VIURE I CONVIURE: 2016\nEstic maravellada. Vaig buscar un llibre en la meva biblioteca, en la part del llibre religiós i la seva lectura m'ha portat prop d'un nen nascut d'una verge. El que esperavem. El que, ara, esperem.\nEs tracta d'una versió de Marta Pessarrodona, editada l'abril del 2012, d'una inconclusa "Vita Cristi" escrita per Isabel de Villena, que la presenta molt fragmentàriament amb el títol de "Jesús i les dones", i en la mesura que ha estat possible, adaptada al català oriental actual.\nElionor de Villena, filla il·legítima d'Enric de Villena, va néixer, segurament, a la ciutat de València. El 1445, quan va prendre els hàbits al convent de la Trinitat (clarisses, de l'ordre de Sant Francesc) de la ciutat de València, va adoptar el nom de sor Isabel de Villena. Va redactar la "Vita Christi" com a ensenyament per a les monges clarisses que va arribar a presidir com a abadessa.\nMarta Pessarrodona fragmenta l'obra d'Isabel, escollint només els capítols en que la història de Jesús té relació amb les dones. Així, aborda una primera part amb cinc capítols sobre la concepció de Maria, la seva infantesa i sobre les virtuts "de la petita Maria", com tendrament titula el Capítol LXI, la visita al Temple i la de Maria a Elisabet, el naixement i adoració de Crist, i el cap. XCI: "Com la Señora desmama el seu amat fill" i la vida de treball que segueix.\nEn la segona part del llibre aborda: les dones en la vida activa de Crist i, en la tercera, també fa ressaltar a les dones, en l'Evangeli, després de la mort de Crist.\nContinuo seguint les anotacions que fa M.Pessarrodona en el seu llibre, versió, com hem dit fragmentada de la de I. de Villena: "Joan Fuster obrint camí, va subratllar el caràcter femení de l'obra de sor Isabel." Això per una banda, volia fer notar. I, per una altra: "Fidel a l'època i a la seva condició de persona culta (...) el seu text és farcit de llatí".\nTot aquest intent d'aclariment exposat fins ara, ha sigut per aclarir-me jo. Em fixaré, només, en la primera part, que és el que ara volem viure: adveniment i naixement del Senyor.\nI vull ressaltar el llenguatge emprat: dolç i amorós en tota relació amb el Fill anunciat i esperat. Tot ell és tan tendre, que, pobre de mi! en un començament i sense saber el tarannà de tot el llibre vaig qualificar alguna expressió 'd'una mica cursi'. Tot seguit vaig esmenar-me a mi mateixa i vaig caure com en un encanteri de dolçor i meravella que ja va perdurar en tot el llibre. (Demano disculpes a tothom per la meva primera impressió).\nL'inici del llibre em va soprendre. El Cap.1 es titula: "Com per un Àngel fou anunciada a Sant Joaquim la Immaculada Concepció de la seva Santíssima Filla". I l'Angel del Senyor anuncia a Joaquim, espós d'Anna que aquesta concebrà una filla, estant ja en edat avançada i així també li diu a Anna: "... Déu nostre Senyor vol que concebeu una filla tan singular que pecat original, ni venial ni mortal en ella mai no s´hi trobarà. Pura de tota culpa la concebreu, i pura la criareu, i en puresa i netedat restarà tota la seva vida, car d'aquesta Senyora n'ha dit Déu nostre Senyor, per boca de Salomó: 'Pulchra es. amica meva, et macula non est in te'."\nEl text està ple de frases en llatí, però ella sempre tan original i espontània ho tradueix, a continuació, però per a dir-hi la seva. No sé massa llatí, però el justet d'aquell del batxillerat de la meva època que em permet veure com la traducció que ella fa té més paraules que la frase llatina. Afegint-hi sentit.\nEl tractament és el que ella havia après i viscut de petita i que correspon al seu ascendent principesc.\nLes descripcions del naixement, tant explicant la situació de Maria abans de parir com després, són molt delicades i emotives. Així descriu: "Estant així la Senyora tota inflamada i absorta en l'amor diví i en el desig de veure aquell seu fill tan amat, acostant-se la mitjanit comparegué el gran príncep sant Miquel amb tota la seva cort del cel, i agenollant-se davant sa senyoria, li besaren la mà l'un rera l'altre com a reina i senyora del cel imperial, i resplendí aquell lloc de singular claredat."\nExplica, a continuació, com Sant Miquel cridà a Sant Gabriel, el gran secretari de la Senyora, i al príncep Rafel "perquè tots tres cantessin per alegrar sa senyoria. I abans de començar, demanaren de gràcia a Sant Josep que volgués fer de tenor". Aceptà aquest amb alegria. (Se'm fa dificilíssim deixar de copiar les frases originals, perquè tot és tan bonic i emocionant i tan ben dit... Però he de tallar).\n"I, amb aquesta melodia, quan fou l'hora i el temps establerts pel Pare eternal, sortí el Senyor del ventre virginal de la seva mare sense causar-li cap dolor, deixant-la verge i pura tal com David havia profetitzat...". Quan hem sentit expressar el naixement de Jesús amb tanta puresa? Sense voler m'ha vingut a la memòria i al pensament el naixement de la plaça St. Jaume, d'enguany. No hi tinc res en contra. Però fa vibrar com aquestes línies? Rotundament, no.\nA les poques línies continua: "I prenent-lo sa mercè de les mans dels àngels, amb sobirana presència i reverència se'l posà a la falda, i l'abraçà i el besà estretament amb tendresa d'amor, com a fill seu vertader i natural, i el Senyor fixà els seus amorosos ulls en la faç de la seva santíssima mare, mostrant adelitars'hi com amb la cosa que més estimava del món. I sense mitjà de llengua, l'ànima del fill i de la mare es digueren tan altes i secretes paraules que no bastava enteniment angèlic per comprendre-les, cosa que omplí la Senyora de tanta alegria que no es pot estimar ni explicar."\n"I mirant aquella divinal persona tan tendra i delicada, la Senyora mare sentí un dolor tan excessiu que tot el cor la travessà, especialment quen el sentí plorar de fred. (...) La Senyora agafava els peuets del seu fill i els hi escalfava amb les seves pròpies mans, no tenint altra mena de foc..."\nEl fill creix i "el primer mot que digué fou anomenar 'mare' sa senyoria, amb tanta dolçor d'amor que l'ànima de sa mercè fou plena de grandíssima satisfacció."\nOi que em deixareu acabar amb una altra breu cita, unes línies més endavant, quan el nen ja treballa ajudant primer a sa mare?: "I la Senyora piadosa, que el veia venir així cansat i suat, sortia a rebre'l amb els braços oberts i, descarregant-lo de seguida, posant-se'l a la falda i besant-lo i abraçant-lo estretament, li eixugava amb un drap i amb molt d'amor la suoreta del front, regant de llàgrimes la seva faç divinal...". He volgut de totes totes, escriure aquesta paraula: "suoreta", que m'ha trasbalsat.\nNo ho creieu adient per acabar de mostrar tot l'encant de la narració?\nescrit a les 17:32 0 comentaris\nDINAR DE JUBILADES\nSabeu que vinc molt contenta de celebrar el dinar de Nadal amb el grup de jubilades de treballadores de Càritas Diocesana? En veure'ns, Les salutacions de totes eren sinceres Érem una cinquantena; tot dones. Entre nosaltres eren pocs els homes aleshores. I aquests pocs no han vingut. També han faltat companyes. I tot ha tingut un "bon rotllo", com dirien els joves. Traduït en el meu llenguatge: amistat, sinceritat, joia.\nEns hem saludat totes amb totes, amb alegria de reveure´ns. Però l'alegria general era per part de totes, de veritat. Que a aquesta no l'he conegut, per canvi de pentinat, o pel pas del temps i mentre la saludava li preguntava el nom i en un lloc recòndit del cervell la identificava i ens reconeixíem tot rient, que les organitzadores ens informaven de les que s'havien excusat de venir, per malaltia, o pel què fos... Ens explicàvem les nostres històries, posant-nos al corrent de les nostres vides..., que si una havia celebrat les noces d'or i ens obsequiava amb bombons, que si, pobra, aquella està molt malalta, s'ha agreujat darrerament, que si aquella que pinta a l'oli ha fet aquestes felicitacions de Nadal per avui..., que si l'altra se'n va a viure a les Canàries...\nJo estava situada entre dues que ens veiem sovint, i que formem part d'un petit grup. Des del principi, jo ja em trobava ben situada, he pensat. Però no, no..., la conversa s'ha generalitzat en el possible i les notícies corrien d'un cap a l'altra de la taula...\nTotal, que he tornat contenta. M'he trobat acompanyada. I totes teníem alegria de reveure'ns. No hi ha hagut res de fals entre nosaltres. Veritable alegria fruit de veritable amistat. Tot molt senzill i, a la vegada, profund.\nGràcies en dono al Senyor. perquè l'alegria i la pau veritable sempre ens ve d'Ell.\nescrit a les 19:57 0 comentaris\nQUE ESTEM BOJOS?\nSí, ara, precisament ara, quan la vida és tan fàcil per a tothom... Quan veiem en la tele els camps de refugiats, sense menjar, atencions mèdiques improvisades, que vol dir, molt deficitàries, quan sabem que amb l'esperança de poder "viure", han estat tants i tants engolits pel mar i els seus somnis no s'han acomplert, quan veiem la ciutat d'Alep derruïda i els morts van sent diàriament notícia...\nDoncs sí, ara...llegeixo en el diari que en una subhasta s'han pagat 4,5 milions d'euros pel vestit que la Marilyn Monroe portava aquella nit del 1962, quan va dedicar al president Kennedy el "Happy Birthday" en el 45è aniversari d'aquest. Oi que sí que estem bojos? Vaig llegir la xifra dues vegades. I fou en una subhasta, el que ens indica que hi havia competència per a la seva adquisició. Sento vergonya.\nDesprés d'haver-me desfogat, interioritzo la questió i m'anima a ser jo la que he de respondre de mi mateixa. Ha sigut, si més no, una notícia que ha despertat els meus sentiments vers els altres. Ho he recordat en l'acte que tingué lloc a la Basílica de Santa Maria del Mar, el passat dissabte. Una mica com a cloenda de l'any de la Misericòrdia i a la recerca d'un nou Pla Pastoral Diocesà. Ens dirigiren la paraula, l'Arquebisbe Omella i el seu Bisbe auxiliar Taltavull, una companya de Càritas, una Germana de la Caritat, una ciutadana d'Alep resident a Barcelona, i un periodista. Paraules vibrants. Música. Silenci.\nPregàrem tot junts sobre el que s'exposà. El silenci era total. Amb un esperit unificat em semblava que intentàvem paliar la primera notícia de la qual he parlat en aquestes línies. Em vaig sentir comfortada.\nI penso en la senyora que aquest matí m'ha preguntat, en veure'm a la porta de casa recolzada a la paret amb el meu bastó, si volia ajuda. He somrigut; no la necessitava, esperava el meu fill. Però ella no sabrà mai tot el que ha significat de positiu el seu oferiment. No; no no estem tots bojos. Gràcies a Déu.\nescrit a les 20:07 0 comentaris\nL'ESTIU I ELS LLIBRES\nEl panorama i el garbuix d'idees que a base de llegir llibres un darrera de l'altra, per les raons que explicaré, s'han anat acumulan aquest estiu, en el meu cervell, ha sigut tan "variopinto" (perdoneu, no trobo cap altra paraula més adient) que sento la necessitat de pensar-hi i aquest és un lloc per a fer-ho.\nQue quedi ben clar que no obligo a ningú a conèixer-ho. Tothom és lliure de tancar l'odinador en aquest moment i "a otra cosa, mariposa". Però jo ho necessito.\nEl 13 de maig passat vaig fer un aterratge al carrer: colze trencat, ambulància, clínica Dexeus (a urgències ja em saluden a l'entrar), Operació al canto i uns mesos de descans. A Montornès hi falta gent! I acompanyada d'una bossa plena de llibres, De quins llibres? No faig massa cas de les recomanacions. Dedico l'estiu a llegir tot el que tinc "arraconat" en el sentit de triat i en espera de ser llegit, durant molt de temps, amb el meu sentit ferm del deure:\na) tot llibre que m'hagi sigut regalat, Ja tinc cura d'anotar-ho.\nb) tot llibre comprat per mi en algún lloc o contrada, que he visitat i vivint l'emoció del moment me'n\nhe sentit obligada, amb gust, de llegir-lo. (Cap pressió en la compra per part dels protagonistes!).\nc) llibre que començo s'ha d'acabar! (Que em perdoni la memòria del Sr. Joyce, però 1'"Ulisses" és\nl 'únic que no ha pogut seguir aquesta regla. N'hi ha pocs de tan incults com jo...).\nd) quan l'autor és amic meu o el conec força. O és amic d'un amic meu.\nSeguint aquestes regles,o normes, durant l'hivern es van acumulant en una determinada prestatgeria una sèrie de llibres de diferents idees, temes i format. Aquest espai, en tornar de fora i posar tot en el seu lloc. aquest any, ha quedat buit.\nHe d'esbrinar, després de pensar-hi, si l'efecte és positiu o no.\nComençant per "MiClaustro es el mundo" de Sor Lucía Caram (agrairia que fos en català), amb la seva expressió d'una vida entregada al pròxim, Va seguir: "Bru i Artiach", conte en el que Bru és un gos i està escrit (i molt ben escrit!) pel meu fill i, per acabar de fer propagada, us assabento que ha estat publicat en Juny del 2015 per l'Editoiral Cruïlla...(perdoneu, però una mare és una mare...), tot seguit de:"Rere els vidres", poemes de Jaume Huc. El segueix: "¿Y si adoptamos?" de Berta Boada i Meritxell Pacheco en el que veig reflectades alguna de les recents vivències amb el meu magnífic i estimat nét, en Fuong i passo a: "Plató i un ornitorrinc entren en un bar" de Daniel Klein, qui s'aventura a expressar la filosofia mitjançant acudits, (i això no és del meu gust), i a: "La nostra mar", que entra de ple en la distinció b), abans esmentada. En una recent sortida familiar (ja som quatre en la meva família, Visca!) a Vilanova i La Geltrú el vaig comprar en el petit, però molt viscut pels fundadors, Museu del Mar i llegint-lo m'he assabentat i he patit el 10 de novembre de 1886 en el que una imprevista tormenta va causar la mort de 22 pescadors, que s'havien fet a la mar aquella matinada,.. Passo a: "Flor nascuda en terra erma" d'en Narcís Sayrach, record pòstum a la seva dona que ens deixà el 2014, Passo a: "Els camins que no duen a Roma", d'en Georges Brassens". El Brassens que va entusiasmar al meu marit i a mi, en el seu record, encara m'emociona. Són reflexions i màximes d'un llibertari, Tot seguit m'endinso en: "Cuidar la madre Tierra " comentari de varis autors sobre l'encíclica "Laudator si" del papa Francesc. A continuació: "Visión de la memòria", de Tomas Tranströmer, premi Nobel de Literatura 2011, I em trobo amb: "Marianela" de Benito Pérez Galdós (hi ha persones que sembla que exigeixin el nom i dos cognoms), novel·la que trobo una mica 'passada' i: "Els dies sense glòria" de Silvia Alcàntara, novel·la ben treballada. I passo a:"Cinco panes y dos peces", testimoni de fe del bisbe vietnamita, Francesc X Nguyen von Thuan, en la presó. Segueix: "La Legión Cóndor en el aeródromo de la Senia", escrit per Heribert García Esteller. Aprenc que va entrar en funcionament per les tropes republicanes, en 1937, i en 1938 va ser centre de la legió Cóndor, quan hi va arribar l'exèrcit d'en Franco. També: "Vers una espiritualitat dels sentits" de José Tolentino Mendoza, del que havia assistit a la seva presentació, a la Claret, I "La suerte de envejecer bien", de Marie de Hennezel que passa a engrandir la llista de llibres sobre aquest tema que he llegit, (però mai no són prou per a mi...) i: "Temps de segona mà. La fi de l'home roig", de Svetlana Aleksiévitx, premi Nobel de Literatura recent, 2015, sobre Rússia i de com el final del règim soviètic ha afectat persones que creien fermament que aquest règim era l'única forma ètica de vida, tema que a mi m'apassiona, per la poca visió que en tinc; i més si ho comparo amb l' Alemania nazi, de la que ens han omplert el cap. També em trobo amb: "Herejias del Catolicismo actual" de José Ignacio González Faus, llibre guia d'unes conferències impartides per ell i que vaig tenir que interrompre per "l'affaire": caiguda-colze-Dexeus, de tan nefasta memòria. El llibre molt ben treballat i que et fa adonar de tantes equivocacions en que algú hi cau. (Una mica tots, afegiria). Passo a: "Hergé per ell mateix" de Domenique Marico qui et fa reviure el simpàtic Tintín d'anys enrere (i ja per a sempre). I: "Confessions d'un culé defectuós", d'en Sergi Pàmies. I: "Tres relats de Sant Petesburg" de Gógol, i: "Un país a l'ombra" d'en Josep M. Vilaseca Marcet", escrit per Jordi Amat. Hagués preferit fos biogràfia del propi Josep M. però, amb tot, quantes coses va fer!; i em situa tant en la meva joventud,.. (Ja acabo, ja acabo...:només en falten quatre.) Llegeixo: "Júlia" d'Anna M. Moix, que trobo molt 'passada'. I: "De sobte truquen a la porta", d'Edgar Keret, tres contes que em fan ballar el cap, I: "Josep Carner", escrit per Pere Calders. El va comprar el meu fill en una botiga de vell, la seva, de Vic on hi va a comprar sempre que hi passa i volia veure com parla en Calders sobre Josep Carner. I per acabar: "Compañeros en el camino. Iconos bíblicos para un itinerario de oración" de Dolores Aleixandre,rscj.\nI amb aquest llibre començat em trasllat a Barcelona. A continuar llegint...\nTinc, ja, una petita intuició que la prestatgeria buida tornarà a omplir-se...Per a bé.\nescrit a les 13:11 0 comentaris\nescrit a les 19:21 0 comentaris\nApuntaré, de manera informal, algunes idees sobre el tema, El tot unit encara no crec tenir-lo massa clar. Crec necessari aquesta exposició prèvia per a intentar assolir-lo.\nConstato que la natura, si bé em pot portar a un cert relax intern, no em parla del seu Creador. Així com tantes vegades he llegit i he sentit dir que la bellesa de la natura creada crida a molta gent a admirar l'obra del seu Creador, en el meu propi cas, ha quedat reduït a una visió complaent i amable. I prou.\nRecordo que, sent jo jove, vaig sentir a una tia meva que feia mesos que atenia al seu marit malalt, a la pregunta: "On desitjaries anar per descansar una mica de la teva tensió?" va contestar: "Estar en un prat ben verd d'herba i restar quieta allí". El color verd, vaig pensar jo, descansa l'esperit. I continuo pensant-hi. I prou.\nQuan vivia encara amb els meus pares, vaig tenir moltes ocasions per veure l'entorn de ciutats, és a dir que vaig viatjar molt. Després de la guerra, amb el Lancia de segona mà que el meu pare va comprar i el seu esperit de descobrir món, ens va passejar a tota la família (mare i quatre fills), ja que el Lancia era "l'últim model" de cotxe amb dues cadiretes, i les nostres sortides sovintejaren. Recordo, precisament, els molts trencalls per carreteres tallades degut a l'enfonsanent del ponts, senyal de la fugida de les tropes militars vençudes, que no eren gaire agradables de cobrir... I, a més, el cotxe que rutllava de manera intermitent, al seu aire, ja sigui perquè fallava la bomba, ja els frenos, ja el parabrises... I en aquest cas recordo la visió del meu germà gran, en Manuel, traient braç i mig cos per la finestreta del costat del meu pare, el conductor, amb un drap facilitant la visió, mentre el pare anava dient, dirigint-se al cotxe: "Apa, petit...".\nVaig tenir, doncs, un bon aprenentatge paisatgístic infantil i juvenil. I la visió de bells panorames, boscos atapeïts, muntanyes, rierols i no tant rierols, pobles costaners, mar esvalotat o en repós... omplien la meva curositat. Hi disfrutava i prou. Potser la prioritat pel meu pare era la seva dedicació professional (i vital!) d'arquitecte, i per pur instint em decantava per fruir més de museus i pinacoteques.\nJa de gran, s'ha despertat en mí, un interès especial per la visió sempre canviant del núvols que ens presideixen. Tot i això, la meva pregària i relació amb Déu se'm dóna més facilment en el silenci d'una cambra o espai tancat (tot això no té cap interès per a la gent que ho pugui llegir. Però em cal explicar-m'ho).\nPerò, gràcies a Déu no ho viu tothom com jo!\nConec a persones que els hi produeix un gran bé espiritual les passejades en silenci, en grups o en solitud, caminant per boscos i planures, per a qui les abraçades amb els arbres tenen un fort sentit intern... Per cert, recordo a un amic meu que l'arbre escollit per a l'abraçada era el que en les seves arrels havia dipositat les cendres de la seva esposa. En aquest cas ho entenc una mica, encara que la tendresa està envaïda d'un cert surrealisme.\nI vaig llegint entorn del tema del que tracto i em preocupo. Així, trobo en una revista unes paraules de Satish Kumar compromès amb la militància ecològica (perquè l'ecologia ha passat a ser una militància, i això és el que esbrino): "De la mateixa manera que nosaltres reconeixem els drets dels éssers humans, l'ecologia profunda ens demana que també reconeixem els drets de la natura. La nostra relació amb la naturalesa ha d'integrar-se en els principis de la veneració per la vida. L'ecologia profunda mena vers l'ecologia reverencial i espiritual."\nThomas Berry, teòleg cristià nord-americà (+2009) afirmava que l'univers no és pas una col·lecció d'objectes, sinó una comunitat, una comunió de subjectes.\nI és d'Albert Schweitzer la frase: "Fins que no eixamplem el nostre cercle de compassió a tots els éssers vius, la humanitat no trobarà la pau." A continuació d'aquesta frase, Jordan Faugier, monjo actual a Solius, fa notar: "...som part de la comunitat de la terra -la casa vital de Déu- i, d'altra banda, de la nostra mútua interdepèndencia amb tots i tot."\nI, finalment, vaig descobrir, en el seu dia l'encíclica del papa Francesc, "Laudato si" (que em va fer descobrir aquestes meves inquietuds actuals), de la que citaré algunes frases colpidores:\n"... avui no podem deixar de reconèixer que un plantejament ecològic de debò esdevé sempre en un plantejament social, que ha d'integrar la justícia en les discussions sobre l' ambient que escolti tant el clam de la terra com el clam dels pobres (...) Un vint per cent de la població mundial consumeix el noranta per cent dels béns produïts (...) El drama serà pagat per tothom, però sobretot pels més empobrits."\nEns parla, en aquest sentit de la creixent falta d'aigua potable pel sobreescalfament del planeta. I són el pobres els que més ho pateixen, i, a aquest pas, ho patiran, penso jo.\nI per acabar, citaré una frase darrera, que em fa pensar: "No hi ha dues crisis separades, una ambiental i una altra social, sinó una sola i complexa crisi socio-ambiental. Les línies per a la solució requereixen una aproximació integral per combatre a la pobresa, per retornar la dignitat als exclosos i simultàniament, per a protegir la natura". (139)\nOi que noteu que aquestes línies han anat pujant de to i importància? És el que a mi em remou, dia a dia. I el perquè del que he escrit.\nescrit a les 17:01 0 comentaris\nDoncs sí, vaig caure al carrer. Ja sé que no és cap notícia interessant, però deixeu-me rememorar com va funcionar el meu cap tot seguit. Necessito pensar-ho i enterar-me'n.\nCom a primera constatació positiva, en veure la gent que va acostar-se'm per auxiliar-me, en un tram de carrer, que pensava estava buit, va ser: "El món no està perdut! Hi ha esperança dins tanta desesperança!" El meu agraïment a tots ells, desconeguts per sempre, però ben vius en el meu cor.\nBé, ja sóc a l´ambulància: em prenen la pressió (10/20, comme il faut), curen les ferides de la cara, immobilitzen el braç trencat pel colze, esparadrap pel tabic del nas trencat..., primers auxilis amb una rapidesa pròpia d'uns bons professionals. I cap a la Dexeus (que ja té la categoria de la meva tercera residència).\nI, com que no he perdut el coneixement, penso. Concretament, i de forma succesiva, però amb calma, ordre i, per què no dir-ho?, amb un cert nerviosisme toco tres temes (sembla que exposi una tesi): la meva possible trobada amb el Desconegut, el sentir-me privilegiada enmig de la humanitat sofrent i la decisió que l'espectacle ja organitzat sobre els poemes del meu marit es porti a terme.\nPasso a ampliar-ho: "Senyor, fa un any que hi vaig donant voltes. Aviat ens trobarem. En uns mesos, en uns anys... ja estic pensant-hi. Quan Vós volgueu... El vostre Amor presidirà la trobada... Però el desconegut em fa una certa temença... És aquest, ja, el moment del nostre encontre?... Em vénen al pensament les paraules de Bonhoeffer, en el seus darrers dies, quan expressa el dubte de qui és ell, al final de la seva vida, ja que els qui l'envolten pensen i li diuen que ell els hi dóna pau, i com ell mateix es troba, paradoxalment, feble i poruc, per acabar exclamant: < jo només sé que sóc teu, Senyor!>. Em faig meves les seves paraules. (Vull apuntar que pel sol fet de conéixer aquest fet, en una classe de Teologia, ja em compensa els vuit anys que em vaig "passejar" per la Facultat de Teologia).\nPenso que sóc una privilegiada en tenir les atencions que tinc i tindré tot seguit: curatives i d'atenció pel meu físic malmès. Veig les imatges dels camps de refugiats, on nens i grans ploren perquè tenen gana i estan amb nul·la atenció mèdica... I jo? Les desigualtats són patents... Déu meu! Déu meu!\nEm ve a la memòria l'espectacle que hem organitzat sobre els poemes d'en Josep i penso que es faci, al marge de la meva possible absència. Fora el meu protagonisme! El que compta són les paraules d'en Josep!\nArribo a la Clínica Dexeus. Em treuen en la llitera. Dues persones m'esperen: el meu nét mirant-me esverat la meva cara contosionada i el meu fill que em diu, cridant: "A Barcelona hi ha taxis, mare...!".\nescrit a les 13:29 0 comentaris\nSí, tenia curiositat, però a la vegada mandra en sortir ahir de casa a quarts de set. Va guanyar la primera i n'estic molt contenta.\nA l'agenda havia apuntat una xerrada organitzada per Oxfam intermón sobre Paraguai. Què se m'havia perdut a mi en aquest país? Si el conec molt poc...(recordo, vagament un cuplé de l'época de la meva mare, on es repetia el final del nom del país. Si això és cultura...) que si ja tinc prou coses al cap... I s'està tan bé a casa en aquestes hores (2/4 de 7 de la tarda)... Aquests raonaments es succeïen, ja dreta davant la porta del replà de casa, dubtant entre quina direcció emprendre. I vaig sortir de casa. (Victòria!).\nEl ponent o narrador, o digueu-li com volgueu, ens va presentar amb la seva paraula, fotos i resums del que deia en una pantalla gran de televisió, el seu viatge amb un grup que el juliol passat varen fer al Paraguai, a fi de conèixer "in situ" els projectes que Oxfam intermón té i desevolupa en aquell país.\nResulta que ja fa uns anys organitzen aquests grups a diferents països on treballen i formen un grup de 15 - 17 persones, entre treballadors de l'Entitat i col·laboradors que hi estiguin interessats. Sé que sortegen algunes places, però no sé com va el pagament de l'esmentat viatge-descoberta. En l'enquesta que vàrem omplir sobre l'acte d'ahir en l'apartat que posava si m'interessava entrar en sorteix d'aquest any, que van al Marroc, tristement vaig posar la creueta en la casella del "no" però hi vaig afegir, sortint de l'ordre, "Què més voldria!!!. Sóc massa gran..."\nAnem per l'acte d'ahir. Un tal "Alfons" que hi va anar, va posar l'ànima en el que explicava. Jo vaig començar per les beceroles. Vaig situar Paraguai en el mapa. (No ho tenia ben clar). Un país que no té sortida al mar, però que és molt ric en el potencial: aigua. Grans extensions de terrenys, el 85% del territori propietat de molts pocs, i tot i que tenen una gran possibilitat de mercat de la canya de sucre, pateixen fam els que voldrien treballar les terres, però no en tenen la propietat. I amb poca població, si la comparem amb l'extensió de terreny, hi ha un gran porcentatge de gent que passa gana, malviu i està en la misèria.\nEns va explicar, però la seva explicació era un volcar-se en sentiments i gestos de qui ha vist i ha palpat de prop la injustícia regnant i va ser per a ell tota una revelació, un crit d'alerta i un coneixement de la vida pobre que impera. A un nivell molt inferior, però incisivament, comunicava la seva vivència a tots els oïents, si més no, molt intensament a mi.\nVeièrem trobades en les cases dels atesos (d'una o altra manera. La simple amistat pot ser un gran ajut), i com l'alegria i agraïment per part d'ells es feia palès. I també entre els del grup, desconeguts entre ells fins a la trobada-viatge, s'havia establert una amistat que es fonamentava en la vivència i integració amb els pobres d'allà i els seus problemes. Ajuts? Des de uns simples cursets sobre com arreglar els petits taulells dels productes per vendre, en els mercats, posar-los amb racionalitat i amb atractiu, passant per la creació d'equips que alerta a les cases habitades properes a rius de les possibles i imminents inundacions perquè deixin a temps la vivenda, fins intentar formar unitats de treball. I moltes altres possibilitats. El contingut de tot això ho heu de sentir directament, perquè jo vaig quedar impressionada però no estic prou documentada per sentar bases. El resultat és que hi ha gent prop d'ells per a ajudar-los, escoltar-los i promocionar-los.\nJo, una mica com si hi hagués estat, m'hi vaig sentir molt unida i interpel·lada. Vaig aprendre moltes coses ahir. Els sentiments també els anomeno "coses".\nEl meu agraïment al tal Alfons perquè en la manera d'explicar la seva vivència en el Paraguai va saber colpir a qui l'escoltàvem i ens va obrir un nou horitzó.\nescrit a les 19:46 0 comentaris\nescrit a les 20:24 0 comentaris\nNo cal posar el cognom perquè moltes l'hem conegut, i jo, si més no, la tinc en el pensament aquests dies d'una forma permanent.\nEl dia de Sant Josep, en telefonar a una amiga (Maijo), companya en el treball de Càritas, em va dir tot seguit la noticia fatal: "La Mercè Suñol ha mort". Silenci. Gravetat. El cor adolorit.\nEls detalls del desenllaç es van anar concretant: "Estava en un Balneari de Navarra amb una amiga, descansant...Va ingressar, indisposta, a l'hospital de Tolosa... Una pancreatitis aguda... A les dues hores d'ingressar..." Quan més detalls sabia, més agut era el meu dolor per la seva pèrdua.\nEra una gran persona! Discreta, amable, intel·ligent, profunda...\nAquest retrat-resum d'ella m'ha sortit espontani. I no la vaig tractar massa. En la feina, en les reunions dels Serveis ens trobàvem: ella pel voluntariat i jo per vellesa. Recordo que quan ella s'explicava ho feia d'una manera planera però encertada, ja que, sempre, el seu raonament era elaborat i just.\nDinàmica. Recordo la seva arribada a la feina, amb la moto, signe d'un treball "que va per feina". Després les vàries operacions per una caiguda. Fèmur al canto, crec recordar. La moto es canvia per les crosses i ella continua actuant "contra viento i marea".\nLa conversa més llarga que amb ella vaig tenir va ésser arran de la meva visita a l'hospital en la seva segona operacio. Estiguérem soles unes dues hores. No es queixava, però la cama malmesa va continuar ja sempre afectada. I ella valenta en tot moment. Finalment, es va organitzar una visita-berenar anual a la residència on es va traslladar a viure. Hi vaig anar aquesta darrera primavera. Amable i contenta ens va ensenyar la seva cambra amb il·lusió i simpatia.\nEra dona de pregària. Ho intueixo, pel caire de vida que va adoptar.\nAvui ens reunirem al Monestir de Valldonzella per oferir al Senyor una Missa en el seu record. La meva petició anirà en direcció contrària. Demanaré a Déu que ella m'orienti en el temps que em queda de vida. Que sàpiga seguir-la amb la intesitat, l'acceptació i l'alegria que sempre va mostrar ella. Qualsevol petició a favor d'ella és inútil. No cal. No ho necessita.\nAquest positiu i estimat record que tinc d'ella ha assaltat el meu pensament aquests darrers dies. Per què aquests sentiments no li van ser formulats per mi, d'una manera discreta, però directa?\nUn lliçó més que em dóna: ser més explícita en vida de la persona que hom estima i no solament guardar-ho en el record.\nGràcies Mercé, per tot el que he après de tu!\nescrit a les 12:29 1 comentaris\nNo sé si és que vull viure la Quaresma o si ja la meva edat em fa pensar en un proper esdeveniment seriós (no us amoineu els que em coneixeu: continuo volent viure la vida amb la màxima intensitat possible. I la serietat citada, a més, hi ajuda). Aquests dies estic omplint l'agenda de tot espectacle, xerrada, pregària organitzada ací o allà... Després resulta, i en gran part en tenen la culpa els metges (ja que quan em visiten em troben bé, però en consultar la meva edat em diuen somrients: "La voldré tornar a veure d'aquí a un mes". I així es van multiplican les visites...), que moltes d'aquestes activitats de caire espiritual es fan sense la meva presència.\nPerò vaig assistir a un "recès de Quaresma", que consistí en una breu convivència d'una hora i mitja (Quan penso en els recessos que vaig fer als meus l5, l6 anys... al col.legi, d'una setmana, interna i amb confessió general final, això d'ara és "coser y cantar". Jo estic a favor del que faig ara). Lloc: la capella de l'Ajuda, portada pels Caputxins. Un d'ells ens va comentar i fer reflexionar sobre diferents temes. Ni el coneixia, però sent caputxí tenia el meu vist-i-plau assegurat.\nI, com faig sempre, em rellegeixo, a casa, el tema que ens han donat imprès i faig un resum al voltant d'una idea que sobresurt pel seu interès i m'ha frapat. I ja ho he subratllat en sentir-ho.\nTotal: Ara arribo a parlar del tema, que apunto en el títol. I es basa en el llibre: "Mirall de vida. Una lectura quotidiana de l'Evangeli" de Gabriel Magalhaes.- Fundació Joan Maragall i Ed. Cruïlla.- Barcelona. 2015. Llibre que compraré, està clar.\nResumint: Des de ben jove, l'home (i no em feu posar; "l'home i la dona", que ja ho dono per entès. Està clar que vull l'igualtat pels dos sexes, però tinguem cura en els aspectes importants i no ens contentem amb aquesta nimiesa...), l'home, com deia, busca la seguretat. En el que sigui i estigui volent assolir. Però quan li sembla i la té aconseguida, en el millor dels casos, li sorgeix un o varis problemes nous i tota la seva lluita per la seguretat queda en una batalla perduda. Tracto, fins ara, la part negativa del tema. Però és que l'home confia en la seva seguretat per sobre de la seva fe. Per tant, hom dedueix que la inseguretat és "el pa nostre de cada dia".\nI això ens porta a pensar (ara ve la part positiva) que el Senyor, en el seu infinit amor ens proposa quelcom diferent: que ens sentim bé en la nostra inseguretat i tinguem fe en la certesa de ser profundament estimats per Déu. El seu amor ens acompanya i embolcalla sempre. Això és la fe.\nTot això m'ho aplico i veig que ho viscut en molts moments de la meva vida.\nI tot pensant-hi, recordo uns moment d'intensa alegria que m'ha corprès i ve a ser que aleshores la gràcia de Déu em fa viure amb seguretat absoluta la meva inseguretat. I l'amor de Déu m'inunda i és el meu referent.\nescrit a les 19:30 0 comentaris\nescrit a les 18:45 0 comentaris


Quan accedeixes a la nostra web, al navegador del teu dispositiu s'emmagatzema una petita quantitat de text que s'anomena "cookie". Aquest text conté informació variada sobre el teu navegació, hàbits, preferències, personalitzacions de continguts, etc ...\n¿PER QUÈ S'UTILITZEN LES COOKIES EN AQUESTA WEB?\nLes cookies són una part essencial de com funciona el nostre lloc web. L'objectiu principal de les nostres cookies és millorar la teva experiència en la navegació. Per exemple, per recordar les teves preferències (idioma, país, etc.) durant la navegació i en futures visites. La informació recollida a les cookies ens permet a més millorar el web, adaptar-la als teus interessos com a usuari, accelerar les recerques que facis, etc ..\n¿PER QUÈ NO S'UTILITZEN LES COOKIES EN AQUESTA WEB?\nA les cookies que utilitzem no s'emmagatzema informació sensible d'identificació personal com el teu nom, adreça, la contrasenya, etc ...\n¿QUI USA LA INFORMACIÓ EMMAGATZEMADA A LES COOKIES??\nLa informació emmagatzemada en les cookies del nostre lloc web és utilitzada exclusivament per nosaltres, a excepció d'aquelles identificades més endavant com a 'cookie de tercers', que són utilitzades i gestionades per entitats externes que ens proporcionen serveis que milloren l'experiència de l'usuari. Per exemple les estadístiques que es recullen sobre el nombre de visites, el contingut que més agrada, etc ... el sol gestionar GOOGLE ANALYTICS.\n¿COM PUC EVITAR L'ÚS DE COOKIES EN AQUEST LLOC WEB?\nSi prefereixes evitar l'ús de les cookies, pots REBUTJAR seu ús o pots CONFIGURAR les que vols evitar i les que permets utilitzar (en aquest document et donem informació ampliada a l'respecte de cada tipus de cookie, la seva finalitat, destinatari, temporalitat, etc ... ).\n¿COM DESHABILITE I ELIMINE UTILITZACIÓ DE COOKIES?\nPer restringir, bloquejar o esborrar les cookies d'aquest lloc web (i les usada per tercers) pots fer-ho, en qualsevol moment, modificant la configuració del teu navegador. Tingues en compte que aquesta configuració és diferent en cada navegador, si bé és habitual trobar la configuració de galetes al menú 'Preferències' 'Eines' "Opcions" i després a "Privadesa i Seguretat" o en "esborrar dades de navegació", etc ...\nPer a més detall sobre la configuració de les cookies a cada navegador, pots consultar el menú 'Ajuda' del mateix.\n¿QUÈ TIPUS DE COOKIES S'UTILITZEN EN AQUESTA PÀGINA WEB?\nCada pàgina web utilitza les seves pròpies cookies. A la nostra web utilitzem les que s'indiquen a continuació:\nSegons l'entitat que el gestiona\nsón aquelles que s'envien a l'equip terminal de l'usuari des d'un equip o domini que no és gestionat per l'editor, sinó per una altra entitat que tracta les dades obtingudes mitjançant les cookies.\npermeten quantificar el nombre d'usuaris i així realitzar el mesurament i anàlisi estadística de la utilització que fan els usuaris de el servei ofert. Per això s'analitza la seva navegació a la nostra pàgina web per tal de millorar l'oferta de productes o serveis que li oferim.\nSegons el termini de temps que es mantenen actives\nCookies de sesió:\nsón aquelles dissenyades per a demanar i emmagatzemar dades mentre l'usuari accedeix a una pàgina web. Se solen emprar per emmagatzemar informació que només interessa conservar per a la prestació de el servei sol·licitat per l'usuari en una sola ocasió (per exemple, una llista de productes adquirits) i desapareixen a l'acabar la sessió.\nsón aquelles en què les dades segueixen emmagatzemats en el terminal i poden ser accedits i tractats durant un període definit pel responsable de la cookie, i que pot anar d'uns minuts a diversos anys. Referent a això s'ha de valorar específicament si és necessària la utilització de cookies persistents, ja que els riscos per a la privacitat podrien reduir-se mitjançant la utilització de cookies de sessió. En tot cas, quan s'instal·lin cookies persistents, es recomana reduir a el mínim necessari seva durada temporal atenent a la finalitat del seu ús. A aquests efectes, el Dictamen 4/2012 de l'GT29 va indicar que perquè una cookie pugui estar exempta de el deure de consentiment informat, la seva caducitat ha d'estar relacionada amb la seva finalitat. A causa d'això, és molt més probable que es considerin com exceptuades les cookies de sessió que les persistents.\nDETALL DE COOKIES UTILITZADES EN AQUESTA WEB\nASPSESSIONID ASBERT INSTAL.LACIONS, S.L.\nasbert.com Pròpia Fins a finalitzar sessió Necessària SI ID sessió servidor web\nokcookies ASBERT INSTAL.LACIONS, S.L. asbert.com Pròpia 1 any Necessària SI ok cookies\n_gat accounts.google.com asbert.com Google Fins a finalitzar sessió Analítica NO Limitar percentatge de sol·licituds\n_gid accounts.google.com asbert.com Google 24 hores Registre NO Per distingir usuaris\n_ga accounts.google.com asbert.com Google 2 anys Analítica NO Per distingir usuaris\nFUNCIONALITATS DE TERCERS O SOCIS\nAddicionalment, aquest lloc web pogués fer ús de funcionalitats ofertes per terceres entitats o socis que, al seu torn, realitzen la seva pròpia recollida de dades de navegació per les seves pròpies finalitats.\nEn aquests casos, es facilita la informació corresponent respecte a les funcionalitats de tercers utilitzades. A tenir en compte que ASBERT INSTAL.LACIONS, S.L. no es fa responsable de l'correcte funcionament dels enllaços a les diferents polítiques de privacitat i ús de cookies per tercers a causa de que ASBERT INSTAL.LACIONS, S.L. no pot controlar quan són modificats pel proveïdor, de manera que serà l'Usuari l'responsable d'esbrinar els continguts a les respectives polítiques de privacitat i de cookies d'aquests tercers.\nIDE doubleclick.net asbert.com Google DoubleClick 1 any Marketing Mesurar eficàcia d'un anunci i presentar anuncis específics per a l'usuari\nYSC youtube.com asbert.com YouTube Sessió Marketing Identificació única per a estadístiques de quina vídeos ha vist l'usuari\nVISITOR_INFO1_LIVE youtube.com asbert.com YouTube 179 dies Marketing Intentar calcular l'ample de banda de l'usuari en pàgines amb vídeos de YouTube integrats\nEliminar les cookies de el dispositiu\nLes cookies que ja estan en un dispositiu es poden eliminar esborrant l'historial de el navegador, de manera que se suprimeixen les cookies de tots els llocs web visitats. No obstant això, també es pot perdre part de la informació desada (per exemple, les dades d'inici de sessió o les preferències de lloc web).\nGestionar les cookies específiques de el lloc\nEncara que la majoria dels navegadors moderns es poden configurar per evitar que s'instal·lin cookies en els dispositius, això pot obligar a l'ajust manual de determinades preferències cada vegada que es visiti un lloc o pàgina. A més, alguns serveis i característiques poden no funcionar (per exemple, els inicis de sessió amb perfil).\nCOM ELIMINAR LES COOKIES EN ELS NAVEGADORS MÉS COMUNS\nASBERT INSTAL.LACIONS, S.L. és el responsable de l'tractament de les dades personals de l'Interessat i l'informa que aquestes dades seran tractades de conformitat amb el que disposa el Reglament (UE) 2016/679 de 27 d'abril de 2016 (GDPR) i, pel que se li facilita la següent informació de l'tractament:\nFinalitats de l'tractament: segons s'especifica en l'apartat de cookies que s'utilitzen en aquest lloc web.\nDret a presentar una reclamació davant l'Autoritat de control (https://www.aepd.es/) si considera que el tractament no s'ajusta a la normativa vigent.\nDades de contacte per exercir els seus drets: ASBERT INSTAL.LACIONS, S.L. - C/ Gran Bretaña, 34 - 08700 Igualada (Barcelona) Email: info@asbert.com


Ja ho veuen: és impossible d'estatjar-los, aquesta nit. Agafem altre cop el nostre equipatge, i ens dirigírem a Manor-House. Era un lloc afalagador, i no puc estar-me de dir que el trobava molt millor que l'anterior. Harris: -Sí, ja va bé: sols ens caldr\n-Sí, és així; però tanmateix no volten pas de dia: així és que no tindria cap ni centener, que ens espantéssim. -Molt bé: sorollarem la casa on surt por, si vós ho dieu: però em sembla que és arriscar-se. Mentrestant havien començat a davallar pel turó.


Otros Abonament anual esports TecnoCampus 2016-17 - emagister.com\nDel 15/09/16 al 15/06/17\nEl TecnoCampus aposta per l'esport amb un abonament esportiu per estudiants del centre en col·laboració amb diferents clubs esportius de Mataró, de la mà de l'associació Junts per l'Esport. Aquest abonament anual, a un preu molt competitiu de 55€, et permetrà accedir a les instal·lacions esportives, a determinades activitats dirigides i la possibilitat de participar en les diferents lligues esportives universitàries que s’organitzaran conjuntament amb els clubs. Per a accedir als centres, aquest any hauràs d'utilitzar el carnet digital d'Estudiant.\n1. Ús de les instal·lacions del Centre Natació Mataró (ubicació), de dilluns a divendres entrant entre les 7.00h i les 14.00h i caps de setmana en els horaris d'obertura de les instal·lacions.\n4. Camp Municipal de Futbol del Pla d’En Boet (ubicació): dimarts, dimecres, dijous i divendres de 13.00h a 15.30h per a les activitats de Futbol 7. Competició anual del 9 de gener al 18 de maig. Lliga de Futbol 7\nDurant la temporada 2016-17 s'oferiran activitats i serveis esportius addicionals que poden tenir una quota d’inscripció baixa per als abonats (10 euros aprox.). Inicialment es preveuen les següents:


Penumbra Overture to be open source\nCurrent time: 01-21-2022, 11:55 AM Hello There, Guest! (Login — Register)\nRE: Penumbra Overture to be open source\n(This post was last modified: 05-11-2010, 09:34 PM by Thomas.)\n(This post was last modified: 05-11-2010, 09:58 PM by Thomas.)\nCurrent time: 01-21-2022, 11:55 AM


La Clasificación integrada de revistas científicas (CIRC) té com a objectiu la construcció d'una classificació de revistes de ciències socials i humanes en funció de la seva qualitat integrant els productes d'avaluació existents considerats positivament per les diferents agències d'avaluació nacionals com CNEAI i ANECA.\nLes revistes s'avaluen en funció del compliment d'una sèrie de criteris que donen com a resultat la classificació en cinc grups: Excel·lència A+, A, B, C o D.\nGrup Excel·lència A+: Revistes que, a banda de complir amb els requisits dels criteris del Grup A, revistes d’impacte i prestigi internacional, es caracteritzen pel gran impacte en les seves categories, fet que fa que siguin considerades com a referents en les seves respectives disciplines.\nCriteri EXC1: es considera revistes d’Excel·lència en Ciències Socials a aquelles que estan posicionades en el primer quartil de les categories de JCR.\nCriteri EXC2: es considera revistes d’Excel·lència en Humanitats a aquelles que estan indexades a Arts & Humanities Citation Index i posicionades en el primer quartil de les categories de Scopus.\nGrup A: Integrat per les revistes científiques de major nivell. Són revistes internacionals que han superat processos d'avaluació molt exigents per a la seva inclusió a les diferents bases de dades i que el seu impacte fa que es mantinguin en posicions de referència.\nCriteri A1: revistes indexades en posicions estables de Social Sciences Citation Index o Arts & Humanities Citation Index (excloses les del quart quartil de JCR)\nCriteri A2: revistes indexades en el primer quartil de Scopus.\nGrup B: Formen part d'aquest grup les revistes científiques de qualitat sense un alt nivell d'internacionalització que reben un cert grau de citacions i que respecten els estàndards de publicació. També hi formen part aquelles revistes científiques internacionals amb un menor però acceptable grau de prestigi i difusió internacional.\nCriteri B1: revistes indexades a JCR en el quart quartil per tant el seu impacte es reduït i la seva presencia en el producte pot estar compromesa en futures edicions.\nCriteri B2: revistes indexades en el segon, tercer i quart quartil de Scopus.\nCriteri B3: revistes espanyoles amb el segell FECYT.\nCriteri B4: revistes d’Humanitats indexades a ERIH.\nGrup C: S'hi inclouen les revistes científiques de segon nivell que, tot i complint amb els estàndards formals bàsics, tenen un reduit impacte i visibilitat.\nCriteri C1: revistes indexades a Scopus amb IPP (Impact per Publication) = 0\nCriteri C2: revistes de Ciències Socials indexades a ERIH.\nCriteri C3: revistes incloses al catàleg Latindex.\nGrup D: Aquest darrer grup està format per totes aquelles publicacions no incloses a cap de les anteriors categories i, per tant, de dubtós status científic, és a dir, són aquelles no indexades a cap dels productes anteriorment ressenyats.


'Viatge a Buda', el catorzè treball dels Quicos - EbreDigital.cat\n‘Viatge a Buda’, el catorzè treball dels Quicos\nRedacció Ebredigital.cat2019-04-07T01:55:12+02:006 d'abril de 2019|Cultura| Sant Jaume d'Enveja|Arturo Gaya, Jordi Fuster, Quico el Célio el Noi i el Mut de Ferreries, Quique Pedret, Quique Pellicer, Viatge a Buda|\nACN (Sant Jaume d’Enveja) – Cantar com a teràpia, com a divertiment però també com a instrument de transformació social, en el context d’una illa autosuficient en ple delta de l’Ebre. ‘Viatge a Buda’, el catorzè disc del grup tortosí Quico el Célio, el Noi i el Mut de Ferreries fa un salt en l’espai i en temps amb voluntat d’evocar la vida senzilla que els seus habitants portaven en aquest espai natural.\nEls Quicos s’han volgut imbuir d’aquest esperit gravant les melodies i veus del disc durant els últims quatre dies des de la mateixa illa de Buda, la més gran de Catalunya, recorden. Ho han fet també coneixent la gent que la va poblar durant anys, amb els quals han gravat un dels deu temes. El treball, que serà editat per Discmedi a principis de juny, tampoc oblida el compromís social del grup, recordant l’amenaça que pateix aquest espai natural davant l’avenç del mar, la manca de sediments i les fosques perspectives del canvi climàtic.\nSituada entre dos braços de la desembocadura de l’Ebre i la mar, l’illa de Buda lliura des de fa temps una lluita per la seva integritat territorial davant els problemes que la gestió dels cabals i sediments del riu Ebre, que s’afegeixen a l’increment del nivell del mar i la regressió constant de la línia costanera. Allí, però, els Quicos han trobat un el marc referencial ideal –geogràfic, històric però també musical i emocional- per donar forma al seu nou àlbum. “És un viatge a un territori i també en el temps“, explica Artur Gaya, alter ego de Quico el Célio.\n‘Viatge a Buda’ canta a la “vida senzilla” que els habitants de l’illa van portar en aquest espai durant dècades i que se sintetitza en el títol del tema que han enregistrat amb un grup de persones que va viure-hi: “Buda és un bé de Déu“. “Agafem Buda com exemple de vida senzilla quan era plena de gent. La gent gran recorda que vivint aquí no et faltava de res. Era una visió molt senzilla de la vida“, apunta Gaya. Arròs, productes de l’horta, caça o pesca en abundància.\nDins d’aquesta visió, d’aquest estil de vida, el fet de cantar tenia un paper que anava molt més enllà del pur entreteniment. No és el primer cop que el grup tortosí aborda aquesta qüestió, però ara ha intentat anar més enllà. “La gent cantava treballant i durant el temps d’oci. Aquí havia una taverna i després de treballar continuaven cantant. Reivindiquem el cantar com una eina de millora persona: és molt bo per a la salut i per a l’equilibri del cos i l’ànima. També com a eina de millora de la societat, que és bona per a la transformació social. Allí on es canta hi pots anar a viure, deien“, relata. El tema “Canta l’illa de Buda” sintetitza aquesta idea.\nLa gravació, que va començar fa unes tres setmanes amb l’enregistrament de les bases rítmiques i les guitarres als Airestudios de Tortosa, s’ha traslladat des de dilluns i fins aquest dijous al mas de l’illa de Buda, que actualment funciona també com a allotjament rural.\nPercebre les vibracions de l’illa\n“Volíem gravar a l’illa perquè creiem molt en les vibracions i gravant aquí podíem experimentar el que la gent hi vivia., què passava a l’illa, llevar-te cada matí en aquest entorn, conèixer els pobladors, ha ajudat molt a centrar-nos sobre què volíem dir“, precisa Gaya. En un estudi improvisat s’han enregistrat les últimes melodies i, sobretot, les veus. La setmana vinent començaran les mescles.\nEn aquesta ocasió, els deu temes de ‘Viatge a Buda’ provenen, en alguns casos, de cançons de “la gent gran” que el grup ha revisat i ha arranjat. D’altres s’han composat de cap i de nou per al disc. Aquest és el cas de ‘La Mar es fa gran’, l’al·legat dels Quicos alertant del perill al qual s’enfronta la integritat territorial de l’illa davant fenòmens com el canvi climàtic i la crescuda del nivell del mar que, en bona mesura, són provocats per la mà de l’home i amenacen de llastar l’entorn i la vida de les futures generacions.\nEl disc, a més, s’editarà acompanyat d’una pel·lícula de cinema mut que forma part de l’espectacle. “Hem volgut portar a la gent a l’època del cinema mut perquè vegin com era l’illa i dos elements emblemàtics: el ‘gegant de ferro’, l’antic far de Buda, el més alt del món construït amb aquest metall en la seva època, i el vapor Anita, amb el qual la gent navegava cap a l’illa“, ha tancat Gaya.\nLa Ràpita ofereix una programació d’estiu amb activitats culturals, esportives, turístiques i de lleure obertes a tothom\nL’Illa dels Flamencs torna aquest divendres a Canal Terres de l’Ebre, i ho fa amb públic


Art. No.: 10-00011321


El Govern no troba entitats per a l’aval de les fiances del Tribunal de Comptes i evita activar el mecanisme amb l’ICF – La Manyana\nGiró: "No volíem posar en risc cap professional de l'Institut Català de les Finances amb aquesta operació"\nACN / Pla mitjà de perfil del conseller d'Economia i Hisenda, Jaume Giró, i la portaveu del Govern en roda de premsa posterior al Consell Executiu el 20 de juliol de 2021.\nEl conseller d’Economia i Hisenda, Jaume Giró, ha informat aquest dimarts que el Govern no ha trobat encara cap entitat financera disposada a avalar el fons de la Generalitat per a les fiances de la causa d’Exteriors davant el Tribunal de Comptes. “A dia d’avui, les primeres entitats financeres que hem contactat, amb un negoci significatiu a Catalunya, no han validat aquesta operació”, ha reconegut Giró. “Es tracta, però, d’una operació que no té cap trava tècnica, comercial ni jurídica”, ha defensat el conseller d’Economia i Hisenda, que també ha anunciat que l’Institut Català de Finances (ICF) tampoc actuarà com a avalador dels 5,4 MEUR dels 34 encausats. “No volíem posar en risc cap professional de l’ICF”, ha corroborat Giró.\n“He decidit no sotmetre cap professional de l’ICF perquè doni curs a l’operació, ja que -tenint en compte els precedents- de ben segur generaria angoixa, inquietud i por tant a ells com a les seves famílies”, ha precisat el conseller d’Economia i Hisenda. “El Govern ha fet, està fent i continuarà fent tot el que està a la seva mà per alleugerir una situació profundament injusta”, ha reiterat Giró, que no ha volgut desvelar, però, si ja han contactat amb entitats financeres de l’estranger per avalar aquest fons de 10 MEUR. “Permeteu que no doni cap pista amb les entitats amb les quals començarem a treballar”, ha apuntat críptic el conseller d’Economia.\n“Primer, hem contactat amb les entitats amb més presència al país, i les converses han estat cordials, i ara hem d’obrir el focus a altres entitats”, ha assenyalat Giró, que ha mostrat una certa confiança que un dictamen favorable del Consell de Garanties Estatutàries sobre el fons –s’ha de pronunciar abans del 29 de juliol- pugui fer canviar de parer alguna de les entitats financeres. “Segur que ajudaria un dictamen positiu. El meu mòbil està obert i m’agradaria rebre la trucada d’algun banc que hem contactat per dir-me que ja no té cap dubte jurídic i avala el fons”, ha reflexionat en veu alta el conseller d’Economia i Hisenda.\nGiró: “Massa soroll i massa poc temps”\nDe fet, Giró ha lamentat que la posada en marxa d’aquest fons de 10 MEUR i intentar trobar un aval financer ha estat una tasca a contrarellotge amb moltes dificultats. “Hi ha hagut massa soroll i massa poc temps. No havíem acabat la roda de premsa fa 15 dies, on anunciem la posada en marxa del fons, i digitals i xarxes ja anaven dient que això era frau de llei, prevaricació i malversació”, ha recordat el conseller d’Economia i Hisenda. “Segur que no ha ajudat als bancs a prendre una decisió”, ha puntualitzat Giró, que no s’ha volgut mullar però sobre possible “pressions polítiques” a les entitats financeres. “No em consten aquestes pressions, més enllà de les declaracions dels partits de la dreta i l’extrema dreta. Aixó sí que suposo que tothom va escoltar-les”, ha comentat el conseller.\nDesprés que cap entitat financera avali el fons de 10 MEUR i la decisió de no implicar l’ICF en l’operació, Giró ha apuntat cap a “altres vies” per reunir els 5,4 MEUR de fiança en la causa d’Exteriors. “Tinc coneixement que les entitats sobiranistes, els partits i la Caixa de Solidaritat ja s’estan movent en aquesta direcció”, ha conclòs Giró.


Festa Major de Centelles | VISITES: 1211\nCentelles, del 30/08/2017 al 03/09/2017\nI tancant ja gairebé l'estiu, arriba la Festa Major de Centelles carregada d'actes per a tots els públics. Us ho perdreu?\nDIA/ES: del 30/08/2017 al 03/09/2017\n19.30 h 26 Tómbola de Mans Unides\n20 h Pregó de Festa Major a càrrec de Jordi Terns Vall-llovera\n21.30 h Havaneres amb el grup Port Bo\n22 h Cinema: Star Wars: Episode VII- The Force Awakens\n22 h Piscina d’estiu\n24-6 h Centelles Jamaican Beats\n11 h Gimkstiu (gimcana)\nSortida del Passeig\n17 h Jaume Barri, animació infantil\n19 h Concert amb l’Orquestra Selvatana\n23 h Ball de Festa Major amb l’Orquestra Selvatana\n23.30-6 h L’enCOLOMAda, concerts i DJ\n7 h Despertada amb els Baliga-balaga\nCarrers de Centelles\n10 h Juganots! 20 jocs gegants de fusta\n11 h Passejada poètica a través de Josep Esteve\nSortida davant de la rectoria\n12 h Plantada de gegants\n16 h Futbol Fang\n19 h Sardanes Cobla Premià\n21 h Sopar de Festa Major (venda de tiquets a l’Ajuntament)\n21.30 h Hakuna Matata, el musical amb Aquinahora Jove.\n22.15 h Peyu amb l’espectacle Planeta i Neptú\n24-4 h Guatekimbe (música dels 60 als 90 amb DJ)\n10 h Passejada al Purgatori, amb coca i concert amb la Coral La Violeta\nSortida Parc del Pla del Mestre\n10.30 h Vici-aigua\nParc del Pla del Mestre\n11.30 h Festa de l’escuma\n13.30 h Arrossada popular de la Parròquia de Centelles\n16 h Torneig de billar\nC. de St. Joan, 25\n16 h Videojocs, tennis taula, bàsquet 21 i música ambient\n16.30 h Concentració vehicles clàssics\nRambla Camp de l’Aigua\n17 h Intercanvi de plaques de cava\n17 h Recorregut de vehicles clàssics\n17 h 38a Trobada de gegants. Plantada de gegants\n17.30 h Cercavila amb els gegants\n19 h Ballada de gegants\n21.30 h Hakuna Matata, el musical amb Aquinahora Jove\n22 h Concert i ball amb la Plana de Swing Orquestra\n24-6 h White Fest\n10 h Partides d’escacs\n10 h Ciència en família a la riera de la Llavina\nSortida polígon la Gavarra\n17 h Festa Holi\nAparcament de Cal Comte\n18 h Transhumància, espectacle familiar, Xip-xap teatre\n18.30 h Hakuna Matata, el musical amb Aquinahora Jove\n20.30 h Correfoc infantil\n22 h Correfoc\n93 038 02 72


Steve Raible | KIRO-TV (Seattle, WA) Journalist | Muck Rack\nAnchor — KIRO-TV (Seattle, WA)\nEvening news anchor at @KIRO7Seattle & play-by-play announcer for the @Seahawks Radio Network\n@RaibleKIRO7 — 9,255 followers, 862 tweets\nRT @MichelleKIRO7: Happy 60th @KIRO7Seattle -- the station where I grew up watching #JPPatches #seafairsunday & the place I interned (& fi…\nRT @KIRO7Seattle: Check your mailbox this week.1,000 people in Western Washington will soon get this envelope from KIRO 7 paying off… https://t.co/MrgsDDeAFE\nRT @JesseKIRO7: Check your mailbox! @KIRO7Seattle helped relieve some medical debt for 1,000 people in western Washington https://t.co/JJSTpT3rL6\nRT @brianoconnell12: So @curtmenefee was on #RadioRow promoting his book & @JenTalksSports was doing the same, I wonder if we’ll see @Raibl…\nRT @kiro7chopper: To anyone leaving Seattle heading south: We hope red is your favorite color. Because you will see a lot of it. https://t.co/JBPZBWafsk


UGT exigeix que les places de les oposicions docents ajornades s’acumulin a la oferta de 2021\nUGT Baleares > Inicio > Noticias > UGT exigeix que les places de les oposicions docents ajornades s’acumulin a la oferta de 2021\nUGT-Ensenyament ha reclamat avui que les places de les oposicions docents ajornades s’acumulin a la futura oferta de 2021 i ha demanat una posició comuna a totes les administracions educatives pel que fa a aquesta convocatòria.\nLa preocupació d’UGT Ensenyament respecte a les oposicions docents és que s’arbitrin totes les garanties jurídiques perquè no es celebrin fins que es garanteixi la suficient seguretat jurídica i la salut dels tribunals i opositors.\nEl sindicat defensa una posició comuna de totes les comunitats autònomes (CCAA) respecte a la convocatòria d’oposicions, però exigeix que les places convocades s’acumulin als processos selectius futurs en els llocs que han decidit ajornar les probes.\nUna vegada confirmat que no es celebren oposicions a CCAA limítrofes com València, UGT-Ensenyament entén que no s’han de celebrar a Balears per evitar l'efecte cridada. Considera que no es donen les circumstàncies adequades per poder dur-les a terme amb les garanties adients, i en qualsevol cas és inviable fer-les dins els terminis prevists. Per això, tretze CCAA han optat per ajornar-les.\nUGT Ensenyament torna a insistir, com ja ha manifestat en multitud d’ocasions, que no es pot deixar d’aprofitar aquest moment per negociar un canvi en el sistema d’ingrés, articulant un model transitori que, entre d’altres, estableixi una única prova d’oposició, les parts de la qual no han de tenir caràcter eliminatori.\nConsidera que es perfectament compatible conjugar la disminució del percentatge d’interinitat amb l’estabilització de les treballadores i treballadors interins de llarga durada incorporant a més d’aquest sistema transitori contemplat al Reial Decret 276/2007, un acord global de mesures d’estabilitat docent intentant aconseguir el major consens possible amb la majoria de sindicats presents a la Mesa Sectorial d’Educació.\nL’escenari d’incertesa a què ens enfrontem, provocat per la crisi sanitària del COVID-19 i l’estat d’alarma, ens fa preveure situació pressupostària complicada per al conjunt de l’Estat i les comunitats autònomes.\nDavant aquesta previsible situació, es recorda que el nostre sistema educatiu, que encara no s’ha recuperat de les retallades efectuades amb motiu de la crisi econòmica de 2008, difícilment aguantarà amb unes polítiques pressupostàries restrictives, tant en matèria d’inversió com en polítiques de personal.\nL’organització sindical vetllarà perquè les administracions educatives respectin el compromís adoptat entre el Govern i els sindicats amb l’objecte de disminuir la taxa de temporalitat que pateix el professorat.\nAixí mateix, demana que de les 1.144 places docentsque estaven convocades a Balears per 2020 no es perdi ni una sola, i que s’acumulin per a futures ofertes.\nEls treballadors i les treballadores de l’ensenyament continuen demostrant la seva professionalitat atenent l’alumnat perquè no vegi interromput el seu procés d’aprenentatge. Per això, UGT exigeix al Govern que posi en marxa les mesures educatives i els recursos necessaris per atendre les necessitats derivades del període excepcional a què el país s’està enfrontant.


Hikka House 2 Bedroom Apartment Hikkaduwa Sri Lanka - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nHikka House 2 Bedroom Apartment4F,Mahawatta Road Hikkaduwa - Baddegama Road, Hikkaduwa, Hikkaduwa, Sri Lanka, 80240 - Veure al mapaBé6,7Basada en1comentariHikka House 2 Bedroom ApartmentVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 20 fotos\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Hikkaduwa, no busqui més enllà de Hikka House 2 Bedroom Apartment. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Hikka House 2 Bedroom Apartment asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos transport hotel/aeroport, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, lloguer de cotxes, lloguer de bicicletes. L'ambient de Hikka House 2 Bedroom Apartment es reflexa en cada habitació. aire condicionat, escriptori, balcó/terrassa, ventilador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com piscina exterior, jardí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Hikka House 2 Bedroom Apartment és una selecció idònia per a la vostra estada a Hikkaduwa.


Passió per la birra? Una empresa busca tastadors professionals\nPublicació: divendres 29 de setembre 2017, 13:26h\nBlat, malta, llúpol... si aquestes paraules són el teu dia a dia vol dir que la cervesa ocupa una part molt important de la teva vida. I si algun dia has imaginat poder treure un benefici econòmic del teu amor per la birra, hi ha una empresa anglesa que t'està buscant. Es diu Meantime Brewing Company, està localitzada a Londres i acaba de llançar una oferta a Linkedin en què busquen "amants de la cervesa que vulguin guanyar-se la vida degustant noves i innovadores cerveses".\nMés detalls importants sobre aquesta oferta? Heu de parlar bon anglès, ser honests amb les vostres opinions, saber redactar bons informes i, per descomptat, ser un/a expert/a que sàpiga el que és el IPA, la malta fosca o els Fuggles.\nA més, es tracta d'un treball a mitja jornada, amb el que ho podreu compaginar amb altres tasques. "Sí, aquest podria ser el millor treball al món", afirmen des de l'empresa cervesera. Qui s'atreveix a aplicar?


Quality Inn North Cedar Rapids (IA) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 38 allotjaments a Cedar Rapids (IA).\n4747 1st Avenue SE, Collins, Cedar Rapids (IA), Estats Units, 52402 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Quality Inn North?\nBarri Collins Collins\nMés informació sobre Quality Inn North\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Cedar Rapids (IA), Quality Inn és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb les atraccions principals de la ciutat com Lindale Mall, Golf Crses Twin Pnes Clubhouse, Cornerhouse Gallery Frame Corp a prop, els visitants de l'hotel estaran encantats amb la seva localització.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Quality Inn asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, premsa per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara escriptori, despertador, telèfon, connexió a internet (cortesia), aparell de televisió per satisfer els clients més exigents. Centre esportiu, piscina coberta de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Quality Inn la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Cedar Rapids (IA).


Miss Kittin & The Hacker live!\nEll, un jove fosc obsessionat per la música industrial. Ella, una ravera amb minifaldilla. Es van ajuntar l'any 1996 i amb els seus primers maxis per a Internacional Deejay Gigoló van encendre la metxa per a l'etern â€˜revival' vuitanter. L'any 2001 van publicar el seu encara vigent â€˜First album', que va recollir encesos elogis de crítica i seguidors entre la modernitat. Des d'aleshores han administrat el seu carisma en les seves exitoses carreres com a DJ. Ara tornen a The Loft amb â€˜Two' sota el braç, la continuació d'aquell primer assalt. És un disc, en les seves pròpies paraules, carregat de cyber-pop, androgínia sexi, disco glamurós i soul metàl·lic.


Gegants Vells de Badalona | GegantCat\nNoms Anastasi i Maria\nL’Anastasi i la Maria són els gegants més antics de la ciutat. L’orígen d’aquests gegants el trobem el 1858, moment en que són adquirits per la Confraria de Sant Anastasi. Els gegants que van arribar a Badalona vindrien a imatge d’un antic conseller de la ciutat de Barcelona i una dama vestida a la moda de l’època vuitcentista. El desembre de 2009, en motiu de la capitalitat de Badalona de la Cultura Catalana 2010, es varen escollir els set tresors materials i culturals de la nostra vila, amb la sort que n’Anastasi i na Maria foren escollits 7è tresor de la Ciutat.\nDarrera actualització: 13/04/2022


Dies de fúria. Dies de glòria!: Del "per què?" a ser conscients del diagnòstic i fer el menys dolent\nDel "per què?" a ser conscients del diagnòstic i fer el menys dolent\nDe debò, no sé ni com estic. Estupefacte, flipant, atònit, cabrejat, incrèdul, irritat, trist... Cap dels adjectius és prou per si sol. Haig de recórrer a una llarga suma.\nHo acabo de dir per twitter: de vegades m'agradaria equivocar-me. M'hagués agradat molt equivocar-me en el diagnòstic que vinc fent en els darrers articles. Però crec que no m'he equivocat ni un pèl, que l'anàlisi que vaig fer no només és vigent i és el que explica aquest desastre en el que estem ficats, sinó que fins i tot vaig fer curt.\nLa tesi que he mantingut és que el problema de l'espiral en la que estem ficats no és tant el desacord en el tema de les llistes (per resumir-ho), sinó la dinàmica en la que ha entrat ERC, des d'abans del 9N, que es caracteritza per una pèrdua total de confiança en el President Mas, el Govern i CiU. Això es tradueix en una confrontació oberta, una oposició radical a tot el que faci, digui o proposi Mas.\nSi el President diu que es manté el 9N, ERC diu que el Govern renuncia al 9N. Si el President diu que eleccions plebiscitàries, ERC diu que eleccions constituents. Si el President diu que candidatura de país, ERC diu que llistes separades. I així fins a l'infinit.\nEnmig d'aquest desencontre total, d'aquesta contraprogramació permanent, d'aquest portar la contrària en tot, el que hem tingut és agror, crispació, aprofundiment de les distàncies i una constant erosió del marc de relacions mínim.\nAquesta última setmana, en la que no he escrit res, tot ha seguit igual, però incrementant-se i amb «noves» argúcies per portar-se la contrària.\nDilluns, vespra de reis, hi va haver una reunió a Palau entre Mas i Junqueras. També sense acord. Però aquell dia va passar una cosa molt greu: ERC va filtrar de manera totalment tergiversada part del contingut de la reunió, fent passar com una proposta del President el que era una proposta de la societat civil. ERC ja havia estat fent filtracions pràcticament des de l'estiu, però la de dilluns va ser molt i molt greu.\nDijous el President Mas, en una intervenció, va alertar sobre la gravetat de la situació i del desencontre que s'estava produint. I com va respondre Junqueras? Portant la contrària, efectivament: si Mas diu que la situació és greu jo dic que tot va estupendament i que estem a punt d'arribar a un acord.\nPerò el que ha passat avui divendres ja supera tot l'imaginable. Aquesta tarda s'ha fet pública la carta que el President Mas ha enviat a Oriol Junqueras resumint la situació i traslladant-li tres possibles propostes o escenaris per sortir de la crisi, per poder avançar. Ja és greu que el President faci pública la carta amb les propostes per evitar siguin tergiversades, molt greu.\nI hem arribat a l'episodi més delirant de tot el procés quan ERC, responent a la carta de Mas diu que perfecte, que hi ha acord, que està d'acord amb el que ha proposat el President (així en genèric), però de fet NO ESTÀ D'ACORD AMB CAP DE LES TRES PROPOSTES QUE ELS HI PLANTEJAVA. És de bojos.\nDe debò, amics d'ERC, quin sentit té sortir a fer una compareixença tan farsant com aquesta? Quin sentit té dir que hi ha acord, quan no esteu d'acord en res del que us han proposat? Quin sentit té agafar-se només parcialment, molt parcialment, a una de les propostes, desvirtuant-la del tot i dir que s'hi està d'acord???\nTan surrealista ha estat que el President Mas ha respost a Junqueras immediatament per SMS venint a dir (és la meva lectura), mireu, no em prengueu el pèl, que ja m'afaito, no intenteu fer passar bou per bèstia grossa, no em digueu que hi ha acord quan no esteu d'acord en res.\nI en el que ja és l'evidència més palpable del deteriorament de les relacions, aquest SMS s'ha fet públic.\nAlgú es pensa, algú creu, que estant així les coses es pot fer res, que anem enlloc?\nTot és portar-se la contrària. Tot són trampes que es van parant. Tot és comèdia, filtracions, tergiversacions, engany. I d'aquí algú es pensa que ara mateix en pot sortir res???\nNo, amics, no. No, amigues, no. D'aquí no en sortirà res. Fins i tot si arribem al cas -perquè potser no pot ser d'una altra manera- que hi ha eleccions (cosa que cada cop veig més letal), i s'intenta vestir teatralment com un acord, fotos i abraçades incloses, a l'endemà tornarà a estar tothom traient-se els ulls, i així serà fins el dia de les eleccions. I això ens abocaria a un desgast tan monumental que el resultat seria la incapacitat per mobilitzar la perifèria del Sí, que és la que ens assegura la majoria del Sí, i la incapacitat per formar Govern i liderar amb fermesa el país. El caos.\nPerò fins i tot si per una casualitat cada cop més remota, gairebé per un miracle, la llista del President i la llista d'ERC aconseguissin formar majoria per fer Govern, els problemes no haurien fet més que començar! Però si hi hauria hòsties, trampes, paranys, fins i tot per seure a la taula de les negociacions!\nAlgú es pensa, algú creu, que mentre entre els dos grans mons sobre els que es construeix la majoria independentista (el món de CiU i el món d'ERC) tot sigui aquesta radical falta de confiança i voluntat de desgastar-se (com demostra la filtració tergiversadora de dilluns, la negació dels problemes, l'haver de fer públics cartes i SMS perquè l'altra part no pugui aprofitar el silenci per enganyar, el dir que hi ha acord quan l'acord no hi és enlloc) hi ha possibilitat de fer res???\nI si algú es pensa que tot el que fa que això estigui passant desapareixerà com per art de màgia, està molt equivocat.\nEl procés només té una oportunitat d'arribar al final, i és fent un RESET en les dues forces majoritàries sobre les que se sustenta. I aquest RESET no seran mai, mai, unes eleccions ara. Pensar-se això és, al meu entendre, de bojos.\nUnes eleccions ara suposarien un autèntic Vietnam per al sobiranisme. Treure's els ulls seria poc. No hi haurà dia sense foc creuat. No em sigueu ingenus dient allò de «jo segueixo sent independentista». Collons, i jo. Però havíem parlat de convèncer indecisos (que no hi són, però bé, no hi tornem), havíem parlat de bascular vot potencialment susceptible de votar opcions que es llegissin com a vot Sí en unes plebiscitàries, havíem parlat de generar unes propostes que permetessin visualitzar el nou país al que aspirem, havíem parlat de timonar amb fermesa el procés, d'oferir seguretat a la societat per un procés tan ple d'incerteses i dificultats com és la nostra secessió. I havíem parlat de moltes altres coses.\nI en la situació actual NO SOM CAPAÇOS D'ABORDAR-NE CAP.\nNo és un problema individual. És un tema col·lectiu. Els fonaments sobre els que s'havia edificat el procés, tal i com l'hem entès fins ara, s'han ensorrat. Si ens capfiquem en seguir, sense atendre al diagnòstic de la situació, ho perdrem tot, ens col·lapsarem.\nAra podríem estar en un punt molt diferent. I hauria calgut molt poca cosa. El President Mas va fer una proposta, no tancada, que era la més ambiciosa, trencadora, ferma i superadora del marc actual per anar a la independència en un termini tancat de temps, un any i mig. Per primera vegada un President de la Generalitat traçava un full de ruta que oferia a la societat i a tothom qui volgués participar-hi, arribar a la independència, i ho feia el President de la força política decisiva per configurar la majoria sobiranista, la que ha basculat des del nacionalisme i la gestió autonòmica fins a l'independentisme i la que recull els suports de la part de la societat més conservadora (en termes clàssics, que són relatius).\nDavant d'aquesta proposta, si Oriol Junqueras i ERC, enlloc de contraprogramar per portar la contrària en tot, haguessin dit, aquell mateix dia de la conferència de Mas, alguna cosa així com «estem molt contents del pas endavant que ha fet el President, ha fet una proposta molt ambiciosa que volem estudiar i valorar per assegurar aquest gran objectiu que compartim, la independència, que és el que ha mogut tota la gent d'ERC des de la seva fundació. Hi serem, el President sap que ERC sempre hi serà pel que calgui per fer possible la independència, i ara el que hem de fer és seure, parlar i assegurar-nos de que tot el que fem és el que ens dona més garanties per arribar a la independència i fer-ho el més ràpidament possible.»... ara ja hi seríem.\nSi Junqueras hagués dit alguna cosa així i l'endemà hagués anat a Palau a negociar, estic segur que n'hauria pogut sortir qualsevol acord, que haurien pogut valorar, proposar i treballar per consensuar una proposta que permetés fer el que calia fer, unes eleccions plebiscitàries, amb un gran bloc del Sí per la independència, que posés a treballar la societat civil que fins ara havia liderat el procés i que assegurés una majoria clara no només del Sí, sinó per formar Govern i liderar amb fermesa, sòlidament, traslladant confiança a electors i societat en general, aquest tram final del procés.\nI estic segur que aquest tram final ni tan sols hagués consumit els 18 mesos que el MHP Mas es donava de màxim. I el MHP Mas hauria pogut retirar-se de la vida política com el líder que ens va portar a la independència, amb Oriol Junqueras i amb la societat civil. I, sense cap mena de dubte, Oriol Junqueras hauria entrat per la porta gran a la història, aquesta que tant l'apassiona, com el primer President de la nova República Catalana, de la Catalunya independent. I tots dos s'haurien guanyat aquest paper històric, perquè el que haurien fet, la seva generositat, el seu compromís, la seva intel·ligència, la seva capacitat de convertir en un únic motor els dos grans mons de l'independentisme (i de comptar també amb altres), hauria estat el que ens hauria permès arribar a la independència en aquest tram final.\nPerò no. Estem enmig d'un no res. Del no res que implica que això no hagi passat simplement perquè ho ha proposat Mas, i com que ve d'ell, hi hem d'estar en contra.\nDel desert que implica, en qualsevol escenari de la vida, individual i col·lectivament, no tenir cap confiança amb qui cal fer alguna cosa junts. Això és el que ens ha portat a aquesta espiral de destrucció d'aquests dos mesos. I això és el que fa que sigui impossible fer front, ara mateix, a aquest tram final per la independència. No és que no hi hagi acord «per les llistes», és que, tal i com estan les coses, no hi ha ni hi pot haver acord en res. I en aquest tram final és quan haurem de fer front als reptes més durs del nostre procés.\nPer això, davant l'evidència que anem a la catàstrofe, perquè estem instal·lats en la catàstrofe d'aquesta espiral destructiva, el millor és fer un RESET. Parar un moment (el que faci falta), i tornar a convertir en sòlides, fiables, confiables, les bases, els fonaments, sobre els que s'edifica el procés.\nPortem 300 anys esperant el moment. Ara podem arruinar la millor oportunitat que hem tingut en aquests 300 anys o ser intel·ligents, donar-nos una mica de temps (ja no ve d'uns mesos o fins i tot d'un any), i assegurar-nos que sabrem aprofitar aquesta oportunitat, que estem preparats per fer front a aquest tram final i totes les enormes dificultats que plantejarà.\nL'evidència de les coses no la pot discutir ningú. Fins ara jo he anat explicant coses en aquest blog, però ara ja és de domini públic per a tothom.\nLa decisió és estimbar-nos per no ser capaços de controlar la inèrcia del procés, o ser intel·ligents, ser conscients del diagnòstic de la situació i prendre mesures per evitar el desastre, redirigint la inèrcia i assegurant que desencandenem el tram final del procés quan estem preparats per fer-hi front sòlidament, amb totes les garanties que siguem capaços d'acumular pel que fa a nosaltres.\nPS: Aquest és el meu anàlisi de la situació, aquest és el meu diagnòstic, i aquesta és la meva proposta pel que jo entenc és evitar el naufragi. Tanmateix, i com sempre he fet des que l'any 1984 vaig començar a militar en l'independentisme, ho donaré tot hi hagi la decisió que hi hagi. Passi el que passi, seguirem treballant sense descans per fer possible la independència. Hi serem. Sense condicions. Sense exigències. Hi seré, hi serem!\nPublicat per Dies de fúria a 1/09/2015\nVols dir que no veuen uns i altres que la independència és impossible, que no som prou gent per saltar el mur i ara simplement es juguen qui quedarà com a culpable del fracàs?\nHi ha un escenari extraordinàriament més optimista i som molt a prop d'arribar-hi.\nI de la resta, ja se n'encarregarà Espanya d'arreglar-ho.\nQuins temps aquells quan el Carod i el Puigcercós arribaven ràpidament a acords amb l'Iceta, el Montilla i el Saura. I es manifestaven contra Israel.\nPerò hem d'evitar que el cabreig fenomenal que portem ens emboiri la perspectiva. Hem arribat molt lluny amb el President Mas i ara només cal anar un poc més enllà. Ho tenim a tocar.\nAvui, a La Vanguardia, hi ha un article molt bo d'en Jordi Graupera. La iniciativa continua sent en mans del President Mas, i només cal que el President, que és ben conscient del repte que tenim al davant, es convenci que és ell qui ha de seguir liderant el procés fins al final, amb decisió. Ha fet el que hi havia de fer un líder: intentar sumar la més gran coalició en busca de la victòria definitiva. Era inevitable allargar la mà a la direcció d'ERC. Però una vegada aquesta direcció ha rebutjat reiteradament l'entesa, fent trontollar, fins i tot, la confiança en la gent que ha fet possible arribar on hem arribat (el poble català), cal girar full ràpidament i tirar endavant amb pas ferm.\nEl President Mas ha de presentar un pla més detallat, un camí i uns objectius, dibuixant els grans traços del que ha de ser una República Catalana radicalment democràtica, amb els valors morals i ètics que l'han d'inspirar, amb les alternatives que assegurin que no es deixarà cap ciutadà enrere sumit en la marginació social. Això i una llista liderada pel President. I com han apuntat alguns, i jo també m'hi apunto, eleccions l'11 de setembre.\nI ERC ja s'ho farà com pugui. Qui ha dit que l'electorat d'ERC és captiu de la seva direcció?\nHi ha qui creu que no som prous, però la única votació que s'ha fet fins ara no va dir aixó, tot el contrari.\nEl problema son nouvinguts i d'aquí que votaran Podem. Gent de poques conviccions, ara anem a lo fàcil. Fácil Podem?\nEl desgast amb un Mariano que no negocia, era previsible. Quedarem al final nomès els de veritat.\nERC ja va fer una cosa semblant amb l'Estatut. A l'hora de la veritat que s'ha de fer? Una DUI?\nParlar amb Europa?\nAixó anava per llarg, ja ho sabiem,no hi ha per on portar-ho de manera legal.\nCostarà i cal tenir-ho clar.\nERC es comporta com si fos ICV, tot es portar la contraria a Mas perqué ho ha dit Mas, com bé dius.\nLes eleccions com a molt tard haurien de ser el setembre/octubre, no mes enllà perqué "suflé" baixarà i molt si es perllonga mes en el temps. Per altre banda no crec que les relacions entre els dos partits deixin de banda l'odi i mirin de sumar forces junts a curt/mig termini i per aixó tampoc em convenç retardar gaire els comicis, perqué desgraciadament penso que estariem igual.\nSi es convoquen eleccions que sigui el que deu vulgui, i si per sort sumem, s'haurà de veure com tirem endavant les accions posteriors després d'aquest desastre provocat per ERC.\nQuan penso com estem actualment i com podriem estar si haguessim seguit amb la dinàmica positiva i engrescadora deesprés del 9N em venen ganes de plorar.\nPer causa del N9N, el govern espanyol posa una querella contra el President Mas per no sé quants delictes, però la parella Junqueras/Rovira se'n va de copes amb la parella Herrera/Camats i decideixen desacreditar el N9N dient que era una costellada per a patriotes febles i que no va generar un mandat democràtic.\nDes de la manifestació del 2010 fins a la Via Catalana i la V de la Diada 2014, amb la culminació de 2.344.828 persones votant a una consulta "il·legal". Aquesta mobilització "in crescendo" ha estat fruit de la il·lusió i l'empenta col·lectiva de la gent anònima. Una cosa que començava a ser (si no ho era ja) un poble en moviment.\nCalia recórrer l'últim tram del camí, molt dur (duríssim segurament) però relativament curt. El President Mas que ha arriscat, ha incentivat, ha facilitat que hàgim arribat on hem arribat, és a dir ha liderat i s'ha guanyat un plus de crèdit, exposa un pla i demana unitat per a 18 mesos.\nI... la lleial oposició, els companys naturals del viatge, se'l rifa. ERC aconsegueix un gran èxit: afeblir la il·lusió i força col·lectiva que ens ha menat aquí.\nI el President Mas comet un error greu: donar massa corda a ERC, esperar massa temps una entesa que Junqueras/Rovira i el seu partit no vol.\nJo era partidari de la llista unitària, però ja no ho sóc. No vull votar a qui diu que se'ls està imposant condicions il·legítimes i altres imbecil·litats semblants, o pitjors. Que el President Mas presenti programa (passes a fer cap a la independència, principis bàsics de la futura República Catalana, justícia social) i candidatura (bona gent de CDC, independents de prestigi, i independentistes d'Unió i d'altres partits que vulguin participar) i eleccions l'11 de setembre.\nHi ha potser una alter manera d'interpretar el problema. En Mas certament ha donat molta corda a en Junqueras, pero aixo ha tingut l'efecte de reveler-los com els politics infantils i de via estreta que son. Qualsevol que s'hi hagues fixat d'aprop ho hauria vist ja quan es van negar a fer llista unica per les Europees o quan van intentar dinamitar el 9N, pero hi havia molta gent que creia en ERC I calia que quedessin absolutament retratats - en altres paraules, es podria dir que en Mas els ha donat la corda que necessitaven per penjar-se davant de tothom. Quan finalment aquesta setmana s'han adonat del suicidi que estaven cometent, els d'ERC han comencat a sortir cadascu pel seu compte dient disbarats per fer veure que arriben a un acord.\nEl fet es que l'ANC, l'AMI I Omnium, com moltissims votants, estan aliniadissims ara amb en Mas, mentre que en Junqueras ha cremat la seva imatge, I ERC no te cap altre lider creible per posar davant la gent. De manera que si ara es forma una llista de pais liderada per en Mas I el suport de l'ANC, l'AMI I Omnium, I alhora ERC es presenta despres d'haver muntat aquest numero amb una llista de partit liderada per un Junqueras cremat I competint alhora amb la CUP, Podemos I ICV per l'espai de l'esquerra fora de la llista de pais, el que esta clar es que la gran patacada se la donara ERC.\nDe manera que aquests dos mesos han estat terriblement frustrants per a tots, pero crec que han estat necessaris per a desenmascarar un partit que pretenia ser el mes independentista de tots I en realitat nomes feia servir el sobiranisme com a reclam. Ha estat dur, si, pero hagues estat molt pitjor si hagues estat mes tard: el proces no ha fet mes que comencar, I aviat veurem moments encara molt mes delicats, on sera mes important que mai tenir clar qui es amic I qui es adversari...\nPerdoneu, a la primera frase, quan dic "revelar-los com a politics de via estreta" em referia a en Junqueras I els seus companys d'ERC - ara m'he adonat que la frase quedava ambigua...\nDel "per què?" a ser conscients del diagnòstic i f...


Si la tensió representa una diferència d'energia entre dos punts, per què els aparells electrònics no utilitzen la mateixa quantitat d'energia? 2019\nSi la tensió representa una diferència d'energia entre dos punts, per què els aparells electrònics no utilitzen la mateixa quantitat d'energia?\nCom que la resistència, mesurada en Ohm (Ω), varia d’aparell a aparell, tan dissenyat i construït pels enginyers.\nBaixa resistència: molta corrent, mesurada a Ampere (A), per tant, molta potència.\nAlta resistència: menys corrent, menys potència.\nLa fórmula és: U = R * I (U per a tensió, R per a resistència, I per a corrent,\no I = U / R.\nLa potència (mesurada en Watts (W) és el múltiple de I & U, P = U * I.\nEl voltatge per si mateix no és energia. És un dels components de l’energia.\nL’energia és: KWH = V * I * H * PF; on V = Voltatge; I = Actual; H = hora en hora i PF = Factor de potència.\nPer tant, si dos electrodomèstics tenen un corrent de càrrega nominal diferent, un temps diferent utilitzat i un factor de potència diferent, encara que estiguin alimentats pel mateix voltatge, els seus consums d'energia seran diferents.\nOh, no, no ho és.\nRepresenta la diferència de potencial entre dos punts.\nLa paraula "potencial" és la clau com a primera mesura de la disponibilitat d'energia.\nUna sola bateria AA té una diferència potencial d'1,5 volts: no es pot conduir realment un cotxe Tesla.\nTanmateix, la presa de sortida del vostre habitatge té, segons el lloc on viviu, una diferència de potencial de 110V o 220V (a Pakistan la majoria de les vegades és 0V).\nAixí doncs, pot aportar molta més energia: fer funcionar una nevera o un aspirador, per exemple.\nCada dispositiu electrònic està dissenyat específicament per a un voltatge i això sovint és determinat per la font d'energia o la bateria. La càrrega del dispositiu és funció del que fa i de l'eficiència que ho fa.\nSuggeriria que el voltatge uniforme té tan poc valor a part que les bateries produeixen energia elèctrica a tensions nominals, que l'única raó per la qual trobem molts articles amb bateries que utilitzen un múltiple d'1,2 V és que la pila alcalina és econòmica. No té sentit coaccionar el disseny en estàndards estrets, quan encara es desenvolupen les tecnologies electròniques.\nQuina diferència hi ha entre un transformador i un transductor?Quina diferència hi ha entre Traducció i Localització?Hi ha alguna diferència entre "Gravitat" i "Gravitat superficial"?Quina diferència hi ha entre les lents còncaves i les convexes i les seves aplicacions a la vida diària?Quina diferència hi ha entre un procés cíclic i un reversible en termodinàmica?


El PP demana que el PSOE estiga en primera línia per a reivindicar les millores en Sanitat - El Nostre Ciutat\nEl PP demana que el PSOE estiga en primera línia per a reivindicar les millores en Sanitat\nDemana a l'alcalde que "no es pose de perfil davant els problemes de l'Hospital"\nEl PP fa al·lusió a la concentració que va haver-hi dissabte passat. | QUIQUE REIG\nEl PP d’Alcoi ha instat el govern local del PSOE a prendre nota del malestar ciutadà davant les mancances del departament de Salut d’Alcoi i a posar-se en primera línia per a defensar i reivindicar la millora dels serveis sanitaris. El portaveu popular, Quique Ruiz, reclama la creació d’un “front comú” per a exigir a la Conselleria de Sanitat la solució dels problemes sanitaris que minven el servei a la comarca. “És la millor resposta que podem donar a l’alarma que han activat els professionals sanitaris”, afirma Ruiz.\nEl regidor sosté que l’Ajuntament, com a administració més pròxima, “no pot acceptar les deficiències que pateix la Sanitat pública a la comarca: falta de professionals i manca d’infraestructures, que provoca llistes d’espera quirúrgiques i retards en proves diagnòstiques, com la de detecció de càncer de còlon”.\n“No podem mirar cap a un altre costat. L’Ajuntament, de manera unànime, ha d’encapçalar, al costat dels metges i professionals, l’exigència de millores per a evitar que l’hospital es muira”, manifesta Ruiz. El regidor anima a l’alcalde, Toni Francés, al fet que “no es pose de de perfil davant els problemes que patim els alcoians i lidere la reivindicació ciutadana davant la Conselleria de Sanitat”.\nSegons el PP, “els problemes del departament de Salut no poden solucionar-se amb pegats, com la contractació de professionals a temps parcial, o pressupostos que posposen fins a l’any 2024 el gruix de les inversions” en infraestructures sanitàries. “Els professionals sanitaris estan alertant que les mesures que vol adoptar Sanitat no solucionaran els problemes. Caldrà asseure’s en una mateixa taula per a prendre decisions encertades”, conclou Ruiz.\nAlcoihospital Verge dels LLirisPPPSOEreivindicacionesreivindicacionsSanitat