com és habitual, sinó per localitats de joc.\nComençarem per l’equip «A», amb la crònica que ens ofereix novament l’Iván Humanes:\nL’enfrontament contra el Jake «C» era molt important; sabíem que era la prèvia a l’enfrontament contra un dels aspirants del grup, el Gavà, i no podíem fallar. Aquest nivell de concentració ho recordava abans de començar Emilio, que demanava jugar amb cap. I ho vam fer. El Jake venia amb una baixa en l’últim tauler i això sempre relaxa. Per més que en el seu equip estava Pedro Madrid i això és un perill continu; bé ho va demostrar en la partida que va jugar contra el nostre Gustavo, qui, d’estar perdut va passar a igualar, a tenir avantatge, a evitar un continu i finalment a guanyar en una partida maratoniana. I comencem per aquesta, que va ser l’última, perquè és una mostra de l’esma de Gustavo i de l’esperit de l’equip. No sabem si pujarem o si guanyarem el proper enfrontament, però qui ens guanyi haurà de patir. Així és. La resta de partides es van desenvolupar amb la normalitat que et dóna l’avantatge de sortir una mica millor en l’obertura, d’estrènyer a poc a poc i guanyar peó i espai. Vam guanyar tots, i això va guarir algunes ferides que arrossegàvem uns quants per culpa d’un joc erràtic. I m’incloc jo i els meus companys Santolaria i Montoya. Necessitàvem tots una victòria contundent per agafar forces. I ho vam aconseguir. 8 a 0, el resultat final. (Iván Humanes, Cornellà de Llobregat.)\nAixò és el que succeïa a les sales 2 i 3. A la sala 1 també lluïa el sol. No sé ben bé com van anar les partides, però el resultat de l’equip «D» no deixa lloc a dubtes: 4 a 0 contra el Jake «E» i en Manuel Cardoso que continua la seva cursa particular per aconseguir el pitxitxi. Les possibilitats d’ascens segueixen vigents: a un punt del primer classificat, el Sant Feliu «C», i millor segon de la categoria, condició que ens col·locaria a 2a provincial la propera temporada.\nCom ja he dit abans, un cel emboirat ens donava la benvinguda als equips «B» i «E». L’enfrontament contra el Vilafranca «C» començava malament: Diego Flores signava unes taules i poc després en Ramon queia davant en César Alcalà, el jove que uns mesos abans havia guanyat el grup C del torneig de Martorell. La partida d’en Jorda estava complicada, amb qualitat de menys. No va trigar en acabar i vaig suposar que l’havia perduda, la qual cosa em va fer rebutjar unes taules que em va oferir el meu contrincant. L’intent de forçar les jugades per a aconseguir la victòria em va dur a realitzar alguns moviments erronis que finalment van decantar el punt a favor del meu rival. Això deixava el matx en 1½ a 2½ en contra. Sí, perquè en Jorda havia guanyat la partida, cosa de la qual no em vaig adonar, i això que a Vilafranca tenen unes pissarretes que reflecteixen el resultat de tots els equips que hi juguen. En Byron finalment tancava amb unes taules en un final en què tenia un cavall contra alfil en una posició tancada en què la seva peça era superior. I José Archilla, finalment, molt apurat de temps, acabava perdent la partida, ja complicada de per si. De fet se li va caure la bandera i va continuar jugant sis o set moviments més fins que en Cristóbal Treviño se’n va adonar i tots els seus companys van respirar tranquils, amb una rialla als llavis per la seva distracció, fruit, segurament, de la concentració amb què va afrontar el final. El resultat total, 2 a 4, ens treu gairebé totes les possibilitats d’ascens, que queda ara en mans del Vilafranca «C» i del Martorell «B».\nA la saleta del fons van jugar els nostres companys de l’equip «E» contra el Vilafranca «E». Finalment només vam poder dur tres jugadors: Agustí Compte, que després gaudiria d’una bona calçotada a Cunit (suposo), i els amics Miguel Moreno i Iker Alcalde. Degut a què jo estava jugant a una altra sala, no vaig poder seguir les partides, tot i que en algun moment que m’hi vaig acostar em va semblar que l’Iker no la duia malament. Un joc d’atac de torres i dama per ambdues parts, però amb un millor posicionament de la seva contrincant, l’Ariadna Callau, que s’acabaria enduent el punt fruit de la seva més gran experiència. El resultat final, 0 a 4, demostra clarament els mals presagis de la boira matinera.\nLa tercera parada de la jornada. L’equip «C» s’enfrontava al Vallromanes «B», un dels rivals directes del grup. Amb el mòbil apagat no vaig veure el WhatsApp d’en David Guirado, que es trobava ja a la població, però que no sabia l’adreça exacta on es jugava el matx. Finalment imagino que va trobar el local, perquè jugar, va jugar. Condicionat potser, perquè no va poder superar el seu contrincant. Per sort, en Roberto, Marco Antonio i Sebastián van sumar els punts que deixaven el partit en 3 a 1 i l’equip líder del grup. Només depèn de nosaltres mantenir aquesta primera posició, que, a banda de l’ascens de categoria, ens permetria jugar els play-off pel Campionat de Catalunya de la categoria.\nQueden quatre rondes i mantenim grans possibilitats d’arrodonir una gran temporada. Està en les nostres mans. I en el nostre cap, com diu l’Emilio. De fet, tres dels nostres equips depenen d’ells mateixos per assolir-ho, cosa que, al principi de la temporada, tan sols havíem somiat. I era un somni boirós, com el matí d’aquest diumenge. Caldrà confirmar les expectatives i per això necessitarem la col·laboració de tots, «doblados» i «dobladitos». No dubto que així serà.\nCategory: Per Equips | Tags: dobladitos, pitxitxi | No Comments »\n« Continuem endavant


Juliol | 2014 | Ateneu Popular de Vallcarca\nLes Festes Majors Alternatives de Vallcarca arriben!\nPublicat el 30 Juliol 2014 per Ateneu Popular de Vallcarca\nCom cada any a primers de setembre diversos col·lectius i entitats del barri preparen la seva Festa Major Alternativa per posar Vallcarca de festa. I el nostre col·lectiu tenim una proposta pròpia de Festa Major Alternativa. Esperem que la nostre … Continua llegint →\nFesta cubana solidària amb el PCPC\nFesta cubana solidària amb el PCPC divendres 1 d’Agost a les 22h a l’APV. Amb música cubana i mojitos. Segueix les propostes per l’esdeveniment a Facebook. Us esperem!\n25 de juliol màgia la Bodega la Riera amb MIKI AMAGUS\nPublicat el 23 Juliol 2014 per Ateneu Popular de Vallcarca\nNo us perdeu aquest divendres 25 de juliol l’espectacle de il·lusionisme, cartes i màgia del mag MIKI AMAGUS tots els divendres de cada mes a les 22h a la Bodega la Riera. Us esperem!\n“Sunday is a Sunny Day” Vermut Soul a la Bodega la Riera Diumenge 20\nPublicat el 16 Juliol 2014 per Ateneu Popular de Vallcarca\n“Sunday is a Sunny Day” Vermut Soul a la Bodega la Riera de Vallcarca Diumenge 20 de Juliol a les 13h amb ESCARLES JONHANSSON & FONSOUL (apte x la mainada) Us esperem! Esdeveniment al fb: https://www.facebook.com/events/1503592136539346/\nCANVI DE DATES!! Concert de RAP a l’APV amb en VALTONYC de Mallorca 11 D’OCTUBRE!!\nPublicat el 14 Juliol 2014 per Ateneu Popular de Vallcarca\nATENCIÓ CANVI DE DATES!!! Concert de RAP combatiu a l’APV el 11 de OCTUBRE a les 23h amb el VALTONYC Mc de Mallorca perseguit pels Borbons i d’altres forces de l’ordre descontrolades. Us esperem! Antic cartell pel 27 de setembre posposat!!!\n“Reggae hit the cellar” Dissabte 26 de juliol Vermut\nPublicat el 11 Juliol 2014 per Ateneu Popular de Vallcarca\n“Reggae hit the cellar” Dissabte 26 de juliol Vermut a la Bodega la Riera amb el Pd LLUIS NUTTY desde les 13h. Vine a gaudir la sessió! Us esperem!\nVermut musical diumenge 13 de juliol a la Bodega la Riera\nVermut musical diumenge 13 de juliol a la Bodega la Riera amb Bandaparte a partir de les 13h gaudiu de txelo!\nFesta x l’autofinançament del cinema underground\nPublicat el 1 Juliol 2014 per Ateneu Popular de Vallcarca\nDissabte 5 de juliol desde les 23h patxanga i xerinola a l’APV en suport de projectes audiovisuals autofinançats. Als controls Pd Uri Tripi!! Us esperem!


7000 METRES QUADRATS DE GESPA. UNA NOVEL·LA SOBRE EL PODER DE LA IL·LUSIÓ. VÍCTOR PANICELLO. Libro en papel. 9788490577929 LIBRERÍA BOLIBLOC\nLaberint és una novel·la distòpica que ens situa en un futur indeterminat en una societat oprimida en la qual els personatges principals s'enfronten a contradiccions entre el bé i el mal. "El monstre va aparèixer de sobte davant seu, sorgit de la profunda foscor com si compartissim la mateixa naturalesa. Malgrat la seva enorme grandària, havia realitzat la maniobra sense...


Arrangen la pista carenera i habiliten un aparcament a coll de Clau\nEl Consorci del Parc de la Serralada Litoral va iniciar ahir els treballs de conservació i manteniment dels onze quilòmetres de pista carenera que hi ha entre el coll de Font de Cera, a Alella, i el Pujolar, a Argentona.\nEls treballs es divideixen en dues fases. Del 8 al 15 de juny, dissabte inclòs, es realitzarà la desbrossada dels marges de la franja de protecció d'incendis als dos costats de la pista. A més, es tallaran les branques que interfereixen en el camí per tal de garantir la seguretat dels vehicles d'extinció. Finalment, els dies feiners del 13 al 23 de juny es durà a terme el repàs del ferm i el perfilat de cunetes de la pista principal, així com del que mena de coll de Clau a Vallromanes. Durant l'execució dels treballs es permetrà el pas alternatiu de vehicles.\nNou aparcament a coll de Clau\nPrecisament a coll de Clau s'ha habilitat recentment una nova zona pàrquing amb capacitat per a vuit vehicles que s'afegeix l'aparcament del Mirador de la Cornisa, que disposa de les mateixes places. La parcel·la de coll de Clau on s'ubica és propietat privada i per poder-ne disposar el Consorci del Parc ha subscrit un contracte de cessió d’ús amb una durada de 5 anys, prorrogables d'any en any. El cost dels treballs ha estat de 2.393€ i l'adequació de l'espai engloba l'anivellament del sòl, la millora del drenatge d’aigües pluvials i la instal·lació d'una tanca de fusta i de la senyalització corresponent.\nNous mapes del Parc\nD'altra banda, aquests dies també s'han començat a substituir els mapes informatius del Parc que hi ha escampats pels municipis que en formen part. Els nous rètols n'actualitzen el contingut després que el 2013 es produís l'ampliació de l'Espai d'Interès Natural i que recentment s'hagi traslladat la seu del Consorci a la masia de can Magarola, a Alella.\nA Teià podeu trobar aquests plafons amb informació cartogràfica en les immediacions del parc de can Godó (a la Riera) i a coll de Clau.


Se inician los trabajos para solicitar que el Alto Tajo sea declarado Parque Nacional – la Prensa\nSe inician los trabajos para solicitar que el Alto Tajo sea declarado Parque Nacional\nEl consejero de Desarrollo Sostenible, José Luis Escudero, compartido con la Junta Rectora del Parque Natural del Alto Tajo celebrada en Peñalén, Guadalajara, formada por los alcaldes, asociaciones y los distintos actores del territorio, «cuestiones muy importantes», como el interés que puede suscitar para este territorio la posibilidad de ser declarado Parque Nacional.\nEntre los asuntos destacados vistos en la reunión de los que se verá beneficiado este Parque de «gran riqueza paisajística natural», Escudero ha resaltado el proyecto Life Ribermine, que cuenta con un presupuesto cercano a los 3 millones de euros «recién aprobado por la Unión Europea», y que va a permitir al Ejecutivo regional «trabajar en la recuperación de la antigua mina de caolín de Santa Engracia situada en Peñalén».\nEn este sentido el consejero ha señalado que se trata «de un impacto positivo que ejemplifica la apuesta por una transición energética justa de este Gobierno de la mano del desarrollo sostenible, y que permitirá revitalizar zonas degradadas que antes tenían como motor socio-económico la minería».\nCenso de animales autóctonos\nPrevious Post:Lourdes Sánchez, sobre el futuro sentimental de Marcelo Tinelli: “Por ahí nos sorprende con alguien más madura”\nNext Post:Cuarentena en la Argentina: estas son las multas y sanciones a quienes violen la nueva fase de aislamiento


Què és la Degeneració Macular Associada a l’Edat?- Institut d´Oftalmologia clínica de Girona\nPerò, què és la DMAE? És una malaltia provocada per l’envelliment, que genera la pèrdua gradual de la visió central i el detall de les imatges. Això succeeix perquè la màcula, part central de la retina i que ens permet veure a detall, es deteriora o degrada. La degeneració macular associada a l'edat és totalment asimptomàtica en els estadis precoços i intermedis. Les formes avançades solen afectar a la visió central, capacitat de lectura o de reconèixer la cara de les persones.\nHi ha dos tipus de formes avançades de la DMAE, la seca o atròfica, i la humida. El 90% dels casos és seca.\nLa degeneració macular seca consisteix en la degradació progressiva de les cèl·lules de la màcula sensibles a la llum, provoquen una nuvolositat en la visió de l’ull afectat. La seva evolució és lenta.\nLa degeneració macular humida és quan apareixen nous vasos sanguinis en parets molt primes, provocant la filtració de sang i fluxos a la màcula. L’evolució és molt ràpida i en conseqüència, la pèrdua de visió també.\nCom podem detectar la DMAE?\nUna de les formes més simples i habituals per poder detectar la DMAE en estats avançats és a partir del test de la reixeta d’Amsler. Aquesta prova consisteix a fixar la mirada d’un ull (mentrestant l’altre es manté tapat) a un punt negre, el qual està situat just al mig d’una reixeta. Aquesta reixeta està conformada per línies rectes, amb la qual cosa, si el pacient ho veu distorsionat, línies que no són rectes o taques borroses, és un senyal que podríem sofrir una DMAE avançada.\nPer poder fer un diagnòstic definitiu de la malaltia en estats precoços o intermedis és imprescindible la valoració de la màcula, que s’encarrega l’oftalmòleg, a partir de la dilatació de les pupil·les mitjançant unes gotes als ulls.\nPer tant, per tal de detectar malalties visuals a temps, els especialistes recomanem sempre visitar l’oftalmòleg una vegada a l’any. La prevenció és la forma més eficaç de combatre qualsevol malaltia.\nQuines són les causes de la DMAE?\nLa genètica. Molts dels pacients que pateixen DMAE tenen antecedents familiars que han anat perdent la visió amb els anys o han arribat a quedar-se secs.\nEl tabac. El consum de tabac és un dels factors que accelera l’aparició de DMAE\nL’alimentació. Els bons hàbits alimentaris contribueixen a tenir una millor salut ocular i a alentir el procés de la DMAE.\nHi ha algun tractament contra la DMAE?\nActualment el tractament amb injeccions intravítries és d'elecció per la degeneració macular, alguns casos de retinopatia diabètica i oclusions vasculars de la retina entre altres problemes de retina. Es realitza sota anestèsia tòpica, amb les precaucions pertinents d'asèpsia i de forma ambulatòria.\nHan demostrat disminuir la progressió en alguns grups de pacients.


Transport escolar ‘contra les cordes’ per la suposada baixa temerària d’Autocars Nadal - Altaveu el diari digital d'Andorra\n19/07/2019 (10:00 CET)\nLa recent adjudicació del servei de transport escolar podria perillar si tira endavant el recurs presentat per set societats de quatre grups empresarials diferents. Els recurrents denuncien la suposada baixa temerària amb què concorre al concurs Autocars Nadal, a qui s’han adjudicat fins a tretze vehicles, l’empresa que més comandes ha rebut. El mateix Govern va detectar la baixa temerària però l’empresa controlada per Julià va raonar els preus que presentava i l’administració va tirar endavant. Els recurrents denuncies que els càlculs presentats per Nadal s’han fet en base a paràmetres espanyols i, per tant, el concurs s’hauria d’anul·lar i tornar a procedir a l’adjudicació deixant fora la històrica companyia andorrana controlada per la potent firma espanyola.\nSocietats d’Andbus (inclòs Viatges Espanya), de la Hispano Andorrana, Camino-Bus i Viatges Soldevila han presentat un recurs administratiu com a pas previ, si escau, per judicialitzar l’adjudicació del servei de transport escolar. Tot plegat rau en el fet que Autocars Nadal, la firma que més lots ha rebut, s’hauria beneficiat d’unes ofertes que inclouen una baixa temerària. Segons el plec de bases, a partir del preu estimatiu elaborat per la pròpia administració, les ofertes havien d’estar incloses en una forquilla situada entre el 85% i el 115% d’aquell preu base. Les tarifes proposades per Autocars Nadal estarien per sota del 85% del cost proposat pel servei de transport escolar del ministeri d’Educació.\nDe fet, i entre altres, el 15 de maig ja es va fer un informe on es destacava la baixa temerària en què incorria Autocars Nadal. Aquest element, segons el plec de bases, és motiu de refús de l’oferta. No obstant això, es va traslladar l’informe a l’empresa per tal que hi pogués dir la seva, i es va acabar concloent, segons consta en el recurs presentat per les set societats esmentades, que “les despeses generades pel servei ofertat per l’empresa semblen ser inferiors als preus ofertats per realitzar el servei encomanat”.\nNovatel, Viatges Espanya, Viatges Soldevila, Camino-Bus, Hispano Andorrana, Montmantell i Autocars Andorra signen un recurs conjunt advertint que si no s’anul·la el concurs demanaran danys i perjudicis\nPerò els recurrents entenen que els càlculs justificatius d’Autocars Nadal no s’ajusten a la realitat en diversos paràmetres referits tant a la despesa de personal com de desgast del vehicle que fa el servei. En totes dues circumstàncies, els recurrents recorden que l’empresa contra la qual actuen fa servir paràmetres de l’Estat espanyol. Per exemple, el cost de manteniment o desgast del vehicle es fixa a partir d’un barem base sobre 75.000 quilòmetres quan, recull el recurs, Autocars Nadal mateix reconeix que el servei de transport escolar suposa al cap de l’any fer uns 9.900 quilòmetres i no pas els 75.000 que serveix de base per al càlcul.\nAmb tot, i sempre segons el contingut del recurs formalitzat davant el Govern, es podrien acumular pèrdes d’entre 898 i 1.169 euros per vehicle, i tenint en compte que Nadal ha rebut 13 encàrrecs diferents, se li han seleccionat 13 vehicles, segons els recurrents la feina “resulta inviable”. Més encara, “comportarà que no es pugui garantir la correcta execució del contracte sense que es produeixi una minva en la qualitat del servei”. Els demandants recorden la sensibilitat del servei i lamenten que l’oferta de Nadal pot estar fins i tot incorrent en una pràctica prohibida, la de ‘dumping’, vers les altres empreses, que vindria ser la d’ofertar preus per sota de mercat amb la intenció d’acabar amb la competència.\nEls recurrents reclamen que s’anul·li el concurs i es torni a fer l’adjudicació sense tenir en compte la proposta d’Autocars Nadal degut a l’esmentada baixa temerària. En el cas que no es faci aquest pas, les societats que han presentat el recurs es reserven el dret d’instar una demanda per danys i perjudicis, que incloguin el lucre cessant, és a dir, el benefici que pretenien fer amb l’encàrrec que eventualment haurien pogut rebre, per un anormal funcionament de l’administració, tenint en compte que és la pròpia administració qui amb raonaments objectius va concloure que Nadal feia ofertes amb baixa temerària, pràctica prohibida en general i en el plec de bases en concret.


Chenoa, espantada pel coronavirus, demana distància als reporters: “A un metre”\nChenoa Europa Press\nDia rere dia s’incrementa el número d’infectats de coronavirus a Espanya. La situació empitjora i són molts els ciutadans que comencen a prendre mesures preventives. Els famosos no es lliuren de la preocupació generalitzada, entre els quals destaca Chenoa. La cantant ha protagonitzat una escena que ha generat un munt de comentaris davant els reporters d’Europa Press.\nChenoa arribava a Madrid quan una reportera l’esperava a l’estació d’Atocha. Anava a començar a fer-li preguntes quan la cantant li demanava que posés el micròfon a un metro de distància: “No em posis això a prop. T’ho dic seriosament, a un metre perquè hi ha coronavirus. És per prudència. Si escups saliva a la goma escuma què faig jo? Ho entens, no?”.\nLa periodista va mostrar-se molt sorpresa, per la qual cosa Chenoa va voler explicar-se: “No ho dic a males. No em poso la mascareta perquè no estic malament, però no vull estar malalta. He de treballar”.\nRàpidament se’n parlava a la xarxa, el que feia que la cantant es justifiqués: “A veure, prudència si us plau. A un metre és el que recomanen els professionals. No puc rentar-me les mans cada tres minuts perquè després em posin un micròfon que es posa a la boca i està ple de gèrmens. Us sembla tan malament que ho demani als periodistes en plena contenció d’un virus?”.


Etiqueta dret internacional ! directe!cat\ndirecte ! a La República. N. 4126. Dilluns, 20 de setembre de 2021 04:10 h\nResultats de l'etiqueta dret internacional\n( 58 vots )\nEl dret internacional contempla la possibilitat d’una Catalunya independent, segons la Comissió Europea. La institució diu que la secessió d’una part d’un Estat membre és factible. Això ho ha explicat en resposta a la Iniciativa...


Blog de crítiques del Ningú no és perfecte: d’octubre 2013\nDissabte va ser el darrer dia del SITGES 2013. Com Grand Piano va estar a l'alçada del que és una pel·lícula d'obertura, no podem dir el mateix de la clausura amb The Sacrament. Es podia haver projectat en qualsevol moment del Festival, menys a la clausura. The Sacrament és una pel·lícula basada en un cas real sobre una secta que va acabar cometent un suïcidi col·lectiu. Però atenció, no és el que se'ns narra a la pel·lícula. The Sacrament és l'enèsim found footage que hem vist en el Festival, una fórmula que cansa i esgota, però que reconec que en aquesta pel·lícula, de la manera que està fet, no cansa tant. El principal problema, a banda de ser un innecessari found footage, és que en una pel·lícula de 90 minuts, comencis a explicar alguna cosa interessant passat el minut 50, quan queda poc més de mitja hora per acabar-la. Dóna la sensació que fins ara ha estat perdent el temps. Crear un clima previ està bé, però sense passar-se. Vegeu un exemple amb Frankenstein's Army, un altre found footage, però més ben fet. Amb una introducció ràpida i amb el que l'acció no tarda en arribar. La comparo amb aquesta salvant les distàncies, malgrat les dues pel·lícules són molt diferents, la forma de narrar-les és semblant. El cas és que l'espectador arriba ja cansat després d'uns minuts que no explica massa res, i en que l'únic destacable és la breu entrevista que manté l'entrevistador amb el líder de la secta.\nLa sorpresa més agradable del dia la va protagonitzar el retorn de Son Goku i els seus amics amb Dragon Ball Z: Battle of Gods. La pel·lícula reprèn la història de Bola de drac allà on acaba la sèrie, després de la batalla contra els monstre Bu. La pel·lícula és absolutament rodona perquè capta l'essència de Bola de drac en un llargmetratge, cosa que no era fàcil. A Battle of Gods hi trobareu tots aquells ingredients que l'identifiquen, començant per l'humor i l'excel·lent química entre personatges de Bola de drac, fins a les batalles kamehamehaniques de Bola de drac Z. Alguns es queixaven que hi havia poca lluita, a aquests els hi dic que no coneixen Bola de drac, perquè la sèrie de Toriyama és més que això, almenys en els seus inicis. I si Z peca d'alguna cosa és per l'excés de batalles que s'eternitzaven. La pel·lícula ens presenta un nou personatge, un tal Bills, que la llegenda diu que serà vençut algun dia pel Déu Superguerrer. Al assabentar-se que un Superguerrer, Goku, va derrotar a Freezer, decideix anar-lo a buscar i veure si aquest té la força suficient per derrotar-lo. La pel·lícula té moments per tothom, i és que Bola de drac està tant plena de personatges que sempre n'hi han alguns, com en Cor Petit o en Krilin, que es troba a faltar una mica més d'ells. Un aplaudiment per haver sabut mantenir en vida la essència de la sèrie i els personatges. I veure Bola de drac a la pantalla de l'Auditori amb un so excel·lent, us prometo que feia posar la pell de gallina.\nPer contra l'altre anime que ens esperava, The Wind Rises, que a més s'ha anunciat que serà la darrera pel·lícula d'Hayao Miyazaki, va decepcionar. Tots sabíem que Miyazaki aquesta vegada havia fet alguna cosa més real, allunyada dels móns de fantasia que l'han fet popular i tant bé ha desenvolupat, però aquesta història tant realista ens va agafar per sorpresa. El protagonista és Jiro Horikoshi, un nen que somnia en ser dissenyador d'avions. Ja de gran, fa realitat el seu somni quan ha de dissenyar caces de combat durant la Segona Guerra Mundial. Els millors moments de la pel·lícula estan al principi, quan ens narra com el nen va a la recerca d'un somni. Ja de gran hi incorpora una història d'amor que ja ens ha explicat el cinema milers de vegades, i sense res nou a destacar. Això sí, com sempre, l'animació i la música excel·lents. A pesar d'això, per la història i el ritme de la mateixa, The Wind Rises no acaba de funcionar.\nI tanco amb Haunter, la nova pel·lícula de Vincenzo Natali, director de Cube. Incapaç de tornar a crear un èxit a l'alçada del seu debut cinematogràfic, Natali ens narra una història de fantasmes i cases encantades, però té alguns punts diferents a la resta, que no explicaré per xafar algunes de les sorpreses que us hi anireu trobant. Sense ser cap Insidious, ni mot menys, la pel·lícula compleix força bé i destaca per sobre de les cintes del seu gènere. La protagonista és Abigail Breslin, una adolescent que està atrapada, com Bill Murray, en el mateix dia, matí rere matí. Per quin motiu li passa això i com podrà escapar-ne? Haunter entreté i es deixa veure molt bé.\nEm queda la darrera crònica de balanç que publicaré properament.\nPublicat per Ningú no és perfecte a 00:16 Cap comentari:\nPublicat per Ningú no és perfecte a 20:21 Cap comentari:\nJa ho va dir Tarantino fa un parell de dies, Big Bad Wolves és per ell la millor pel·lícula de l'any. Jo no diria tant, però és una de les millors que veurem en tot el Festival. Entenc perfectament perquè Tarantino creu que és la millor. I és que la peli té molts elements propis del cinema del director de Django. La pel·lícula és d'Israel i tracta amb un humor negríssim qüestions com la pedofília i la tortura. I vet aquí l'aportació nova al gènere que és atrevir-se a posar humor negre a un tema tant delicat com la pedofília, i fer que et surti bé. Big Bad Wolves parla d'un policia que té molt clar qui és el pedòfil que està violant i assassinat a unes nenes, però la falta de proves fa que l'hagin de deixar lliure. El mateix policia i un dels pares al que han assassinat la seva filla persegueixen al sospitós, que es declara innocent, per tal de torturar-lo perquè els expliqui on enterra part dels cadàvers. El millor personatge de la pel·lícula és el pare de la víctima, que no li tremola la mà l'hora d'arrencar les ungles de la mà, o preparar un pastís molt especial. Big Bad Wolves ens va deixar a tots fascinats.\nI ahir també varem tenir la darrera pel·lícula de l'inclassificable Jim Jarmush, protagonitzada per Tilda Swinton i Tom Hiddleston. El film es diu Only Lovers Left Alive i Jarmush s'atreveix a abordar el tema del vampirisme només com l'autor de Dead Man podia fer. Els protagonistes són una parella de vampirs que porten molts anys casats. Ell recull la sang il·legalment d'un hospital, perquè representa mossegar algú implica un risc massa elevat perquè els humans tenim la sang massa contaminada, i perquè com diu ella perquè és molt del segle XVII. Ambdós són uns enamorats de la humanitat que veuen amb ràbia com els homes, als que ells anomenen zombis, ens ho estem carregant tot. Sobta aquesta nova visió dels vampirs sobre uns enamorats pel la música i la cultura que aprofiten la seva longeva vida per adquirir coneixement, enlloc d'anar pel món practicant el sexe i mossegant a tort i a dret. Pel·lícula molt interessant i recomanable.\nPublicat per Ningú no és perfecte a 07:32 Cap comentari:\nPublicat per Ningú no és perfecte a 20:01 Cap comentari:\nPublicat per Ningú no és perfecte a 19:18 Cap comentari:\nEnmig del desert cinematogràfic que vam viure ahir, de cop i volta va sorgir una pel·lícula boníssima. Es tracta d'Enemy, dirigida pel canadenc Denis Villeneuve, director d'Incendies i de la recent estrenada, Prisioneros. Enemy està basada en la novel·la de José Saramago, L'home duplicat. Ho diré sense embuts, Enemy m'ha semblat una meravella. Et manté atrapat des del primer minut i no et deixa anar fins el 90. I quan acaba dius: “Ja està? Si només ha passat una hora.” Però, no. Enemy és d'aquelles pel·lícules amb múltiples lectures que genera converses sobre el que has vist i com es pot interpretar o les diferents teories del que li està passant als personatges interpretats per Jake Gyllenhaal. I sap greu no poder explicar res perquè encara no l'ha vist gaire ningú. Tot comença quan un professor d'història una dia, veient una pel·lícula, descobreix un actor clavat a ell. De seguida es posarà a buscar-lo per internet per confirmar la seva sospita i voldrà contactar-hi. I ja està, de debò, quan menys sabeu de la peli millor. No pertany a la secció oficial, però és clara favorita a endur-se el premi del públic. Enemy és una peli que necessita un segon visionat, un cop, menys o menys pots saber per on van els trets, i per confirmar les diferents pistes i elements simbòlics que hi apareixen de bon començament i que no els hi fet massa cas, fins el final, és clar. I no us penseu que res és gratuït a la pel·lícula, tot hi és per alguna cosa. I així, sense voler-ho, acabes tenim un debat filosòfic i humà amb el company o amb tu mateix. Grandiosa pel·lícula.\nPerò per arribar a Enemy, ens varem haver d'empassar l'enèsima porqueria del dia. És Hooked Up, la peli que han promocionat aquests dies per aquí perquè ha estat rodada en un Iphone. I és que no es pot promocionar per res més perquè és una vergonya que aquest producte estigui en la secció oficial, quan lo més normal és que estigués en el Brigadoon o en una sessió de les cinc de la matinada com a molt estirar. Hooked Up és un altre found footage sobre uns americans que, a la recerca de festa a Barcelona, acaben tancats en una casa antiga per ésser assassinats. El tema està que el guió, si és que n'hi ha, és pèssim, els personatges insuportables i les situacions que han de fer por, fan riure. Em sap greu pels qui l'han fet amb tota la bona intenció, però la peli és molt dolenta i exposar-la a l'Auditori ha estat un suïcidi. Molt adient, tot i així, a la pròpia pel·lícula.\nPublicat per Ningú no és perfecte a 07:34 Cap comentari:\nAvui està essent un dia de fugues en massa de les diferents pel·lícules que s'estan projectant, cosa que ja comença a preocupar la poca qualitat de la programació d'enguany. No obstant, començo parlant de lo únic que es pot salvar d'avui. Es tracta de Real, la darrera pel·lícula del japonès Kiyoshi Kurosawa, director de Kairo. Real ens presenta a una jove dibuixant de manga que s'ha quedat en coma després d'un intent de suïcidi. El seu xicot accepta participar en un tractament mèdic revolucionari per tal de fer-la despertar. Es tracta d'una nova tecnologia anomenada "sensing", que consisteix en connectar la ment d'una persona conscient amb la del pacient per ajudar-lo a superar el coma. El guió no està exempt de sorpreses, alguns cops d'efecte i girs argumentals. Real és bona, però allarga massa el seu final. No exagero si us dic que hi ha com a quatre moments en el que sembla que la pel·lícula s'acabi, però el relat continua. Però la història enganxa, i anem descobrint i coneixent aquests personatges que ens transporten a un Japó amb uns paisatges de somni. Amb la parella protagonista descobrirem allò que ni ells mateixos ja recorden.\nNicolas Winding Refn, director de Drive i Valhalla Rising, ha decebut amb la seva nova pel·lícula, Only God Forgives. Després de l'èxit de Drive, magnífica pel·lícula, aquest home s'ho ha cregut massa i ha fet una castanya de tamany dimensional. Only God Forgives és d'una pretensiositat màxima. Oblideu-vos de Drive, malgrat Ryan Gosling fent les mateixes cares. No ho és. De fet, sembla feta per un altre director. El principi us posarà a prova la paciència per si val la pena continuar veient-la tota o no. Jo l'he vista tota i us dic que no val la pena, malgrat l'alt contingut de violència que hi trobareu. La història és la d'una mare i un fill que busquen venjar la mort del germà d'aquest. Els motius que varen portar a la seva mort estan ben justificats, però la mare no permetrà que la mort del seu fill més estimat quedi sense càstig. Un bunyol amb bon aspecte, però un bunyol igualment.\nPerò les que més fugues han despertat, inclosa la meva, són les dues següents. La primera, A Field in England, una pel·lícula britànica de Ben Wheatley que l'any passat va triomfar amb Sightseers. Wheatley es vesteix com l'Albert Serra britànic i ha fet una pel·lícula que pot competir amb avorriment i pretensiositat amb El cant dels ocells. Res a veure amb el seu èxit Sighseers, està rodada en blanc i negre i transcorre en un sol escenari, un camp. Els protagonistes ingereixen uns bolets al·lucinògens i la peli és només això, les seves al·lucinacions. I la segona, L'Étrange Couleur Des Larmes de Ton Corps. D'història poca. Un home busca a la seva dona que ha desaparegut, el seu propi bloc de pisos. I ja està. Res més, almenys fins als primers tres quarts d'hora que és el que he aguantat. Imatges amb colors molts forts, plànols ràpids i marejants i pantalles innecessàriament dividides. Dóna la sensació que avui Sitges s'ha vestit d'una pretensiositat que ha degenerat en mediocritat. Avui és d'aquells dies que no saps si estàs en un festival de cinema fantàstic o en un festival de cinema experimental. Només faltava que ens programessin Hisòoria de la meva mort en aquest festival. Calla, que a lo millor serà la peli sorpresa!\nPublicat per Ningú no és perfecte a 18:04 Cap comentari:\nPublicat per Ningú no és perfecte a 17:12 Cap comentari:\nTambé hem pogut gaudir de la pel·lícula de l'altre fill de Francis Ford, Roman Coppola, A glimpse inside the mind of Charles Swan III. Roman Coppola es disfressa de Wes Anderson creant una pel·lícula molt al seu estil. El repartiment és molt atractiu: Charlie Sheen, Jason Schwartzman, Patricia Arquette i Bill Murray. La pel·lícula té bones intencions. Si Roman Coppola es treballa una carrera com a director, promet, més enllà de les tasques de productor o guionista que ha desenvolupat fins ara. La peli és molt indie i pateix totes les mancances i virtuts del cinema indie nord-americà. Sheen interpreta a un milionari que ocupa un 70% del seu cervell pensant en el sexe, un 20% en els diners i la resta en necessitats bàsiques. Sheen està sensacional i la pel·lícula s'aguanta bàsicament per ell. Amb un altre actor no hi hauria per on agafar-la. I és que en cap moment dubtes que Charlie Sheen, en el fons, s'interpreta a sí mateix. A partir d'aquí comença un deliri de records, imaginació i tocar de peus a terra per superar la seva darrera relació. Roman Coppola apunta maneres, però encara li queda un munt si vol ser el nou Wes Anderson.\nQui ho anava a dir que el plat fort d'aquest diumenge a Sitges seria The Call. Quin tros de peli que incomprensiblement s'estrenarà directament en el mercat domèstic. Halle Berry, que per altra banda cada dia està més jove, treballa contestant trucades del telèfon d'emergències. Després d'un trauma provocat per un error durant una trucada, que costa la vida a una noia, tardarà un temps per tornar-se a posarà altre cop al telèfon. I ho farà per ajudar a una noia que ha estat segrestada, que truca a emergències des del maleter del cotxe en el que l'ha ficat el segrestador. A partir d'aquí començarà una cursa angoixant per trobar la manera de salvar-li la vida. The Call et manté amb el cor agafat durant hora i mitja, i no et deixa anar. Brad Anderson, un habitual a Sitges, sempre ha estat un director correcte que amb The Call passa a un nivell superior. La part final potser és la més inversemblant, però hem gaudit com camells, especialment en la darrera escena. I és que això és Sitges.\nTambé hem gaudit de la tercera pel·lícula d'Edgar Wright, protagonitzada per la parella Simon Pegg i Nick Frost, The World's End, on un grup de cinc amics d'institut es reuneixen després de molts anys per acabar la ruta dels 12 pubs d'un petit poble britànic La idea és veure's en una nit una pinta en cada pub. La vegada que van intentar fer-la es van quedar en nou pubs. Però el que aparentment sembla un poble tranquil, al final no ho serà tant. Gir de guió al clatell i la peli passa a ser una altra. Sense dir res, amb reminiscències a un clàssic de la ciència ficció. The World's End és clarament la menys rodona de la trilogia que completen Zombis party i Hot Fuzz, però malgrat tot és entretinguda, amb uns diàlegs molt ben cuidats, i la parella Simon Pegg-Nick Frost que ja és tota una obligació veure. Tot i així li manca la frescor de les altres dues, potser per lo estàtic de la història i perquè té massa alts i baixos.\nEl matí l'hem completat amb Mindscape, un thriller psicològic sobre uns agents que poden ficar-se al cap de les persones, explorar en els seus records, i així esbrinar si allò que diuen és cert o fals. Un d'aquests agents haurà d'ajudar a una família a esbrinar si la seva filla és una psicòpata. La resolució del cas no serà tan clara com es creia perquè no tot és el que sembla. Mindscape és força correcte amb unes bones interpretacions per part de Mark Strong i Taissa Farmiga. A l'igual que Grand Piano, Mindscape et demana fe perquè entris en el joc que et proposa i et deixis endur per la situació. Aquesta és la única manera de la que en pots gaudir. A mi m'ha agradat i la poc més d'hora i mitja passa de forma ràpida i entretinguda. La producció és catalana i corre a càrrec de Jaume Collet-Serra.\nPublicat per Ningú no és perfecte a 01:30 Cap comentari:\nEl dissabte es va tancar amb dues propostes força interessants. Comencem per Antisocial, una pel·lícula canadenca de terror, amb les xarxes socials com a gran protagonistes. I aquí rau l'originalitat de la proposta. La peli comença amb una epidèmia que es va estenent ràpidament per tot el móndurant la nit de cap d'any. Els protagonistes són cinc universitaris que el celebraran tancats a la seva casa. Quan l'epidèmia s'estengui serà qüestió de no deixar entrar ningú. Però què passaria si el que fa estendre l'epidèmia és a dins i no fora? Antisocial fa un ús integral i intel·ligent dels facebooks, skypes i similars. Antisocial és molt recomable perquè integra l'addicció moderna a les xarxes socials amb l'slasher.\nI per finalitzar Contracted, una peli que la idea és molt bona, però que en el desenvolupament es perd, perquè de fet, no s'havia fet mai una pel·lícula que explica el que fa aquesta. És en la seqüència final on es descobreix tot, ja que és el punt on comencen la resta de pel·lícules d'aquest tema. I no puc explicar res més perquè no la vull rebentar. En tot cas, veurem com una suposada lesbiana, després de practicar sexe amb un desconegut, veurà com el seu cos comença a canviar, però sense saber en què s'està transformant. Segurament en un curt funcionaria molt bé, però el llarg es resenteix d'estirar en excés un xiclet que no dóna més. Igualment es deixa veure.\nPublicat per Ningú no és perfecte a 16:30 Cap comentari:\nHa tornat el capità Harlock a Space Pirate: Captian Harlock. Es tracta d'una adaptació del manga de Leiji Matsumoto, que va ser adaptat com a sèrie de televisió del 78 al 80. L'argument d'aquesta poc té a veure amb el de la sèrie d'anime. Les Mazoni no apareixen i l'objectiu de Harlock n'és un altre. La pel·lícula només agafa el referent visual i va a la seva com un reboot autèntic. Una pena. Ja us dic que els fans del capità se'ls veia molt cabrejats després de la projecció. L'animació és digital en 3D. Els japonesos no han aconseguit l'evolució que Hollywood ha obtingut en aquesta tecnologia i els personatges semblen els de l'antiga adaptació en el mateix format de Final Fantasy. Els personatges es mostren estàtics, encartonats, i per les seves expressions facials semblen injectats de bótox.\nLa pel·lícula és entretinguda, però és una altra cosa, i no es fa reviure la nostra infància. De fet la pel·lícula cedeix el paper protagonista, no al capità, que més aviat és un secundari, si no a un tal Yama, que és una mena de clon jove de Harlock. Certament no m'ha agradat que el capità no fos el protagonista. La trama és simple, però ens la complica en la manera de narra-la, cercant una innecessària transcendentalisme, quan lo seu hagués estat buscar un retorn als orígens que ens frustra no haver viscut. La història costa de seguir, a vegades es fa incomprensible. És una pena perquè el projecte ho tenia tot, però ha renunciat amb excés a les seves arrels. Mirant enrere, Space Pirate és una oportunitat perduda.\nPublicat per Ningú no és perfecte a 16:05 Cap comentari:


La llar d’infants El Morell, quatre anys fent realitat els somnis | Notícies / Noticias Tarragona diari digital Tarragona21\nLa llar compta amb tres línies (P0, P1iP2) i funciona en horari de 9 a 17 hores (amb opció d’allargar fins a les 18 hores, segons demanda), amb servei d’acollidade 8 a 9 hores i també servei de menjador\nPer quart any consecutiu, l’AMPA de la llar d’infants El Morell, juntament amb educadores, infants i famílies, ha organitzat una nova edició del projecte de cocreació “La llar dels teus somnis”, que té per objectiu construir un espai ideal per al centre. Una iniciativa que s’ha dividit en tres etapesi que ha implicat tota la comunitat educativa.La primera fase va ser una pluja d’idees, en què tothom va poder aportar el seu somni o proposta per a la llar que desitja.\nEn segon lloc es va escollir el somni, tenint en compte quines són més adequades a la línia educativa del centre. Finalment, el passat dissabte 6 d’abril, va tenir la darrera fase, que consisteix afer realitat els somnis escollits.Així, totes les persones involucrades en el dia a dia de la llar van passar el matí conjuntament, col·laborant per construir alguna de les propostes escollides.\nEn aquesta ocasió, es vancrear un sorral i un tipi per al pati, un calendari d’aniversarii unes cortines per a una aula.Des de la llar d’infants, la seva directora, Meritxell Grau, ha volgut mostrar el seu “agraïmenta totes les persones que han participat dela iniciativa”, alhora que ha encoratjat l’AMPA “a continuar treballant en projectes tan genials com aquest”. Jornada de portes obertesAquest dissabte 13 d’abril, de 10a 13 hores, tothom que hi estigui interessat es podrà apropar a la llar d’infants El Morell per descobrir, de primera mà, els seus espais i la seva forma de funcionaren el marc d’una jornada de portes obertes.\nLa llar compta amb tres línies (P0, P1iP2) i funciona en horari de 9 a 17 hores (amb opció d’allargar fins a les 18 hores, segons demanda), amb servei d’acollidade 8 a 9 hores i també servei de menjador. Aquest equipament municipal creu en un infant actiu, capaç de crear el seu propi aprenentatge; per aquesta raó, les educadores ofereixenespais i materials adequats per fomentar la seva curiositat, observació i exploració.A més, treballen amb parella educativa:a totes les aules, els infants tenen dues educadores referents, de manera que l’atenció és totalment individualitzada, i es crea un clima agradable, sense presses, en què el vincle entre infants i educadores és essencial.\nCom a novetat, aquest curs el centre hacomençat a treballar també amb els ambients de lliure circulació:entorns estimulants on els infants es poden moure lliurement, escollir i desenvolupar-se de forma natural en relació als seus interessos.Així, hi ha un ambient literari i musical, un espai per la representació (disfresses…), un ambientgràfico-plàstic, un ambient de joc simbòlici una zona de llums. Finalment, valoren les famíliescomel primer agent educatiu dels infants i, per aquesta raó, la comunicació és totalment fluida entre llar i famílies, amb el suport d’una AMPA que realitza tallers i xerrades per a tots.Les preinscripcionses realitzaran del 13 al 24 de maig. Per a més informació, us podeu posar en contacte amb el centre al telèfon 977 84 15 10, a llarinfants@morell.altanet.orgo a la pàgina web www.llarinfants.elmorell.cat.\n14/10/2019 El Morell prepara la seva primera plantada popular


Pell | Les Coses Bones\nPublicat el 25 de juny de 2013 25 de juny de 2013 per Les Coses Bones — 1 comentari\nProtegeix la teva pell del sol / Protege tu piel del sol\nActualmente, sabemos por estudios que se han realizado, que debido al empobrecimiento de la capa de ozono que rodea la tierra, ha aumentado el número de radiaciones ultravioletas del tipo B (UVB) que atraviesan la atmósfera y que son nocivas para nuestra piel.\nEste hecho hace que tengamos un riesgo muy elevado de desarrollar patologías de la piel y de los ojos en caso de exposición prolongada al sol.\nEs por este motivo, que es necesario que tengamos mucha precaución a la hora de elegir los productos solares para que mejor de adecuen a nuestras necesidades.\n¿Qué debemos tener en cuenta al escoger una crema solar?\n1- Que nos proteja, y esto lo podemos conseguir con los filtros UVA y UVB.\n2- Que sea nutritiva para evitar el envejecimiento prematuro de la piel. Esto lo conseguimos con aceites como el de jojoba, sésamo, almendras dulces, mantequilla de karité y aloe. Protegen de manera natural la piel, manteniéndola hidratada y suave.\n3- Es importante que no tenga colorantes, ni conservantes, responsables de muchas manifestaciones alérgicas.\nPara mejorar el aspecto de la piel y prepararla para el sol, acelerando el bronceado, también podemos actuar internamente con elementos de la naturaleza como la levadura de cerveza, el aceite de onagra, los beta carotenos de la zanahoria o la vitamina D.\n¡Recuerda! Prevenir las quemaduras solares es una de las mejores maneras de cuidar tu piel.\nEn Les Coses Bones de Molins de Rei estamos a tu disposición para cualquier consulta sobre este tema.\nActualment, sabem per estudis que s’han realitzat, que degut a l’empobriment de la capa d’ozó que envolta la terra, han augmentat el nombre de radiacions ultraviolades del tipus B (UVB) que travessen l’atmosfera i que són nocives per a la nostra pell.\nAquest fet, fa que tinguem un risc molt més elevat de desenvolupar patologies de la pell i als ulls en cas d’exposició prolongada al sol.\nÉs per aquest motiu, que cal que tinguem molta cura a l’hora d’elegir els productes solars que s’adeqüin a les nostres necessitats.\nQuè hem de tenir en compte al triar una crema solar?\n1- Que ens protegeixi, i això ho podem aconseguir amb els filtres UVA i UVB.\n2- Que sigui nutritiva per evitar l’envelliment prematur de la pell, això ho aconseguim amb olis com el de jojoba, sèsam, ametlles dolces, mantega de karité i àloe. Protegeixen de manera natural la pell, mantenint-la hidratada i suau.\n3- És important que no tingui colorants, ni conservants, responsables de moltes manifestacions al•lèrgiques.\nPer millorar l’aspecte de la pell i preparar-la pel sol, accelerant el bronzejat, també podem actuar internament amb elements de la natura com el llevat de cervesa, l’oli d’onagra, els betacarotens de la pastanaga o la vitamina D.\nRecorda! Prevenir les cremades solars és una de les millors maneres de cuidar la teva pell.\nVine a Les Coses Bones i t’aconsellarem com pots protegir la teva pell de la manera més natural c/ Major 12 de Molins de Rei ( www.lescosesbones.com ).\nEtiquetes: crema solar, el sol, pell, piel, protecció solar, protección solar\nPublicat el 11 de desembre de 2012 20 de desembre de 2012 per Les Coses Bones — Deixa un comentari\nHa arribat el fred! Com protegir la nostra pell a l’hivern / Llegó el frío! Elementos cosmetológicos para el cuidado de nuestra piel\nJa arriba el fred. Com ens costa deixar el llit pels matins… i sortir de la nostra casa calenteta!\nFeliçment contem amb més defenses contra el fred que contra la calor.\nA l’hivern ens abriguem, prenem begudes calentes que reconfortan, variem la nostra alimentació per una més calórica i energitzant.\nTambé en la cura de la pell efectuem variacions, doncs el fred, els ambients amb molta calefacció i el contrast entre ambdós l’afecten. Les mans estan tan exposades, i no diguem el nas vermell!\nContinua leyendo “Ha arribat el fred! Com protegir la nostra pell a l’hivern / Llegó el frío! Elementos cosmetológicos para el cuidado de nuestra piel” »\nEtiquetes: aceite, fred, frío, hivern, invierno, pell, piel


Les Gitanes reprenen la seva activitat ballant a Lliçà d’Amunt – Associació Cultural de Montmeló\nPublicat per Agrupa el 4 d'abril de 2022\nDiumenge 3 d’abril a la tarda, les colles de Petites, Mitjanes i Grans van participar a la ballada de la Roda organitzada a Lliça d’Amunt.\nUna ballada on es van poder veure les ganes retrobades de totes les balladores i els balladors i on es van poder veure els avenços de les colles de petites, les castanyoles de les mitjanes i el so del repic de la colla de Grans.\nVa ser una gran tarda gitana, un avanç del que ens trobarem per Sant Jordi a la plaça de la Vila.


JUYN· DISSABTE 24 - 20.30H\n3 Valsos Op.34:\nNocturn en Mi b M Op.9 núm.2\nPreludi en Do # m Op.3 núm.2\nSonata núm.2 en Si b m Op.36 (versió 1931)\nNascut a la ciutat d’ Iwate (Japó) a l’any 1987, Hiroo Sato està estudiant, en aquests moments, en el Conservatori Txaikovsky de Moscou amb el professor Eliso Virsaladze. Abans es va graduar al Col·legi de Música de Tokio, a on va estudiar amb els professors Kazuko Sumi i Minoru Nojima.\nA l’any 2004, va participar en el Concert de Intercanvi de joves artistes d’ Alemanya i Japó. Aquesta circumstància va provocar que a l’any 2005 toqués a l’Estat de Westfàlia del Nord i Bradenburg a Alemanya. A l’any 2008 va participar al 17è Festival de Música Internacional “Young Prague” como a solista.\nHa actuat com a solista amb l’Orquestra Simfònica de Tokyo, l’ Orquestra Filarmònica de la ciudat de Tokyo, l’ Orquestra Simfònica de Gunma, la Filarmònica de Kanagawa, l’Orquestra Filarmònica de Japó, l’Orquestra Simfònica de Kyoto, l’Orquestra Filarmònica de Sendai i l’Orquestra Simfònica Central Aichi.\nHa aconsseguit nombrosos premis a molts de concursos internacionals com el 1r Premio del Concurs d’ Estudiants Musicals de Japó (2004), el 1r Premi del Concurs de Piano Minoru Nojima de Yokosuka (2006), el 1r Premi de la competició musical de Japó (2007), el 1r Premi del Concurs de piano internacional Nicola di Bari a Italia (2011), el 2n Premi del Concurs internacional de Piano Ricard Viñes de Lleida (2015) o el 1r Premi del Concurs Internacional de Piano Maria Canals de Barcelona (2016) en el que també va ser premiat amb el Premi Granados.


Focus en el "Smart Building"\nQuant a l'espai expositiu -que ja supera el 85% d'ocupació- comptarà amb un showroom de 15.000 m2, dividit en diferents sectors com Cuines & Co, Terres i Superfícies, Outdoors, Studio Interiors, Planeta bany, Instal Pro, Eficiència Energètica , Home Closing, Construcció Digital i serveis.\nA més, al costat del showroom, REBUILD 2019 celebrarà el Congrés Nacional d'Arquitectura Avançada i Construcció 4.0 que "amb quatre auditoris simultanis, reunirà més de 280 experts nacionals i internacionals i oferirà una agenda especialitzada de continguts per a cada perfil professional assistent del món de la edificació ", ha indicat Ignasi Pérez, director d'aquest Congrés.\nA més, amb l'objectiu d'aconseguir que els professionals assistents treguin el màxim partit d'aquest esdeveniment, l'agenda d'REBUILD està repleta d'actes paral·lels, tots ells amb la innovació com a nexe comú. Exemple d'això són els "Advanced Architecture Awards", workshops especialitzats entre els quals es troben el 'Construction Tech Startup Fòrum', per conèixer noves propostes disruptives de base tecnològica; o el 'Talent Marketplace' per obrir la trobada al talent de joves universitaris. També compta amb molts esdeveniments de networking per facilitar el contacte i crear un entorn còmode per al "B2B".