Els Pirates Teatre presenten al Festival Grec de Barcelona el musical Les Feres de Shakespeare - SIESTV\n08 juny 2019 Els Pirates Teatre presenten al Festival Grec de Barcelona el musical Les Feres de Shakespeare\nLa nova producció és una comèdia musical protagonitzada per tres dones determinades a plantar cara a una societat que els dona l’esquena\nRedacció.- La companyia de Barcelona Els Pirates Teatre presenta Les Feres de Shakespeare la seva tercera adaptació d’una comèdia del Bard després de Somni d’una nit d’estiu i Nit de Reis (o el que vulgueu). En aquesta ocasió, la companyia fa un pas més en la seva trajectòria, i s’atreveix a portar a escena el seu primer espectacle de gran format. El projecte destaca per ser un musical fresc, directe i sincer que apropa els clàssics al públic actual buscant la seva complicitat a través de la música, la comèdia i l’enginy, trets característics de la companyia. Fidels a la seva trajectòria i propers a la tradició del teatre anglosaxó, els actors i músics sorprenen els espectadors amb la seva versatilitat, entrega i alegria.\nLa companyia ha escollit aquesta peça de Shakespeare perquè és una obra que, tot i ser de les primerenques de l’autor, ja marca un estil, posant sobre la taula el debat del gènere i començant a desplegar una profunditat en els personatges, un joc dramàtic, una comicitat i un enginy que l’autor ja no abandonarà mai.\nTot i així, la companyia no concep el muntatge de la peça sense una revisió i adaptació total del text original, que avui dia ens arriba amb un missatge retrògrad, esbiaixat i obsolet. És precisament donant veu a aquests personatges femenins i incorporant-ne de nous, com la dramaturga i traductora Ariadna Pastor i la compositora Ariadna Cabiró donen la volta al clàssic l’Amansiment de l’harpia de William Shakespeare. Una reflexió punyent, divertida i necessària sobre la identitat, els rols de gènere, els anhels, els somnis i de com només a través de la raó i el coneixement podem desfer-nos de les cadenes i aconseguir la llibertat. Una adaptació ara creada des del seu punt de vista: el de les dones.\nUn espectacle còmic, irònic i sarcàstic que explica amb cruesa i claredat el crit de Caterina al món: la llibertat i la lluita pels drets fonamentals. Un missatge contundent que es transmet també a través de la música, element habitual en la companyia. Musicalment, l’obra s’emmarca dins una potent i eclèctica barreja de llenguatges que dóna com a resultat un espectacle musical actual, fresc i modern. Des dels inicis de l’opereta i la comèdia musical fins al jazz dels anys 20, ingredients variats i combinació suggerent. Fent al·lusió a l’època en què es contextualitza l’obra, l’estil es barreja amb pinzellades barroques que són presents en tota l’obra: madrigals, recitatius i baixos obstinats conversaran amb el swing, el blues i el pop.\nLes Feres de Shakespeare es podrà veure a l’Onyric Teatre Condal del 29 de juny al 28 de juliol.


8 Setembre 2015 – No cal que en facis gaire cas\nUn teló que amaga moltes coses\nAhir es va presentar la temporada escènica del país, amb una gala que vam poder veure a través de TV3, sota el nom “Catalunya aixeca el teló”. Bé, de fet, va ser la presentació de la cartellera principalment teatral, barcelonina dels propers mesos. Cert que algunes de les obres, més tard que d’hora acabaran caient per algun teatre d’altres territoris Vallès enllà, en un degoteig més aviat anecdòtic.\nDiuen els que en saben que aquesta és una manera de demostrar la potència de la indústria cultural del país. Malament rai quan hem fet de la cultura només una indústria, un negoci. Jo, càndid de mi, que sempre havia pensat que la cultura era una manera de compartir i conjurar emocions, alegries i misèries, amb les d’altres, molt més lúcids que el comú dels mortals, que han tingut l’encert de presentar-nos-les en un format atractiu que, al capdavall, ens fa més savis, més persones, més feliços i més humans. I ara resulta que només és un negoci, com qui cria porcs i elabora uns embotits que ens hem de menjar perquè el negoci no faci figa.\nFixem-nos que la gala d’ahir, contingut i qualitat a banda, va ser una nova demostració de la ciutat-estat en què s’està convertint Barcelona (i més si un dia som independents). Una mena de ciutat de meravelles que irradia la seva potència, que ha de servir i ser admirada pel conjunt del país, vulguem o no. Perquè, no ho oblidem, més enllà de la metròpoli hi ha vida, hi ha gent i coses folklòriques i desconegudes que s’organitzen i fan a la seva manera. Són aquelles realitats que es visiten els caps de setmana o per vacances, i pocs cosa més. Que exagero? D’aquí a uns dies tindrem una nova demostració amb el piromusical de la Mercè que ens haurem d’empassar per TV3, perquè és el gran espectacle de llum i so de la capital-estat i, com a tal, referent per a tothom. Només faltaria.\nNo anem bé quan un país fa de la cultura només un negoci i de la seva capital protagonista únic. Però aquesta és la realitat que tenim, ahir servida des del Liceu, antic temple cultural de la burgesia barcelonina, i avui escenari de luxe per a autocomplaença dels moderns intel.lectuals escènics, televisius i polítics. Els nous senyors de la cultura.


Teuta - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nTeuta (en grec antic Τεύτα, en llatí Teuta) va ser reina d'Il·líria i segona esposa del rei Agron.\nA la mort del seu marit l'any 231 aC, va assumir el poder com a regent de Pinnes, fill del primer matrimoni d'Agron. Encoratjada pels recents èxits militars dels il·liris, va autoritzar o tolerar les accions dels pirates, que assolaven la mar Adriàtica, mentre la seva flota atacava la costa de l'Epir i, d'altra banda, el príncep (després rei) Escerdílides (germà petit d'Agron), amb 5.000 homes, envaïa el país per terra i ocupava la rica ciutat de Fenike. Una invasió dels dardanis va obligar la reina a cridar les forces que lluitaven a l'Epir.\nMolts dels vaixells mercants atacats pels pirates il·liris eren italians o romans, i és per això que el senat romà va enviar dos ambaixadors a la reina: Gai i Luci Coruncani. Van demanar explicacions i compensacions, però el comportament altiu dels dos emissaris va ofendre la reina, qui els va expulsar del regne. Més tard, un dels dos, el més jove, va ser assassinat de tornada a Roma, segons diuen Polibi, Dió Cassi i Joan Zonaras.\nAquesta violació de la llei internacional va provocar la declaració de guerra romana, que va enviar un exèrcit sota el comandament dels cònsols Luci Postumi Albí i Gneu Fulvi Centumal.\nMentrestant, Teuta estava ocupada en el setge de Lissa, a la primavera del 229 aC, on havia enviat el seu amant, el grec Demetri de Faros, per ocupar Còrcira. Demetri aconseguí el seu objectiu, i a més va assetjar Epidamnus. Tanmateix, quan la flota romana va arribar-hi, Demetri va lliurar Còrcira sense lluita i va col·laborar amb els dos cònsols en les operacions militars.\nLa campanya va ser ràpida i en poques setmanes gran part d'Il·líria era a mans dels romans. Teuta es va refugiar a la fortalesa de Rhizon i des d'allí demanà la pau, que finalment li va ser concedida a la primavera del 228 aC, a condició d'entregar una part dels seus dominis, i prohibir als seus súbdits l'accés a l'empori comercial de Lissus i més enllà. El territori que va conservar sembla que era força reduït; la major part del regne la va obtenir el seu fillastre Pinnes sota la regència de Demetri de Faros; una altra zona va quedar en mans d'Escerdílides, però sense títol reial.\nNo torna a aparèixer i es pensa que Teuta, probablement, va abdicar a favor de Pinnes al cap de molt poc temps, el mateix any 228 aC.\n↑ Smith, William (ed.). «Teuta». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 19 gener 2021].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Teuta&oldid=26074401»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 19 gen 2021 a les 19:17.


POLÍTICA - 21/11/2019 18:01 / Redacció\nFlorentino dirà no i Bartomeu? El Tsunami Democràtic demana això al Barça i al Real Madrid\nPresidents Florentino Pérez i Josep Maria Bartomeu\nFlorentino Pérez ja sabem quina serà seva resposta. La caverna se li tiraria a sobre si es prestés a acceptar una proposta del Tsunami Democràtic. Sortirà amb l'excusa de no barrejar esport i política i ho tindrà tot arreglat. Ara veurem què fara el president del FC Barcelona, Josep Maria Bartomeu. Des de Catalunya, ja estem acostumats a les jugades brutes de Florentino Pérez. Elli els seus negocis, tal com us vam EXPLICAR AQUI, volien carregar-se la costa brava amb aquesta promoció immobiliària en un espai protegit.


Lloguer de cotxes de gamma alta a Sir Bani Yas Island, Emirats Àrabs Units. Reservi avui! – Rentalcars.com\nAlquiler de Coches Lloguer de cotxes de gamma alta Emirats Àrabs Units Sir Bani Yas Island\nLloguer de cotxes de gamma alta a Sir Bani Yas Island\nOmpli el formulari per trobar els millors preus en cotxes de gamma alta a Sir Bani Yas Island\nAprop Sir Bani Yas Island\nLloguer de cotxes convertibles Sir Bani Yas Island\nLloguer de cotxes familiars Sir Bani Yas Island\nCotxes de lloguer amb Luxury a Abu Dhabi\nRentalcars.com es el nom comercial de TravelJigsaw Societat Limitada registrada a Anglaterra i Gal•les (Numero: 05179829) a l’adreç a 100 New Bridge Street, London, EC4V 6JA. ID: 48418


Petita muntanya: El Parrissal (comarca del Matarranya)\nAprofitant que estaven de vacances a una casa rural de Vall-de-Roures, a la comarca del Matarranya, a Teruel, varem decidir fer de nou, doncs ja l'havien fet uns anys abans, una excursió al Parrissal, molt aprop d'on erem.\nLa excursió és ideal per fer-la amb nens, doncs es tracta d'un trajecte totalment pla, molt facilet, excepte al seu tram final on s'ha de grimpar una mica entre blocs de roca, i preciós. No és gaire llarg, i l'anada pot fer-se, sense parades, en hora i mitja, encara així, és gairebé impossible no fer-se mil i una fotos, doncs a cada passa trobem mil i un racons encisadors, i trigar una bona estona més.\nEl trajecte, ja de bon començament, ressegueix en tot moment el riu Matarranya apropant-se al seu inici, i durant el camí ens trobem gran quantitat de passarel·les que faran les delícies dels més menuts, junt a un gran nombre de petites piscines d'aigües netes i cristal.lines com poques he vist fins arriibar a les gúbies del Parrissal, on no podem continuar més enllà sense banyar-nos, cosa que en principi no pot fer-se, i per on entremig d'un passadís de dos o tres metres d'ample i parets de setanta o vuitanta metres d'altura apareix el riu Matarranya.\nPer començar l'excursió ens apropem en cotxe al poble de Beseit, a 10km de Vall-de-Roures, i seguim les indicacions dels cartells que anem trobant, passarem un punt de control, on abonarem 3€ per cotxe, i seguirem la pista fins un descampat on ja no es pot continuar, on aparcarem.\nA partir d'aquí s'inicia l'excursió.\nAquell dia anàvem amb els nostres companys d'apartament: el Jordi, la Yolanda, la Mónica i la Laura; amb qui hem compartit aquestes vacances.\nExplanada on deixem el cotxe\nCaminem entre pedres per no mullar-nos\nTot i que a vegades sembla difícil no mullar-se, sempre hi ha alguna manera per continuar cap endavant sense tocar l'aigüa, encara que si es porten botes d'aigua també és una bona opció.\nSergi i Laura a les passarel·les\nCaminem per troncs per no mullar-nos\nAl fons els peixos\nDesprés de grimpar una mica entre blocs de roca arribem a les gúbies del Parrissal, on no es pot continuar si no és pel riu.\nEn petit nosaltres dinant\nCom que portava els estris de fer ferrades, i saben que pocs metres abans de les gúbies hi havia el pas del Romeret, petit camí equipat que supera per l'esquerre les gúbies i va a parar a l'inici d'aquestes, la Mònica i jo varem anar a veure que hi havia a l'altre costat mentre la resta descansava una mica.\nSi ens hi fixem, just abans del caos de blocs, al cantó esquerre, hi ha marques d'estels blaus del recorregut estels del sud, els seguim i anem pujant uns 10 minuts trobant algun esglaó, una vegada a dalt hi podrem veure les agulles que envolten les gúbies del Parrissal. Seguim els estels i començarem a baixar entre esglaons i cadenes. El trajecte és fàcil per algú acostumat a moure's per muntanya, però com hi ha passos a gran altura no està de més ficar-se l'arnés i assegurar-se.\nLa Mònica sobre les gúbies del Parrissal\nEsglaons i cadena de baixada\nTram inicial de les gúbies\nUna vagada arribats a l'altre cantó de les gúbies podem tornar enrrere per on hem vingut o travessar les gúbies. Com que pensàvem que era un curt trajecte varem decidir travessar-les.\nPas estret de menys d'un metre\nPiscines dins les gúbies\nAl final, com no podia ser d'un altre manera, tocava mullar-se, doncs no hi havia alternativa, per ho que varem decidir donar mitja volta i tornar per on havien vingut i tornar amb la resta del grup.\nCom que feia molta calor els més petits es van donar un bany.\nEn resum, una de les millors excursions que he fet amb els peques. Segur que la repetirem en un futur.\nPublicat per Petitamuntanya a 00:07


Seleccionar Continguts A LA XARXA Actualitat CULTURA DMG Amb cara i ulls Amb les raquetes i els esquís Amb motxilla i xiruques Concurs de fotografia d'estiu Concurs de Videos de neu Conte d'estiu Conversa de terrassa Cops amagats El món en 468 km2 El test de Proust Els imprescindibles En set tuits Històries en joc L'estiu al plat L'hora dels millennials La 'selfie' tecnològica Quatre rodes Recordes quan Reportatge DMG Rere el taulell Som el que mengem EDITORIAL ENTREVISTA ESPORTS Bàsquet Ciclisme Esquí Futbol Tennis Esqueles Esquí Farmàcia [7 DIES] INTERNACIONAL L'acudit LA CONTRA La perla NACIONAL Noticias enviadas confirmadas Noticias enviadas no confirmadas OPINIÓ PARRÒQUIES Política Política publicitat Reportatges Revista 7 DIES Alimentació Autoajuda Cuina El viatge de la teva vida En forma L'altra cara Moda Salut Sexualitat Tecnologia Televisió Tema de la setmana - 7 DIES Sanitat semafor\nEstàs veient: Notícies de la categoria Recordes quan de qualsevol data\n09/07/2017 - 06:00 Meritxell Prat\nUn esport diferent\n25/06/2017 - 06:00 Xevi Sunyol\nLa Federació d'Escacs de les Valls d'Andorra fa 50 anys. El 7 de novembre del 1967 va néixer la FEVA, una entitat que va internacionalitzar els escacs a Andorra i que actualment ajuda en la formació dels nens a les escoles.\n18/06/2017 - 06:00 Xevi Sunyol\nLa casa de colònies d’aina. Demà farà 35 anys de la inauguració de la casa de colònies d’AINA, a Canillo. Una institució per on han passat bona part dels joves del país i que ha actuat com a element cohesionador de la societat.\nFent camí a soles\n11/06/2017 - 06:00 Meritxell Prat\nConstitució de la parròquia. El 14 de juny del 1978, un document signat pels delegats permanents dels coprínceps atorgava plena autonomia a Escaldes.\nAndorra i 'olé'\n04/06/2017 - 06:00 Mireia Julià\nLa tauromàquia al Principat. Andorra va tenir dues places de toros. Els estius dels anys 60 i 70 cada tarda de diumenge se celebraven corrides.\nPlanter de poetes\n28/05/2017 - 06:00 Meritxell Prat\nEls Jocs Florals. El Cercle de les Arts i de les Lletres organitza des de fa més de quaranta anys una festa per descobrir joves promeses literàries del país.\nPlantes i flors a dojo\n21/05/2017 - 06:00 Meritxell Prat\nANDOFLORA. L’interès per la jardineria i la preocupació per poder gaudir d’una parròquia embellida per les flors va fer que Unió Pro-turisme de la Massana fes evolucionar el concurs de balcons florits en una fira de jardineria.\n14/05/2017 - 06:00\nPremis Carlemany al mèrit. Juli Minoves va decidir crear un grup de premis internacionals lligats al nom de Carlemany per donar una nova orientació a la distinció literària. L’aventura va ser curta: tan sols una edició.\n'Clowns' en femení\n07/05/2017 - 06:00 Meritxell Prat\nFestival de pallasses. L’any 2001 es va celebrar la primera edició de la mostra que volia donar visibilitat a les dones pallasses. L’esdeveniment va ser un èxit, però després de cinc edicions el comú va decidir cancel·lar-lo.\nVinyetes a l'ADN\n30/04/2017 - 06:00 Meritxell Prat\nLa Massana Còmic. L’abril del 1997 el pavelló de l’Aldosa va acollir la primera cita de la mostra. Grans figures de la historieta hi han estat presents.\n23/04/2017 - 06:00 Meritxell Prat\n16/04/2017 - 06:00 Núria Ventura Cardús\nLa processó de Sant Julià de Lòria. És una de les poques que sobreviu al país i, com tot, ha canviat al llarg dels anys. Alguns dels participants de tota la vida recorden com abans era més curta i es vivia de manera diferent.\nEl 'primer' andorrà\n09/04/2017 - 06:00 Mireia Julià\nLa tomba de Segudet. El 2001 les obres de la nova escola d’Ordino van permetre descobrir les restes humanes més antigues del Principat. L’excepcional troballa va ajudar a reconstruir els hàbits de vida de la població del neolític al país.\n02/04/2017 - 06:00 Núria Ventura Cardús\nUna escola nova. Amb una sabata i una espardenya l’any 1982 va néixer l’Escola Andorrana. Llavors era difícil d’imaginar que creixeria com ho ha fet.\n26/03/2017 - 06:00 Cinta Audí\nLa història de l’esquí a través d’imatges. L’extens arxiu fotogràfic de l’Esquí Club d’Andorra plasma l’evolució de l’esport blanc des de finals dels 40.\n1. Tancat Arinsal pel risc d'allaus i les cotes...


Ferris de Finlàndia a Aland\nCom reservar ferris de Finlàndia a Aland\nHi ha 4 rutes de ferri que operen entre Finlàndia i Aland amb una oferta total de 46 travessies a la setmana. Tallink Silja opera 3 rutes, Turku a Långnäs opera 7 vegades a la setmana, Hèlsinki a Mariehamn unes 3 vegades a la setmana & Turku a Mariehamn unes 7 vegades a la setmana. Viking Line opera 3 rutes, Turku a Långnäs opera 7 vegades a la setmana, Hèlsinki a Mariehamn unes 1 vegada a la setmana & Turku a Mariehamn unes 7 vegades a la setmana. Finnlines opera 1 ruta, Naantali a Långnäs que opera 14 vegades a la setmana.\nCom que en algunes rutes la freqüència i durada de les travessies pot variar, recomanem que facis una cerca de travessies en temps real de Finlàndia a Aland per accedir a la informació més actualitzada.\nMapa de ferris Finlàndia - Aland\nFerri Hèlsinki - Mariehamn\nFerri Naantali - Långnäs\nFerri Turku - Långnäs\nFerri Turku - Mariehamn


Valls s'alça com l'alternativa a Colau\nEl candidat de BCN Canvi-Cs a l'Alcaldia de Barcelona, Manuel Valls, s'ha reivindicat aquest divendres com l'únic canvi possible davant el "deteriorament" que considera que ha patit la ciutat en el mandat de l'alcaldessa, Ada Colau.\nEn el míting d'inici de campanya a la plaça Francesc Layret de Nou Barris, abans de la tradicional enganxada de cartells, ha sostingut que "Barcelona s'ha deteriorat, s'ha degradat molt" en els últims anys, i ha posat el focus en la seguretat com a principal problema de la ciutat.\nL'exprimer ministre francès ha demanat el vot afirmant que la seva candidatura és l'alternativa a Colau i l'independentisme al consistori, i ha assegurat que la resta de candidats no suposen cap novetat perquè els veu a tots responsables de la situació actual de Barcelona: "Sóc el canvi. Represento l'únic canvi possible".\nValls ha destacat la importància d'aquests comicis, que veu com les municipals més importants des del 1979, i ha plantejat compromisos per millorar en seguretat, lluita contra desigualtat, habitatge assequible i obrir la ciutat davant el procés independentista, entre altres qüestions: "Farem una nova Barcelona per a les noves generacions ".\nLi han acompanyat el número tres de la candidatura, Celestino Corbacho, i la líder de Cs a Catalunya, Inés Arrimadas, que ha dit que Valls és una oportunitat per aconseguir una "Barcelona oberta al món" davant l'independentisme, i ha assegurat que el seu candidatura és transversal i plural i va més enllà de Cs encara que té tot el suport del partit taronja.


Talleres chapa y pintura de coches en Daimus | Servicios El Motor\nTalleres chapa pintura coches en daimus\nTalleres chapa y pintura de coches en Daimus: selecciona de este listado de anuncios a los Talleres chapa y pintura de coches en Daimus que se adapten a lo que necesitas. Compara presupuestos, ofertas o llama por teléfono a Talleres chapa y pintura de coches en Daimus\nOfertas de talleres chapa y pintura de coches en Daimus\nAielo de Malferit Alaquas Albaida Albal Albalat de la Ribera Albalat Dels Sorells Alberic Alboraya Alcantera de Xuquer Alcasser Aldaia Aldaya Alfafar Algemesi Algimia de Alfara Alginet Almassera Almussafes Alzira Anna Ayora Barx Benaguasil Benetusser Benifaio Beniganim Benimamet-beniferri Benimuslem Beniparrell Benirredra Bétera Bonrepos Y Mirambell Buñol Burjassot Campo Olivar Canals Canet D'en Berenguer Carcaixent Carlet Casas de Barcena Casinos Castello de Rugat Catarroja Cheste Chiva Cullera Foios Gandía Godella Godelleta Guadassuar L'alcudia de Crespins L'alcudia L'eliana L'olleria La Font D'en Carros La Pobla de Farnals La Pobla de Vallbona La Pobla Llarga Lliria Llombai Llosa de Ranes Manises El Marenyet Marines Masia del Juez Massamagrell Massanassa Mislata Moncada Montortal Montserrat Museros Naquera Navarres Novele Oliva Ontinyent Paiporta Palmera Paterna Pedralba El Perello Picanya Picassent Piles Pobla de Vallbona Puerto de Sagunto El Puerto Quart de Poblet Quartell Rafelbuñol Rafelbunyol/rafelbuñol Real de Gandía Requena Riba-roja de Turia El Romani Sagunto San Antonio de Benageber Sedavi Silla Simat de la Valldigna Sueca Tavernes Blanques Torrent Turis Utiel Valencia Vilamarxant Villanueva de Castellón Villar del Arzobispo Xàtiva Xeraco Xeresa Xirivella\nTalleres chapa y pintura de coches en Daimus\nTaller de chapa javier, s.l.\nCalle Oliva 20\nTallers boscà S.L.\nCalle progrés 4


galopaquegalopa: LA MARRANA SKYRACE\nUna altra cursa en que participo en que l’únic que vull és sumar kilòmetres i hores. Sóc conscient de que això no es el meu terreny, una cursa molt tècnica i relativament curta i amb tota la setmana càrrega.\nCrec que serà de les ultimes que faci, la veritat es que no m’hi acabo de sentir còmode, jo no sóc muntanyenc, sóc corredor, i aquí de córrer, poquet. Em sembla que a més, m’he cardat vell, perquè cada vegada em costen més aquestes baixades tan dretes, aquests passos plens de pedres i tot això.\nPerò jo no m’arronso, m’atreveixo amb tot, i per passar una matinal a alta muntanya, amb un dia radiant, doncs cap problema. No tinc cap més pretensió que fer un bon entrenament amb alçada i res més, la competivitat la deixo per una altra ocasió.\nEn general em vaig trobar bastant bé, pujant amb força i controlant a les baixades, fent la goma com sempre amb altres corredors, acabant molt fresc amb quatre hores justes i muscularment molt bé, l’endemà tornava a entrenar amb normalitat.\nI es que l’Spartathlon és a tocar, només falten quatre setmanes, toca prémer l’accelerador i acabar d’arrodonir tot el que he fet aquest estiu: més de 12 setmanes per sobre dels 100km, més de 5 per sobre els 140 i una de 180. Mai havia entrenat com ara i la veritat es que vaig cansat, avui mateix he sortit i al cap de mitja hora ja he tornat cap a casa caminant, no podia amb la meva ànima, desmotivat, abatut...\nÉs igual, no passa res, demà serà un altre dia, no vull forçar. Però la veritat es que m’està costant molt, sempre dic que jo entreno sempre amb il·lusió i sense cap mena de pressió ni obligació, però últimament sento com una força que va en contra meu, com una veu interior que em diu que ja n’hi ha prou, que pari, que descansi, i lluitar contra això és molt difícil.\nPer això m’apunto a aquestes curses, perquè sé que si més no, sempre en surt un bon entrenament i així no em costa tant. Dissabte que ve, trail dels 3 Batlles, 30km...a veure com va...\nEtiquetes de comentaris: curses de muntanya, Spartathlon


Libros de FARRE LLUIS - La llar del llibre.\nGRANERO, NONO / FARRÉ, LLUÍS\nBRUIXA DE CADAQUÉS, LA\nBERGA, MIQUEL / FARRE, LLUIS\nLa bruixa de Cadaqués, cada vegada que apareixia, feia bufar una tramuntana terrible. I, llavors, ningú no podia sortir de casa. Un dia, els gats, farts de patir, van anar a veure el senyor Dalí, el pintor dels bigotis llargs, que va tenir una idea genial per desempallegar-se d'aquella bruixa bruixota. ...\nSALA I VILA, CARLES / FARRE, LLUIS\nEn Tomeu i l'Enric són molt bons amics. L'Enric sempre ha proposat a en Tomeu de fer coses plegats: de petits, jugar a la plaça; de joves, anar a ballar; de grans, passar les vacances amb la família... però l'Enric sempre s'ha estimat més fer bombons, a tota hora! ...\nMANSO, ANNA / FARRE, LLUIS\nREVOLTA D'ESTAR PER CASA, UNA\nHOMS, NURIA / FARRÉ, LLUÍS\nLa senyora Antònia i el senyor Gabriel volen vendre's la casa perquè l'enderroquin. Però, llavors, la butaca de la sala s'instal.la a la banyera amb els aneguets de goma, tots els mitjons s'amaguen i per la xemeneia no para de sortir xocolata desfeta. Però..., què es pensaven Que una casa amb tanta personalitat es deixaria enderrocar tan fàcilment? ...\nHUG EL PORUC, L´\nUBACH, MERCÈ / FARRE, LLUIS\nTRES REINES D'ORIENT, LES\nDURAN, TERESA / FARRE, LLUIS\n"La història va anar més o menys així: a Orient hi havia tres reialmes petits i veïns. Els tres reis eren savis, mags i amics,i les tres reines eren amigues, eixerides i generoses. Tot hauria anat com una seda si no fos perquè aquells tres matrimonis no tenien fills i això els entristia una cosa de no dir." Així comença un fet de fa poc més de dos mil anys. De cop i volta, tre...\nNENS VOLADORS, ELS\nCALDERS, PERE / MOLIST, PEP / FARRE, LLUIS\nHOMS, NURIA / FARRE, LLUIS\nEXCAVALLER SANT JORDI, L´\nDes de que sant Jordi s'havia retirat de la feina de cavaller, no volia saber res més de sortir corrents a salvar víctimes de monstres. Només volia viure tranquil·lament sense armadures ni espases. Fins que un dia va aparèixer un drac ferotge a Montbau del Camp. Potser una mica d'exercici ajudaria l'excavaller a treure's de sobre els quilets de més? ...\nARCA DE NOE, L'\nFARRÉ, LLUÍS / CANALS, MERCE\nTRES REIS D'ORIENT, ELS\nLa protagonista d'aquesta història tenia sempre una gana de llop ferotge, fins que va descobrir que li agradaven els llibres. I ara ja s'ha cruspit una biblioteca sencera! I tant s'empassa un llibre amb zebres i girafes com un que estigui fet a base de nens que no volen créixer o que dugui una tasseta de fada. ...\nJARQUE, MARTA / FARRE, LLUIS\nBONA NIT, GENÍS\nFARRE, LLUIS / BALAGUER, MARTA\nEn Genís se'n va a dormir, però en aquell instant sembla que algú molt especial ha entrat a l'habitació, i sense demanar permís! ...


gorra nadó gosset barret fluor\n> Complements>GOSSET BARRET FLUOR\nGorra nadó, 100% cotó orgànic, amb dos nusos.\nLa vostra gorra serà estampada artesanalment quan feu la comanda, per aquesta raó el temps d'espera abans de ser enviada serà de 3 dies laborables.\nSi voleu personalitzar la vostra gorra amb un nom, poseu-vos en contacte amb mi via correu electrònic.\nA partir de 2 productes tèxtils us regalem una bosseta de cotó!\nEn comprar aquest producte podreu obtenir fins a 1 fidelitat punt. El vostre carret acumularà 1 fidelitat punt que es poden transformar en un val per a la vostra pròxima compra de 0,20 €.\n30 productes més en la mateixa categoria:


Quina diferència hi ha entre les màscares quirúrgiques mèdiques i les màscares N95?\nLes màscares quirúrgiques mèdiques poden aïllar partícules grans com les gotetes i la capa exterior és una capa impermeable que pot bloquejar les esquitxades de líquids. Tanmateix, la màscara quirúrgica no pot filtrar de forma efectiva les partícules fines en l'aire i el disseny de la màscara quirúrgica no està tancat, i no pot evitar que l'aire entri a la bretxa de la vora de la màscara.\nLes màscares N95 són màscares protectores de partícules que poden filtrar partícules sòlides o líquides no olioses amb un diàmetre de 0,3 micròmetres o més. Tanmateix, cada vegada que porteu una màscara N95, heu de provar l'estanquitat de la vora de la màscara (Test Test) per assegurar-vos que no hi hagi fuites d'aire. Efecte protector real. Per tant, les màscares N95 no són adequades per a persones amb pèl a la cara i als nens, ja que aquestes persones no poden garantir la fermesa de portar màscares N95.\nA més, les persones amb malalties respiratòries cròniques, malalties cardíaques o altres persones amb dificultats respiratòries han de consultar al seu metge abans d’utilitzar màscares N95, perquè les màscares N95 faran més difícil la respiració de qui el porta.\nCom triar la màscara adequada?\nSi els gèrmens es transmeten principalment a través de gotetes grans (per exemple, el pacient rugeix gotetes d’esternuts o tos a altres persones), és més adequat portar màscares quirúrgiques impermeables a l’aigua impermeables per a la seva protecció.\nSi les partícules de gèrmens o substàncies nocives són relativament petites i es poden suspendre a l’aire durant molt de temps, es poden transmetre un gran nombre d’elles a l’aire, aleshores l’efecte protector de portar màscares N95 industrials serà millor. Les màscares N95 són tuberculosi, SARS i altres màscares protectores mínimes a l’aire;\nVenem màscares mèdiques i KN95.\nSi necessiteu màscares, no dubteu en contactar\nTelèfon: + 86-791-86372550\nCorreu electrònic: lilia@ebi-china.com\nHora de publicació: 27-mar-2020


Gent Normal: BAM I L'AIRE LLIURE, LLIURE DE MOLÈSTIES\nBAM I L'AIRE LLIURE, LLIURE DE MOLÈSTIES\nAvui estrenem una nova secció al Gent Normal que alhora donarem per tancada, es diu Vist a Facebook així que ja sabreu de què anirà. Però començarem amb una excepció ja que l'inici i objectiu del post no és la plataforma 2.0 i sí el BAM. Ningú es va adonar del baix volum dels concerts? Bé, no sé si de tots, però si més no d'alguns. Agafarem com exemple el concert de Za! d'aquest divendres a la Plaça dels Àngels i la posterior intercepció del mur de facebook del tècnic de so del concert on afirma que se li va aparèixer qual cobrador del frac el Sr. Limitador de Volum. Voleu conèixer la història completa? Doncs entreu dins del post.\nLa necessitat d'aquest post va venir-me quan després d'arribar a casa vaig buscar alguna crítica sobre aquest festival i al google no hi venia cap entrada. No ho podia entendre. De debò que no existeix ningú que hagi esquarterat les festes populars -pagades entre tots, vaja- en aquest sentit?\nDoncs sembla sembla ser que no.\nQuedar-nos amb la anècdota de si X decibels o si el Senyor Limitado(r) de Volum portava frac i maletí em semblaria sensacionalista i de poc prestigi per a un bloc com el nostre. No cal rascar gaire per veure que aquesta és una lluita -com tantes d'altres- per tal d'aborregar el personal enlairant la bandera del civisme, tolerància i respecte. Civisme, tolerància i respecte que sempre té una única direcció i mai acaba on comença la dels altres. Sobretot, i perdoneu-me l'incís, aconseguint fer seva la norma y establint la normalitat a mode que fins i tot a aquells als que es trepitgen els drets es penedeixin de pensar en els seus drets (l'exemple pràctic seria el fumador, que agraeix que li prohibeixin fumar o aquell que es posa neguitós i es sent insegur quan a l'aeroport no li registren totes les maletes de dalt a baix).\nCom dic, no cal rascar massa, només calia recollir el setmanari gratuït L'independent de Gràcia per veure com la lluita contínua i trobar un exemple del que s'està convertint aquesta ciutat. El marcatge a l'home, és constant i cada pas en l'altre direcció es considera un atac tal com dibuixar el profeta Mahoma pels islàmics.\nCom explicava el mitjà local gracienc enguany el carrer Bruniquer de Gràcia no ha guarnit el carrer per Festes de Gràcia, tampoc han muntat escenari ni han programat res de res. Però segons va explicar el president de l'Associació de Veïns, Lluís Aromir, això ha estat un any sabàtic i no serà una constant. Cagada. L'any passat es va constituir una plataforma de veïns del mateix carrer que demana -bé, exigeix- que s'acabi l'activitat festiva al seu carrer, i ara aprofitat l'aturada s'estan carregant de forces per tal que el carrer Bruniquer no s'hi torni a celebrar mai més cap festa. Han reunit firmes i tot en contra (76), porta per porta!\nQuè, us pensàveu que com a exemple posaria el cas de l'Heliogàbal i el seu Festigàbal? No. No calia anar tant lluny. Després que a partir de certa hora la gent no pugui estar tranquil·lament a una plaça i l'ajuntament faci servir l'acte intel·ligent de fer passar els carros de foc BCNeta netejant (literalment) la plaça de brutícia i restes humanes, després d'expulsar de tots els locals el fum i amb ell els fumadors tirant-los a la via pública (via on després passaran els de BCNeta, via on pots romandre-hi però quasi de puntetes, a nom ser que sigui per que ve el Papa o el Bieber aquell), ara toca el torn del soroll. Hem de ser el país més modern i europeu, i això passa perquè tothom sigui gent decent... i no parlarem de retallades a la cultura ni del CoNCa, parlarem d'alguna cosa més directe i personal.\nS'està retallant les celebracions festives dels nostres pobles, ciutats i barris. Girona s'ha convertit en un banc de proves i en el model a seguir, on ja fa anys que coarta l'activitat cultural. Barcelona segueix l'estela i s'han posat mans a la feina.\nAl llegir les reivindicacions de la Plataforma de veïns del carrer Bruniquer de Gràcia podrem veure com tot se centra en el soroll i la contaminació acústica. Però la guerra només la centren al seu carrer, així que podem pensar que és un fet puntual, que potser tenen raó, que jo no sé què passa o què ha passat al carrer Bruniquer. Passa i ha passat el mateix que a tots els carrers que es guarneixen per Festes de Gràcia, amb l'agravant que és una de les vies d'entrada a la vila i el conducte directe entre la parada de metro Joanic i la resta de la vila. L'escenari, la música, el possibles aldarulls que puguin arribar a crear la comissió de festes del carrer no és cap problema comparat amb el transit de borratxos a totes hores. Al carrer Bruniquer els veïns es poden despertar a les 6 del matí amb gent passant cantant la cançó dels crèdits d'entrada de Bola de Drac o l'himne del Barça. Els concerts i demés acaben puntualment a les dues o les tres, segons si és entre setmana o cap de setmana. Però clar, és tan sols la primera batalla. Primer és aniquilar un dels carrers, donar exemple, crear un precedent. Desprès el Món.\nL'ajuntament, amo i senyor de tots nosaltres, sap com pronunciar-se perquè sols ens anem matant i en cas de judici tinguin les de guanyar. Et faig una llei i ara hi ha judisprudència (sobretot prudència) i direm allò de "la llei és la llei" i també allò altre de "està feta per complir" i "el fútbol és així". És la màgia de la Fe.\n(Aquí és on podeu polsar al play a la cançó de'n Joan Colomo Màgic)\nÉs verdaderament trist que aquells a qui no els agrada la festa no puguin aguantar una setmana a l'any, una! de joia i festa, de diversió, de carrers guarnits, de gent fent fotos, cerveses i ballant. Una setmana a l'any que a sobre és a l'estiu a ple agost, que és quan se celebren les festes de la Vila. I recordem que les festes de Gràcia són precisament un espai ideal per agermanar els veïns durant setmanes preparant meticulosament amb tot el seu enginy i estima un decorat que rebrà centenars de persones.\nÉs verdaderament trist que hi hagi gent incapacitada per respectar tals festes.\nAh! Per cert, jo visc al carrer Bruniquer des de fa forces anys i em sembla que la programació i tot el que fan al meu carrer és -com ho diria...- cutre. Però no em pertoca jutjar la qualitat de la música d'una gent que una setmana a l'any vol sortir al carrer i gaudir de la via privada de l'ajuntament amb la seva (nostra) festa. Jo recolzo la festa tot i no agradar-me la majoria d'esdeveniments i actes. L'humor i la festa són dels trets diferencials del nostre país, de la nostra cultura, i igual que em passa amb les sardanes, encara que no m'agradin, si no ho vull recolzar, com a mínim no interferiré, no exigiré el meu dret per sobre del seu. És una setmana a l'any, si el dret d'uns quants ha de passar per sobre d'això és que (com tot indica) ens estem equivocant.\nPerò això és ni més ni menys que la mateixa actitud amb els veïns. És el mateix motiu pel qual si hi ha un veí fent un sopar o celebrant qualsevol cosa una nit, o un cap de setmana, em sembla del tot antihumà molestar-lo amb la constitució a una mà i la bíblia a una altra.\nÉs per això que a les festes de la Mercè i més concretament al BAM hi ha limitadors de volum que fan mesurable, empíric i demostrable el volum i la molèstia. Però aquí hi ha un error: Com mesures la necessitat d'un grup a tocar a un volum? La capacitat estimulant o artística que requereix una intensitat física? Com mesures la necessitat d'un col·lectiu de gaudir d'un concert? No tot és pot reduir als 98dB tot l'entramat.\nAnem al segon cas practic, el de Vist a facebook. És la realitat d'un tècnic de so i d'una audiència: No reescriuré el que va viure en Marco el tècnic so de Za! al BAM per no afegir o treure informació involuntària, només diré que sí s'experimentava aquesta sensació de volum baix, de llunyania del del grup, de distància entre nosaltres i l'escenari. Menció especial a la intervenció d'Ainara LeGardon pel què i com n'opina. En referència als 98dB: "Buah! Qué poco! con eso ni duele ni pita!" I és que les pel·lícules, encara que facin plorar poden ser bones, de fet, pet ser la raó de ser bones i la música amb el volum li passa el mateix.\nTambé és molt interessant veure el dia (divendres) i les hores en que es van escriure:\nBonus track en veu baixa:\nVes per on, ahir van publicar aquest trailer. No ve molt a cas, o sí. Els creadors de L'equip petit ens porten el trailer del seu projecte que han estat gravant durant aquest darrer any:\nPublicado por Lluís Huedo a les 11:20\nEtiquetes: ajuntament, BAM, barcelona, Catalunya, festival, Opinió, Soroll\nBon article. Jo vaig denunciar el fet al meu twitter, també, al coneixer de primera mà (vaig parlar amb el Marco) el que havia passat. Era brutal quan l´equip s´anava avall, que era quan començava a sonar bé. 98dbs a l´aire lliure per una banda de rock es per plorar. Per que collons foten escenaris i equips de puta mare si no els pots fer anar?\nEs rollo... Aquí tens aquest Ferrari i d´acompanyant tindràs a la Scarlett Johansson. Pero amic, podràs anar a 50km/h i com la toquis, a la presó... Ridicul.\nLo de Bruniquer té tela també... Del docu et puc parlar, vaig estar ajudant al carrer i he seguit la seva creació.\nSalut i felicitats per l´article.\njo vaig passar per aquesta mateixa plaça i els concerts es sentien forts i bé. Vaig anar amb la mosca rere la orella perquè també habia llegit el missatge del Marco, però em va sorpendre no trobar problemes de só.\nNo eren grups folk que ja estan bé a una mica menys de volum, sino King Midas Sound, que necessiten un so una mica pepinazo.\nAixí que en aquest sentit, és probable que amb més volum, Za haguessin molat ENCARA més, però si no calía més per sentir-ho bé, potser està bé posar un límit\nLes festes populars son per que les gaudim tothom, però cada poble o barri també hauría de poder decidir per si mateix si vol participar o no, o com vol que sigui la seva festa: si la comissió de festes del carrer Bruniquer decideix no participar, doncs em sembla perfecte. Ningú no els ho ha de prohibir, però tampoc no els ha d'obligar ningú.\nCrec que totes aquestes normes s'han de regir pel sentit comú: si li toques els collons als veins, es lícit que ells t'ho facin saber d'alguna manera. per mí l'escàndol no és que pugui venir la policía o no, és més aviat que els veins no et piquin a la porta abans per dir que fas massa soroll.\nSi després passes, doncs ja em sembla bé que vingui la policia a picar-te la porta: per molt que sigui cap de setmana, el fet de que tu estiguis de festa no converteix la nit en festa obligatoria per tot l'edifici. Si no li molesta a ningú, de puta mare, si li molesta, que t'ho facin saber i ja està.\nLa indignació està molt bé, però l'anarquia també contempla la interacció amb la gent del teu voltant. No som els únics amb potestat de decidir...\nQuique, primer de tot, no sé com et sens capaç de determinar tu la necessitat d'un volum o altre a un concert. Això en tot cas li correspon al grup i al seu tècnic de so. Els altres podem opinar però no dir 'sí no calia per sentir-ho bé' és demagògia. A tu potser no et calia, però són Za! i només Za! els que saben que volen i com ho volen fer. I ells varen intentar pujar el volum.\nSí que està bé posar un límit, estic totalment d'acord. Però on està el límit i qui el determina?\nRecordo que aquest post no parla d'un bar que obre de dilluns a diumenge, parla del fet extraordinari que només passa un cop a l'any, que són les festes de la ciutat o barri, de tots. Molta gent està implicada, també n'hi ha que estan en contra. Tant costa a qui no li agrada aguantar-se un cap de setmana? A mi hi ha moltes coses que no m'agraden, però em sembla que aquí ens cal un exercici de tolerància i humanisme.\nAquí és on critico el qui dirigeixen la ciutat/barri perquè sempre es posen del mateix costat.\nLa associació de veïns de Bruniquer, la que porta anys fent-ho, SÍ vol celebrar les festes.\nA part que sempre que passa algo així recordo a una persona gran dient que aquestes crítiques, l'estar "en contra de" a Gràcia, acostumava a tenir el perfil de gent d'entre 40 i 50 que feia uns 10 anys que havien anat a viure a Gràcia i que tot allò que en un principi el va atreure ara els molestava. No solen ser la gent del barri (encara que sí, sempre n'hi ha).\nAmb el tema normes, totalment d'acord.\nPerò seguint el teu exemple, si hi ha tradició i la majoria de veïns del bloc de pisos celebren una festa a l'escala un cap de setmana a l'any, fins on tenen dret els nou vinguts a queixar-se? O, s'ha d'imposar sempre els dos que es queixen? Sempre el civisme ha de sotmetre el que fa per que a un li molesta? O sigui, en una sola direcció. Mai el que li molesta es sotmet al el que fa.\nLa indignació està molt bé, però l'anarquia també contempla la interacció amb la gent del teu voltant. No som els únic amb potestat a decidir...\nLa part de sensacionalisme directament no la entenc.\nNo sé on veus el morbo aquí.\nSón dos exemples amb els implicats directes i les aportacions que ho demostren.\nNo és per fer safreig, és per no parlar 'en teoria', a l'aire. Sovint hi ha la necessitat de posar exemples clars i propers perquè si no després, gent amb la mateixa facilitat per dir 'Sensacionalisme Indignat' diria que tot és una cosparanoia.\nA mi, d'aquestes desacreditacions, sempre m'ha agradat més la de 'que no, t'ho dic jo'.\nAh! això sí. M'agrada, i molt, que algú que estigui en contra acabi de llegir el text i comenti ben comentat, com tu has fet. Així sí.\nEl diàleg que aporti, qüestioni. Tot seria més fàcil qüestionant-ho tot, perguntant tot el que un no sàpiga i discutint tot el que faci falta.\nEn el teu comentari veig un problema al voltant de qui detenta la representativitat d'un barri, d'una ciutat o de la veu "dels veïns". Uns quants veïns no són "els veïns". Les iniciatives del ajuntament de Barcelona per "capar" la seva setmana de festes no són "el que el barri o la ciutat ha decidit". Son mesures que escolten nomès una part i que, com sempre, posen l'accent en el contribuent que vota els partits d'ordre i a les 00:00 vol dormir en la única setmana de festes de l'any.\nReduir-ho a una dicotomia normes/anarquia em sembla una mica de La Noria.\nLluis, però es que si pels Za és un tema irrenunciable, sempre ho poden deixar clar de bon principi (per això hi ha la feina previa, lio de riders técnics, etc) i senzillament, si no es donen les condicions no fer-ho.\nJo ja et dic que vaig trobar el volum d'aquella plaça concreta bastant bé. Se sentia fort i el só estava guay també. Així que em va semblar exagerat (exagerat jo mateix, perque com deia vaig llegir lo del facebook i em vaig tirar les mans al cap) anar amb la mosca rere l'orella.\nJo no sóc ningú per decidir el volum correcte o no, això ho ha de decidir l'ajuntament i pactar-ho amb els grups, que son els que han de posar els seus límits i fins on volen o no renunciar.\nPel tema de Gràcia, jo entenc que hi hagi veins a qui no els faci cap gràcia el tema de les festes, és una setmana a l'any, però és una bogería. I qui ha de treballar ha de dormir a unes hores determinades. Suposo que t'ha de putejar per molt que entenguis que és un cop a l'any.\nA mi em sembla bé que cada carrer decideixi una mica que vol fer-ne al respecte, al final son les festes del seu barri. No conec el cas del carrer, però em sembla que cada carrer té una comissió de festes que es coordinen amb la resta dels carrers, no? com et dic no sé molt bé com funciona, però si hi ha nova comissió i decideix no fer-ho, doncs no em sembla ni bé ni malament. Jo faig anys un cop cada any i no tots els anys tinc ganes de celebrar-ho. És un exemple facilón, pero bueno, que en teoria la comissió representa la voluntat d'aquell carrer. Si no ho fa, potser és perque la gent que pugui ajudar amb aquest tema no s'hi ha involucrat, jo que sé.\nI el civisme no és una dicotomia entre els sorollosos i els no sorollosos, sino entre els que fan com si al voltant no hi hagués res i els que no: seguint el teu exemple, si un edifici o un pis es posa d'acord amb els veins per celebrar una festa, també serà fàcil establir els límits entre els mateixos veins. "vull fer una festa aquest dissabte" "cap problema sempre i cuant acabeu abans de x hora", però això és una mica anecdotic i depen de cadascú.\nTornant a les festes de Gràcia que diu el Marc: penso que la representativitat d'un barri, sempre seran uns quants veins, els més implicats. No sempre tots els costats s'impliquen de la mateixa manera i aquí està el fallo. D'un any a un altre pot canviar la política respecte a les festes d'un carrer només per qui hi ha implicat en aquell moment. Però això no és tan culpa dels que reivindiquen una cosa com de la poca implicació dels que demanen la contraria.\nen tot cas, ja saps que a mi m'agrada discutir aquestes coses! on no hi ha debat tampoc no hi ha idees\nJo trobo molt més normal les queixes de soroll reiterat durant tot l'any, que queixes circunscrites a una única setmana de festa del teu barri o ciutat. S'ha de respectar que hi hagi gent avorrida, però tampoc els sacralitzem que els carrers son de tots i també ha d'existir respecte per la celebració i la festa. Acabáramos.\nSi a Gràcia no hi haguessin durant tot l'any 20 bars cada 100 metres, els veïns potser aguantarien una setmana de festa major fins les 6. El problema és quan cada divendres i dissabte et toquen els collons els torrats i guiris fins a les 3 o 4 del matí. Menys bars durant l'any i unes festes ben animals durant una puta setmana!!!\nTens raó anònim, jo també ho he apuntat. El problema és que en barris on hi ha 0 activitat nocturna també volen carregar-se les festes del barri.\nAnónima ha dit...\nPer mi el problema és que ens estem convertint en una ciutat on al final l’únic permès serà mirar la tele, comprar i treballar, el carrer només el podrem utilitzar per moure’ns entre casa, les botigues i la feina.\nPer cert , visc al carrer Robrenyo de Sants, el càrrer més cutrement decorat que he vist mai i amb una programació musical que fa por: discomobil, karaoque, orquestra maravilla... i soc de les que treballa a l’Agost cada any però mai se m’acudiria dir-li als meus veïns deixin de fer la festa. Si perdem les nostres arrels, ho perdem tot.\nQuique, jo el que no entenc és perquè ens hem de posar d'acord, fer un contracte pre matrimonial. Només esperem que l'altre es passi de la ratlla, buscant el límit jurídic i legislatiu.\nNo fotem. No necessito que cap veí m'avisi si ha de fer una festa. Bé, si hade ser majúscula (ja ens entenem què és majúscula) sí. No cal ser tant quisquillosos (em deixes fer la broma de quiquellosos?? jajajaja). De ben segur que la nostra salut ens ho agrairà.\nSí tots aquest esforços encontra del veí es fessin comunament en pro de coses més interessants seriem més feliços.\naquí t'he de donar la raó, Lluis. Tota, a més


Cathalaunia | Documentia / D00504\nTítol : A la vila de Rufiaco , el matrimoni Ugoni i Lilia ven a Lupus i Amoranal Gerber terres a la vila de Castello de l'agro Galoniacense en el pagus Matisconense.\nResum : A la vila de Rufiaco , el matrimoni Ugoni i Lilia ven a Lupus i Amoranal Gerber terres a la vila de Castello de l'agro Galoniacense en el pagus Matisconense , per cinc solidos.\nDates : 903\nText a: Recueil des Chartes de l'Abbaye de Cluny / formé par Auguste Bernard ; completé, revisé et publie par Alexandre Bruel 1 D. 82\nin uno tenente , in pago Matisconense , in agro Galoniacense , in villa Castello , qui terminat de uno latus vinea Ranal , de uno latus & uno fronte muro , in alio fronte terra Bernuiso , infra ista terminacione ad integrum ;\nVuarulfus, prevere , escrivà\nEgo Varulfus presbiter scripsi & suscripsi , detavi die mercoris , in annos VI. regnante Karlo rege.\ndetavi die mercoris , in annos VI. regnante Karlo rege.\nDia i Mes : dimecres\nDomino fratribus Ugoni & uxor sua Lilia , ego , in Dei nomen , Lupus & Amoranal Gerber , venditores , vendimus vobis curtilo & vinea in uno tenente , in pago Matisconense , in agro Galoniacense , in villa Castello , qui terminat de uno latus vinea Ranal , de uno latus & uno fronte muro , in alio fronte terra Bernuiso , infra ista terminacione ad integrum ; & vendimus vobis campo in ipsa villa , qui terminat de duas partes terra Sancti Martini , de alio latus & uno fronte terre Arhenal & Terredane. Infra ista terminacione ad integrum tibi vendimus , & accepimus in presente precium valente solidos V. Si quis contra anc vendicione ista venire aut agere presumpserit , & ad me non fuerit defensatum , una cum tercio fisco auri uncia compon[..]t , & presens vendicio ista in vos facta omnique tempore firma stabilis permanead , stipulacione subnixa.\nS. Hugono & uxore sua Lilia , qui vendicione ista fieri & firmare rogaverunt. S. Rotar. S. Anselar. S. Tresbert. S. Sievertus rogatus. S. Eudono.\nText curiós , els venedors Hugo i Lilia són potents de la regió , mentre que el nom dels compradors resulta estrany . Destaca l'expressió & ad me non fuerit defensatum en la clàusula de salvaguarda.\nVuilelmus , comte conspalacius i marquès , amb l'abadessa Ava dóna al seu fidel Ugoni i la seva muller Lilia quatre peces de terra en el pagus Matisconense , en l'agro Galoniacense , en la mateixa vila de Bieria. Ugoni , Lilia , Bernartdo , Teoredane , Ramnalt , Vuarulfo\nGuergano ven al matrimoni a Bernois i Hanberta terres a la vila de Castello de l'agro Galoniacense del pagus Matisconense. Bernois , Vulfar(2) , Bernardus\nA la vila de Bieria , el matrimoni Euroldus i Dodada ven al matrimoni Ugono i Lillia terres de les viles de Bieria i Rosiliago de l'agro Galoniacense en el pagus Matisconense. Ugono , Lilia , Bernar\nA la vila de Bieria , el matrimoni Ragebol i Ragemberga ven una terra sita en la vila de Breya de l'agro Galuniacense al matrimoni Ugono i Lillia. Ugono , Lilia , Bernar\nA la vila de Bieria , els germans Albericus , Belegrinus i Ansoldus , amb la seva muller Hageda venen al matrimoni Ugono i Lillia una terra a la vila de Bieria de l'agro Galuniacense en el pagus Matisconense. Ugono , Lilia , Bernar\nAva , abadessa , testa a favor del seu germà , el comte Wilelmo, la vila de Cluniacum. Vuarulfi , Ramnaldi , Sievertus\nApart dels ben documentats Ugono i Lilia , s'accepten les de Ramnald , Teoredane , Vuarulfo i Sievertus.\nCreat 2011-11-04. Darrera modificació de la pàgina el 16 de February del 2018 a les 10h05


Sisena Aula - Transparència\nCamí en la nova Llei de contractació pública: transparència i bon govern\nL'Agència de Transparència us convida a la 6a jornada de formació del programa Aula de Transparència\nLa sisena jornada de l'Aula de Transparència se centrarà en l'anàlisi de les darreres novetats de la Llei 9/2017, de 8 de novembre, de contractes del sector públic, respecte l'ampliació de l'àmbit subjectiu de la norma, les modalitats de contractació, la transparència, els conflictes d'interessos així com els riscos penals derivats de la contractació pública.\nEl motiu de dur a terme una segona jornada sobre aquests temes es fonamenta en la necessitat de formar i informar els operadors públics i les administracions en general del marc jurídic aplicable i de la necessitat que aquestes funcionin amb la màxima transparència i ètica pública i que els serveis que prestin hagin de ser de qualitat, eficients i útils per a les persones.\nCal tenir en compte que la nova Llei té com a objectiu aconseguir més transparència en la contractació pública. En aquest sentit destaca l'ampliació de l'àmbit subjectiu de la norma a partits polítics, sindicats i organitzacions empresarials, així com també a les fundacions i associacions vinculades a qualsevol d'ells sempre que es compleixin determinades circumstàncies com que el seu finançament sigui principalment públic o bé quan diguin a terme contractes subjectes a regulació harmonitzada. D'altra banda la norma introdueix la regulació específica de mesures per a la lluita contra la corrupció i la prevenció dels conflictes d'interessos.\nAixí doncs, aquesta sisena jornada pretén actualitzar i informar els diversos responsables tècnics, directius i polítics que participen en el procés de contractació pública, sobre les mesures per a la lluita contra la corrupció, la prevenció de conflictes d'interessos, la transparència i la millora de la competència, derivades de la Llei 9/2017, de 8 de novembre, de contractes del sector públic.\nDíptic informatiu de la 6a Jornada de transaprència\nVÍDEOS DE LES SESSIONS I MATERIAL COMPLEMENTARI\nGemma Calvet , directora de l'Agència de Transparència de l'AMB, ha presentat la sessió de l'Aula de Transparència, que tractarà, d'una banda, sobre les novetats derivades de la nova Llei de contractació, la Llei 9/2017, de 8 de novembre, de contractes del sector públic, l'ampliació de l'àmbit subjectiu de la norma, les modalitats de contractació, la transparència, els conflictes d'interessos així com els riscos penals derivats de la contractació pública.\nCalvet ha llançat algunes reflexions preliminars sobre la nova llei. D'entrada, la dimensió d'aquesta modificació normativa no és el resultat d'una voluntat política sinó per un imperatiu categòric de la Unió Europea que s'ha fet amb retard.\nEn aquest escenari, la nova Llei de contractes transposa a l'ordenament jurídic espanyol les Directives del Parlament Europeu i del Consell 2014/23/UE i 2014/24/UE, de 26 de febrer de 2014 i també aprofita per dissenyar un sistema de contractació pública, més eficient, transparent i íntegre, a través del qual poder aconseguir un millor compliment dels objectius públics.\nLa nova llei de contractes, que transposa dues de les tres directives europees sobre contractació, és una llei excessivament llarga fruit de la necessitat de generar consensos polítics.\nAlguns dels objectius que perseguien les noves directives europees en matèria de contractació pública eren enfortir les PIMEs, simplificar els tràmits i fer de la transparència en tot el procés de contractació un element clau perquè tothom pugui conèixer com s'estan gestionant tots els processos de contractació pública.\nAixí mateix remarca la necessitat i oportunitat en dur a terme aquesta jornada, atesa la imminent entrada en vigor de la norma (març de 2018) i les implicacions d'aquesta en l'àmbit de la transparència i el bon govern.\nAixí mateix, ha donat les gràcies a les persones assistents a la present jornada que es de naturalesa tècnica.\nL'ampliació de l'àmbit subjectiu de la nova llei de contractes i les noves modalitats de contactació\nJoaquim Triadú , membre del Consell Assessor de Transparència Metropolitana i moderador de la taula rodona, ha recordat algunes de les novetats que presenta la nova llei de contractes que entrarà en vigor en els propers dies. D'una banda, la llei pretén avançar en la igualtat d'oportunitats entre les grans empreses i les empreses petites i mitjanes. També pretén que la ciutadania estigui en igualtat de condicions a l'hora d'entendre perquè es pren una decisió o una altra. I és destacable, també, l'intent de la nova llei de posar traves a la corrupció.\nNeus Colet , presidenta del Tribunal Català de Contractes del Sector Públic, ha destacat que l'èxit d'assistència d'aquesta jornada posa de manifest la preocupació que representa l'entrada en vigor de la nova llei de contractes. Colet constata la importància de la contractació pública en l'estat pel fet que té un pes entre el 18 i el 20% del PIB, així com un impacte del 45% en el pressupost de les administracions públiques.\nMalgrat que el focus de la corrupció sovint es posa en l'adjudicació dels contractes públics, un dels altres aspectes que la OCDE considera més problemàtics és el fet que es contracten moltes obres, serveis i subministraments completament innecessaris.\nLes directives europees del Parlament Europeu i del Consell 2014/23/UE i 2014/24/UE, de 26 de febrer de 2014 representen un canvi de filosofia en la contractació pública. En aquest nou marc, es parla d'integritat en la contractació pública, d'increment de l'eficiència de la despesa pública i de facilitar la participació de les PIMEs (s'estableix la lotització dels contractes com a norma general i els plecs poden preveure pagaments directes als subcontractistes).\nEl canvi en la gestió de la contractació porta implícit un disseny estratègic de la contractació. Això implica que el licitador ha de conèixer molt millor el mercat i establir un model matriu de cooperació dins de les pròpies administracions per articular l'expertesa necessària per gestionar professionalment el nou model de contractació.\nAixí mateix, la ponent posa de manifest que la nova llei, la qual entra en vigor el 9 de març de 2018, és extremadament reglamentista (conté 347 articles i múltiples disposicions). Una altra novetat de la norma és que els òrgans de control de la competència tindran capacitat de paralitzar un procés de contractació que potencialment estigui mal formulat.\nPel que fa a l'àmbit subjectiu de la norma, el poder adjudicador segueix sent l'eix central de la contractació pública. En aquest sentit, s'estableixen tres nivells de subjecció a la llei. Les administracions públiques tenen una subjecció íntegra. Els poders adjudicadors que no són administració pública (PANAPs) tenen una subjecció mitjana, ja que només estan subjectes a la llei pels contractes harmonitzats i passen a estar tutelats per les administracions territorials corresponents. Els altres ens del sector públic que no són poders adjudicadors tenen una subjecció residual a la llei. Per últim, els partits polítics, les organitzacions empresarials, sindicals i professionals i les corporacions de dret públic han de subjectar-se als "principis" de la contractació pública, que hauran de quedar recollits en unes instruccions internes de contractació.\nTambé canvia la definició de les concessions d'obres i de serveis púbics, ja que perquè puguin ser considerats com a tal, hi ha d'haver transferència del risc operacional de l'administració al concessionari, independentment de qui sigui el destinatari d'aquell contracte. Com a conseqüència d'aquest canvi, desapareix la categoria de contracte de gestió de serveis públics, que queda substituït pel contracte de concessió de serveis.\nUn altre dels aspectes que surten reforçats de la nova llei és la transparència i es considera com a causa de nul·litat de la contractació la no publicació de la licitació al perfil de contractant de la plataforma corresponent (a Catalunya la Plataforma de Serveis de Contractació Pública). En termes europeus es parla de compres públiques obertes i l'objectiu, a mig termini, és que tots els expedients de contractació siguin plenament transparents. La nova llei també exigeix una major transparència dels contractes menors i considera excepcional la contractació menor, que s'haurà de substituir per la planificació d'altres modalitats de contractació.\nGemma Rodríguez , coordinadora de Contractació de l'Àrea Metropolitana de Barcelona, ha destacat el canvi que comporten el nou ventall de procediments que inclou la nova llei de contractació. Fins ara, el procediment es distingia per raó de la quantia. Tanmateix, amb la nova norma, el procediment s'ha d'escollir en funció de l'objectiu que persegueix el contracte.\nLa nova llei també és molt més restrictiva amb els contractes menors, que es converteixen en un recurs excepcional per atendre necessitats sobrevingudes. Tot allò que es pugui programar no pot ser objecte de contractació menor. La justificació dels contractes menors haurà de demostrar que no s'està fragmentant un contracte i que no s'ha pogut programar ni preveure anticipadament. També s'ha de justificar que el proveïdor no ha estat adjudicatari prèviament i que, en tot cas, el volum contractat en els últims 5 anys no supera l'import d'un contracte menor, que baixa dels 18.000 als 15.000 euros.\nRespecte els contractes oberts harmonitzats, cal publicar-los al DOUE i els terminis s'escurcen a 35 dies (o 15 dies si hi ha hagut anunci previ). Justament, un dels aspectes que reforça la nova llei és el recurs d'anuncis previs. El procediment obert també redueix els terminis i limita la publicació a la plataforma de serveis de contractació pública (no cal publicar-ho ni al BOE ni al BOP).\nLa nova llei també preveu un procediment simplificat de contractació per contractes d'obres amb un valor inferior o igual a 2 milions d'euros i per contractes de serveis o subministraments inferiors o iguals a 100.000 euros. En aquest procediment, els terminis són de 20 dies per les obres i 15 dies pels subministraments i serveis, però únicament poden suposar el 25% de la contractació global. Els licitadors, per participar en aquests procediments, han d'estar inscrits als registres oficials. En la variant del procediment simplificat abreujat es poden fer contractes d'obres de menys de 80.000 euros i contractes de serveis i subministraments de menys de 35.000 euros. En aquesta modalitat els licitadors no han d'acreditar solvència i únicament s'accepten criteris d'adjudicació susceptibles de ser calculats amb fórmula matemàtica i en queden exclosos els criteris d'adjudicació amb valoracions qualitatives. En aquests casos, el termini per presentació d'ofertes és de 10 dies des de la publicació en el perfil del contractant o 5 dies si són compres senzilles que podem trobar al mercat.\nLa llei manté la modalitat del procediment negociat amb publicitat per una sèrie de contractes que, per la seva naturalesa, poden ser objecte de negociació. En aquests casos, sempre hi ha d'haver publicitat i en la negociació com a mínim hi han de participar 3 empreses.\nPer últim, i pel que fa als criteris de valoració, la llei ha recollit tant les valoracions basades en una fórmula matemàtica com les valoracions més qualitatives basades amb criteris socials, ambientals i innovadors relacionats amb l'objecte del contracte.\nLa transparència, els conflictes d'interessos i els riscos penals derivats de la contractació pública\nLa segona taula rodona, moderada per Gemma Calvet, directora de l'Agència de Transparència de l'Àrea Metropolitana de Barcelona, ha tractat sobre les males pràctiques derivades de la contractació i s'ha centrat, específicament, en dos aspectes concrets: els riscos penals i els conflictes d'interessos. Precisament, Gemma Calvet ha recordat que recentment s'ha aprovat el Codi Ètic i de Conducta dels alts càrrecs i directius de l'AMB i de les entitats vinculades, que inclou un qüestionari per a la prevenció de conflictes d'interessos, i també es va aprovar una instrucció per a la introducció de clàusules de transparència als plecs de contractació.\nFermín Morales , catedràtic de Dret Penal de la Facultat de Dret de la Universitat Autònoma de Barcelona i advocat, ha iniciat la seva intervenció explicant el procés d'expansió que ha experimentat la jurisdicció penal (vis expansiva del dret penal), ja que els operadors jurídics responsables de l'acusació (bàsicament la fiscalia anticorrupció) han tingut una desconfiança creixent respecte els mecanismes de prevenció que incorpora el dret administratiu. En aquest sentit, la jurisdicció penal tendeix a fer una auditoria penal dels expedients administratius: si manca qualsevol tràmit es considera un indici incriminatori, mentre que si s'han dut a terme tots els tràmits i els mecanismes de control no han detectat cap irregularitat, aleshores no es considera provatori de la innocència de l'afectat. Per tot plegat, el dret penal s'ha desencadenat; ha fet metàstasi i ja no és l'última ràtio: ha deixat de ser l'últim recurs del dret per convertir-se en la prima ratio.\nLa legislació administrativa sobre contractes del sector públic s'ha anat desenvolupant gràcies a la Unió Europea i s'ha produït de forma paral·lela a una certa mediatització de l'exercici de les potestats administratives. En aquest sentit, mentre que el dret administratiu s'ha anat especialitzant en la verificació dels procediments previstos, la jurisdicció penal s'ha focalitzat en garantir l'ús adequat dels cabdals públics. Aquest procés explica la creixent implicació del dret penal en els processos de contractació pública.\nEn els procediments penals sobre possibles casos de corrupció hi ha un problema d'obtenció de proves incriminatòries, de manera que les proves circumstancials han passat a ser proves incriminatòries extraordinàries. Precisament, la dificultat d'aconseguir les proves també ha tingut com a conseqüència una debilitació de les garanties. Per exemple, gravacions obtingudes per alguns mitjans, que fa uns anys no s'haguessin admès com a prova, avui dia s'admeten.\nEn matèria de contractació administrativa, el delicte del frau a l'administració s'ha convertit en un dels principals tipus delictius incriminatoris en aquesta matèria, ja que permet incriminar tant el funcionari com el particular i no exigeix la identificació ni la quantificació del perjudici causat a l'administració. Així mateix, en el cas que es pugui quantificar el perjudici econòmic per l'administració, aleshores el delicte de frau és absorbit pel delicte de malversació de cabdals públics.\nPer últim, Joan Ridao, lletrat del Parlament de Catalunya i professor de Dret Constitucional de la Universitat de Barcelona, ha abordat la qüestió dels conflictes d'interessos que es poden produir en els processos de contractació pública i dels mecanismes preventius que inclou el conjunt de la legislació aplicable.\nLa contractació pública ha anat generant un interès creixent, tant per l'impacte que té en l'ús dels fons públics i en el disseny de les polítiques públiques com també per les pràctiques clientelars que s'han generat al seu entorn. Un informe del Tribunal de Comptes de la UE de 2015 sobre contractació pública identificava aquest àmbit com una font d'errors derivada de la manca de transparència i d'integritat.\nEls nous requeriments de transparència permeten identificar els conflictes d'interessos com una de les principals zones de perill per a la contractació pública, ja que comprometen la imparcialitat del procés de contractació, ja sigui de forma efectiva o aparent. Per identificar i prevenir els possibles conflictes d'interessos, s'han anat introduint diversos mecanismes de control, preventius i sancionadors.\nEls controls preventius, com les declaracions de béns i interessos, pretenen prevenir la manifestació d'aquests conflictes d'interessos, ja que els controls reactius tradicionals (sancions administratives i penals) s'han demostrat insuficients.\nMalgrat que la regulació europea sobre conflictes d'interessos en contractes públics planteja els conflictes d'interessos com una causa d'exclusió, aquesta disposició no s'ha recollit de forma explícita a la nova llei espanyola de contractes del sector públic. Tanmateix, la llei espanyola de transparència sí que inclou obligacions de publicitat activa en matèria de contractació pública i també conté una previsió sancionadora davant l'amenaça de conflictes d'interessos. En el mateix sentit, la Llei 3/2015 dels alts càrrecs de l'Administració General de l'Estat regula l'estatut i les incompatibilitats dels alts càrrecs i pretén evitar les portes giratòries i el control de les seves activitat i interessos. D'altra banda, la llei catalana 19/2014 de transparència, accés a la informació i bon govern, en allò que té a veure amb la contractació preveu unes obligacions de publicitat activa i també unes obligacions de transparència dels adjudicataris. Aquesta regulació es complementa amb el Codi de principis i conductes recomanables en la contractació pública i el Codi de conducta dels alts càrrecs i el personal directiu que intenten reforçar la integritat del sistema de contractació pública.\nEn definitiva, hi ha un seguit de normes que comporten un canvi de cultura molt important per evitar pràctiques espúries prou conegudes. Tot i això, la dispersió normativa entre normes de rang legal, reglamentari o codis d'autoregulació dificulta la seva comprensió i també el seu control i compliment efectiu. En aquest sentit, resta pendent una regulació global sobre el règim d'incompatibilitats i els conflictes d'interessos.\nSr. Fermín Morales\nSr. Joan Ridao


Dimarts, Desembre 29, 2015 - 13:15\nIsabel Julve i la Unió Musical Santa Cecília brillen en el concert de Nadal\nDavall la batuta de Gabriel Sanchís, uns músics plens de talent, van interpretar peces de diversos gèneres que van aconseguir els aplaudiments del públic.\nEl diumenge 27 de desembre, la Unió Musical Santa Cecília de Cabanes va oferir el seu tradicional concert de Nadal en un abarrotat Saló de Cristall de la Casa de la Cultura.\nLa banda de música junt amb la jove soprano local, Isabel Julve, va emocionar els assistents amb un extraordinari recital, replet de sorpreses i moments molt emotius, i que s'ha convertit en tot un clàssic per a estes dates.\nDavall la batuta de Gabriel Sanchís, uns músics plens de talent, van interpretar diferents peces de diversos gèneres que van aconseguir els aplaudiments repetits del públic. En la primera part, la cantant lírica, acompanyada al piano per la seua professora Arantxa Martínez, va fer estremir-se als presents amb els temes ‘O cessate di piagarmi' de A. Scarlatti, ‘Nel cor più non mon sento' de G. Paisiello; i les cançons populars ‘Anda Jaleo', ‘Las Morillas de Jaén' i ‘Nana de Sevilla'. En la segona part, a càrrec de la banda municipal, van sonar ‘García Trejo' d'autor anònim, ‘Trois Danses' de A. Khachaturian i J. Ardenois, les partitures de J. Strauss amb ‘Donder en ‘Blinksem' i ‘Xut Xat' i ‘Sleigh Ride' de L. Anderson. Especialment impressionants van ser el ‘Nit de pau' i el ‘AVE Maria' de la banda, acompanyant Isabel Julve per a finalitzar. Per descomptat, no va faltar tampoc la ‘Marxa Radetzky' de J. Strauss, com en els grans concerts d'any nou, amb les palmes d'un animat públic.\nA l'acte va acudir l'alcaldessa de Cabanes, Estrella Borrás, acompanyada pels membres del seu equip de govern. La primera edil va felicitar el director i als músics i els va agrair, una vegada més, “la seua implicació i esforç”. Borrás va ressaltar que “la banda de Cabanes, a més de la seua qualitat i ‘saber fer', té interioritzat un gran esperit de servici i ens acompanya en cada un dels moments importants en el calendari nostre municipi, demostrant el seu amor per Cabanes i per les seues tradicions”.


Com promovem el joc independent – Creixem junts\nTan si el nostre fill és d’aquells que necessita que estiguem jugant amb ells tota l’estona com si sap jugar sol, és interessant que parem a pensar quines coses podem fer per potenciar el joc independent a casa nostra. Aquí us deixo algunes idees:\nControlem la quantitat de joguines que hi ha a l’abast. En el joc, realment, menys és més. Quan l’espai és ple de joguines i més joguines, és fàcil no ser capaç de mantenir la concentració, o fins i tot, no saber què elegir. Si en tenim moltes, hi ha un parell de coses que podem fer i que faran que l’interès del nostre fill pel què té augmenti: llençar i reubicar.\nLlencem totes les joguines inútils: aquelles que estan trencades o que els falten peces, o que encara tenim de quan eren més petits que ja no tenen cap interès, joguines del tipus “kinder sorpresa” que (amb perdó) no serveixen per res… a la brossa directe!\nSeleccionem unes quantes joguines que es quedaran en l’espai de joc i emmagatzemem la resta en una altra habitació, fora de la vista. Això ens permetrà anar rotant joguines quan perdin interès pel què tenen a la seva disposició. D’aquesta manera, allò que hem tingut desat durant setmanes prenen vida de nou quan torna a l’espai de joc. Es renova l’interès i no cal comprar coses noves.\nLimitem les joguines que juguen soles. Tot allò que canta, balla o fa musiqueta els encanta als infants. Sembla que amb aquestes joguines els nens hagin d’estar més distrets més estona, però a la pràctica el què passa és el contrari. Aquest tipus de joguina promou el joc passiu.\nPosem a l’abast només joguines amb les què els nostres fills poden jugar sols. Així evitarem que ens hagin d’estar demanant ajuda tota l’estona. Les joguines que requereixen la nostra presència (puzzles complicats, jocs de grup etc) les podem guardar en un altre espai, però no allà on volem que el nen jugui a la seva.\nLes joguines, com menys concretes millor. Blocs, pilotes, figures humanes o animals, peces soltes,… si tens una joguina que segons el dia pot servir com a avió, llit, ascensor o taller mecànic (nosaltres en tenim una, és la de la foto), és molt més interessant que si només es pot utilitzar d’una sola manera. Allò menys concret obre moltes més possibilitats de joc i desperta la imaginació.\nCreem espais que convidin a jugar i que siguin segurs. Si hem d’estar constantment vigilant que el nostre fill no es faci mal, vol dir que l’espai no és prou segur i no podrà jugar a la seva encara que ho vulgui.\nUtilitzem un sistema d’emmagatzematge que puguin utilitzar sols. Si guardem les joguines apilades en caixes les unes sobre les altres, en armaris alts, o en calaixos difícils d’obrir, els nostres fills necessitaran la nostra ajuda cada dos per tres. Hi ha maneres molt econòmiques de crear sistemes d’emmagatzematge pràctics pels nens. A casa nostra, vam treure les portes i els prestatges dels armaris del menjador i hi vam col·locar a dins calaixeres de plàstic transparent del tot a 100. Total de la inversió: 40€\nDeixem que es concentrin en la seva feina. Evitem estar constantment comentant “ohh, quina torre!”, “com vola el teu avió!”, etc etc. Sovint ho fem amb la millor de les intencions, però així interferim en la seva concentració i no deixem que es submergeixin en el món que han creat. Quan juguen, deixa’ls fer i mossega’t la llengua.\nEvitem jutjar el què estan fent. No hi ha maneres correctes de jugar amb cada joguina. Permet-los deixar volar la imaginació, i si la grua en lloc de portar cotxes amunt i avall porta persones, doncs avui és una ambulància. Ja trobarem el moment adequat fora del joc per explicar-li què és una grua i què fa. No cal que ho fem mentre està jugant.\nEstem disponibles. Que juguin sols no vol dir que s’estiguin sols a la seva habitació mentre nosaltres fem les nostres coses. Sovint, els nens juguen millor quan ens tenen a prop.\nProtegim el joc dels germans. Si hi ha germans petits, és fàcil que vulguin desmuntar el castell que ha fet el gran o agafar-li coses. Busquem la manera de protegir el seu espai de joc, per exemple, donant-li una taula alta on el petit no hi arribi, o entretenint nosaltres el petit. D’aquesta manera, no només promourem el joc independent, sinó que també reduirem tensions entre germans.\nPer què promovem el joc independent\nPrevious: Inclou-te a la teva llista de prioritats\nNext: Comunica’t amb el teu nadó


Jordi Pujol pronostica que Europa defugirà el cas català fins que hi hagi un mandat democràtic clar\nL'expresident de la Generalitat defensa que la UE farà "poc cas" de la reivindicació independentista fins que "Catalunya es pugui expressar de manera concloent a favor de la independència". Ara, també alerta que encara faria menys cas d'una tercera via\n3 min. Barcelona 08/01/2014 19:25\nEuropa no mourà fitxa amb Catalunya fins que hi hagi un mandat democràtic clar a favor de la independència. Almenys aquest és el pronòstic que fa l'expresident de la Generalitat, Jordi Pujol, en una editorial del Centre d'Estudis Jordi Pujol titulat "Europa i Catalunya. Que si hi entrarem o que si no hi entrarem": "D'entrada, a Europa li interessa que res no es mogui gaire. Li interessa evitar problemes", afirma Pujol, que també recorda que Europa, en el seu moment, volia mantenir Iugoslàvia com un únic estat, va desaconsellar la partició de Txecoslovàquia i va ser reticent amb Letònia.\n"Europa només obrirà la finestra si sent molt de soroll al carrer. I de moment només això. I mig obrirà la porta si truquem amb insistència. I l'obrirà més si el truc és molt més insistent. I en el nostre cas si a més és civilitzat", afirma Pujol en l'editorial. I encara és més explícit quan assegura que "Europa farà poc cas de la reivindicació catalana d'independència", però "en faria menys encara d'una reivindicació més modesta, d'estatus lingüístic, tracte financer just i autonomia política real. Li seria més còmode dir, encara amb més rotunditat, que és un afer intern de l'estat espanyol".\nAra bé, també afegeix que Europa defugirà el contenciós Catalunya-Espanya "mentre el poble de Catalunya no es pugui expressar d'una manera concloent a favor de la independència". Arribats a aquest cas, l'expresident de la Generalitat pronostica que "el total rebuig espanyol aniria perdent molt de pes polític i ètic" i "Catalunya també seria, molt més del que ho és ara, un problema important per a Europa".\nL'ADN europeu en les arrels catalanes\nPujol també afirma que els casos suís, noruec o islandès, països europeus no integrats a la UE, "són exemples que no valen per a Catalunya", perquè pels catalans "ser o no ser europeus amb el màxim possible de plenitud forma part de la nostra identitat. I del nostre projecte col·lectiu. Des de sempre".\n"Per tant, no ens podem quedar a mig camí. I això ens obliga a batallar a fons en el camp institucional, en el del reconeixement per part de la UE, etc. Però ens obliga també a reforçar al màxim el sentit i l'herència de la nostra identitat europea", assevera, i recorda que "culturalment i políticament, i com a nació, Catalunya va néixer sota el signe d'Europa". Per això, fa una crida a la ciutadania catalana a "reforçar la consciència europea" i el "sentit d'identitat europeu". "Si reclamem més reconeixement europeu és perquè ens en sentim. Perquè en som no només per naixement sinó també per vocació. I per identificació amb els valors europeus. I això acaba de donar força i credibilitat a la nostra reivindicació com a país", conclou.


12-23-2012, 04:35 AM #26\n12-23-2012, 08:13 AM #27\n12-23-2012, 12:40 PM #28\n12-23-2012, 02:20 PM #29\nLast edited by elizah72; 12-23-2012 at 03:01 PM.\n12-23-2012, 03:01 PM #30\n12-23-2012, 03:12 PM #31\n12-23-2012, 03:29 PM #32\n12-23-2012, 11:55 PM #33\n12-24-2012, 01:53 AM #34\n12-24-2012, 03:54 AM #35\n12-24-2012, 05:13 AM #36\n12-24-2012, 06:30 AM #37\nLast edited by Godzilla2000; 12-24-2012 at 06:33 AM.\n12-24-2012, 06:38 AM #38\n12-24-2012, 12:43 PM #39\n12-24-2012, 05:06 PM #40\n12-24-2012, 09:53 PM #41\n12-24-2012, 10:08 PM #42\n12-24-2012, 10:52 PM #43\n12-24-2012, 11:43 PM #44\n12-24-2012, 11:48 PM #45\n12-25-2012, 08:50 AM #46\n12-25-2012, 09:06 AM #47\n12-25-2012, 10:22 AM #48\n12-25-2012, 10:31 AM #49\n12-25-2012, 11:47 AM #50


Darrers dies per apuntar-se al sopar i assemblea de Card.cat | card.cat\nDarrers dies per apuntar-se al sopar i assemblea de Card.cat\nPublicat el 20 de gener de 2016 per Pau Quina Jaume\t, null\nNomés teniu fins aquest divendres per apuntar-vos al sopar de Card.cat. Hi pot venir tothom qui vulgui (no importa sigui autor o editor, basta lector ja que la revista la conformam tots, tant els que la fan com els que la llegeixen) i serà aquest dissabte a a les 20.30 h a Son Carrió (Ca’s Patró). Abans, a les 19 h, hi haurà l’assemblea i també hi estau tots convidats a dir la vostra.\nPer l’assemblea no importa, però si assistiu al sopar hauríeu de reservar lloc al correu editors@card.cat i dir quants sereu per així tenir-ne una previsió.\nTant una cosa com l’altra es farà a Cas Patró (Son Carrió) i el menú serà:\n– Picada de variats\n– Pamboli i patates amb carneta\n– aigua, vi, cercesa, refrescos…\n– Flam o puding\nTot 12 euros


L'Home dels Nassos estrenarà cançó per acomiadar l'any — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › Cultura i festes › Notícies › Notícies 2016 › L'Home dels Nassos estrenarà cançó per acomiadar l'any\nL'Home dels Nassos estrenarà cançó per acomiadar l'any\nL'Home dels Nassos estrenarà una cançó pròpia que acompanyarà la salutació del personatge des del balcó de l'Ajuntament\nEl personatge popular que "té tants nassos com dies li queden a l’any" tornarà a sortir el dissabte 31 de desembre per acomiadar l'any. Com és habitual sortirà a les 12 h de Casa Balsells, al Pla de la Seu, des d'on començarà el camí per arribar a l'Ajuntament de Tarragona. En aquell moment, coincidint amb la sortida del capgròs al balcó del Palau Municipal, s'estrenarà una cançó de rebuda, amb lletra i música de Montse Blay i els arranjaments de Joan Moliner, tots dos mestres de l’Aula de Música Tradicional i Popular El Tecler, que és qui ha tingut la iniciativa i n’ha fet l’enregistrament.\nEls professors i els alumnes de l'Aula de Música Tradicional i Popular el Tecler seran els encarregats d'interpretar la peça. Els instruments utilitzats seran: sac de gemecs, tarota, tenora, ﬁscorn, gralla, ﬂabiol i tamborí, acordió, violí, guitarró i percussió.\nA les persones congregades a la plaça de la Font se'ls repartirà un fullet amb la lletra de la cançó perquè tots plegats acompanyin la sortida de l'Home dels Nassos. Però ja els dies previs, totes aquelles persones que vulguin anar assajant la nova cançó, podran visionar a través de les xarxes de Tarragona Cultura un videoclip produït per Tac 12 que incorpora la lletra.\nLa consellera de Festes, Begoña Floria, ha explicat: "Cal agrair la iniciativa del Tecler, que enriqueix aquest acte tan tradicional. La col·laboració de les entitats es bàsica per situar Tarragona com a líder en l'àmbit de la cultura popular del país".\n> Article al T/Blog de Roser Olivé (coordinadora d’El Tecler)\n> Vídeo de la cançó elaborat per TAC12


22. Què és una església sinodal? Per José Lozano - Revista Cresol\nQuè és una Església sinodal?\nJosé Lozano, prevere de la diòcesi d´Oriola-Alacant\n1. Els cristians creiem en la Trinitat.\nEns preguntem d’on naix la sinodalitat (el fet de caminar junts compartint la vida) de l’Església. Nosaltres creiem en el Déu que ens ha revelat Jesús, que és Pare, Fill i Esperit Sant, tres persones diferents que participen de la mateixa vida. Déu és un misteri de comunió i d’amor. I eixe Déu en què nosaltres creiem, ens ha fet a imatge i semblança seua. Si Ell és amor, també nosaltres que participem de la seua mateixa vida, amb les nostres limitacions, som amor. Nosaltres estem fets per a compartir i viure la koinonia (la comunió) o la pericoresi (la unió en una única essència sense confondre’s) i per a construir-la a través de la nostra vida. L’Església, o és sinodal o no és l’Església de Jesús.\n2. Jesús s’encarna a fi que participem en el Misteri de la Comunió de Déu.\nEll inicia una comunitat que ha de ser expressió de la Comunió del Pare i el Fill i l’Esperit Sant. Este és el desig de Jesús en la seua oració, la nit abans de morir: «No pregue només per ells, sinó també pels qui creuran en mi gràcies a la seua paraula. Que tots siguen u. Que estiguen en nosaltres, Pare, com tu estàs en mi i jo en tu. Així el món creurà que tu m’has enviat» (Jo 17,20-21). Esta és la nostra vocació: fer present i visible en el nostre món la vida que procedix de Déu, per a la qual Ell ens ha creat.\n3. L’Eclesiologia de la Comunió i la seua finalitat.\nSempre partim de la vida i el missatge de Jesús que ha fet de nosaltres una comunitat de germans guiada per l’únic Mestre i Senyor que és Ell: «Però vosaltres no vos heu de fer dir mestres, perquè, de mestre, només en teniu un, i tots vosaltres sou germans» (Mt 23,8-11). A partir del Concili Vaticà II, es compartix a l’Església l’Eclesiologia de la Comunió, i no per a quedar-se dins d’ella sinó per a transmetre eixa vida a tots i fer un món nou. Jesús va proclamar a Natzaret: «L’Esperit del Senyor reposa sobre mi, ja que ell m’ha ungit per a portar la Bona Nova als desvalguts, m’ha enviat a proclamar als captius la llibertat, i als cecs el retorn de la llum, a deixar en llibertat els oprimits i a proclamar l’any de gràcia del Senyor» (Lc 4,18-19). És per això, que no hem de perdre de vista cap a on ens orienta l’Esperit Sant en la vivència de la sinodalitat. Es tracta de portar, des de la nostra experiència, la Bona Nova a tota la humanitat, especialment als últims d’este món.\n4. Expressions de la sinodalitat a l’Església.\nCom hem vist en els textos dels Fets dels Apòstols, i pràcticament en tot el llibre, la comunió configura la comunitat cristiana en tots els aspectes: en el convivencial, en el social, en el litúrgic i en la fe. D’eixa koinonia naix la missió, el testimoniatge cristià, fent que l’Església naixent supere la dependència de la Llei Antiga i que pose l’Evangeli a l’abast de tota humanitat. Això dona una dimensió universal i pluricultural al cristianisme. Esta dinàmica de comunió està sempre regida per l’Esperit Sant. Des del naiximent de l’Església en la Pentecosta, l’Esperit assumix totes les llengües i cultures com a mitjans i expressions de la sinodalitat. A partir de l’Encarnació de Jesús, moment en què Déu assumix tota la humanitat, no existix res humà, econòmic, polític i cultural que siga alié als cristians, com ens diu la Gaudium et Spes. No pot haver-hi sinodalitat sense tindre en compte les inquietuds, esperances, necessitats, història, cultura i llengua dels nostres pobles.\n5. Espais i concrecions de la sinodalitat.\nEl Concili Vaticà II va obrir grans possibilitats per a l’avanç de la sinodalitat i la seua vivència profunda en tota l’Església. Urgix l’interrogant sobre la vivència de l’esperit sinodal, per a no quedar-nos en l’aparença institucional, sense viure la importància de la comunió. Hem avançat molt en espais de corresponsabilitat i participació. El papa Pau VI va instituir el sínode dels bisbes, al qual actualment se li ha donat més abast amb les consultes a tot el Poble de Déu en què totes les comunitats poden fer les seues aportacions. En totes les nacions estan creades les Conferències Episcopals. Totes les diòcesis tenen els seus consells presbiterals i els consells pastorals, i estan dividides en vicaries i arxiprestats que tenen les seues reunions. I normalment, en les parròquies, existixen els Consells Pastorals i els Consells Econòmics, i solen tindre assemblees a principi i a final de curs. Són espais de participació que cal valorar i treballar amb més profunditat i compromís, per tal que es visca la sinodalitat amb totes les seues conseqüències, per tal que en eixes trobades ixca tota la vida de la comunitat, apareguen les seues necessitats i problemes, repercutisquen en la seua vida i la transformen. Falten encara els consells pastorals arxiprestals i de vicaria, perquè la vida de l’Església tinga una visió més àmplia i compte amb més mitjans per a afrontar les necessitats en tots els àmbits.\n6. Condicions, actituds i ambient perquè es done la sinodalitat.\nLa koinonia en l’àmbit local i universal, requerix un ambient de fraternitat, de confiança, d’escolta i d’acolliment, que facen possible tindre «un sol cor i una sola ànima» (Fets 4,32). És clar que tots els espais i activitats de la vida cristiana han de ser experiència i han d’educar per a la sinodalitat. La catequesi i tots els espais formatius, celebratius i caritatius de la parròquia, han d’educar per a la comunió i per a posar tots els carismes al servici de l’Església i de la societat. La celebració d’un sínode diocesà s’ha de viure com un gran esdeveniment i do de Déu per a construir i desenvolupar la koinonia en tots els àmbits.\n7. La implicació i participació de laics i laiques és fonamental perquè es produïsca eixe caminar junts i compartir tota la vida.\nEls laics han de passar de ser mers col·laboradors passius a ser persones actives i corresponsables. Fora de la religiositat popular (confraries, associacions i altres grups) la participació dels laics és bastant pobra, es reduïx a l’assistència i l’escolta en els actes religiosos. Molts consells pastorals són simples òrgans informatius i eviten el diàleg fecund per a arribar a acords i compromisos comuns, sobre necessitats i problemes a resoldre. Trobem a faltar una bona formació en tots els membres de les comunitats cristianes per a promoure el sentit de pertinença, de responsabilitat i de compromís en totes les decisions de la vida de cada parròquia. I, com que les que més participen són les dones, sembla que s’ha de fomentar la seua participació i responsabilitat en tants espais i accions en què elles participen. Hui les dones fan quasi tota la catequesi, i el mateix podríem dir dels equips d’acció caritativa i social, dels grups de pastoral de la salut, de l’animació litúrgica, dels grups d’oració, a més dels altres tipus de servicis com la neteja. I la majoria de les persones que assistixen a les celebracions són dones. Contrasta la seua presència tan àmplia i l’escassa responsabilitat que se’ls dona.\n8. El paper de la jerarquia en l’Església.\nÉs molt important que la persona o les persones que tenen càrrecs de responsabilitat en l’Església entenguen el seu rol, dins de la comunitat o grup, com a promoció de la sinodalitat. Fomentar la comunió i la participació de tots és un procés costós, no corrent entre nosaltres, i que ha de durar tota la vida, perquè en moltes ocasions, el que s’ha viscut i es viu en l’Església no ha sigut precisament la corresponsabilitat. Moltes vegades la persona que està al capdavant de la comunitat assumix massa tasques, i pren decisions que frenen la participació de la resta i el creiximent comunitari. L’Església és «casa de tots i cosa de tots».


▷ ⭐Definició de psicolingüística⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de psicolingüística\nDefinició de psicolingüística\nara pots veure La definició i nombrosos exemples de com utilitzar la paraula psicolingüística, en aquesta web de rectificacions ortogràfiques pots veure com es pot usar en un text Veritable aquest mot i utilitzar un dels sinònims que et recomanem de la llista completa que pots trobar aquí també veuràs la seva Definició perquè et sigui moltíssim més fàcil entendre què significa psicolingüística.\nDisciplina que estudia les relacions entre els models del llenguatge i els models de la ment.\n¿Cóm es diu psicolingüística en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice psicolingüística en catalán?\nSi vols saber com s’escriu en espanyol psicolingüística has de saber que la seva traducció és psicolingüística pots descobrir en la nostra lloc web més exemples en català perquè et sigui més simple contextualitzar-la en castellà.\nExemples de com utilitzar psicolingüística\nÉs Llicenciat en psicologia per la Universitat Complutense de Madrid […] i Magíster en Psicolingüística Aplicada.\nActualment, la seva investigació gira entorn a la trobada entre la lingüística teòrica i la psicolingüística experimental, principalment en qüestions de llengua basca i bilingüisme.\nÉs també interès d’aquest grup la creació d’aplicacions informàtiques que emanen de la psicolingüística aplicada i de l’anàlisi del processament del llenguatge natural (PLN).\nPerfil psicolingüístic realitzat per la directora (Demanar imperativament una cita)\nKnowledge Màster ha estat projectat segons els conceptes i mètodes de la interacció […] home-ordinador, de la psicologia cognitiva, dels factors humans, de la intel·ligència […] artificial i de la psicolingüística.\nEn proves de […] laboratori, els esquerrans i els dretans associen idees positives com honestedat i intel·ligència amb el costat dominant del seu espai i les idees negatives amb l’altre «, va assenyalar en un comunicat de premsa de l’Institut de Psicolingüística Max Planck dels Països Baixos Daniel Cassanto, també de l’institut i autor de l’estudi.\nÀrea d’investigació: psicolingüística.\nEl seu camp d’investigació ha passat de ser la psicolingüística (amb especial atenció en la manera com els nens aprenen idiomes) a ser una cosa anomenada «sociologia de les llengües», que considera la llengua un indicador d’algun aspecte d’identitat individual o de grup – de quina manera les persones i […] […] els grups es defineixen a si mateixos en termes lingüístics.\nImpartir […] l’ensenyament pre-escolar i primària en diverses llengües suposa un desafiament psicolingüístic i polític.\nSi aquest fos el cas, els estudis de l’anàlisi del discurs, de la psicolingüística, de la sociolingüística i l’etnolingüística serien part de […] la «pragmàtica».\nElena P. Paspalonova és docent en l’àrea de […] psicologia social; Entcho N. Gerganov dicta les càtedres de psicologia cognitiva i psicolingüística.\nDesprés de col·laborar amb Jean Piaget al Centre Internacional de Epistemologia Genètica i de Hermine Sinclair en el Departament de psicolingüística, treballa en aquest centre des de 1976 com a professor de didàctica de les llengües.\nEstà compost per persones els […] interessos se centren en diverses […] disciplines: lingüística, psicolingüística, intel·ligència artificial, […] diverses branques de la informàtica, […] neuropsicologia cognitiva i en general , les especialitzacions del que s’ha donat a cridar ciència cognitiva.\nDes de la psicolingüística, l’estudi de l’ambigüitat s’ha focalitzat dins dels models de la representació.\nEl seu camp d’investigació ha passat de ser la psicolingüística (amb especial atenció en la manera com els nens aprenen idiomes) a ser una cosa anomenada «sociologia de les llengües», que considera la llengua un indicador […] […] d’algun aspecte d’identitat individual o de grup -de quina manera les persones i els grups es defineixen a si mateixos en termes lingüístics.\ne-Freiberga desenvolupar la seva carrera professional en el Departament de Psicologia de la Universitat Francòfona de […] Mont-real, on va impartir classes de […] psicofarmacologia, psicolingüística, teories científiques, […] mètodes experimentals, llenguatge i processos cognitius.\nHa demostrat la importància de la comparació translingüística […] en l’estudi de la […] adquisició del llenguatge i de la psicolingüística en general, i ha realitzat estudis […] als Estats Units, [.. .] Turquia, Israel, Croàcia, Espanya i Holanda.\nEls últims vint anys de […] investigacions en psicolingüística i sociolingüística […] van demostrar, sense equívocs que l’adquisició i l’aprenentatge de diverses […] llengües per part dels nens siguin quines siguin els seus mitjans socioculturals i les llengües en qüestió, no dificulta per res el seu desenvolupament cognitiu.


La UE finançarà la 'spin-off' de la UPC Sense4Care — Sala de Premsa - Universitat Politècnica de Catalunya (UPC)\nEsteu aquí: Inici > Més notícies > La UE finançarà la 'spin-off' de la UPC Sense4Care\nLa UE finançarà la 'spin-off' de la UPC Sense4Care\nLa 'spin-off' Sense4Care (S4C), sorgida de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC), i tres empreses catalanes més han estat seleccionades per rebre finançament de la Unió Europea per desenvolupar els seus projectes. Les empreses rebran entre 0,5 i 2,5 milions d'euros per a accions d'innovació, demostracions, assajos, proves pilot i comercialització dels seus productes. Es tracta d’una iniciativa de la Comissió Europea que, a través de l’SME Instrument del programa Horizon2020, vol donar ajuts econòmics a les petites empreses més innovadores i que tenen un alt potencial de creixement.\nSense4Care (S4C) és una spin-off de la UPC impulsada pels investigadors Joan Cabestany i Andreu Català, del Centre d’Estudis Tecnològics per l’Atenció a la Dependència i la Vida Autònoma (CETpD), i dedicada a la millora de la qualitat de vida de les persones afectades per malalties cròniques. Per tal de fer-ho, ha dissenyat una tecnologia pròpia, anomenada PARK-IT. Es tracta d’un petit dispositiu que s’ha de portar a la cintura i que permet controlar l’activitat dels pacients en condicions ambulatòries, ja que pot monitoritzar de manera contínua els símptomes motors del Parkinson en un entorn real.\nEn total 58 petites i mitjanes empreses de 16 països han estat seleccionades per la nova convocatòria del programa Horizon 2020 de la Comissió Europea. Es tracta de la segona fase de l’SME Instrument, en la qual s’invertiran 80 milions d’euros per a 51 projectes europeus, 4,69 milions dels quals aniran destinats a quatre projectes de Catalunya. A més de la spin-off de la UPC, les altres pimes catalanes que rebran l'ajuda són BusUp, ZeClinics i UsMIMA.\nEn aquesta convocatòria, les pimes espanyoles han estat les més exitoses del conjunt de països de la UE, amb 13 companyies seleccionades, de les quals un 30% estan basades a Catalunya. A les empreses d’Espanya les segueixen set pimes italianes i cinc d’Alemanya i Finlàndia.\nSobre el programa Horizon 2020\nAmb un pressupost de 77.000 milions d’euros per set anys, Horizon2020 és el principal programa d’innovació i recerca de la Unió Europea que preveu un finançament rècord per a petites i mitjanes empreses.\nÉs un projecte compost per tres fases: una primera, on les empreses seleccionades reben un total de 50.000 euros per fer estudis de viabilitat; una segona, on les empreses reben entre 0,5 i 2,5 milions d’euros per desenvolupar els seus projectes i fer un pas al mercat; i una tercera i última, on les empreses reben suport per comercialitzar els seus productes.\nLa Comissió Europea va rebre més de 1.300 propostes de projectes fins al 13 d’octubre de 2016, quan va tancar-se l’última convocatòria de la Fase 2 d’aquest any. Des del llançament del programa l’1 de gener de 2014, 587 pimes han obtingut finançament de la UE en el marc d’aquest programa.