Lluís Subirana: de gener 2009\nAvui és el programa número 200 d’Esperit de Festa i aquest és, també, el meu comentari número 200 que els adreço, i el meu “Bon dia” número 200 que els desitjo, a tots vostès, com he anat fent puntualment cada setmana des d’aquell ja llunyà setembre del 2004 quan aquí, a Ràdio Sabadell, iniciàvem aquest apassionant camí de la informació i la comunicació radiofònica. Són 200 comentaris sobre temes diversos però tots elaborats a l’entorn del fil conductor de la sardana, la seva música, la seva dansa, i sobre tot allò que representa i que mou al seu entorn. Com els deia fa dos anys amb motiu del comentari número 100, a l’hora de decidir un tema, de comentar una notícia, de relatar algun fet puntual, de donar la meva opinió, de posicionar-me sobre una opció concreta, he procurat, sense tancar els ulls al passat, mirar el present amb passió, però sense apassionament, i he intentat que la meva visió dels temes tractats fos el més objectiva possible, sense defugir, però, que en alguns casos el meu punt de vista pugui diferir de l’opinió d’alguns dels nostres oients, cosa altrament positiva tota vegada que el contrast d’opinions és un exercici democràtic molt saludable.\nAquest número 200 serveix, també, de manera simbòlica, per enllaçar el meu passat i present radiofònic. M’explico. D’aquí a poques setmanes farà 50 anys que vaig escriure el meu primer guió per a un programa de sardanes. Es tractava del programa Portaveu que s’emetia des de la desapareguda Radio Juventud de Sabadell i que Sabadell Sardanista ens va encarregar la redacció i direcció a mi i a l’amic Joan Montsech. És per això que, a partir del proper mes de març, rememorarem algun d’aquells guions que vaig escriure entre març de 1959 i març de 1960, ara farà, doncs, 50 anys.\nSi he parlat del meu passat radiofònic evocant el programa Portaveu, si parlo del meu present amb motiu d’assolir la fita d’aquests 200 programes d’Esperit de Festa, també podria fer una referència al futur més immediat que tindrà com a punt de partida el programa 201. Però com que el futur és imprevisible, ens refermarem en el present, número a número, programa a programa, setmana a setmana, intentant reflectir de la millor manera possible l’actualitat sardanista. L’actualitat del dia a dia, que és en definitiva el que compta, perquè el futur es construeix, també, amb el treball del dia a dia. Gràcies, moltíssimes gràcies per la seva atenció, pel seu suport al llarg d’aquests 200 programes i que tinguin un bon cap de setmana.\nPublicat per Anònim a 3:26 1 comentari:\nUna cortina de boira\nguardava la nostra intimitat\nmentre el joc de l’amor\nLes mans i els llavis resseguien\nuns cossos adelerats de carícies.\nFora, la pluja repicava insistent\nofegant el panteix rítmic\nque emergia del fons dels sentits.\nLa suor lliscava per la pell\ncom les gotes de pluja\nque llauraven els vidres.\nEls cossos cercaven l’acoblament,\nigual que les notes musicals\nse situen, cada una al seu lloc,\nal pentagrama que les acull.\nLa passió accelerava l’instint\ni ràpidament brollava el desig.\nAl fons dels ulls hi lluïa el plaer.\nEls braços enllaçaven\nuns cossos que emetien\nel batec rítmic d’uns cors\ncompassats per la joia.\nentonaven un cànon\nque repetia dolçament:\nt’estimo... t’estimo... t’estimo...\nPublicat per Anònim a 7:48 Cap comentari:\nTal com els havíem anunciat, diumenge passat es van celebrar, inhabitualment, dues audicions de sardanes a Sabadell. Una al barri de Can Feu, amb la Jovenívola, organitzada per l’Associació de Veïns i que havia estat anteriorment suspesa per la pluja. L’altra audició, a càrrec de la cobla La Nova Vallès, a la Plaça de la Creu Alta, organitzada conjuntament per l’Associació de Veïns i el Centre Sant Vicenç, amb motiu de la setmana de Sant Vicenç que, antigament, coincidia amb la festa major d’hivern de la Creu Alta. Vaig pensar que la presència a la Plaça Cambó estaria assegurada amb els habituals balladors i els fidels seguidors de la Jovenívola, i em vaig decidir per anar a la ballada de la Creu Alta. L’aire era fred però lluïa un sol esplèndid. Vaig arribar quan la cobla encetava la segona sardana. La gran plaça era gairebé buida. Només un parell de rotllanes i una vintena d’espectadors que comentaven la jugada. Algunes persones passaven sense aturar-se i entraven a l’església. A pocs minuts de la plaça, al Parc Catalunya, se celebrava el Cros d’atletisme de Sant Sebastià, amb gran afluència de públic. Vaig parlar de tot això amb la presidenta de l’Associació de Veïns, la Teresa Comelles i el president del Centre Sant Vicenç, Manel Camps. Es lamentaven de la coincidència amb l’altra ballada i la cursa atlètica, admetien una certa precipitació en organitzar aquest acte, es dolien de la manca d’assistència, però es proposaven de repetir-ho l’any vinent amb més previsió i coordinació amb Sabadell Sardanista. La imatge, però, ja estava immortalitzada amb la fotografia de dilluns al diari Avui+Sabadell i el titular corresponent “Jornada de sardanes fluixa”. I és sobre aquest titular que voldria fer algunes reflexions. Aquesta ballada de sardanes estava organitzada per dues significatives entitats del barri i destinada, principalment, als seus socis i a tots el veïns. Per tant, cal deixar clar que aquí no van fallar els sardanistes, els que van fallar van ser els creualtencs, socis o no, que no van assistir a un acte organitzat per a ells i al seu barri. Quan Sabadell Sardanista organitza una ballada sí que ho fa per als seus associats, col·laboradors, sardanistes d’arreu i, evidentment, per a la resta de ciutadans. Però aquest no era el cas de la ballada a la Creu Alta. Però, lamentablement, una vegada més, és la imatge de la sardana la que en surt malparada. La pregunta que em faig i que els convido a tots vostès que també es facin és si, en lloc d’una ballada de sardanes s’hagués organitzat una exhibició de country o de la dansa del ventre els creualtencs hi haurien assistit amb més interès del que van demostrar per les sardanes. El més xocant és que, després, moltes d’aquestes persones són les mateixes que es lamenten perquè, diuen, que la sardana es mor.\nVoldria acabar aquest comentari fent referència a un altre fet que, d’alguna manera, penso que està relacionat amb el tema del futur de la sardana. Fa uns dies vaig llegir a la premsa un ampli reportatge sobre la crisi econòmica i com aquesta afecta a moltes famílies que es veuen obligades dràsticament a reduir despeses. Alguns pares explicaven que havien tingut de deixar de portar els fills a acadèmies i escoles privades de música i dansa on, com podem deduir, no anaven pas a aprendre-hi a ballar sardanes. Doncs bé, des d’aquí, faig una crida dirigida a tots els avis i pares perquè no es posin tristos ja que els ofereixo la solució, no als problemes de diners, sinó a les classes de música i dansa. Avis i pares, porteu els nens i nenes als cursets de sardanes que organitzen les entitats sardanistes, ¡que són gratuïts! Tindreu els néts i els fills col·locats, aprendran música, encara que sigui d’oïda, i aprendran a ballar la sardana, la dansa més bella de totes les danses. I sense pagar ni un euro! Només us demanaran, ei! si no es massa demanar, que almenys un cop al mes els acompanyeu a la ballada del diumenge perquè puguin practicar en directe, al so de la cobla i fent una gran rotllana.\nVes per on, potser aquesta crisi, farà algun bé a la sardana.\nLa casa de la Companyia d'Aigües\nLa casa de la meva infància\nera un casalot gran i fred.\nAls baixos hi regnava l’aigua\nque per canals i comportes\nalimentava carrers i cases.\nA sobre, al terrat, hi havia\ndos grans dipòsits de reserva.\nA la nit m’adormia sentint\nla remor monòtona de l’aigua\nque els omplia constantment.\nAra és tot el contrari.\nEl soroll de l’aigua em desperta\nal seu pas per les canonades\nalimentant la dutxa matinal\no per l’estrèpit de la descàrrega\ndel dipòsit d’algun wàter.\nRemor d’aigua en les meves nits\nque abans m’adormia i ara em desvetlla.\nPublicat per Anònim a 3:45 2 comentaris:\nEscoltant el poeta\nLes paraules sortien del vers\nigual que coloms missatgers\nllançats vers l’horitzó.\nEsteses les ales giravoltaven\ni, un cop ben orientades,\nfeien cercle al nostre entorn.\nEnmig de la riquesa dels mots\ncorpresos per un fregar de dits,\nper uns mots a cau d’orella,\nper un lleu contacte del cos.\nEnmig d’un rosari d’emocions,\ni les grans paraules de sempre:\nesperança, realitat, dolor,\nnostàlgia, il·lusió, amor...\nEnmig d’un silenci ple de paraules,\nevocant sensacions compartides\nretíem, amb un picar de mans,\nel nostre homenatge al poeta.\nI per la força del desig,\nels mots tornaven al seu lloc\nrefent de bell nou el poema,\nara però, amb un nou títol:\nEl poeta, tu i jo.\nLa intervenció, fa uns dies, en un Telenotícies de TV3 d’una destacada política del Partit Popular em va deixar bocabadat. En relació a les negociacions sobre el finançament, i als seus possibles acords finals, deia que la converses del govern espanyol amb els representants polítics catalans li sonaven a sardana. Que la paraula sardana apareixés en un Telenotícies i en boca d’una política del PP era ja el súmmum de la estrambòtica i rocambolesca situació en que es troba aquest afer, i que consisteix en incomplir de manera reiterada per la via dels acords polítics, la decisió democràtica expressada a les urnes en referèndum pels catalans, i avalada, el seu dia, pel govern espanyol. Tornem, però, a la paraula sardana pronunciada per la política del Partit Popular en relació a les negociacions del finançament. Els confesso que de seguida vaig pensar que aquesta expressió faria fortuna i que aviat seria emprada pels polítics catalans per a referir-se-hi, evidentment, en sentit contrari. I, efectivament, així ha estat. Si han estat atents als informatius hauran pogut sentir com algun destacat representat polític i membre d’un partit que governa a la Generalitat s’ha referit a les manifestacions de la representant del PP argumentant que de fórmula sardana pel finançament, res de res. Cosa aquesta que hem d’interpretar com que ens ve a dir que aquí no estem per aquestes definicions nostrades i que el què volem és que es compleixin els acords estatutaris. No és la meva intenció, ni és aquest l’espai adequat, per discutir sobre la qüestió. Que els acords finals sobre el finançament no seran els que Catalunya es mereix i necessita em sembla que vistes les actituds al respecte dels nostres representants polítics, al govern i a la oposició, ho podem donar per fet. També voldria deixar clar que si em refereixo, des d’un programa sardanista, a aquesta qüestió no és per fer política sinó per defensar els interessos econòmics de Catalunya que, no ho oblidi ningú, afecten als recursos destinats a la cultura i, en conseqüència, a la cultura tradicional i popular i, per tant, a la sardana. Però voldria, finalment, insistir en la qüestió semàntica. En la paraula sardana. Una paraula que identifica una música, una dansa, que ofereix elements simbòlics de gran vàlua que els nostres polítics són incapaços de pronunciar en públic com a sinònim d’unió, de germanor, de solidaritat, d’identitat. Una expressió, sardana, que ha de posar en circulació política una espanyola del PP i que els polítics catalans, incomprensiblement, no utilitzen ni simbolitzen, possiblement per desdeny o per considerar-la folklòrica i, només, una expressió d’estar per casa. I, així, ens va.\nPublicat per Anònim a 1:07 Cap comentari:\nSóc presoner de mi mateix.\nVull escriure el meu poema\nobrint el forrellat que tanca,\ncaptives, totes les paraules.\nÉs un esforç d’abast titànic,\nuna lluita per subsistir.\nPerò els mots es resisteixen\na ser emprats en captiveri.\nA poc a poc i amb insistència\nel vers es va fent present\nemergint entre murs i reixes\ncom un ferm missatge de pau.\nPer fi he escrit el poema\ni he guanyat la llibertat.\nPublicat per Anònim a 5:36 Cap comentari:\nSi el darrer comentari de l’any 2008 el dedicàvem a un breu anàlisi estadístic de l’activitat de l’any, podríem dedicar aquest primer a resumir, a manera d’un breu decàleg d’intencions, el què esperem, sardanísticament parlant, que ens depari aquest nou any 2009.\n1. Per a una millor difusió i en recerca de més públic insistir en la conveniència d’incloure la sardana dins la programació d’actes festius, sense oblidar l’organització exclusiva d’aplecs i audicions quan les circumstàncies ho requereixin.\n2. Que prossegueixin les edicions de revistes, llibres i gravacions de qualitat i que els sardanistes les comprin.\n3. Que les cobles no professionals aconsegueixin una fórmula d’actuació-remuneració que permeti el seu normal desenvolupament i pervivència.\n4. Que les entitats i la SGAE facin possible que els compositors de sardanes tinguin garantits els seus drets d’autor.\n5. Que les emissores de ràdio incloguin en la programació normal música de cobla i no la tinguin marginada només a espais específics.\n6. Que la premsa escrita d’abast nacional s’ocupi més de la informació sardanista.\n7. Que la Televisió de Catalunya ho sigui de veritat, que es deixi de complexos i que no segueixi marginant la informació i retransmissió d’actes amb la sardana i la cobla com a protagonistes.\n8. Que les institucions de govern destinin més recursos a la promoció i difusió de la cultura popular i, per tant, de la sardana, com a signe d’identitat del país que representen.\n9. Que la renovació als concursos de colles no quedi limitada només al vestuari i que s’aconsegueixi el binomi competició-participació per així aconseguir de superar el moment crític pel qual travessen.\n10. Que els dirigents sardanistes siguin els primers a creure en el futur de la sardana i substitueixin el pessimisme per l’optimisme, un optimisme si es vol basat en la realitat actual i que, els que es diuen sardanistes, ho demostrin participant i col·laborant econòmicament.\nEsperem que d’aquí a un any puguem fer un balanç ben positiu sobre el compliment d’aquest decàleg de bones intencions.\nQue tinguin un bon cap de setmana


Anoia (comarca) : Wikis (The Full Wiki)\nMore info on Anoia (comarca)\nAnoia (comarca): Wikis\nFor the Italian commune, see Anoia, Italy.\n— Comarca —\nArgençola, Bellprat, El Bruc, Cabrera d'Igualada, Calaf, Calonge de Segarra, Capellades, Carme, Castellfollit de Riubregós, Castellolí, Copons, Els Hostalets de Pierola, Igualada, Jorba, La Llacuna, Masquefa, Montmaneu, Òdena, Orpí, Piera, La Pobla de Claramunt, Els Prats de Rei, Pujalt, Rubió, Sant Martí Sesgueioles, Sant Martí de Tous, Sant Pere Sallavinera, Santa Margarida de Montbui, Santa Maria de Miralles, La Torre de Claramunt, Vallbona d'Anoia, Veciana, Vilanova del Camí\n866.6 km2 (334.6 sq mi)\n107.9/km2 (279.5/sq mi)\nAnoia is a comarca (county) in central Catalonia, Spain, with its capital at Igualada.\nThe comarca of l'Anoia is irrigated by the Anoia River; the leading industry is the making of paper.\nTo the north are Solsonès and Bages, to the west, Baix Llobregat to the south Baix Penedès and Alt Camp, and to the east Conca de Barberà and Segarra.\nPopulations are for 2001.\nArgençola - pop. 202\nBellprat - pop. 92\nEl Bruc - pop. 1379\nCabrera d'Igualada - pop. 727\nCalaf - pop. 3110\nCalonge de Segarra - pop. 192\nCapellades - pop. 5111\nCarme - pop. 721\nCastellfollit de Riubregós - pop. 217\nCastellolí - pop. 441\nCopons - pop. 281\nEls Hostalets de Pierola - pop. 1611\nIgualada - pop. 34391\nJorba - pop. 599\nLa Llacuna - pop. 884\nMasquefa - pop. 6209\nMontmaneu - pop. 193\nÒdena - pop. 2737\nOrpí - pop. 145\nPiera - pop. 10869\nLa Pobla de Claramunt - pop. 1874\nEls Prats de Rei - pop. 530\nPujalt - pop. 191\nRubió - pop. 131\nSant Martí Sesgueioles - pop. 350\nSant Martí de Tous - pop. 1037\nSant Pere Sallavinera - pop. 153\nSanta Margarida de Montbui - pop. 9236\nSanta Maria de Miralles - pop. 102\nLa Torre de Claramunt - pop. 2794\nVallbona d'Anoia - pop. 1111\nVeciana - pop. 168\nVilanova del Camí - pop. 10793\nOfficial web site of the Consell Comarcal de l'Anoia (in Catalan)\nInformation on Anoia from the Generalitat de Catalunya (in Catalan)\nInformation on Anoia from the Institut d'Estadística de Catalunya (in Catalan)\nComarques of Autonomous Community of Catalonia\nAlt Camp · Alt Empordà · Alt Penedès · Alt Urgell · Alta Ribagorça · Anoia · Aran Valley · Bages · Baix Camp · Baix Ebre · Baix Empordà · Baix Llobregat · Baix Penedès · Barcelonès · Berguedà · Cerdanya · Conca de Barberà · Garraf · Garrigues · Garrotxa · Gironès · Maresme · Montsià · Noguera · Osona · Pallars Jussà · Pallars Sobirà · Pla de l'Estany · Pla d'Urgell · Priorat · Ribera d'Ebre · Ripollès · Segarra · Segrià · Selva · Solsonès · Tarragonès · Terra Alta · Urgell · Vallès Occidental · Vallès Oriental\nHistorical comarques of Northern Catalonia, France\nAlta Cerdanya · Capcir · Conflent · Rosselló · Vallespir\nCoordinates: 41°36′47″N 1°36′21″E / 41.61306°N 1.60583°E / 41.61306; 1.60583\nCategories: Catalonia geography stubs | Spain geography stubs | Anoia | Barcelona province\nOfficial web site of the Consell Comarcal de l'Anoia (in Catalan) - Consell Comarcal de l`Anoia


Fotomural de Edvard Munch. Noche de verano, Inger en la playa\nNoche de verano, Inger en la playa\nNoche de verano, Inger en la playa. Fotomural de Edvard Munch\nNOCHE DE VERANO, INGER EN LA PLAYA ( Ref: 310101009150 )\nTítulo: Noche de verano, Inger en la playa


AMPA Frederic Mistral: PROPER DIUMENGE VERD: 3 ABRIL 2016\nTOTS ELS RACONS D'UNA ESCOLA SÓN ESPAIS EDUCATIUS, CUIDEM-LOS!\nEl proper 3 d'abril tindrà lloc el ja tradicional "Diumenge Verd" en el que realitzarem diverses tasques per posar guapa la nostra escola. Aquest any les tasques proposades per la direcció del centre són pintar:\nIniciarem la jornada de pintura a les 10.30h, però no tot serà treballar. A les 14.30h dinarem tots plegats al pati de l'escola fent un picnic, sempre i quan el temps ho permeti. Cada família ha de portar el seu menjar de casa.\nInscripcions: per facilitar l'organzació de l'activitat us demanem que confirmeu la vostra assistència per mail o presencialment a la sala de l'AMPA. Els nens i nenes hauran de venir acompanyats/des d'un adult\nPublicado por AMPA en 1:44\nEtiquetas: Diumenge Verd


Erawan Place Tak Tailàndia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nErawan Place1/9 Rathaburana Road., Mae Sot, Tak, Tailàndia, 63110 - Veure al mapaBé6,1Basada en5comentarisErawan PlaceVeure més fotosBanyVeure més fotosVeure totes les 8 fotosPuntuació de la ubicació 6,4Veure al mapa6,4UbicacióParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionsaire condicionattransport hotel/aeroportRestaurants\nSobre l'allotjamentDescripcióDissenyat tant per oci com per negoci, Erawan Place està situat idealment a Mae Sot; una de les localitzacions més populars de la ciutat. L'hotel és a del centre de la ciutat i permet accedir a les instal.lacions més importants de la ciutat. No és menys excepcional el fàcil accés que té l'hotel a les incontables atraccions i llocs d'interès de la ciutat com Mae Sot. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Erawan Place és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, servei d'habitacions, transport hotel/aeroport, restaurant per garantir el més gran comfort possible als seus clients. Entri en una de les 44 habitacions i escapi de l'estrès del dia amb una ampla gama de comoditats com accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, aire condicionat, balcó/terrassa. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Erawan Place és una selecció idònia per a la vostra estada a Tak.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Desplaçamentaparcament de cotxestransport hotel/aeroport Àpats, begudes i refrigeriRestaurantsservei d'habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaire condicionathabitacions per a no fumadorsTV satèl•lit/cableaparell de televisiónevera empolles d'aigua de cortesiaplat de dutxa Idiomes ParlatsTailandès Mostra MenysPolítiquesNens i llits supletorisNens de 0 a 9 any [inclosos]Gratuït si s'usen els llits existents.Els llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésInformació útilEntrada/SortidaHorari d'entrada des de: 02:00 PMHorari de sortida fins a: 12:00 PMRecepció oberta fins a les : 12:00 AML'allotjamentNombre de plantes: 4Nombre d'habitacions: 44Mostrar més


En alguns països aquests bovins s’han convertit en una alternativa per fer teràpies psicològiques\n5 min. Naples (Nova York) 15/09/2019 19:42\n987x555 Es creu que les vaques poden detectar les emocions humanes i actuar en conseqüència.\nEs creu que les vaques poden detectar les emocions humanes i actuar en conseqüència. / GETTY\nELISA MALA (THE NEW YORK TIMES)\nTot i que no té cap llicenciatura en psicologia, el talent natural de la Bella l’ha convertit en una terapeuta excel·lent: és tranquil·la, accepta amb paciència una gran varietat de personalitats i n’escolta els problemes sense emetre cap mena de judici.\nEl cow cuddling [que es podria traduir com abraçar vaques ] convida els humans a interactuar amb aquests animals de granja i cuidar-los, raspallant-los el pelatge i parlant-los. L’experiència és semblant a la teràpia equina però amb una diferència que canvia totes les regles del joc: els cavalls tendeixen a estar drets, mentre que les vaques jeuen a l’herba de manera espontània mentre masteguen el gra, i això permet que els humans puguin seure al costat seu i abraçar-les amb més comoditat.\n“Veus que quieta que es queda?”, comenta Suzanne Vullers, de 51 anys, una comptable que es va convertir en terapeuta equina i que codirigeix un bed and breakfast amb el seu marit, Rudi Vullers, també de 51 anys. “Això és el que busquem”, afegeix.\nProvinents de la ciutat rural de Reuver, als Països Baixos, aquesta parella va descobrir fa uns anys el koe knuffelen, que significa abraçar les vaques en neerlandès, durant una visita a la seva terra natal. En alguns indrets dels Països Baixos hi ha granges que ofereixen la possibilitat d’acaronar les vaques com a part de les seves visites de mig dia, una opció que forma part d’un moviment més ampli que té per objectiu connectar les persones amb l’estil de vida del camp. De fet, al port de Rotterdam s’ha obert una granja lletera flotant que convida a visitar les vaques.\nFa poc més d’una dècada, el 2007, el matrimoni va decidir canviar de vida i establir una botiga agrícola a Naples, a l’estat de Nova York. Però va ser el maig del 2018 quan van adquirir la Bonnie i la Bella, dues vaques que van seleccionar per la seva personalitat dòcil i perquè no tenien cornamenta. “Moltes vaques no serveixen per a l’ofici -comenta el Rudi-, et poden perseguir pel camp”.\nLes sessions de carícies de vaques tenen una hora de durada i un preu de 75 dòlars per parella i hora, encara que hi ha un límit de dues sessions per dia, amb un màxim de quatre participants cada vegada. “No és un zoològic de mascotes”, diu la Suzanne, encara que en certa manera els animals són mascotes, perquè no els utilitzen ni crien per fer-ne carn o productes lactis. “Aquestes noies poden viure una vida natural”, afegeix.\nCada sessió la supervisen dues persones: un terapeuta equí, generalment la Suzanne, que pot llegir l’estat d’ànim dels animals per garantir una interacció segura i positiva amb els nous amics, i un segon supervisor que vigila els altres animals. Cap dels dos té el títol de psicologia, però això no és cap problema: “Sigui el que sigui pel que estan passant, les persones no n’han de parlar ”, comenta la senyora Vullers. “No és com la teràpia, oi?”\nIgual que passa amb altres tipus de teràpies, l’objectiu és que els visitants fomentin la confiança, l’empatia i la connexió amb les vaques i les seves pròpies emocions. I, com passa en qualsevol altre tipus de tractament terapèutic, tampoc hi ha garanties d’èxit: “No estan entrenades perquè s’ajeguin”, recorda la Suzanne.\nFa poques setmanes quatre persones van anar fins a la granja del matrimoni amb l’objectiu d’abraçar les bèsties. “¿Conduir cinc hores per abraçar una vaca?”, es preguntava Karen Hudson, una de les participants, que va assistir a una sessió amb la seva filla, de 27 anys. Abans de començar, la senyora Vullers va acompanyar fins al camp les dues dones, que estaven emocionades però amb reserves, i com sempre fa amb els nous visitants els va donar alguns consells perquè tinguessin una bona experiència. “Postura 0, no postura X”, els recomanava, una manera de dir que cal “arrodonir el cos” per semblar menys amenaçant. També aconsellava caminar fins a les espatlles de la vaca, en lloc de les anques. “La roba també és important”, afegia, perquè “poden bavejar”. I més val dur sempre sabates tancades. Unes altres recomanacions que la senyora Vullers sol donar és que és millor situar-se de costat a l’animal i “respectar en tot moment què vol i què et vol donar”. I un últim consell d’or: mantenir-se en calma. “Com més relaxat estiguis, millor t’anirà a tu i a la vaca”. De fet, assegura que gairebé sempre els cavalls i les vaques detecten les emocions humanes i hi responen en conseqüència.\nAl final del dia, i com a sorpresa, els grangers van convidar els participants a alimentar les vaques amb llaminadures de civada. Una activitat que va encantar tothom, encara que la senyora Hudson no va dubtar a remarcar que les llengües de les bèsties “són com paper de vidre”. Però la gran sorpresa final va ser que les vaques van jaure. D’aquesta manera, van oferir als participants el que realment havien vingut a experimentar: l’oportunitat de fer-los una càlida abraçada. Copyright The New York Times


Fotodepilació - Doctora Brasó\nLa Fotodepilació et permetrà aconseguir la pell sedosa i sense borrissol que sempre has somiat.\nEl Nordlys Ellipse SWT és una tecnologia innovadora que et garanteix resultats ràpids i segurs, a qualsevol zona del cos o rostre. De manera progressiva veuràs com el teu pèl desapareix dia a dia.\nEntre 4 i 6 sessions.\nEl pèl es redueix fins a un 77%. Resultats a llarg termini, fins i tot 10 anys després del tractament.\nLa Fotodepilació SWT ofereix resultats segurs, efectius i molt a llarg termini, fins i tot 10 anys després del tractament. La tecnologia Nordlys Ellipse SWT s’adapta a les característiques concretes dels cabells i la zona a tractar. De forma ràpida i pràcticament indolora, podràs començar a oblidar-te de la incomoditat de depilar-te constantment.\nLes candidates ideals per a Fotodepilació són aquelles dones que, tot i tenint la pell clareta, tenen un pèl gruixut i fosc. Com més fosc siguin els cabells i més clara la pell, més ràpid eliminarem el pèl.\nLa Fotodepilació amb SWT consisteix en l’aplicació de llum polsada Ellipse per destruir el fol·licle pilós o arrel de cada pèl. La llum aplicada als cabells arriba al fol·licle destruint-lo i evitant que torni a créixer un nou pèl. El nombre de sessions variarà segons com sigui el teu pèl i la zona a tractar.\nLa Fotodepilació és a molt llarg termini. Sessió rere sessió, la quantitat de pèl s’anirà reduint fins a desaparèixer del tot. La teva pell quedarà suau i sense marques.\nLa depilació amb SWT és ràpida i senzilla. La recuperació és immediata i no interfereix en el dia a dia. Passats uns 15 dies notaràs com el pèl de la zona tractada comença a caure.\nLes complicacions no són freqüents.\nSegueix de manera curosa les instruccions dels nostres especialistes, tant abans com després del tractament. Ells són la teva major garantia.


SOBRE DRETS LINGÜÍSTICS, DRETA I ESQUERRA - Fundació Nexe\nSOBRE DRETS LINGÜÍSTICS, DRETA I ESQUERRA\ndret a l'ús\nLab d'Identitat i Cultura\nPer Francesc J. Hernàndez\nAl meu parer, quan s’argumenta sobre drets lingüístics no és infreqüent que persones d’esquerres concedisquen inadvertidament dos arguments a la dreta. Comentaré aquests dos arguments, però abans faré algunes precisions sobre la noció de dret.\nCrec quela posició tradicional de l’esquerra, des del jacobinisme i el socialisme, és entendre que la proclamació dels drets i la constitució dels Estats moderns és un mateix acte: els Estats es constitueixen quan proclamen i garanteixen els drets de la seua ciutadania. Per això, les constitucions s’obrin amb el capítol de drets (seguit lògicament del de deures) i els Estats que no poden garantir els drets de la ciutadania els considerem Estats fallits. Cal recordar que la posició de la dreta política era determinar els drets a partir de la natura humana: els drets eren de l’ésser humà, no del ciutadà, argument que pretenia protegir la propietat privada (millor dit: els seus propietaris) front a les pretensions socialistes o comunistes i que trobava suport en les concepcions eclesiàstiques. Pense que, històricament, acabà imposant-se la perspectiva socialista (per això, per exemple, la Constitució del 78 fa predominar la funció social sobre el dret a la propietat, art. 33), però que recentment s’ha diluït això a partir de dues argumentacions que consideraré més endavant. D’aquesta determinació històrica es pot deduir una definició provisional: dret és allò que puc reclamar davant l’Estat quan considere que és conculcat. Soc professor i si, per exemple, alguna persona entrebanca el meu dret a la llibertat de càtedra (CE art. 20), aleshores presentaré la corresponent denúncia davant de les autoritats judicials, perquè en tinc dret. Entés així, el lector pot preguntar-se què passa, per exemple, amb el dret al treball o amb el dret a la vivenda, en què consisteix aleshores l’apel·lació a l’Estat? M’ha de proporcionar una ocupació o un habitatge? Lògicament, no. Si ho fa és perquè és un Estat social, no perquè és un Estat de dret. Els drets al treball o a la vivenda no impliquen que l’Estat me’ls proporcione, sinó que, cas de posseir-los (atenció que escric posseir-los i no ser-ne propietari), no podré ser privat injustament d’ells. Per això hi ha una legislació laboral asimètrica (defensa, suposadament, la persona ocupada front a l’ocupador) i no es pot desnonar ningú sense resolució judicial. Per tant, mantindré la definició provisional: dret és allò que si és conculcat puc recórrer a l’Estat. Anem ja amb la primera confusió que promou la dreta.\nUna i altra vegada, amb una contumàcia exasperant, la dreta argumenta sobre drets lingüístics des de la confusió entre “ús” i “competència” lingüístics. La seua fal·làcia és que la llibertat de competència es dedueix de la llibertat d’ús. I açò és simplement una mentira, que es pot descobrir amb una mínima explicació històrica. Respecte de l’ús, els Estats garanteixen la llibertat d’ús lingüístic, explícitament arreplegada al nostre Estatut d’Autonomia (art. 6.3 i 4). No pot ser d’una altra manera, perquè un Estat que imposara un ús lingüístic a la seua ciutadania seria una dictadura (de la qual cosa hi ha una biblioteca d’exemples històrics). La qüestió crucial, que la dreta ignora interessadament, són les característiques específiques del, diguem-ne, “dret a la competència”, que no és més que una extensió del “dret a l’educació”. I ací està el moll de l’os.\nResulta trivial que els drets d’una persona representen deures per a les altres. Però en el cas del dret a l’educació es dona una característica única: el dret d’una persona suposa un deure per a la mateixa persona. Per això, des de la Declaració Universal de Drets Humans, el dret a l’educació comporta l’ensenyament obligatori. Açò no és més que la conseqüència de la definició moderna de la societat, que pren la forma de l’Estat com a resultat d’un contracte social. Aleshores, ningú pot estar fora del pacte i necessitem un mecanisme per incorporar les noves generacions al contracte social: l’educació. A l’Estat espanyol, els continguts d’aquesta educació estan determinats per l’Estat des de fa més de dos segles i lògicament les seues decisions tenen preeminència sobre l’eventual voluntat dels progenitors de desescolaritzar els seus fills, com han ratificat els tribunals europeu i espanyol. I en aquest punt és on cal establir amb precisió l’argument de l’esquerra i la defensa de la nostra llengua.\nLes persones no som lliures per determinar les competències que ens fan membres del pacte social; aquesta és una competència (perdoneu la redundància) de l’Estat, que la determina segons el seu teixit normatiu. Una persona no pot ser “eximida” dels seus drets (ni dels seues deures) per la seua voluntat mentre ostente la condició de ciutadà perquè precisament ser ciutadà d’un Estat vol dir disposar d’uns drets proclamats pel mateix Estat, que es constitueix en l’acte de proclamar-los. Per tant, no està sotmés a l’arbitri personal si un té el deure de saber castellà (CE art. 3.1) o si un estudiant, en concloure l’ensenyament obligatori, ha de saber valencià i castellà al mateix nivell, amb competència oral i escrita (LUEV, art. 19.2). Està sotmés a l’arbitri personal només l’ús que en faça –o no– una vegada siga competent. I aquest, fins i tot, té algunes limitacions.\nFonamentalment hi ha dos tipus de limitacions, però que, al meu parer, ja no afecten a la índole normativa dels drets, tal i com estan establerts. En primer lloc, la condició de l’ús lingüístic d’una persona és la competència lingüística dels seus interlocutors. Per tant, per garantir la llibertat d’ús d’una persona d’aquelles llengües que té dret a emprar s’hauria de garantir la competència de les altres persones. I aquesta garantia, en el nostre cas, és asimètrica, perquè, com he explicat, està arreplegada preceptivament de manera absoluta en el cas del castellà, però de manera relativa en el cas del valencià (només referida al cicle d’ensenyament obligatori). Si realment s’acomplira aquesta previsió (la ciutadania fora competent en valencià i castellà en concloure l’educació obligatòria), realment no en faria falta més. Però com que no s’acompleix (com acrediten les enquestes demolingüístiques, davant la passivitat de la fiscalia que hauria de vetllar pels drets dels menors), l’Estat es veu obligat a establir la competència preceptiva, si més no en aquells àmbits sota el seu control directe (el funcionariat i els serveis públics). Per això, per posar un exemple, un metge d’atenció primària ha de saber medicina, valencià i castellà, a fi de satisfer el dret a la salut i el dret a l’ús lingüístic d’un pacient. I tant vulnera els drets del pacient que no sàpiga valencià o castellà, com que no sàpiga medicina. La segona limitació, ben lògica d’altra banda, és que en el procés d’aprenentatge de les llengües, quina siga la llengua vehicular no és una determinació aliena a la mateixa pràctica didàctica. Per això, la determinació ministerial de quotes de castellà vehicular (LOMQE, llei Wert, disp. add. 38a) té el mateix sentit que si el ministeri de sanitat establira el percentatge de paracetamol que diàriament ha de receptar el metge de l’exemple, val a dir, cap sentit.\nEn síntesi, front a la interessada confusió de la dreta d’ús i competències (que enuncia fal·làcies del tipus: “tinc dret a no usar el valencià, per tal no he d’aprendre’l”), considere que l’esquerra ha de ser escrupolosa en argumentar que el dret a l’educació, o millor encara després de la Carta dels Drets Fonamentals de la Unió Europea “el dret a l’educació i a l’accés a la formació professional i permanent” (art. 14.1), comporta la capacitat i preeminència de l’Estat per determinar les competències lingüístiques dels individus.\nFreqüentment les persones d’esquerres tampoc no s’adonen del que hi ha darrere de la fal·làcia que acabe d’enunciar: “el meu dret passa per damunt dels preceptes de l’Estat”. Aquesta frase no és més que l’actualització de la vella defensa eclesiàstica de la propietat privada, però reformulada ara amb les premisses del liberalisme. És a dir: no es volen els preceptes de l’Estat perquè senzillament no es vol l’Estat. I tant importuna que m’obliguen a aprendre valencià com a pagar impostos. El somni del (neo)liberalisme és la desaparició de l’Estat, el que passa per diluir els drets en valors (val a dir, preferències sense contingut normatiu). Però això, que hauria d’estar clar, de vegades queda confús en els arguments de l’esquerra per dues línies de pensament que he d’exposar i criticar.\na) El primer tipus d’argument que de vegades persones de l’esquerra concedeixen inadvertidament, tot enfortint l’entrellat (neo)liberal, el podríem anomenar l’argument de l’ànima bona. En posaré un exemple. Mèxic proclama en la seua constitució el “dret” de les persones a “ingresar a las instituciones educativas en sus distintos tipos y modalidades” (art. 30). És fàcil pensar que la voluntat dels legisladors mexicans era combatre l’analfabetisme i la baixa formació quan redactaren aquest text. Però què passa si una persona no és admesa, per exemple, en la universitat? Pot apel·lar a l’Estat? Pot reclamar d’un jutge que defense el seu dret conculcat? Pot denunciar a la policia que no ha pogut ingressar? Lògicament, no. Podríem pensar, doncs, que proclamar drets que no es poden defensar efectivament quan són conculcats l’únic que significa és una degradació de la mateixa noció de dret i la seua conversió en un valor, en una cosa preferible. El problema no és que aitals formulacions siguen una versió del pensament màgic; el problema és que són una versió del pensament (neo)liberal.\nb) El segon tipus d’argument, que anomenaré d’allò alié, té a veure amb la noció d’Estat. Dècades de propaganda liberal han tingut l’efecte de desprestigiar l’Estat fins al punt de considerar-lo sinònim de cosa negativa o, si més no, aliena. Així, es repeteix una i altra vegada el vell truc de policia bo – policia dolent sub specie: govern – Estat; el govern és nostre, l’Estat dels altres. Si a això afegim la tradició anarquista de l’esquerra, resulta freqüent que s’escolten, pronunciats amb una certa enyorança, arguments del tipus: la garantia dels drets lingüístics és un altre Estat, perquè aquest ens és alié. No estic qüestionant el nacionalisme com a opció política legítima, simplement estic reclamant l’atenció sobre un desplaçament conceptual tan utòpic com el primer tipus d’argument i que coincideix paradoxalment amb la tradició de dretes: hi ha dret sense Estats.\nUna derivada d’aquest debat té a veure amb la comprensió dels drets humans. Els Estats es comprometen mitjançant acords i tractats internacionals o simplement per la seua pràctica administrativa a ampliar aquells drets que proclamen per a la seua ciutadania a altres persones, o fins i tot a sotmetre’s a la jurisdicció de tribunals supranacionals, i està bé que siga així. Per això un immigrant té dret a tramitar la condició de refugiat o està protegit per una conselleria de sanitat “universal”. Altre exemple: cap persona dubtaria que està molt bé que el 016 puga atendre víctimes de violència de gènere en 90 llengües, però aquesta ampliació hauria de considerar-se d’un nivell preceptiu inferior al fet que un pacient siga atés en valencià en el seu centre d’atenció primària. Però cal distingir acuradament la voluntat d’ampliar els drets, d’universalitzar-los, o l’enunciació d’altres de nous com a reivindicació, de la creença que ja es disposa d’aitals drets per la condició humana, al marge de l’Estat del qual un és ciutadà, que és precisament l’argument reiterat de la dreta.\nCom a síntesi final: no s’ha de confondre el dret a l’ús i el dret (i el deure) de la competència, ni tampoc hi ha drets sense Estat. El dret a l’ús no eximeix de la competència, ni aquesta és opcional. Els drets no són valors, sinó una cosa molt més important. Ramón Llull ho va dir millor: “Dret és acte reglat en l’home habituat de justícia”.\nEs pot comprovar com argumenta fal·laçment la dreta, confonent competència i ús, en aquest article de la senyora Ortiz del PP.\nFrancesc J. Hernàndez és professor de sociologia de la Universitat de València, col·laborador de la Fund. Nexe on ha publicat El Tio Canya ha mort.


Ajuntament i Generalitat programen la construcció de més centres escolars a Vilafranca\nL'alcalde de Vilafranca del Penedès, Joan Aguado, i la regidora d'Educació, Lourdes Sànchez, han començat a treballar conjuntament amb la delegada del Departament d'Ensenyament de la Generalitat, Aurora Danés, sobre les necessitats de futur de la ciutat pel que fa a infraestructures d'Ensenyament. Entre altres coses, ja han acordat la creació d'una comissió mixta per analitzar immediatament les necessitats d'equipaments docents i fer una programació per a la seva construcció.\nL'Ajuntament de Vilafranca demana la construcció d'una nova escola de primària i ha tornat a repetir l'oferta de cessió de terrenys a la zona de la Girada per a la construcció d'un nou institut de secundària. La delegada territorial del Departament d'Ensenyament de la Generalitat, Aurora Danés, ha recordat que actualment encara hi ha places lliures a les escoles de Vilafranca sobretot de primària i, per tant, no cal la construcció immediata d'un nou centre. El més viable és esperar per contrastar les dades per totes parts, però Danés està disposada a començar a definir el projecte de construcció d'un nou centre de secundària. L'ajuntament també ha plantejat la proposta de trasllat de l'escola Estalella Graells. S'han analitzat tots els factors que això comporta i s'ha acordat que s'estudiarà el tema en profunditat. L'alcalde i la regidora creuen que la Generalitat ha de tenir en compte la decisió de l'equip de govern local de construir una nova llar d'infants i, per això, han demanat el suport financer del Departament d'Ensenyament, cosa que, segons l'equip de govern ha tingut una acollida positiva per part de la delegada d'Ensenyament de la Generalitat.


Introducció al Coaching Integratiu 2016 | Coworking Xammar\nINSTITUT INTEGRATIU presenta el seu nou curs de Coaching Integratiu 2016, enfocat a treballar vivencialment els continguts bàsics de Coaching amb enfocament integratiu i al treball personal de cada alumne, donat l’essencial en aquest enfocament de la relació interpersonal i del mateix autoconeixement del Coach.\nEl seu programa, dirigit a tots aquells professionals d’ajuda en general que vulguin introduir-se al Coaching com metodologia d’acompanyament (formadors, terapèutes, professionals de la salut, educadors, treballadors socials, responsables de recursos humans i organitzacions) i a tota persona interessada en les noves aplicacions del Coaching tant en l’àmbit personal com professional, introdueix els principis i competències bàsiques del Coaching tals com la definició d’objectius, generació de relacions de confiança i la comunicació afectiva, integrant a si mateix la base de la Gestalt, la pràctica de la meditació utilitzant tècniques corporals com base del desenvolupament personal i del cultiu de l’estat Coach.\n-Introducció al Coaching: història i definició.\n-Aplicacions i diferències amb altres metodologies d’acompanyament, aprenentatge i canvi.\n-Tipus i estils de Coaching.\n-Disseny d’Objetius. Estat actual-Estat desitjat.\n-El poder de les creences: creences i objectius.\n-Ecologia i àrees de vida.\n-Actituds del coach: Conscience, Opening, Attention, Connected, Hold.\n-Comunicació eficaç en Coaching: atenció i calibratge, rapport i contacte, acomparar i liderar.\n-Gestió de les emocions bàsiques.\nLa metodologia de l’Institut Integratiu és vivencial i experiencial. Part d’un treball personal interior, un treball relacional amb el grup i una integració de les diferents parts de la persona sota la guia i supervisió dels tutors i dels diferents professionals que conformen la formació a Teràpia Gestalt.\nPer a més informació, podeu visitar la seva web corporativa a institut-integratiu.com i/o podeu inscriure al curs fent click aquí\nDoble taller pràctic de disseny i programació web


Montero: El PP "no tiene una lucha decidida" por el feminismo\nMontero: El PP «no tiene una lucha decidida» por el feminismo\nLa portavoz del Gobierno y ministra de Hacienda, María Jesús Montero, ha señalado que «es evidente que la llegada de Vox en los apoyos a los gobiernos autonómicos está haciendo que el PP no tenga una lucha decidida» por el feminismo, sino todo lo contrario, «se le ve el plumero», y es una cuestión que «entregan con facilidad solo por mantenerse en el poder».\nAsí ha respondido la ministra en declaraciones a los periodistas en Sevilla, donde ha asistido a la presentación del libro ‘Al amparo del feminismo’, de Amparo Rubiales y Octavio Salazar, al ser preguntada si considera que con el Gobierno del PP y Cs en Andalucía ha habido un «retroceso» en la lucha del feminismo, a lo que ha respondido que «sin duda».\n«Hoy venimos justamente para reivindicar el feminismo y trasladar que no se puede producir ningún tipo de retroceso», ha señalado Montero, quien ha añadido que «es evidente que la llegada de Vox en los apoyos a los gobiernos autonómicos y en su discurso habitual está haciendo que el PP no tenga una lucha decidida en esta materia», sino todo lo contrario, «se le ve el plumero, respecto a que cuestiones como el pin parental o que tienen que ver con debilitar lugares donde se atiende a las mujeres víctimas de violencia de género, realmente sea una cuestión que entregan con una facilidad solo por mantenerse en el poder».\nDe este modo, Montero asegura que «hay que estar muy alertas en lugares como Andalucía, donde gobierna la derecha, y en otros entornos, porque no podemos permitirnos no solo dar un paso atrás, sino no avanzar».\nAdemás, Montero ha destacado que Amparo Rubiales «es maestra del conjunto de la mujeres en materia de feminismo», para añadir que «ha dado pasos a lo largo de su vida que permiten tomarla como referencia no solo de las mujeres del partido socialista, sino también de las mujeres de la izquierda y del conjunto del feminismo», ha subrayado.\nArtículo siguienteExtinguido el incendio forestal de Santiago, tras quemar 40 hectáreas


A presó per robar en dos comerços de Blanes - RÀDIO MARINA 100.3 | RÀDIO MARINA, sempre al teu costat\nA presó per robar en dos comerços de Blanes\nEls Mossos d’Esquadra han detingut un home de 21 anys i veí de Lloret de Mar (Selva) com a presumpte autor de dos delictes de robatori amb força en una fleca i un restaurant de Blanes (Selva). El primer dels fets va succeir el 3 de febrer en un forn situat al carrer Muralla d’aquesta localitat. Quan l’encarregat es disposava a obrir l’establiment cap a les sis del matí, va trobar la porta d’entrada esbotzada. Tot i això, no havien sostret res de l’interior. Els Mossos d’Esquadra van obrir una investigació i van poder detenir el presumpte lladre el 10 de febrer.\nLa policia Local de Tordera ha informat que aquest cap de setmana han interceptat i detingut dues persones de nacionalitat romanesa per delicte de receptació. La investigació ja està en mans dels mossos d’esquadra, qui s’encarregaran de la gestió de la procedència del material intervingut


Història de Banyalbufar. Segles XIII-XVI – Lleonard Muntaner Editor\nJaume Albertí / Ramon Rosselló\nHistòria de Banyalbufar. Segles XIII-XVI\nAquesta Història de Banyalbufar narra els principals fets que s’esdevingueren al llarg dels segles xiii-xvi en aquesta vila mallorquina. Les menudeses de la vida quotidiana, els desembarcaments i assalts de moros i de pirates, les pestes i la fam són algunes de les coses que el lector podrà conèixer a través d’aquesta obra. Així mateix, els autors també insisteixen a mostrar-nos detalladament la seva població que, a més de comptar amb els habitants autòctons, sembla que comptava amb la presència d’esclaus de procedència diversa i d’alguns jueus. A la vegada, els autors mostren paral·lelament a la conformació de la vila (la construcció dels edificis més emblemàtics com l’església, els seus retaules i ornaments, entre d’altres) les contínues rivalitats entre Banyalbufar i Esporles, així com notícies d’interès relacionades amb l’agricultura, especialment amb el conreu de la vinya.\nHistòria de Banyalbufar. Segles XIII-XVI quantity\nPròleg de Baltasar Morey i Carbonell\nLlibres de la Nostra Terra / 14\nProcés contra Ponç Hug comte d’Empúries per pecat de sodomia\nHistòria d’Inca 1350-1516\nHistòria d’Esporles. Segles XIII-XVI\nI beneïren los aires. Noticiari de Bartomeu Ferragut sobre la ciutat i part forana de Mallorca (1747-1771)\nJosep Segura / Ramon Rosselló\nHistòria de Puigpunyent. Segles XIII-XVI


L’exalcalde de Santa Margarida de Montbui, Teo Romero (PSC), ja té data de celebració del judici que té pendent per presumptes irregularitats quan estava al capdavant del Fons Català de Cooperació al Desenvolupament. Serà el 5 de novembre a la secció 8a de l’Audiència de Barcelona. Concretament se l’acusa de presumpta malversació de fons públic, concretament de gastar-se 57.000 euros de les arques públiques de manera fraudulenta.\nCal recordar que l’acusació particular del Fons Català de Cooperació al Desenvolupament demana 8 anys i mig de presó i inhabilitació de càrrec públic per a Romero perquè entén que l’exalcalde, des de 2007 i fins 2010, va realitzar fins a 25 viatges per a tot el món durant els quals s’haurien efectuat visites turístiques i despeses que no tenien res a veure amb l’objectiu final del viatge, amb càrrec als diners públics. Segons l’acusació, s’hi trobarien reserves d’hotel de més dies dels previstos, viatges amb avió a zones turístiques dels països que visitava, i fins i tot consumicions en locals d’oci. La fiscalia demana tres anys i mig de presó i nou anys d’inhabilitació.\nTeo Romero sempre ha indicat que l’acusació respon a una campanya de difamació contra ell per part d’un membre del personal del FCCD, i ha insinuat en més d’una ocasió que darrere d’aquesta operació hi hauria interessos polítics.\nArticle anteriorAvui divendres comença un Mercat de Lletres que s’ubicarà a la Biblioteca\nPròxim articleLes fires, un pilar fonamental de l’activitat econòmica des de fa segles


Juliol | 2014 | La Poeteca\nRecital Trencaversos. Punt i seguit.\nEls alumnes de poesia del’Aula de Escritores es graduen el proper dijous a La Poeteca Cicle de Poesia de La Createca (Comte Borrell, 122) amb el recital Trencaversos, amb el que posen un punt i seguit a la seva producció poètica i amb el que el nostre cicle de poesia posarà també un punt i seguit a la seva programació fins al setembre.\nComptarem amb la recitació i els versos de Estefanía Martín, Miguel Pacha, Maite Mateo, Susanna G. Turigas, Vanessa Hernández, Prem Devagit, Noèlia M. Minouche, Irene Serrat Orús, Ana Ramírez Llaràs i Manel Oriol Tobal, autor també del cartell, i els presentarà la seva professora, Maria Antònia Massanet.\nGaleria d’imatges del recital d’EL Llop Ferotge, amb Eva Bussalleu i el Jorge i la Nadine Garralda\nEl passat dijous vam udolar amb El Llop Ferotge i l’Eva Bussalleu i la Nadine Garralda i el Jorge Garralda, ens va visitar la caputxeta vermella, vam emprovar-nos ulleres, menjàrem mores i fortune cookies i fins i tot a algú li va tocar un llibre. Un vespre ple de poesia i erotisme que ens va deixar imatges com aquestes:


22-12 Teatre-Fòrum: Perquè ens passa això a nosaltres? Parlem de racisme – CURCUMA COOPERATIVA\nVine a veure un peça de teatre fòrum i parlem de racisme!\nDIVENDRES 22/12 A LES 18H AL PALAU ALÓS\nUna peça teatral sobre racisme i com la institucionalització que l’alimenta es reencarna en les persones en la quotidianitat. Hi ha situacions que queden insensibilitzades però que generen dolor: controls arbitraris, prejudicis, passivitat i indiferència social, violència, etc. Vine a veure un «Sketch» per parlar del racisme.\nHa consistit en aboradar la intercuturalitat amb perspectiva de gènere a través del Teatre Social i Treball de Processos acabant amb la creacció d’una peça de teatre fòrum. Al taller hi han participat persones de dos col·lectius Mescladís i el Casal de Gent Gran del Carrer Comerç. Us convidem a la representació de la peça, on haurà un espai participatiu, facilitat per professionals, on el públic tindrà la possibilitat de compartir estratègies fer front a les problemàtiques que presenta la peça.\n• Explorar individualment la identitat al voltant del fet migratori i de gènere.\nPer segon any consecutiu Cúrcuma ha facilitat un taller sobre interculturalitat i perspectiva amb participants d’aquests dos col·lectius: Mescladís i Casal de Gent Gran del Carrer Comerç. Aquest vídeo mostra el procés de la primera edició del taller:\nEt convidem a venir a veure la peça i a participar del teatre fòrum.\n← 30-10//18-12 Taller d’Interculturalitat & Gènere 20-12 Teatre-Fòrum: El carrer és nostre, que es noti! Peça teatral i fòrum →


ApassionarT | Institut Rafael Campalans\nSi teniu davant dels vostres ulls un cartell que hi posi ApassionarT, i si us sentiu motivats per l’art, en les seves múltiples formes expressives, segurament que us cridarà l’atenció i no errareu pas massa el contingut, el que en diem popularment “de què va?”. Parla de passió per l'art, és clar.\nPer què diem tot això? Doncs perquè enguany, a l’institut, hem estrenat un crèdit variable que porta aquest nom. Forma part dels crèdits de 3r d’ESO i té com a objectiu potenciar la creativitat dels alumnes com una forma més de coneixement i d’aprenentatge. Els alumnes manipulen materials diversos (paper, llana, tela…) a fi de crear objectes que expressin, d’una banda emocions i, de l’altra mostrin la capacitat tècnica apresa per arribar a construir-los. Aquest crèdit no forma part del currículum de visual i plàstica -encara que hi tingui punts en comú-, sinó que en el marc de les matèries optatives aposta per l’expressió artística.\nAquesta fotografia que veieu és una mostra dels treballs que realitzen els alumnes en aquest crèdit.


Projecte de Georeferenciació de Llocs de memòria històrica (Mobile History Map) | INS La Romànica\nHa estat un repte, tant per al grup de 4B com per a la seva professora d’Història (jo mateixa), el fet de tirar-lo endavant, per diverses raons. S’han dedicat, aproximadament, 34 hores del curs a aquest projecte, però els esforços i els resultats creiem que prou s’ho valen. Des d’aquí, volem reconèixer públicament l’esforç i la vàlua del grup-classe.\nEl projecte ha estat l’excusa perfecte per aprendre a investigar, a treballar en equip i a organitzar-se, a georeferenciar en un mapa històric, a sintetitzar idees, a elaborar eixos cronològics on line, a crear galeries d’imatges i, per sobre de tot, a traslladar el procés d’aprenentatge fora de les parets del nostre institut.\nAquí i ara us en fem un resum, però qui estigui interessat en la part tècnica i organitzativa, pot consultar l’apartat Projectes de la pàgina web, on apareix més desenvolupat el projecte i també on podreu accedir als espais georeferenciats, a les aportacions fetes per l’alumnat i a totes les entrevistes enregistrades en vídeo. Aquí teniu l’enllaç:\nLa idea inicial, en el moment d’incorporar-nos al projecte, va ser la de treballar els “Llocs de memòria històrica a Barberà del Vallès”, amb l’objectiu d’endinsar-nos en la història local a través, sobre tot, de la història oral i la memòria històrica. En aquesta captura de pantalla podeu veure la georeferenciació de l’institut la Romànica i dels sis elements patrimonials geolocalitzats durant el projecte:\nLes Competències Bàsiques treballades s’han centrat en promoure competències bàsiques de diversos àmbits, com el social, el lingüístic, el digital i el personal i social.\nEl Projecte Mobile History Map forma part de la programació de l’Àmbit Social de 4t d’ESO (4B) i ha passat a complementar les activitats que ja fa l’alumnat de 4t d’ESO, referides a la de recerca històrica a través de fonts primàries orals, fent entrevistes a la gent gran del nostre municipi i relacionant els fets que els expliquin amb els continguts històrics treballats (polítics, econòmics, demogràfics, socials, culturals…).\nVan participar en el projecte un total de 27 alumnes de 4B, dividits en 6 grups de treball, és a dir, que la metodologia del projecte s’ha bastat en el treball cooperatiu.\nEn quan als objectius, com que no volem avorrir-vos, només us direm que vam fer nostres els objectius de mSchools i del projecte Llocs de memòria del Mobile History Map, a més a més dels dissenyats específicament per la professora per aquest projecte, tant curriculars com metodològics, a l’entorn de promoure el treball cooperatiu, fomentar la utilització de les noves tecnologies, aplicar les competències digitals a les ciències socials i a la recerca històrica i utilitzar els espais de memòria històrica com a element d’anàlisi i de coneixement social.\nLa temporització del projecte ha cobert tot el curs:\nAl primer trimestre és quan es van marcar els eixos de projecte, es van crear i registrar els grups de treball cooperatiu i es va haver de dur a terme una activitat per conèixer l’aplicació que utilitzaríem durant tot el projecte, és a dir, el Mobile History Map. D’aquesta primera fase va sortir com a resultat final la georeferenciació del nostre institut amb una presentació escrita i un vídeo de presentació de menys d’un minut. Tot i la seva brevetat, ha estat tot un repte, tant per la seva preparació i gravació com l’edició. Aquí el teniu:\nPer al tercer trimestre es va dur a terme la part més complexa i tècnica d’elaboració de les Aportacions que se’ns indicaven a les instruccions d’aquest projecte. Calia elaborar de cada element patrimonial, primerament, un text resumint la seva història, característiques formals i usos al llarg de la història; a continuació fer una o més entrevistes a persones relacionades amb el lloc de memòria escollit, per tal d’obtenir informacions de fonts primàries orals i, en el nostre cas, enregistrar en àudio i vídeo; també es va haver d’elaborar un eix cronològic amb tecnologia digital on-line; seguidament fer recerca d’aportacions d’altres persones i citar-ne correctament les fonts; i, per últim, van elaborar altres materials per enriquir el resultat final, com enquestes a la població, cerca de documentació, crear galeries d’imatges… i, una vegada acabat el projecte, van presentar cada grup a la resta de companys i companyes el seu procés de treball, els resultats obtinguts i van fer-ne una valoració. A continuació, teniu una galeria d’imatges de les presentacions i del procés de gravació de les entrevistes. Per finalitzar el projecte, tal i com se’ns demanava, vam dur a terme l’organització, enregistrament i edició d’un vídeo que ho resumís tot, que podreu veure al final de l’article.\nDurant el projecte, hem gaudit de diverses col·laboracions. De totes elles n’estem molt agraïts i agraïdes:\nPersones entrevistades: La col·laboració ha estat extraordinària. Gràcies!\nAssociació d’Història de Barberà del Vallès: ha assessorat l’alumnat sobre els elements patrimonials a treballar, ha ofert els contactes per a localitzar persones per a ser entrevistades relacionades amb cada element patrimonial i he posat el meu granet de sorra entrevistant-me com a membre de l’entitat.\nAjuntament de Barberà del Vallès: ha ofert el contacte per a poder entrevistar a una de les persones i en ha permès l’accés a un dels edificis patrimonials per poder fer un dels enregistraments.\nS’ha compaginat l’avaluació formativa i formadora, a través de l’observació i el feedback per part de la professora, tot introduint millores constants en el procés d’aprenentatge per part dels grups.\nS’ha avaluat el procés de recerca, les entrevistes (fonts orals), les aportacions al Mobile History Map i la presentació de tot el procés de treball i resultats als companys i companyes, a partir de l’eina de les rúbriques (tant de moda últimament) de seguiment, autoavaluació i coavaluació.\nI, per últim, us fem cinc cèntims de quins han estat els llocs de memòria treballats:\nGrup 2: La Torre d’En Gorgs (segle X): Es considera, possiblement, l’edifici més antic de la nostra població. Van rebre la col·laboració de l’Ajuntament permetent fer la gravació dins els jardins de l’espai georeferenciat i de l’AHB amb informacions. Van poder entrevistar a Carme Rifà, filla dels masovers de la pairalia cap als anys 50 i 60, on hi va néixer i créixer.\nRecordeu que tots els vídeos de les entrevistes fetes els trobareu a l’apartat Projectes o a l’enllaç que us indicàvem més amunt en aquest article.\nNo podem acabar sense agrair a un alumne i a una alumna de 4B la seva dedicació i talent editant el vídeo final. Sense tots dos, no hagués estat possible fer-lo. Són el David Bermúdez i la Núria Salas. Aquí els teniu editant el vídeo final:\nI… aquí teniu el vídeo final:\nHeu estat un grup genial!


Visions i reflexions al voltant de les drogues - UAB Barcelona\n26.01.2018 Salut - L’àrea de Salut de la FAS obre les inscripcions per la formació del segon semestre del curs 2017-2018. Aquest és un taller teòric i pràctic que compta amb ponències de professionals i experts en temàtiques rellevants al voltant de les drogues des d’una vessant biopsicosocial, històrica i antropològica. La formació consta de 6 sessions i podrà ser reconeguda amb 2 crèdits ECTS\nSi teniu alguna consulta relativa al programa del taller, podeu adreçar-vos a programasalut@gmail.com. I si teniu interès en participar, podeu fer la vostra inscripció al següent formulari.


SOLUCIONS DE TREBALL, SENSE LÍMITS!! | Prada Nargesa\nSOLUCIONS DE TREBALL, SENSE LÍMITS!!\n13 / jul. / 2017\nEn nombroses ocasions els treballs que s'encarreguen als nostres clients requereixen d'una matriu especial per fabricar un tipus de peces concretes com: suports per prestatgeries de supermercats, embellidors per baranes, taps metàl·lics per tanques, ganxos per a hivernacles, compensadors per a motors... una llarga llista de peces especials que necessiten un utillatge no estàndard per poder fabricar-les.\nLa punxonadora hidràulica MX700 és l'opció ideal per manufacturar aquestes peces especials. El principal avantatge d'aquesta versàtil premsa hidràulica de 70 tones de potència, és que permet l'acoblament d'infinitat de matrius, que dissenyen i fabriquen els seus matricers de confiança o els mateixos enginyers o operaris que la utilitzen, en funció de les seves necessitats. Un altre dels avantatges d'aquesta premsa per a matrius és la fàcil i ràpida col·locació de qualsevol tipus d'utillatge.\nLes possibilitats que ofereix aquesta màquina, similar a una premsa excèntrica o premsa mecànica, són gairebé il·limitades ja que està especialment dissenyada per a afrontar nous reptes de producció dia a dia.


Càritas - San Feliu de Llobregat | Càritas reclama que les persones migrants vegin protegits els seus drets i la seva dignitat\n← Concert Solidari contra la pobresa infantil a Sant Feliu de Llobregat\nDes de Ceuta, ens empeny a somiar →\n18. desembre 2016 francesc.arnaez Noticies (0)\nAmb motiu de la celebració, el 18 de desembre, del Dia Internacional del Migrant, i només 8 dies després de la commemoració de Dia dels Drets Humans, Càritas Espanyola crida l'atenció de tota la ciutadania i les comunitats cristianes sobre a la realitat diversa i enriquidora, però també sofrent, de les persones que avui es veuen forçades a migrar.\nReconèixer l ' "altre"\nÉs un dia per visibilitzar el drama de l'exili i la migració forçosa, i reclamar que les persones migrants vegin protegits els seus drets i la seva irrenunciable dignitat humana en unes condicions de gran vulnerabilitat.\nÉs, també, un dia per reivindicar, els esforços de molts, especialment de la nostra Església, per construir un món en pau, on tots puguem conviure aprofitant l'oportunitat que ens regala la nostra diversitat com una font alternativa d'energia social molt més potent que l'enfrontament o el conflicte.\nI és un dia per a la trobada, per reconèixer en "l'altre" a un ésser humà que ha de ser acollit amb hospitalitat.\nEl passat 19 de setembre la Assemblea de les Nacions Unides va adoptar per consens la Declaració de Nova York sobre refugiats, migrants i desplaçats interns, un document que reitera el compromís de la comunitat internacional amb els drets i la protecció d'aquestes persones. Aquesta declaració suposa una alenada d'esperança en un context mundial on la desconfiança cap a l'altre i un cert miratge de seguretat són els elements que estan dictant les polítiques i les lleis en matèria d'immigració, i projectant una ombra creixent de racisme i xenofòbia.\nDes de Càritas recordem que, perquè aquest alè d'esperança es concreti, cal un esforç col·lectiu per assumir de forma compartida i equilibrada la responsabilitat en la protecció i acollida de les persones que fugen de casa seva.\nAquesta determinació comú és també urgent per impulsar el compliment dels acords internacionals signats pels Estats, inclòs el nostre, en l'acollida, reconeixement i protecció de totes les persones sol·licitants d'asil, així com perquè es concretin vies legals efectives que els permetin accedir al nostre territori.\nLa Confederació Càritas és testimoni diari, a través del nostre treball d'acompanyament tant en els països d'origen com en els llocs de trànsit i el seu destí final, de la dramàtica realitat humana d'unes persones migrants, amb nom i història pròpies, que abandonen els seus llars per raons diferents, però a les que mou un objectiu comú: viure en pau i amb dignitat, construir amb el treball de les seves mans un futur millor per a ells i les seves famílies, i aportar riquesa a la societat d'acollida, fent-la més plural , més diversa i més intercultural.\nPer això, cal articular una solució legal als problemes originats per la irregularitat sobrevinguda, que situa famílies migrants que fins ahir mateix tenien autorització de residència al límit de la vulnerabilitat i de l'exclusió.\nÉs urgent reformar una norma que fa que una persona avui sigui resident i veïna de la nostra ciutat, demà es converteixi en una persona abocada a la irregularitat. Atès que la irregularitat sobrevinguda té el seu origen, majoritàriament, en la vinculació directa del permís de residència a la situació laboral del titular, creiem que, en un context com l'actual, l'exigència d'aquesta vinculació suposa trencar un procés d'integració ja en marxa , llançar a les persones a un procés d'exclusió i malgastar una inversió social que seria molt més útil ben situada.\nApel·lem, també, a les competències de les administracions regionals i municipals en temes d'acollida i integració. En aquest sentit, és difícil d'entendre que el Govern espanyol segueixi sense dotar pressupostàriament al Fons per a l'Acollida, Integració i Reforç Educatiu, que des de l'any 2008 continua sense cap tipus d'assignació econòmica.\nAtès que les persones migrants viuen a les nostres ciutats, amb necessitats reals d'educació, sanitat, serveis socials o ocupació, resulta prioritari dotar les administracions públiques (autonòmiques i locals) dels necessaris recursos econòmics per afrontar els reptes que planteja la convivència en les nostres ciutats i barris, evitar situacions de vulnerabilitat o exclusió, i impulsar accions que aprofitin la diversitat cultural dels immigrants en la societat.\nCom assenyala Francisco en el seu Missatge per a la Jornada Mundial de Migrant i el Refugiat d'aquest any, "és important mirar els emigrants no només en funció de la seva condició de regularitat o d'irregularitat, sinó sobretot com a persones que, tutelades en la seva dignitat , poden contribuir al benestar i al progrés de tots ".\n"No es poden reduir les migracions -afegeix el Papa- a la seva dimensió política i normativa, a les implicacions econòmiques i a la mera presència de cultures diferents en el mateix territori. Aquests aspectes són complementaris a la defensa i la promoció de la persona humana, a la cultura de la trobada entre pobles i de la unitat, on l'Evangeli de la misericòrdia inspira i anima itineraris que renoven i transformen a tota la humanitat ".\nEtiquetes : Dia internacional del Migrant, càritas, drets humans, dignitat, migrants amb drets


Crisi a Cs Altafulla per l'elaboració de la llista de les mu\nDiversos membres de l'agrupació van enviar un comunicat anunciant que el partit no es presentaria, però la formació ho nega\ndimecres, 17 d’abril 2019 - 09:26h\nMembres de Ciutadans Altafulla, en una paradeta informativa ara fa uns mesos. | TarragonaDigital.com\nGuerra oberta en l'estructura interna de Ciutadans a Altafulla. Aquest dimarts, 16 d'abril, al migdia, una desena de membres del partit a Altafulla emetien públicament una nota, en nom de l'agrupació local de Ciutadans, on anunciaven que el partit no es presentaria a les eleccions municipals 2019.\nDenunciaven, a més, intents d'imposició de candidats des de la direcció del partit i feien saber que deu dels tretze integrants de la llista proposada des d'Altafulla es negarien a participar en cap candidatura, de manera que la donaven per descartada. Per contra, des de la direcció de Ciutadans mantenen que el partit es presentarà el 26 de maig a Altafulla amb un nou equip i que podrien obrir un expedient a la desena de membres que, aquest dimarts, van emetre el comunicat en nom de l'agrupació local.\nTrencament a Ciutadans Altafulla a quaranta dies de les eleccions municipals\nAquest dimarts al migdia, doncs, un comunicat de Ciutadans Altafulla deixava clar que l’agrupació local no presentaria llista a les eleccions municipals. El text descrivia discrepàncies entre els responsables d’organització interna del partit i l’agrupació altafullenca originades el 2015 amb la «imposició» d’Alberto Moreno com a cap de llista. Moreno va ser escollit regidor, però el 2017 va abandonar Cs per passar a ser no adscrit.\nDe cara a 2019, Ciutadans va reobrir un projecte amb cares noves que fa uns mesos van proposar a Tarragona una candidatura encapçalada per la coordinadora local, Maria Lluïsa Díaz. «La proposta estava consensuada i votada entre els nostres afiliats», apunten. Per cert: Díaz, al seu torn, es va presentar a les primàries per encapçalar la candidatura al Congrés rivalitzant amb qui va guanyar-la de manera còmoda, Sergio del Campo.\nEl cas és que quan el passat dissabte el partit va presentar diversos alcaldables, l’agrupació d’Altafulla no va ser convidada i això va causar «sorpresa i desànim» als seus membres. Denuncien que internament el partit ha contactat amb «tres membres de la llista que recentment s’han incorporat a l’agrupació per tal de liderar-la». «Cap d’ells té domicili ni està empadronat a Altafulla», subratllen. Tot plegat ha causat el trencament del partit amb la dimissió de deu membres de la llista, els signants del comunicat: tots excepte els tres «imposats» des del partit.\nEl partit es presentarà a Altafulla\nDes de Ciutadans mantenen, però, que el partit presentarà candidatura a Altafulla. Tot plegat, a escasses hores que es tanqui el termini per presentar llista a la Junta Electoral. Alhora, retreuen a la desena de crítics l’emissió del comunicat en nom de l’agrupació local i han remès els fets al comitè de garanties del partit, que ja ha obert un expedient informatiu als implicats.\nEl partit subratlla que s’està treballant en presentar candidatura a Altafulla «amb un equip amb membres de l’agrupació i de la junta local». Rubén Bea i Soledad Ramírez, segons apunta aquest dimecres el ‘Diari Més’, podrien ser els dos noms que lideressin la candidatura de Cs Altafulla el 26 de maig.\nEls deu membres dimissionaris de la llista critiquen, alhora, «la deriva totalitarista en què està degenerant Ciutadans» i la «falta de professionalitat i imparcialitat dels responsables d’organització interna del partit». Parlen de «falta de respecte i de consideració» i apunten el seu desacord amb el fet que s’elabori una llista amb «la totalitat de candidats de fora d’Altafulla».\nMunicipals Altafulla 2019 eleccions municipals 2019 Ciutadans Altafulla


Els Mossos aturen una marxa pacífica per la Llibertat d'expressió i impedeixen que arribi a Sant Jaume La República\nEls Mossos aturen una marxa pacífica per la Llibertat d’expressió i impedeixen que arribi a Sant Jaume\nProp d’un miler de persones han participat aquest dissabte al vespre en una marxa en solidaritat amb els imputats aquests últimes dies per un delicte d’injúries a la corona després de cremar retrats del rei Joan Carles i pel dret a manifestar-se. Tot i haver-hi algun moment de tensió entre manifestants i Mossos d’Esquadra, quan els agents no deixaven que la manifestació avancés per Les Rambles, la marxa ha transcorregut sense incidents d’importància i s’ha dividit en tres parts fins que s’ha dissolt a la Plaça Sant Jaume passades les nou del vespre, quan una quinzena de persones han aconseguit llegir el manifest davant el Palau de la Generalitat. La nombrosa presència policial a la zona, amb 25 furgonetes dels Mossos, uns 200 agents antidisturbis i un helicòpter de suport ha indignat als nombrosos ciutadans i turistes, així com als pacífics manifestants.\nLa concentració ha començat a les cinc de la tarda a la Plaça Universitat on els diversos col·lectius participants han exposat públicament les seves reivindicacions i han narrat la ‘repressió’ que han patit per part de les forces policials. També han llegit un manifest una membre de la plataforma en suport a Núria Pórtulas ‘la llibertat de la Núria no està completa’ i ‘no s’ha arxivat el cas’, ha explicat.\nPerò la intervenció més esperada ha estat la del banyolí Jaume Roura, imputat per un delicte d’injúries a la Corona després de ser identificat pels Mossos com a suposat autor de la crema del retrat del rei a Girona el passat 13 de setembre. Roura ha llegit un parlament en què ha advertit que seguiran ‘cremant la corona perquè està tacada de sang’ i ha titllat el tripartit de ‘botxins’ per haver ‘facilitat la feina a l’Audiència Nacional’. Roura ha agraït les mostres de suport que ha rebut en els darrers dies ell i Enric Stern, el segon identificat en el cas.\nTot i així, ha apuntat, ‘avui sóc jo el que em solidaritzo amb el moviments socials de Barcelona’, els quals, ha dit ‘pateixen l’assetjament’ de les forces de seguretat. Ha denunciat novament que ‘anar a Madrid i ser jutjat per l’Audiència Nacional espanyola no seria possible sense l’ajuda del Govern català’.\nFerran Aguiló, portaveu de la comissió organitzadora de la manifestació, ha assenyalat que és la continuació de la del 17 de juny, motiu pel qual portava per lema ‘La repressió mai ens tallarà les ales. Volum II’. Ha remarcat que l’objectiu era reivindicar el ‘dret a la lliure manifestació’ i fer que la ciutadania sàpiga que pot optar al ‘dret constitucional’ de protestar. Pel que fa als fets de Girona, Aguiló ha aclarit que no ha estat el desencadenant de la protesta d’aquest dissabte, però sí que és perfectament assumible perquè és una demostració que s’ha vulnerat la ‘llibertat d’expressió’.\nLa marxa ha sortit pels volts de les set de la tarda, i ha estat seguida en tot moment per un gran desplegament policial amb efectius dels Mossos d’Esquadra i també de la Guàrdia Urbana, que ha tallat el carrer Pelai. El primer moment de tensió s’ha viscut quan els manifestants han arribat a part de dalt de la Rambla –cantonada amb plaça de Catalunya- per on volien baixar. Més d’una vintena d’antidisturbis han vetllat per què ningú hi passés i en dues ocasions hi hagut enfrontaments i cops de porra.\nUna hora després, un segon grup de 100 manifestants, i en connivència amb els que estaven aturats davant del cordó policial de La Rambla, han seguit la marxa en direcció a la Plaça Sant Jaume, burlant d’aquesta manera el cordó policial. Segons han explicat els mateixos manifestants, aquesta estratègia l’han dut a terme en previsió que la policia els impedís seguir el trajecte. Però arribar al carrer Ferran, els esperava un segon cordó policial dels Mossos d’Esquadra que els barrava el pas cap a la Plaça Sant Jaume.\nFinalment, un tercer grup, format per una vintena de persones, ha aconseguit accedir a la Plaça Sant Jaume, on s’ha llegit un manifest i passades les nou del vespre s’ha dissolt la manifestació.


Del 17 al 20 de març de 2007\nCentre Cultural de la Fundació "la Caixa"\nLa secció "Noves propostes" de la Mostra de Cinema Llatinoamericà amplia aquest any el nombre d'entitats participants i inclou un premi de 1.000 euros atorgat pel Grup Segre al millor treball participant. En total, l'organització ha programat 18 curts i documentals de producció recent cedits per 9 escoles de cinematografia i institucions de Catalunya, el País Basc, Galícia, Madrid, Andalusia i Castella i Lleó. La projecció de les 18 cintes s'avançarà a la Mostra i servirà de prolegomen a la mateixa. Els treballs dels cineastes emergents es projectaran els dies 17, 18, 19 i 20 en el Centre Cultural de la Fundació "la Caixa" i en el Cafè del Teatre Escorxador de Lleida.\nDilluns 19 de març de 2007, 21,30h\nDins la secció Noves Propostes de la Mostra de Cinema Llatinoamericà, projecció dels treballs Missatges de Menorca (Comunicació Audiovisual, UdL), Fora de temporada (Màster de documental creatiu, UAB), Botellón (Consorci Audiovisual de Galísia), La subasta (Cinematografia i Arts Visuals, U. de León) i For(r)est in the des(s)ert (Kimuak).\nMISSATGES DE MENORCA\nDirecció: Cristian P. Coll. Fotografia: Cristian P. Coll. Imatges d’arxiu: Joan Coll. Any: 2006. Durada: 12’\nUn jove missatge deixa una finca després de deu anys de compartir treball i família. Davant del fet cerca un nou emplaçament per fer-se autònom, però no el troba. Se li plantegen els problemes i les necessitats del camp menorquí, lligades a la tradició.\nDimarts 20 de març de 2007, 21,30h\nDins la secció Noves Propostes de la Mostra de Cinema Llatinoamericà, projecció dels treballs Percepcions de la ciutat (Comunicació Audiovisual, UdL), Los ojos de Alí (Certamen de Curtmetratges Andalusos, Diputació de Màlaga), El abismo (Centre d'Estudis Cinematogràfics de Catalunya), El baldío (Cinematografia i Arts Visuals, U. de León) i Juego (Kimuak).\nDirecció: Cristian P. Coll. Muntatge i realització: Jordi Alfonso, Satyavan Galiana i Cristian P. Coll. Locució: Marion Adèle i Cristina Rodríguez. Equip: Blai Baules, Marta Ruiz, Marta Jiménez, Txell Alfonso, Carlota Grau i Mireia Escolà. Any: 2006. Durada: 11’\nDins l’ escenari urbà, els tallers, els concerts, les exposicions, són intervals diferenciats, fragments d’una mirada compartida pels artistes i l’equip documental; però més enllà de l'autorreferència pròpia del treball creatiu, hi ha un temps d’e xistència amb un cert sentit crític.\nLa Facultat de Lletres de la Universitat de Lleida ofereix el segon cicle de Comunicació Audiovisual. A través dels seus itineraris (gestió de la comunicació digital, expressió audiovisual i gestió de la memòria històrica i producció audiovisual digital), els estudis d’aquesta llicenciatura combinen coneixements teòrics i pràctics per formar professionals amb criteri, polivalents i amb iniciativa que puguin treballar en diferents àmbits jugant diferents papers, entre ells, direcció i producció de cinema, ràdio, televisió i productes multimèdia, guionatge, realització i direcció i gestió de continguts.\nPlaça Víctor Siurana, 1- 25003 LLEIDA\nTel. 973 702 000\nPrograma complert secció "Noves Propostes"


Vi Château de la Maltroye Chassagne-Montrachet 1er Cru Rouge Clos du Château Monopole: totes les anyades a Uvinum\nChâteau De La Maltroye Chassagne-Montrachet 1Er Cru Rouge Clos Du Château Monopole\nVi Château de la Maltroye Chassagne-Montrachet 1er Cru Rouge Clos du Château Monopole\nFitxa tècnica · Château de la Maltroye Chassagne-Montrachet 1er Cru Rouge Clos du...\nQuina és l'opinió sobre altres anyades o volums de/d' Château de la Maltroye Chassagne-Montrachet 1er Cru Rouge Clos du Château Monopole?\nChâteau de la Maltroye Chassagne-Montrachet 1er Cru Rouge Clos du Château Monopole...\n“El vam beure abans de dinar, amb els entrants i aperitius. El 2017 val la pena sol o en companyia. Vi de capa alta, de color cirera picota. Fa olor bé, a regalèssia i violetes. Sabor bastant potent.”


Entrevista a Esteve Soler - Revista (Pausa.) Quadern de teatre contemporani\nCada cop és més difícil trobar un moment per parlar amb calma amb aquest dramaturg nascut a l’Hospitalet i criat al Bages, que va deixar Manresa per traslladar-se a la seva ciutat adoptiva, Barcelona, i que ha estat exercint d’urbanita ocasional allà on l’estrenen i el conviden, que no són pocs destins. Els seus textos han aconseguit una projecció internacional gràcies sobretot a una trilogia que encara està donant els seus fruits, i que en el fons té molt a veure amb la seva manera de ser, ordenada i previsora. La mirada com a dramaturg d’Esteve Soler —sistemàtica i corrosiva, irònica i compassiva alhora— s’ha forjat a base d’hores davant d’una pantalla de cinema i d’infinites lectures a la biblioteca de l’Institut del Teatre, on a part de llicenciar-se en Direcció i Dramatúrgia, es va llegir els clàssics del teatre universal i contemporani —segons creuen el bibliotecaris— per ordre alfabètic. Per després portar-los la contrària i retre’ls homenatge, tot alhora.\nQuan escrius una trilogia contra el que podríem definir com «valors de la societat contemporània», et planteges un discurs a favor d’altres valors o és un pur exercici de nihilisme?\nDiu Edward Albee —i ell ja ho va treure de Samuel Beckett— que si fos un pessimista, no escriuria. I ho comparteixo totalment. Si escrius, dónes per fet que és possible una comunicació, o sigui, que es pot dir alguna cosa, que tenim l’habilitat per expressar-la, i que algú ens escoltarà i ens entendrà. Si es produeix tot això, ja pots estar molt content, gairebé pots anar obrint una ampolla de cava.\nLa quotidianitat i la desmitificació del tòpic poden ser el millor punt de partida per a l’abstracció i les idees més genèriques?\nA les obres Contra el progrés, Contra l’amor i Contra la democràcia hi ha una voluntat d’abordar un tema aparentment positiu, assumit com a indiscutible per tothom, i enfocar-lo des d’un altre punt de vista, demostrar que es tracta d’una idea que hem corromput. Això m’obliga, primer, a buscar aquesta identificació positiva i familiar de l’espectador i, més tard, a trencar-la, a portar-la sovint cap a l’estranyament i l’abstracció. Per a mi, assolir a l’inici aquesta proximitat emocional amb l’espectador és imprescindible.\nA les teves obres, l’humor fa un tomb cada cop més gran cap al cinisme i l’humor negre. L’absurd és l’única manera d’explicar la realitat que ens envolta?\nNo n’hi ha gaires més, però jo em sento especialment còmode treballant amb una sèrie de gèneres marginals com el surrealisme, el grand guignol, el burlesc o l’esperpento, que comparteixen un cert element absurd.\nCreus en una funció crítica i social del teatre?\nCrec que el teatre —més específicament que cap altre mitjà o gènere— té en el seu ADN la idea de posar en dubte l’statu quo de l’espectador, de fer de mirall d’una comunitat i fer-la sentir incòmoda d’una manera o altra, posant damunt de la taula un seguit de valors quotidians que ens engloben com a societat i distanciant-nos-en, presentant-los com a estranys. Evidentment, és essencial captar l’atenció del públic durant l’obra —«entretenir-lo», si ho volem dir així—, però el teatre també necessita la seva condició de mirall deformant.\nQuè dóna més joc a escena, el cinisme o la ingenuïtat?\nCrec que he jugat amb tots dos en aquesta recerca de l’estranyament que comentàvem fa una estona. Tot i que no són els únics, són dos bons recursos per aconseguir les reaccions que desitgem del públic.\nSobre la internacionalització dels teus textos i els muntatges que se n’han fet a l’estranger, quines conclusions en treus? T’ha ajudat a mirar-te el teu teatre des d’una altra perspectiva?\nEm sento molt sorprès i agraït amb totes les portes que s’han obert a l’estranger per a les meves obres. Sentir-se estimat és un dels motors de qualsevol creador i veure que s’aprecia el teu treball és fantàstic, vingui d’on vingui aquest suport. En tot cas, és cert que existeix una certa relació entre aquelles obres meves que han tingut una major difusió i les que he escrit lliurement i no per encàrrec. En aquest sentit, el que ha passat els darrers anys m’ha fet adonar que escriure per a un altre és una feina que no m’interessa, excepte en el cas que l’encàrrec vulgui que sigui fidel a la meva manera d’escriure.\nI aquesta teva manera d’escriure en realitat té unes influències clares? Autors de referència i/o lectures contemporànies que entronquin d’alguna manera amb el tipus de teatre que fas?\nDe fet intento ser un bon espectador de tot tipus de ficcions (còmic, teatre, cinema, ràdio…) i les influències determinants de la meva escriptura són moltes i variades. En tot cas, sento Buñuel i Albee extremadament propers, per la seva manera d’entendre l’art i la vida.\nJa per acabar, en aquest número de Pausa dediquem el dossier al teatre i a la reconquesta de la realitat, per tant volia treure també aquí el tema.\nCom creus que la realitat es cola en la percepció del món d’un dramaturg? I qui diu realitat, diu la informació (o sobredosi d’informació) que ens arriba a través dels mitjans de comunicació i que fins i tot viatja a velocitats incalculables a través de les xarxes socials? La sabem digerir i convertir en material literari?\nEn referència al dossier de Pausa, t’he de dir personalment que jo no crec que ni el teatre ni cap altre gènere estigui reconquerint la realitat. En tot cas, el que em sembla que passa és que hi ha un procés de desgast molt marcat de determinades maneres d’entendre la narrativa —potser per aquesta mateixa sobredosi que tu esmentes— i que ens porta a barrejar estils i tendències amb la voluntat de trobar alguna cosa una mica més fresca i aparentment original, com la introducció del llenguatge dels documentals. L’excés d’informació que patim a diari em sembla pertorbador i em pregunto si n’acabarem pagant un preu, més enllà de la desorientació evident en la qual tots vivim.\nMots clau: capitalisme, català (teatre), ideologia i teatre\nEntrada anteriorValère Novarina: quan el teatre de la paraula reflexiona tocant de peus a l’escenari Entrada posteriorDecididament en Contra (o la baralla d’Esteve Soler)


junta - De paraules per Context\n¡Doncs sabreu que aquí no hi ha més que la Junta Revolucionària per a tractar dels assumptes del poble; que aquesta reunió és clandestina, subversiva, il·legal i reaccionària, i queda des d'ara dissolta; que lo que s'hagi de tractar ho tractar\nTal deu haver advertit el Cerdà, que ha acabat la cerimònia canant d'una garrotada l'esquena d'aquell infeliç, sense consideració a sa jerarquia de vice-president de la Junta Revolucionaria.\nDe l'altra Junta no us en recordeu més. Al Cerd


Les llistes d’espera per accedir a pisos d’emergència (quina obscenitat anomenar-los així), a albergs per a persones sense llar, a pisos d’acollida per a dones que pateixen violència masclista… s’han duplicat com a mínim.\n20 d'abril, 2021 Serveis socials\nDes del Sindicat de Llogateres fem públic l’article escrit per l’assemblea de treballadores de serveis socials coincidint en la mobilització que\nSindicat de Llogateres: "regular els preus de lloguer no és anticonstitucional a Alemanya."\nEl TC alemany ha tornat a avalar la regulació de lloguers alemanya, que està vigent des del 2015 a nivell federal.\n19 d'abril, 2021 Berlín, Regulació del lloguer\nEl 15 d’abril passat, el Tribunal Constitucional Federal alemany va dictaminar que la llei de Berlin que\nACNUR: Marruecos continúa siendo un país de tránsito para las personas refugiadas y migrantes.\nEl número de refugiados y solicitantes de asilo registrados en Marruecos ha ido aumentado en los últimos años. En 2020, se produjo un incremento de casi el 30 % en comparación con 2019.\nMarruecos continúa siendo un país de tránsito para las personas refugiadas y\nGreenpeace: "El consejo de administración de Ecoembes lo forman directivos de Coca-Cola, Mercadona, El Corte Inglés, Nueva Pescanova, Unilever...\nDetrás de Ecoembes se encuentran las empresas más contaminantes, que no tienen ningún interés real en acabar con los envases de usar y tirar que tanto contaminan.\nEcoembes quiere que pensemos que es una\nGreenpeace: Nuevos datos sobre la pésima gestión de residuos de Ecoembes.\nDe los envases que consumimos, solo el 25% llega a las plantas de reciclaje. ¿El resto? Acaba en vertederos, incineradoras o en el medio ambiente. Y Ecoembes lleva 20 años haciendo esta deficiente gestión de los envases.\nTenemos nuevos datos sobre la pésima\nAmnistia Internacional: condemnats a mort per una suposada blasfèmia.\nAcusats de “blasfèmia” pels continguts dels missatges que la parella cristiana no va enviar.\nLa Shagufta i en Shafqat, una parella cristiana del Pakistan, estan condemnats a mort per enviar missatges “blasfems” des d’un mòbil. I et\nChange.org: "Drets per a les jornaleres i treballadores i treballadors del camp. N'hi ha prou d'abusos #som essencials.\nPublicat el 17 abril 2021\nLa nostra companya Fátima tenia un contracte laboral i va ser abandonada per empresaris i institucions.\nFatima tenia 37 anys quan va morir de càncer al desembre sense més acompanyament que la solidaritat de les seves companyes jornaleres. Ella era una jornalera marroquina\nONU: "No hay país en el mundo que no haya sufrido los efectos del cambio climático."\nEls fenòmens meteorològics extrems i l'augment del nivell de la mar estan afectant les persones de totes les regions del planeta, especialment a les més pobres i vulnerables.\nSegons l'ONU, 2019 va ser el segon any més calorós de tots els temps i va marcar el final de la\nMillones de niños y niñas en el mundo están sometidos a la explotación laboral infantil.\nCientos de familias con niños pequeños trabajan y viven en estas fábricas de ladrillos cerca de Islamabad, a menudo en condiciones de servidumbre.\nNiños y niñas esclavizados en trabajos denigrantes y peligrosos para su salud y desarrollo.\nGreenpeace respon a la revista Las afueras, respecte a la sentència de Ella Kissi Debra\nEl passat més de gener la revista Las afueras va demanar a Greenpeace la seva opinió respecte a la següent sentència:\nUna sentència d’investigació del 2014, que va concloure que Ella Kissi-Debrah va morir per insuficiència respiratòria aguda, va ser anul·lada per l’alt


Mostrant articles per etiqueta: TEA - UDITTA - Psicolegs i logopedes a Vilanova i la Geltrú.\n29 Novembre 2017\tIn Bloc\nPersones amb Autisme i les seves famílies\n22 Febrer 2016\tIn Bloc\nEl Trastorn de l’Espectre Autista és un trastorn del neurodesenvolupament que té una alta prevalença. El TEA afecta la percepció i el processament cerebral de la informació. De la mateixa manera que passa amb les persones neurotípiques o amb la resta de trastorns del neurodesenvolupament, dins del col·lectiu TEA hi ha persones molt diverses.\nEn podem trobar en commorbilitat amb Retard Mental, amb un QI dins la normalitat i fins i tot amb QI alts i amb talents especials.\nDins la diversitat de les persones dins l’Espectre Autista totes elles mostren, en major o menor grau una alteració significativa en el desenvolupament de les habilitats de la comunicació, el llenguatge i la relació social. A més a més, manifesten interessos restringits i conductes repetitives i estereotipades.\nEstà demostrat dels beneficis del diagnòstic precoç així com d’una intervenció psicoeducativa especialitzada i amb certa intensitat. Per aquest motiu, és molt important que les famílies de les persones amb TEA s’informin i es formin per tal de contribuir en la intensitat de la intervenció. I dins de les famílies, els germans i germanes hi juguen un paper molt important. Us recomanem el vídeo “Mi hermanito de la Luna”:\nMestra d’EE i Psicopedagoga Col·legiada 1388\nEl mètode TEACCH\n15 abril 2015\tIn Bloc\nEl Mètode TEACCH va ser creat a Carolina del Nord, pensant en les persones amb Trastorn de l’Espectre Autista. L’objectiu principal és ajudar i preparar a les persones amb TEA a viure i treballar de forma més efectiva i autònoma. TEACCH, es basa en l’estructura, i aquesta, és una constant en l’estil d’aprenentatge de l’alumnat amb TEA.\n- L’estructura els ajuda a ubicar-se al món.\n- És una eina essencial que els farà el món més accessible.\n- Quan hi ha rebequeries, potser falta més estructuració.\n- L’ensenyament estructurat ofereix oportunitats d’ensenyament que de cap altra manera és accessible.\n- L’estructura és una rutina tant en l’aspecte físic com en el temporal.\nUna aula amb metodologia TEACCH ha de tenir una estructura física, organització temporal, sistemes de treball i organització de tasques.\n- L’organització física: treball per racons o tallers. Espais concrets en els que es subdivideix l’aula.\n- Els racons han de tenir límits físics i/o visuals per tal que l’alumnat els pugui discriminar fàcilment. Cada activitat ha de tenir un espai físic específic.\n- La decoració de l’aula ha de ser funcional per dirigir l’atenció i evitar els distractors.\n- Els racons bàsics serien: treball individual, treball en grup, joc, habilitats socials, habilitats d’autonomia, lleure (escoltar música, lectura, encaixos, ordinador, televisió...), habilitats domèstiques, alimentació, de transició, etc.\nGrup de Competència Social\n10 Gener 2013\tIn Bloc\nSovint, amb els nens i nenes amb trastorns del neurodesenvolupament i de l’aprenentatge, ens centrem en treballar només les dificultats acadèmiques i deixem de banda les dificultats en les relacions socials que també poden presentar.\nLes nenes i nens amb poques habilitats socials poden patir assetjament pels seus companys o sentir-se aïllats i confosos perquè no saben com interactuar adequadament. De vegades, quan intenten encaixar dins del grup, no poden i no saben per què.\nL’objectiu d’aquest grup de competència social és dotar els infants amb dificultats de relació d’estratègies per a millorar les seves interaccions.\nAquest grup està impartit per dues terapeutes:\nM. Jose Miñano, psicòloga clínica.\nOlga Belmonte, psicopedagoga especialista en TGD.\nTemporalització: 16 sessions de grup d’una hora i mitja.\nDestinataris: Nens i nenes amb dificultats socials.\nDates i Horaris: Dissabtes de 12 a 13:30 h.\nEstàs aquí: Inici Cursos / Formació Docents i Professionals Mostrant articles per etiqueta: TEA


Dispositius TAG pel control del manteniment dels espais públics de Premià de Mar | La Clau - Revista gratuïta del Maresme\nDispositius TAG pel control del manteniment dels espais públics de Premià de Mar\nLa setmana passada es van acabar d’instalElar dispositius TAG a les zones d’esbarjo de gossos i parcs infantils del municipi.\nAquests dispositius, que funcionen mitjançant la tecnologia sense fils NFC, permeten recollir i digitalitzar la informació sobre les tasques de manteniment que es facin als espais seleccionats.\nD’aquesta manera, es pot fer un seguiment minuciós del nivell de compliment de les contractes de serveis, detectar incidències o mancances, o estimar el seu temps de resolució, entre altres.\nAixí, durant la seva ruta els operaris de la neteja han d’obrir els dispositius i omplir digitalment els qüestionaris de servei que quedaran emmagatzemats a la plataforma Samcla Smart. Aquesta informació permetrà millorar l’operatiu de comunicació d’incidències i serveis dins les contractes de manteniment dels espais públics de la vila.\nD’altra banda, els dispositius TAG estaran integrats a la plataforma Sentilo de la Diputació de Barcelona.\nCal recordar que, en l’actualitat, la plataforma Samcla Smart ja opera al municipi controlant la telegestió del reg dels parcs públics de la vila.\nLa incorporació dels dispositius TAG s’emmarca en el Pla estratègic Smart city elaborat per l’Ajuntament en col·laboració amb la Diputació de Barcelona.


Diagrama lunar – ENERI.ARTE\nCategory: Diagrama lunar\nVivir tu ciclicidad\nLo bueno de hacer un diagrama lunar (a parte de darte un momento cada día para escucharte y sentir como estás) es que te permite ver tu propio patrón en tu ciclo menstrual. Te permite conocerte y entenderte un poquito más. Y esto es muy poderoso porque una vez te conoces puedes ser coherente con…\nUn ciclo intenso\nEste ciclo menstrual me ha traído muchísimo a mi vida y también me ha dado la oportunidad de dejar ir muchas otras cosas: personas, ideas, proyectos, hábitos, creencias, sitios… Y me doy cuenta de la importancia de hacer limpieza dentro de nosotrxs mismxs, dejar ir lo que tenga que irse y hacer sitio para lo…\nVídeo sobre el diagrama lunar\nAcabo de subir en mi IGTV un vídeo explicando qué es y cómo funciona el diagrama lunar (lunario) de @eneri.arte. Así podéis tener la información más al alcance de vuestras manos y adentraros a conocer vuestra propia ciclicidad. Os mando un abrazo desde aquí! 🌙\nHoy paso página y dejo atrás un ciclo menstrual lleno de sabiduría, ideas, y cambios. Y comienzo una página nuevo y un ciclo que está totalmente en blanco y aún por escribir..Lo bueno de hacer un diagrama lunar (a parte de darte un momento cada día para escucharte y sentir como estás) es que te…\nEl patrón de tu ciclo menstrual\nEl Llunari fa un any!\n📣 Avui estic de celebració: el Llunari fa un any! Durant aquest temps l’he compartit amb les dones dels meus cercles més íntims i amb totes les que us ha ressonat i us heu apropat. Em fa il·lusió que el vegeu, que sàpigueu què és i per a què serveix, que l’utilitzeu i us el…\nMoment ideal per la regla\nQuin gust que em baixi la regla en aquests moments de quietud, repòs, i estar per casa. És el que més necessito en aquest moment del #ciclemenstrual 🍃\nHoy empieza un nuevo ciclo!\nUn cicle s’acaba per donar lloc al següent. I és just en el canvi que se’ns dóna l’oportunitat de deixar anar el que ja no volem, ja no ens funciona, ja no va amb nosaltres 🍃\nEncara no coneixes el “Llunari” de @eneri.arte? És un diagrama llunar (un entremig de calendari i lluna, vaja)”, que serveix com a eina d’autoconeixement per viure una menstruació conscient. Si vols saber-ne més detalls et convido a visitar el meu blog (link a la meva bio), on hi trobaràs també el link per descarregar-te’l lliurement!…\nL’energia està pels aires\nMés de mig camí fet al Llunari i a punt de viure la lluna plena que tindrem aquest cap de setmana. L’energia està pels aires! 🍃\nA punt d’arribar a l’equador del meu cicle menstrual, just coincidiran la meva fase ovulatòria amb la lluna plena que tindrem aquesta setmana. Així que un autèntic boom d’energia creativa està a l’aire i des de @eneri.illustrations l’estic aprofitant per donar forma a les idees que he tingut al llarg d’aquest Llunari i estic creant…