Compromís demana targetes magnètiques per al servei de Rodalia i abonaments per viatges consumits i no per temps – Compromís Congrés dels Diputats\nPublicat el 12 d'agost de 2013 en Premsa\nEl diputat de Compromís, Joan Baldoví, ha registrat perquè es debata a la Comissió de Foment del Congrés una proposició no de llei en què demana que el govern inicie un procés “urgent de revisió i modernització” del sistema de Rodalia, plantejant canvis com que l’abonament tinga en compte el nombre de viatges consumits en lloc del temps que porta vigent, i que s’utilitzen targetes magnètiques.\nSegons el text, el servei de Rodalia pateix actualment d’alguns “punts febles” que el fan menys atractiu per als usuaris i, per tant, menys rendible econòmicament i social. No obstant això, millorant aquestes mancances es pot “fomentar un major ús d’aquest mitjà de transport i, al mateix temps, aconseguir un estalvi per a Renfe”, defensa el diputat valencià.\nPer això, emplaça l’Executiu a posar en marxa una revisió i modernització “urgent” de les Rodalies a totes les comunitats autònomes on tinga competència, i exigeix que el Ministeri de Foment done compte periòdicament al Congrés de les mesures que es posen en marxa per millorar el transport públic i fer-lo més sostenible.\nSUPORT FÍSIC MÉS MODERN\nEntre les propostes concretes que esmenta Baldoví destaca la necessitat d’implantar la targeta magnètica en el servei de Rodalia amb l’objectiu de “modernitzar el suport físic dels bitllets” i de “estalviar substancialment en l’expedició dels abonaments de cartró, evitant a més el seu deteriorament”.\nPer a això, suggereix “copiar el model implantat en grans ciutats de l’Estat i també d’Europa mitjançant el qual els usuaris disposen d’una targeta magnètica recarregable, que s’adquireixen en estancs i quioscos i que es poden recarregar amb el nombre de viatges que es necessiten”.\nNo obstant això, Baldoví també creu que “la millor manera” per promoure l’ús del Rodalia és “donar facilitats” als seus usuaris a l’hora d’accedir als bons de viatges, un dels principals errors de l’actual sistema al seu entendre ja que “en l’actualitat Renfe només ofereix la possibilitat de contractar abonaments mensuals limitats (d’anada i tornada diària i de dilluns a divendres), mensuals il·limitats (anada i tornada il·limitada, de dilluns a divendres) i d’estudiants”.\n“Les tarifes de Rodalia, cada dia més elevades, només fan rendible l’ús del tren als usuaris en viatges puntuals o bé, si es fa ús d’un abonament. Però, en l’actualitat, Renfe només permet que aquests abonaments siguen exclusivament mensuals, excloent la possibilitat d’explorar altres opcions, com els abonaments setmanals i quinzenals, per afavorir l’ús del tren”, lamenta el diputat.\nPer això, demana que s’implanten aquest tipus de bons de caràcter setmanal o quinzenal, limitats i il·limitats com funciona amb els mensuals, i que també que es cree un abonament que tinga en compte els viatges consumits i “que no tinga una extinció en un període de temps com passa en l’actualitat”.\nArxivat en: Premsa mobilitat, renfe, rodalia, transport, tren\n← Compromís dóna suport al recurs d’inconstitucionalitat presentat per la PAH\nCompromís insisteix en la dimissió de Rajoy i diu que és ara Cospedal qui l'ha deixat en evidència →


tens un racó dalt del món: Un món amb "feres", afortunadament\nLlegir m´alça la testa i desborda la cambra dels meus llavis suggerint. Atzar de finestres trobades que obro buscades i anhel. Llegir i caminar amb la torxa encesa. Lladruc de gos cal.ligràfic, l´eruga de tinta em diu els mons del món i n´agraeixo la mescla del sender i formigues lleugerament decantades a oferir-se soroll. Damunt fulles seques de paper hi ha enreixades les mars inventades, reals com la fantàstica mirada de voler sorprendre´s.\nLlegint m´embarasso de possibilitats de camí. Una molt forta abraçada i un fermíssim agraïment per tota la tasca que realitzeu a favor de la lectura.\n9 de juny de 2007 a les 18:08


El primer dinosaure lambeosaurí d'Europa va viure al Pirineu lleidatà - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nacn 26.11.2019 | 10:25\nRecreació del paleoambient del Cretaci superior dels actuals Pirineus Oscar Sanisidro / ICP\nRecreació del paleoambient del Cretaci superior dels actuals Pirineus\nEl primer dinosaure lambeosaurí d'Europa va viure als Pirineus. Així ho assegura un article publicat a la revista 'Cretaceous Research', en què s'explica que en el jaciment de Els Nerets, a Tremp, s'han trobat les restes més antigues a Europa d'aquesta espècie. L'estudi compta amb la participació d'investigadors de l'Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont i el Museu de la Conca Dellà i revela que aquest curiós grup d'hadrosaures va arribar a Europa provinent d'Àsia uns 275.000 anys abans del que es creia. La seva irrupció al continent europeu va suposar importants canvis en els ecosistemes del Cretaci europeu.\nEls lambeosaurins són un grup de dinosaures hadrosaures, també coneguts com a dinosaures de bec d'ànec, que es caracteritzen per una prominent cresta sobre els seus caps, la funció de la qual estava relacionada amb la comunicació. Aquesta estructura era buida i possiblement tenia un paper important en la competència sexual (com a reclam visual) i es creu que en algunes especies també servia per amplificar els sons que emetia l'animal.\nFa uns 69 milions d'anys (durant el Maastrichtià) els actuals Pirineus, Ibèria i part de França formaven una gran illa anomenada illa ibero-armoricana que formava part de l'arxipèlag que durant el Cretaci va ser Europa. Aquesta illa estava dominada per grans dinosaures herbívors de coll llarg coneguts com a titanosaures a la qual hi van arribar els també herbívors hadrosaures provinents de l'Àsia.\nLa recerca està encapçalada per l'investigador Simone Conti (Universitat de Milà) que durant tres anys va participar a les excavacions dutes a terme al jaciment d'Els Nerets, al Pallars Jussà, organitzades pel Museu de la Conca Dellà (MCD) i l'Insitut Català de Paleontologia Miquel Crusafont (ICP). "Durant diverses campanyes en aquest excepcional jaciment vam excavar 29 restes fòssils d'hadrosaure lambeosaurí", explica Bernat Vila, investigador de l'ICP i el MCD. "Vam trobar fragments de dentició, diverses vèrtebres, restes de la pelvis i de les extremitats que van pertànyer a com a mínim tres individus diferents", comenta l'investigador.\n"La presència d'hadrosaures lambeosaurins al continent Europeu va suposar una revolució als ecosistemes del Cretaci europeu", comenta Albert Prieto-Márquez, també coautor del treball i especialista en hadrosàurids. En pocs milions d'anys, els hadrosaures es van expandir per tots els ambients de l'illa ibero-armoricana. "Des del moment en què apareix el primer lambeosaurí, al Pirineu hi trobem desenes de jaciments amb les seves restes fòssils, incloent fins i tot una gran profusió de petjades i rastres que acrediten que ocupaven diversos ambients. Això és una bona mostra de l'èxit evolutiu que va tenir aquest grup", afegeix.\nL'ICP és un centre de recerca de referència dedicat a la recerca en paleontologia de vertebrats i la conservació i divulgació del patrimoni paleontològic que té com a patrons la Universitat Autònoma de Barcelona i la Generalitat de Catalunya i forma part de institució CERCA (Centres de Recerca de Catalunya). El MCD (Isona, Pallars Jussà), centre d'acollida del Parc Cretaci, és l'escenari d'un apassionant viatge en el temps. Aquest centre museístic ofereix la possibilitat de descobrir una zona que temps enrere va ser ocupada per la cultura romana, i molt abans, habitada per alguns dels últims dinosaures que van trepitjar la terra.


Russian Red, bona per tancar l'any i millor per començar el nou\nM'agrada anar a esmorzar a El Cercle del carrer Ciutadans de Girona pq sempre hi posen bona música, i com no, en Joan mai et pot decepcionar... i, esmorzant, vaig sentir per primera vegada a Lourdes Hernández, o millor, dit el seu nom artístic "Russian Red" (qué és el color del pintallavis que fa servir).\nRussian Red és delicada, és folk, és pop, és sota el meu parer la Damian Rice femenina. Si voleu fer un regal musical aquesta n'és de ben segur una gran opció. Aviat la seva jove carrera - només té un disc: I love your glasses - continuarà creixent i creixent de forma més que exponencial perquè és difícil obviar i no deixar-se encisar per la seva música.\nUs deixo una petita mostra d'aquesta artista i no deixeu d'escoltar-la si en teniu l'ocasió:\nsi us ha agradat tant com a mi, aquí teniu l'enllaç al seu myspace... que vagi de gust!\nPublicat per la su de tossa a les 19:18:00 2 comentarios\nBones Festes! and thanks Barbara\nFeia uns dies que hi donava voltes... mumm... com desitjo les bones festes aquest any... i mira tu per on avui ens ha felicitat la Bàbara, la nostra llogatera de Formentera i ho ha fet amb una frase i un video tan agradable que tinc ganes de compartir-ho amb tots i totes vosaltres:\n"felices felices fiestas, molts anys y bones\nal carajo con la crisis brindemos con una copa a la buena suerte y un próspero año.\nQue queden siempre 2 dedos de agua debajo de la quilla de nuestro barquito..."\nserveixi aquest post com una continuació en la cadena de desitjos\nPublicat per la su de tossa a les 20:57:00 0 comentarios\nEtiquetes: decisions, Formentera\nRussian Red, bona per tancar l'any i millor per co...


La sala de l' ‘112 Comunitat Valenciana’ reforça el seu personal un 11% en Cap d'any - Notes de premsa - Generalitat Valenciana\nLa sala de l' ‘112 Comunitat Valenciana’ reforça el seu personal un 11% en Cap d'any\nLa Nit de cap d'any, els torns de personal del telèfon "112 Comunitat Valenciana" s'incrementen en un 31%, mentre que el dia d'Any Nou en un 8%\nL'Agència de Seguretat i Resposta a les Emergències reforçarà en un 11% els torns d'operadors, coordinadors i supervisors del telèfon d'emergències "112 ComunitatValenciana" els dies 30, 31 de desembre i 1 de gener, segons ha informat el director general de la citada Agència, José María Ángel.\nÁngel ha indicat que aquest increment dels torns del personal del servei d'emergències es realitza "per garantir la seguretat dels ciutadans en uns dies en els quals s'incrementa l'anar i venir de veïns pels carrers de les nostres ciutats i pobles, carreres populars, aglomeracions i, sobretot, el nombre de desplaçaments per carretera".\nEn concret, durant la jornada de Nit de cap d'any el reforç de la Sala d'Atenció de Trucades serà del 31% en passar de 52 a 68 persones, mentre que en el dia d'Any Nou el reforç serà d'un 8% en passar de 50 a 54 persones. En total, des del divendres 29 i fins al dia 1 de gener, 235 persones entre supervisors, operadors i coordinadors vetllaran per la seguretat de valencians i visitants que utilitzin aquest servei telefònic que està operatiu les 24 hores del dia.\nA més del personal previst per a aquests dies, el director general ha assenyalat que la plataforma operativa del servei "112 ComunitatValenciana" té la capacitat de dimensionarse en funció de les emergències que puguin tenir lloc per si calgués donar resposta a "algun esdeveniment extraordinari".\nEl director general recomana a tots els ciutadans que vagin a realitzar desplaçaments per carretera que s'informin de la situació meteorològica abans d'iniciar qualsevol viatge i que extremin totes les mesures de precaució per evitar accidents de trànsit.\nEl telèfon "112 Comunitat Valenciana" es va posar en funcionament l'any 1999 i, des de llavors i fins a final del passat mes de novembre inclòs, s'han rebut un total de 65.365.250 trucades, mentre que durant l'any 2017 i fins al passat mes de novembre inclòs s'han rebut 2.793.500 trucades.


Hotel Reiterhof Wirsberg Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 3 allotjaments a Wirsberg.\nSessenreuther Str. 50, Wirsberg, Wirsberg, Alemanya - Veure al mapa\n"Nice package - garden, quiet, goo room size, breakfast, fr..."\nAl visitar Wirsberg, vosté es sentirà com a casa a Hotel Reiterhof, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Hotel Reiterhof, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, servei d'habitacions, instal·lacions per a reunions i banquets , servei de cangur.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, escriptori, mini bar, balcó/terrassa, telèfon per satisfer els clients més exigents. Bany, centre esportiu, sauna, camp de golf (a 3 km), piscina coberta de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Hotel Reiterhof és una elecció inteligents per a viatgers a Wirsberg, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nTots els tipus de viatgers (184) Parelles (78) Viatgers en solitari (79) Famílies amb infants petits (9) Famílies amb infants grans (4) Grups (13)\nAllotjaments a Wirsberg


DUGi: Item | DUGiMedia - Le Eclogae latine di Giano Anisio, ‘amico’ napoletano di Garcilaso\nLe Eclogae latine di Giano Anisio, ‘amico’ napoletano di Garcilaso\nIntervenció del Dr. Tobia Toscano (Università degli Studi di Napoli Federico II) en el marc del Seminari Internacional "La égloga del Reino de Nápoles en tiempos de Pedro de Toledo", presentada pel Dr. Juan Alcina, de la Universitat Rovira i Virgili. Tobia Toscano parla de la figura i obra de Giano Anisio, humanista italià contemporani de Garcilaso de la Vega\nToscano, TobiaToscano, Tobia\nAuthor: Toscano, Tobia\nAbstract: Intervenció del Dr. Tobia Toscano (Università degli Studi di Napoli Federico II) en el marc del Seminari Internacional "La égloga del Reino de Nápoles en tiempos de Pedro de Toledo", presentada pel Dr. Juan Alcina, de la Universitat Rovira i Virgili. Tobia Toscano parla de la figura i obra de Giano Anisio, humanista italià contemporani de Garcilaso de la Vega\nDocument access: http://hdl.handle.net/10256.1/4478\nAnisio, Giano -- Congressos\nAnisio, Giano -- Congresses\nTitle: Le Eclogae latine di Giano Anisio, ‘amico’ napoletano di Garcilaso\nEspai Europeu d’Educació Superior Visió per ordinador Aprenentatge actiu Second language acquisition Assaigs de materials Introduced organisms Turisme\nUniversitat de Girona. Escola Politècnica Superior Ministerio de Ciencia e Innovación (Espanya) Nolla, Josep Maria Universitat de Girona. Servei de Publicacions Vila, Pep Universitat de Girona. Institut de Medi Ambient Sagrera i Aradilla, Jordi


La gavina | fancultura\ninici » Fanteatre » La gavina\ntext de Javier Matesanz el dia 21 Nov, 2020 a Fanteatre\nMetateatre dins metateatre. No sé quantes capes en té aquesta gavina d’Alex Rigola, però són moltes. Txékhov era naturalisme pur. Gairebé hiperrealista, a part de nostàlgic i sempre un punt crític i desencisat, per dir-ho suaument. Però el director català porta aquest costumisme existencialista a un realisme reflexiu que converteix la funció en una exposició d’anhels, frustracions, il·lusions, incapacitats, somnis i malsons, que mesclen ficció i vida real, sovint en primera persona singular i autèntica, i acaben per embullar de tal manera la narració (que segueix fil per randa el camí de l’original), que ja no importa el que és o diu un personatge ni si és l’actor el que parla d’ell mateix. Vida i teatre es converteixen en el mateix, i sense quarta paret, perquè el públic també en formi part.\nMolt, molt interessant, l’experiment, i entretingut i, fins i tot, emotiu en l’única concessió a la declamació teatral a l’antiga usança, la de Mel Salvatierra tancant la funció amb el monòleg de Nina. Bonic, tot i que no és aquest l’adjectiu que Txékhov o Rigola voldrien sentir en parlar de la seva obra.\nDramatúrgia i direcció: Alex Rigola Intèrprets: Nao Albert, Xavi Sáez, Mónica López, Melisa Fernández, Roser Vilajosana. Espai: Teatre Principal de Palma.


Gabriel Roger i Veerle Cleiren, vencedors sota el sol de Masquefa | Federació Catalana de Ciclisme\nGabriel Roger i Veerle Cleiren, vencedors sota el sol de Masquefa\nUn total de 279 ciclistes de totes les categories s'han reunit aquest diumenge 27 d'octubre a Masquefa (L'Anoia) per la disputa de la tercera prova de la Copa Catalana CX 2019. En un matí impecablement assolellat que ha donat temperatura al matí tot i ser finals tocant al novembre, el jove francès Gabriel Roger (CC Le Boulou) i la líder de la competició en categoria femenina, Veerle Cleiren (Solcam-Maxled-Montbike), que ha seguit la seva trajectòria impecable en el que va de temporada, s'han fet amb la victòria.\nEl sub23 francès Gabriel Roger (CC Le Boulou) ha aconseguit imposar-se a la prova reina en els darrers compassos per davant del vencedor de la darrera Copa Catalana, Isaac Simón (Corvi Team) i del també sub23 Marc Romero (BGTeam 100% Natural), que s'han destacat al capdavant de la cursa en la segona volta de competició i junts han aconseguit fer camí. Per la seva banda, la belga Veerle Cleiren (Solcam-Maxled-Montbike) ha seguit fent bo el seu domini en les dues primeres proves per imposar-se davant Sandra Heredero (Cicles Vic) i la vencedora sub23, Emma Roger (CC Le Boulou), amb la seva principal rival Jordina Muntadas al País Basc.\nTots els guanyadors:\nSub23: Gabriel Roger i Emma Roger (CC Le Boulou)\nElit: Isaac Simón (Corvi Team) i Veerle Cleiren (Solcam-Maxled-Montbike)\nJúnior: Juan Pérez (Kross Racing Team)\nClassificacions de totes les proves del CX Vila de Masquefa.\nUn cap de setmana més, el ciclocròs català ha protagonitzat un gran nivell de participació malgrat la seva coincidència amb les cites de Copa d'Espanya, amb 188 inscrits a Masquefa en les categories grans, mentre que 91 eren els joves que partien categories inferiors, des de pre-benjamins fins a infantils (Totes les classificacions de les proves infantils). Després de les proves de Sant Fruitós de Bages i La Garriga, el circuit català de ciclocròs (Tota la informació) ha complert així la seva tercera cita i encara el seu tram decisiu, amb l'arribada aquest mateix cap de setmana, els propers 1, 2 i 3 de novembre. de les cites internacionals UCI de Les Franqueses, Manlleu i Vic.


4En la toponímia\n↑ 1,0 1,1 «Castor europeu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\n↑ Bramon, Dolors «Una nova proposta etimològica per a la Febró (Baix Camp)». Acta historica et archaeologica mediaevalia, 22, 2001, pàg. 795-797. ISSN: 2339-9996.\nADW AnimalBase BOLD BioLib Dyntaxa EOL FE GBIF IN ITIS MSW NCBI Paleodb TSA Ubio WoRMS Zoobank\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Castor_europeu&oldid=29866878»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 5 abr 2022 a les 15:58.


Adeleke defeats Aregbesola’s candidate in Osun west – YouNewsng\nAdeleke defeats Aregbesola’s candidate in Osun west\nYounews Ng July 9, 2017\tEvents, News, Politics, Trending, Whistle Blower Leave a comment 222 Views\nThe candidate of the Peoples Democratic Party in Osun West Senatorial District by-election, Ademola Adeleke has defeated the All Progressives Congress candidate, Senator Mudashiru Hussain, with total votes of 97, 480. Adeleke won nine out of the 10 local government areas.\nAdeleke defeats Aregbesola’s candidate slideshow\t2017-07-09\nTags Adeleke defeats Aregbesola’s candidate slideshow\nPrevious Lagos Govt hails Zenith For Serenity Park & Gardens\nNext Aregbesola eats humble pie; admits defeat.,regrets


Hi ha tradicions que mai no es perden. El resum dels darrers 365 dies, enguany va acompanyat del repàs a l'última dècada. Deu anys en imatges. El Prestige perdent-se dins del mar; persones precipitant-se al buit, des d'alguna finestra remota, a les Twin Towers; el somrient trio de les Açores, Saddam Hussein amb la corda al coll, trens esventrats en una estació madrilenya, ones gegants envaint la costa tailandesa, glaceres que es desfan, xemeneies que escupen fums molt densos; Hugo Chavez amb la boca oberta i el dit enlaire, davant d'un micròfon; una sabata voladora, dirigida a George Bush; cadàvers infantils a Gaza; dones iranianes revoltades, vestides de verd; Fèlix Millet sota un paraigües fosc, Berlusconi amb la cara bruta de sang... Centenars d'imatges, tràgiques, la majoria d'elles. Impactants. Les bones vibracions es reserven per als èxits esportius (Phelps i les seves medalles, Guardiola volant pels aires...), algun descobriment científic i poca cosa més.\nVet aquí una bonica estampa nadalenca. Ahir al migdia, al meu poble. Centre de Palafrugell. Un marrec increpa una senyora gran: -¡Oye, tú, vieja, dame dinero o te rompo la cara! Superat l'astorament inicial, la senyora el contesta, molt indignada i cridant: -Què t'has cregut? No has après educació a casa teva? Qui t'ho ha ensenyat això? -Mi padre. -El teu pare? Veuràs si vaig a buscar els municipals, tu i el teu pare... Vist el poc èxit de l' atracament , el vailet es retira i una altra senyora gran es dirigeix a la primera: -Verge santa, on arribarem? -No ho sé pas, em penso que nosaltres no ho veurem però pobres els que vinguin darrere! Un parell de vailets, que ho han vist tot, també s'hi acosten per intentar calmar la situació: -No le haga caso, señora, este niño tiene siete años y ya bebe y fuma... Realment tranquil·litzador.\nUn Nadal rere l'altre, m'he passat mitja vida escoltant la cançoneta del consumisme desmesurat de les Festes. Que si caldria rebaixar el nombre de regals, que si la mainada està massa consentida, que si tenim de tot i força i ja no sabem què comprar... Enguany s'ha girat la truita i no ha estat pas perquè la nostra consciència hagi fet un tomb de 360 graus sinó perquè la crisi econòmica ens hi obliga (si més no, a la gran majoria de mortals). S'ha parlat fins a l'esgotament de les terribles conseqüències de la crisi però, en aquest cas, podem fer un esforç per veure-hi el costat positiu. Personalment, no faré regals absurds ni de compromís a cap persona que pensi que no ho mereix ni enterraré d'obsequis a cap criatura. Per contra, pensaré amb deteniment què és el que realment pot fer il·lusió a les persones que estimo, encara que no hi gasti molts diners. També miraré de tenir temps per compartir els presents i viure amb alegria els petits moments que ens reg\nEncara conservàvem fresca a la retina la imatge impagable de Fèlix Millet sortint del restaurant Taita, després de passar una lleugera diada al jutjat i ja en tenim una altra per col·locar a l'àlbum de records. Un cotxàs recollia Bartomeu Muñoz, a les portes de Can Brians II, de manera que l'exalcalde colomenc podrà passar el Nadal amb la família (i Luigi s'ha quedat sol a la garjola). Com bé sabeu, una col·lecta popular ha contribuït al pagament de la fiança, en un insòlit gest solidari que no superaria ni el més inspirat Charles Dickens. Perquè després desconfiïn de la bondat de l'ànima humana! Ara podria parlar de becaris inframileuristes, vídues amb pensions irrisòries, persones sense sostre, treballadors aturats i famílies desesperades però no vull enterbolir el màgic moment amb desgràcies mundanes, que encara em titllarien de demogoga. Bon Nadal, de tot cor i malgrat tot.\nQuan baixa la temperatura i s'escurcen les hores de sol és habitual que expressem que el nostre estat d'ànim també ha variat, d'acord amb l'estació de l'any, sense que això hagi d'arribar a extrems patològics. S'han fet gran quantitat d'estudis al voltant de la temperatura i el seu impacte sobre variables de tipus psicològic. Anem a recordar-ne un de força recent , que ha estat àmpliament divulgat arreu del món. La Universitat de Toronto va posar a prova la idea que l'aïllament social pot generar una sensació física de fredor. Els investigadors del projecte van dividir el seu grup de voluntaris en dos. Mentre que un d'ells va recordar una experiència personal en la qual s'havia sentit exclòs socialment, l'altre va recordar una situació en la qual si que havia estat acceptat. Posteriorment, es va demanar als dos grups que estimessin la temperatura de l'habitació, amb el pretext que el personal de manteniment necessitava aquesta info\nAhir vaig rebre un correu informatiu sobre dues interessants iniciatives que tira endavant la Fundació Vicki Bernadet : 1) Adhereix-te al Manifest que hem elaborat per aconseguir que l'abús sexual infantil sigui considerat com un problema social, perquè trascendeixi de l'esfera domèstica i així la societat actuï contundentment. Et demanem que el llegeixis atentament i que puguis reflexionar el que en ell es planteja. Demostrar el suport de la societat a diferents causes ha estat crucial perquè es prenguin mesures efectives al respecte. No deixis que l'abús sexual infantil segueixi ignorat. La teva signatura és important: www.fbernadet.org/manifiesto . 2) Contribueix a què les víctimes d'abús infantil puguin seguir rebent un tractament integral la continuïtat del qual es veu avui amenaçada per falta de fons i recursos. Els menors que pateixen un abús sexual requereixen una intervenció ràpida i efectiva, així com les persones que en la seva infantesa ho van sofrir, ne\nEl passat mes de febrer sabíem que el tabac provoca mil morts anuals entre els treballadors del sector hostaler. Per altra banda, tenim coneixement que la prohibició del tabac en bars reduirà a la meitat el càncer de pulmó , entre d'altres beneficis per a la salut. Com bé sabeu, gràcies a l'enduriment de la llei antitabac , no es permetrà fumar en espais públics tancats, locals d'oci i restaurants, a partir del 2010. M'ha sorprès la reacció adversa que ha provocat la notícia entre bastants opinadors, tertulians i altres membres de la fira mediàtica. Addueixen la retallada de llibertat o les presumptes pèrdues econòmiques. N'hi ha, com el senyor Sala i Martín, que fins i tot qüestionen que el fum del tabac sigui perniciós per als fumadors passius. No cal que us digui que a mi em sembla una novetat fantàstica i que també seria partidària de limitar el tabac en determinats espais oberts -com m'han marejat i fet tossir les cigarretes i els puros al futbol!-. Sóc\nDesprés de les denúncies efectuades per Amnistia Internacional en relació als abusos que es cometen en centres de menors a Andalusia, Catalunya i Madrid, les autoritats competents s'han limitat a desqualificar l'informe de l'ONG. Aquí no ha passat res. No m'han sorprès massa ni el contingut de l'informe ni la posterior reacció de l'Administració. Entre els professionals del meu ram he sentit a parlar moltes vegades de terribles mancances educatives, a favor de l'ús indiscriminat de psicofàrmacs, més econòmics i fàcils d'administrar. No és la primera vegada, per altra banda, que tenim notícia del tractament degradant que reben els adolescents en determinats centres de protecció terapèutics, que també han obtingut una tèbia resposta. Quin inconvenient hi ha en reconèixer la necessitat de millorar? Fins quan allargaran l'obstinada negació del problema?\nAntoni Puigverd escrivia ahir un Elogio de la duda a les pàgines de La Vanguardia. Estava en sintonia amb el text -com acostumo a estar-ho amb l'escriptor- fins que em vaig topar amb el següent paràgraf: "La desaparición de nuestros cuentos cotidianos alguna relación tiene que tener con el exceso informativo de nuestro tiempo. El hecho es que la mayor concentración de opinadores dogmáticos y maniqueos se da precisamente en la infinita galaxia de internet, donde la información es más rápida, caudalosa y abundante que en cualquier otro ámbito. En la denominada blogosfera y también en las webs informativas, se tiende con gran facilidad al comentario taxativo, radical, irrefutable. La duda brilla en internet por su ausencia." Com es poden fer afirmacions d'aquestes característiques? A la xarxa s'hi troben gran quantitat d'espais reflexius, ponderats, crítics, extraordinàriament ben escrits i gens condicionats pel tipus de pressions que tantes vegades es done\nFa uns dies, es feia públic el resultat d'un sondeig del CSIC, segons el qual el 75% de les mares espanyoles tenen problemes laborals. Aquests resultats, em van fer pensar en els tipus de maltractament psicològic específic que patim les dones a la feina: l'assetjament sexual i l'assetjament per embaràs . Malauradament, la crisi econòmica ha fet augmentar dramàticament els casos de mobbing en el nostre país. Iñaki Piñuel, una de les principals autoritats en la matèria, suggereix que un punt clau per acabar amb les agressions en l'entorn laboral és l'aposta seriosa per nous models de lideratge, que no es basin en la violència, la competitivitat i l'abús de poder sinó en la cooperació mútua i la capacitat per extreure de cadascú el millor de si mateix. Malgrat que les estadístiques no siguin gaire falagueres, hi ha emprenedors que aposten per empreses en les quals és possible conciliar la vida laboral i familiar . La seva proposta millora la salut dels treball\nL'any passat vaig expressar els meus dubtes sobre els criteris científics que es van seguir des de la Fundació La Marató, a l'hora de seleccionar els trastorns mentals als quals anirien destinades les ajudes del 2008. Posteriorment, vaig fer una modesta valoració del que havia donat de si la jornada televisiva. Avui he donat un cop d'ull als projectes d'investigació als quals s'han destinat quantitats importants de diners. I continuen els dubtes. Els trastorns mentals s'estudien des d'una perspectiva biopsicosocial. Fa temps que es té en compte un model de vulnerabilitat-estrès. Repasso els esmentats projectes amb deteniment i no hi veig representada de manera significativa ni la vessant psicològica ni la social. Penso que els ciutadans mereixem que se'ns expliqui més detalladament quins han estat els criteris científics que s'han seguit a l'hora d'assignar les ajudes econòmiques, quins són els objectius concrets dels projectes de rece\n[Quadre: Egon Schiele ] "Bé el vam mirar, en això, al boig, pel camí! Bé el cridàvem per son nom, i el contemplàvem amb somrís manyagós, i li tocàvem la mà amb dolçor, i sol·licitàvem sa atenció per tots els mitjans suaus que se'ns ocorrien!... Tot inútil: com si fos sord, com si fos cec. Aquella mirada esbarriada, divagadora, es travessà amb la nostra sols un cop en son curs fluctuant i misteriós de la terra al cel. Es veia ben bé que l'home havia perdut el record, la noció de sa existència, la facultat perceptiva de la vida exterior; que era sord i cec a ella, com si se li hagués escapat l'ànima i anessin, els transmissors d'aquesta, moguts per un rodatge desenfrenat. Quina cosa més trista, més misteriosa, més punyent, Déu meu!" Narcís Oller La bogeria , pàg. 124.\nUn altre verb en anglès. Per definir l'assetjament sexual a menors, a través d'internet. Grooming .\nCas Aitana . Un bon moment per recordar el terme definit pel cèlebre periodista del The Washington Post, Ben Bradlee: periodisme de querosè. Quantes víctimes innocents ha causat darrerament en el nostre país? Al Periódico de Catalunya ho expliquen així: «Els periodistes som víctimes d’una dinàmica en què no creiem: els que aposten per tractar una història d’una determinada manera són les empreses –va dir ahir, dia en què Aitana va ser enterrada a Parla, un municipi de Madrid, el degà del Col·legi de Periodistes de Catalunya, Josep Carles Rius–. Hi ha una contaminació general, i la informació de successos arriba a dimensions excessives. Sobretot en les televisions, però en aquest cas també en els diaris. Fins i tot en un dels més seriosos». El diagnòstic sembla definit. Falta aplicar els remeis, és clar. Qui hi està disposat?\nA vegades em sento atordida pel brogit incessant dels mitjans de comunicació. Tant de soroll. Heu experimentat alguna vegada, de manera fugaç, una felicitat infinita? Una connexió harmoniosa i total amb el món que us envolta? Una pau interior indescriptible? Friedrich Nietzsche parlava d'instants que són portes obertes a l'eternitat. El psicòleg humanista Abraham Maslow va definir les peak experiences . No ho sé. Per a mi, aquests instants són en silenci.\nEn els darrers anys, triomfen els espais televisius sobre ciutadans del nostre país que han fet fortuna lluny de casa. Espanyols, madrilenys, catalans... Normalment, es contacta amb persones que han reeixit en el seu projecte; els fracassats no desperten massa interès. No es tracta de desplaçar-se fins a Suècia, posem per cas, per a trobar-se amb un pobre emigrant que està deprimit i sobreviu amb penes i treballs. Suposo que en temps de crisi econòmica, aquesta mena de programes -als quals sóc molt aficionada- alimenten fantasies diverses sobre prosperitat en terres llunyanes. Res de nou, per altra banda. El que més em sorprèn d'alguns entrevistats és la manera com descriuen el seu vincle amb el país d'acollida. Alguns s'hi senten tan identificats que fins i tot sembla que hagin trobat el paradís particular. El seu autèntic origen. Quan se'ls pregunta per retornar a la mare pàtria , malgrat que puguin sentir certa nostàlgia, ni tan sols s'ho havien plantejat. Pe\n[Fans dels Beatles] Músics, polítics, esportistes, actors... les celebs fan perdre l'oremus a legions de fans que exhibeixen comportaments que, si més no, criden poderosament l'atenció. Algú pot comprendre que un noi o noia cridi, plori o fins i tot pateixi una lipotímia quan assisteix a un concert de David Bisbal? Què hi ha de patològic en tot plegat? La psicologia ha descrit la Celebrity Worship Syndrome (Síndrome d'Adoració a les Celebritats) com una forma d'interacció parasocial en la qual alguns individus esdevenen obsessionats amb un famós o més, de manera similar a quan es produeix un deliri erotomaníac. S'ha plantejat, entre d'altres, la hipòtesi que certes persones puguin patir dèficits cognitius relacionats amb la flexibilitat i l'aprenentatge associatiu. Els resultats trobats fins el moment, fan pensar en una vulnerabilitat individual a l'hora d'enganxar-se a la veneració d'alguna estrella, sigui quina sigui. Es podrien escriure\n"Por lo demás, nada. Ninguna mujer, nada que prometiera una aventura, aunque fuera fugaz. Su fastidio fue en aumento. Era uno de esos hombres jóvenes a los que su hermoso rostro les ha favorecido mucho y en los que todo está constantemente dispuesto para un nuevo encuentro, para una nueva experiencia, uno de esos jóvenes que siempre se hallan en tensión, para lanzarse a lo desconocido de una nueva aventura, a los que nada les sorprende, porque, estando siempre al acecho, lo calculan todo, a los que no se les escapa ninguna oportunidad erótica, porque ya al primer vistazo captan a cada mujer desde el punto de vista sensual, tanteando y sin distinguir si se trata de la esposa de su amigo o de la criada que les abre la puerta que conduce hasta ella. Cuando uno con cierto desdén califica a estos hombres de "cazadores de mujeres", lo hace sin saber cuánta verdad, cuánta capacidad de observación ha quedado plasmada en el término, pues, en efecto, todos los instintos apasionad\nEl Mundo informa avui de la relació que existeix entre el risc que els infants pateixin TDAH i el fet que les mares fumin durant l'embaràs. La informació no és del tot nova perquè ja fa temps que aquest risc és ben conegut. Segons el manual Psicología del desarrollo , un càlcul basat en les dades de gairebé 100 estudis indica que fumar cigarretes durant l'embaràs causa la mort d'uns 5.600 nadons als Estats Units, igual que 115.000 avortaments. De les morts, 1.900 casos són per la síndrome de mort infantil sobtada, en la qual un infant amb aparença saludable es troba mort inesperadament. Els altres 3.700 moren a l'edat d'un mes, molts d'ells perquè són massa menuts per sobreviure. S'estima que fumar durant l'embaràs contribueix al naixement de 53.000 nadons baixos de pes anualment i de 22.000 que necessiten cures intensives. Per altra banda, les fumadores embarassades tenen un risc més elevat que les no fumadores de sofrir complicacions, com hemorràgie\nA La Contra d'avui hi entrevisten Jeff Rubin , ex economista, cap del CIBC , a qui han acomiadat per anunciar el final de la globalització i de l'era low cost . Segons Rubin, el preu del petroli, autèntic responsable de la recessió , ho farà insostenible. Rubin pronostica un retorn al passat, a un estil de vida connectat al localisme i al producte rural autòcton. Si fossin certes les seves prediccions, estaríem davant d'un futur millor?\nAquest dissabte, el TN de TV3 va emetre un colpidor reportatge de denúncia que recollia el testimoni d'una mare, el fill de la qual es mor de Sida perquè refusa rebre el tractament amb antiretrovirals . El motiu d'aquesta incomprensible actitud que, per altra banda, tenen altres seropositius, és la creença difosa per alguns grups sectaris que el virus de la Sida és un invent i mai no ha estat provada la seva existència. Per altra banda, afirmen que els medicaments que es recepten per a combatre la malaltia són un verí i l'autèntica causa de la mort dels afectats. Segons m'han explicat alguns professionals, són moltes les persones que escullen tractar els seus símptomes només a base de meditació i altres tècniques de medicina alternativa. Escoltant el testimoni d'aquesta mare, em va venir a la memòria un llibre que vaig llegir sobre el tema. L'editava l'associació C.O.B.R.A i contenia afirmacions sustentades en arguments poc sòlids des del punt de vista cie\nCom que estic saturada de males notícies, avui m'he fet el ferm propòsit de trobar alguna informació de caràcter positiu. M'ha costat una mica, fins que he llegit a La Razón que el Govern acabarà amb els regals Happy Meal i que Sanitat prohibirà la venta de refrescos i brioixeria a les escoles. Malgrat que s'hi podrien fer objeccions, n o es pot negar que són mesures que eduquen en un estil de vida saludable i tindran una efecte preventiu en l'aparició de nombroses malalties. Conclusió d'avui (sense que serveixi de precedent): el Govern també pren decisions constructives, encara que costi de creure!\nLa prostitució és una activitat que té múltiples cares i cada vegada que s'obre un debat al voltant de la seva regulació, es genera un rebombori considerable . Avui volia fer un petit apunt sobre un tipus d'intercanvi sexual que està més aviat ocult però que forma part de la nostra quotidianitat. Es tracta de l'obtenció de favors laborals o acadèmics a canvi de sexe. Em ve a la memòria el treball de recerca d'un company de doctorat, que estudiava aquest tipus d'intercanvi a Moçambic, en el marc d'una investigació sobre el contagi del VIH (he mirat de trobar-lo a través del Google Acadèmic però no he aconseguit). En aquest estudi, s'explicava amb quina freqüència i naturalitat els joves utilitzaven el sexe com a via per aconseguir determinats objectius, amb els conseqüents problemes de salut. Aquesta realitat, que pot semblar llunyana, també té el seu equivalent en la nostra societat. Som testimonis de sorprenents progressos polítics, empresarials o acadèmic\nNúria Parlon, colomencs indignats i rumors a la xarxa\nLlegeixo a La Vanguardia que el president de l'associació Changing Faces , James Partridge, presentarà el telenotícies de les cinc a la BBC, durant una setmana. Aquesta iniciativa pretén contribuir a dissoldre els prejudicis que pateixen les persones amb desfiguració facial. A la meva manera de veure, també recorda l'escassa presència que tenen en els mitjans de comunicació les persones que no compleixen amb un determinat cànon de bellesa, passen de certa edat o sofreixen un tipus de malaltia o discapacitat, per posar alguns exemples. La proposta de Partridge m'ha semblat encertada i considero que la nostra Mònica Terribas n'hauria de prendre nota. La podria aplicar perfectament al TN de TV3, cansats com estem dels presentadors de sempre. Penso que als espectadors no ens molesta per a res la deformació facial. El que ens remou els budells és la deformació informativa . Que ho sàpiga, més que res.\nFeia molt de temps que una lectura no em pertorbava tan profundament com Pedro J. Ramírez al desnudo , del periodista José Díaz Herrera, un increïble treball d'investigació, que talla la respiració i va camí de convertir-se en supervendes (no us perdeu la presentació del llibre , de la mà del seu autor i Alfonso Rojo). El director d' El Mundo no només en surt malparat, en la seva vida íntima i professional, sinó que és presentat gairebé com l'encarnació del mal, la personificació del periodisme més manipulador, pervers, distorsionador i execrable. L'obra és també un repàs imprescindible a la part més fosca dels darrers vint-i-cinc anys de la nostra història i un retrat implacable de les entranyes del poder: "Desde Mariano José de Larra, no ha existido en España un periodista más conocido y con más poder que él. Experto en el arte de mentir, fue el inspirador intelectual de los GAL y, poco después, maniobrero en la utilización de la lucha paralela contra ETA que\n¿N'hi ha prou amb unes quantes mesures , per a combatre la corrupció? La societat n'està impregnada, circula imparable, de baix a dalt i de dalt a baix. Ai! és el reflex dels ciutadans ...\nUna altra notícia de mocadors . A Mollerussa, aquesta vegada. Un grup d'estudiants ofesos per no poder anar amb gorra a l'institut van decidir, via Facebook , que organitzarien una protesta contra dues companyes que porten vel ( quina injustícia, per què elles si i nosaltres no?). Es tractava de posar-se gorres i cascs de moto, com a mostra de disconformitat pel tracte desigual . Sortosament, el conflicte va ser resolt adequadament pels professors. A la meva manera de veure, els mitjans han inflat excessivament els fets, com sol passar en aquests casos. Val la pena reflexionar de quina manera la suposada defensa de la llibertat esdevé agressió a la minoria. Quina terrible i habitual contradicció! ¿Si ens ocupéssim seriosament de vetllar per la salut de la nostra democràcia... ens importarien tant, els vels?\nDurant aquests dies, hem sentit a dir repetidament en els mitjans catalans que el fitxatge de Johan Cruyff com a entrenador de la selecció és una gran cosa. Per la repercussió mediàtica, més que res. Perquè se suposa que ens dóna projecció internacional i es parla de nosaltres arreu del món. Que Cruyff és una bona marca, vaja. El fet que no parli català, ni hagi mostrat mai el més mínim interès per la nostra cultura sembla que, en aquest cas, és un fet irrellevant i secundari. També s'ha aclarit que, tot i que Johan tingui fama de pesseter, no cobrarà res per entrenar la selecció sinó que rebrà contraprestacions a través de la seva Fundació. Johan ha fet un gir vital cap a la filantropia. Ja se sap, amb el temps, la gent canvia. Catalunya és un indret curiós. Un lloc en el qual tirar endavant una tesi doctoral és pràcticament un acte heroic, on el Palau de la Música havia esdevingut un envelat de festa major, a causa d'un lladregot amant de la pàtria. Una comunitat en la qual\nCrisi de l' Alakrana . Presenciem un espectacle polític esperpèntic, al qual ja ens tenen acostumats. Malauradament. Els opinadors també s'hi apunten, oferint tot tipus de solucions, als oients, lectors i espectadors. De totes elles, la més mancada de compassió que he tingut ocasió de sentir ha sortit de la boca de l'inefable Alejo Vidal-Quadras . Al programa del canal Intereconomía, El gato al agua , el polifacètic Alejo va sentenciar: lo que hay que hacer es bombardear y dejarlo todo liso como una tabla; verás que tranquilitos se quedan. Opinió que va ser subscrita per altres tertulians. No cal dir que espero que el conflicte es resolgui de manera pacífica i els mariners tornin a casa, sans i estalvis, quan abans millor. Aclarit això, no em puc estar de dir que he trobat a faltar una anàlisi una mica més profunda sobre la presència de pirates a les aigües de Somàlia . Les organitzacions humanitàries fa temps que adverteixen que aquesta només és un símptoma dels greus\nDe bon matí, he llegit un post que m'ha posat els pèls de punta: Laporta i la pornografia , basat en una informació publicada al setmanari El Triangle . Pel que es veu, quan es tracta negocis, tot és possible: penjar-se la medalla per la col·laboració amb Unicef o per la lluita contra la violència i, al mateix temps, tenir contactes amb un món de sordidesa indescriptible que, en la majoria de casos, vulnera clarament els drets humans més fonamentals. On hi hagi diners, qui vol els principis?\nAhir llegia una entrevista a Álvaro de Luna , que lamentava la pèrdua de José Luis López Vázquez i, al mateix temps, reflexionava en veu alta sobre l'ofici interpretatiu. El veterà actor, expressava que el tipus de compromís de la seva generació era probable que desaparegués, per la pròpia transformació de la societat: "Los actores ahora vivimos mejor, tenemos más presencia en los medios, podemos abrir debates o reflexionar en voz alta de muchas cosas. Ahora el actor está más cerca de la sociedad. Antes solo vivía en ese mundo del espectáculo. En Madrid, por ejemplo, había 18 teatros y cada uno tenía compañía propia. Esta profesión tenía algo de sacerdocio, le dedicabas todo el tiempo y sentías que tu trabajo era como un compromiso con la sociedad. En aquellos actores y actrices solo había teatro. Ahora se busca el pelotazo, triunfar un día y al siguiente ser considerado un genio." El pelotazo . L'èxit immediat. L'operació triomf. Aquesta mentalitat es podria e\nSi aquest blog existeix és, en part, gràcies a Palafrugell. A l'avorriment asfixiant del meu poble. Massa sovint tinc la sensació que no hi habito, en cap sentit. Jo no visc a Palafrugell, em deia una veïna, un dia; visc a casa meva. Palafrugell és una vila dormitori, per més que ho vulguin disfressar de no sé què. Josep Pla, escrivia que hi ha una cosa més difícil que viure en un poble: marxar-ne. Llavors no hi havia Internet. El rellotge de l'església de Sant Martí fa temps que està aturat al voltant de dos quarts de dotze. No sé si algú té la intenció d'arreglar-lo. Així és Palafrugell. Passi el que passi, mai no passa res.\nLa nova pel·lícula de Vicente Aranda, Luna Caliente , ha cridat especialment l'atenció per dues coses. Primera, la quantitat de patrocinadors públics que l'avalen; segona, la violació de la protagonista, interpretada per Thaïs Blume, que viu l'agressió sexual amb gran satisfacció, fins al punt d'enamorar-se del mascle que la posseeix. De fet, aquesta visió il·lustra a la perfecció una de les distorsions cognitives més freqüents dels violadors: que la víctima gaudeix durant la vexació. Davant les lògiques invectives de premsa i públic, el reconegut cineasta s'ha defensant citant Robert Louis Stevenson i Sigmund Freud, entre d'altres (un vernís pseudointel·lectual et pot treure de molts embolics). Del pare de la psicoanàlisi, ha recordat les fantasies de violació que suposadament tenim les dones. És una llàstima que algú tan cultivat no reconegui la misogínia freudiana ni hagi deixat clara la idea que fantasia i realitat pertanyen a dos plans ben diferents. M\nHe inaugurat una modesta secció, a la barra lateral, que he anomenat Ventiladors. Es tracta d'uns quants blogs que parlen sobre corrupció, tant a Catalunya com a la resta de l'Estat, des de diferents perspectives que no comparteixo necessàriament. Espero anar-la ampliant en el decurs dels propers mesos. El que em crida més l'atenció, és que s'hi troba informació que és vox populi i en la majoria de casos no apareix als mitjans rigorosos. Hi ha molts indrets on s'hi teixeixen trames que desprenen un tuf considerable i els ciutadans s'encarreguen de ventilar-les, sacrificant una mica del seu temps. Internet és un mal invent pels qui estaven acostumats a amagar la porqueria sota l'estora. Què fan, mentrestant, els periodistes professionals ? Per què no investiguen? On s'amaguen quan és l'hora d'informar? Com bé sabeu, la funció d'un ventilador és escampar la brutícia ambiental, tot i que no canvia el clima aviciat de fons. Espero que aques\nJoan Puigcercós, acusa . Jordi Cabré, respon .\nUn partit, un projecte, un líder.\nIrregularitats al Palau de la Música: silenci. Irregularitats a Santa Coloma: silenci . Corrupció urbanística als Ajuntaments: silenci . Tres per cent: silenci . PSC, CiU, ERC, ICV: silenci . Silenciós Parlament.\nInternet és una poderosa eina comunicativa, tan benefactora com malèfica, en funció de com l’utilitzem. Els infants i adolescents són més vulnerables que els adults i cal que disposin d’eines adequades, que els permetin relacionar-se amb seguretat. Malauradament, sabem que són freqüents els episodis de ciberbullying i assetjament sexual a menors. Fins i tot s’han donat casos de cites a cegues que han acabat en tragèdia . En certa manera, navegar pel ciberespai és semblant a passejar pel carrer: els límits són imprescindibles. Seria molt extens parlar de totes les implicacions educatives en l'ús d'internet. Si hi esteu interessats, podeu començar amb aquest senzill decàleg . Trobareu més informació interessant a: http://www.chaval.es/ http://www.segu-kids.org/ http://www.protegeles.com/ http://www.pandasecurity.com/ http://www.protegeatushijos.com/ http://www.elmundodedina.org/ http://www.seguridadenlared.org/menores/ http://cert.inteco.es/Proteccion/Menores_en_la_re\nD’ençà que els Mossos van entrar al Palau de la Música res no ha tornat -ni tornarà mai més- a ser el mateix, a casa nostra. A aquestes alçades del partit, es fa difícil negar que l’anomenat cas Millet ha fet trontollar de dalt a baix els fonaments de la vida política catalana. Àngel Colom , un dels beneficiaris del banquer Millet, davant de la demanda d’explicacions sobre les donacions al PI, responia que qui estés lliure de culpa, tirés la primera pedra. Després que la Fundació Trias Fargas també es veiés esquitxada, el seu president, Agustí Colomines , amenaçava amb tirar de la manta . Uns dies després, Fèlix Millet i Jordi Montull quedaven lliures sense fiança, davant la sopresa de gairebé tothom. Abans d’ahir al vespre, l’expresident Jordi Pujol , reiterava les amenaces colominesques, al programa Àgora . Si començàvem a explicar qui donava diners a qui, insinuava Pujol, tot faria una mica de ferum. Però encara ha caigut una nova notícia, com una bomba, sobre les pútrides ai\nEncara no ens havíem recuperat de les fotografies d’ Alícia Sánchez-Camacho a la revista Woman , que Interviú ha publicat els resultats d’una enquesta als lectors sobre les polítiques més sexys del nostre país. La guanyadora ha estat la diputada del PP Cayetana Álvarez de Toledo, que veieu a la imatge amb posat seductor. A determinats mitjans els ha faltat temps per reproduir l’enquesta entre lectors, oients o espectadors. Si més no, alguns han tingut la deferència d’incloure també els membres del gènere masculí entre els candidats a votació. Deu ser que l'actualitat política no ofereix prou temes sobre els quals reflexionar. Malgrat que els nostres representants fracassin a l’hora de dibuixar un projecte de país, sempre ens queda l’opció de valorar-los el xassís. Quin consol. ¿Hi ha res millor que la frivolitat per a combatre la deixalla que engendren els partits? ¿A ningú se li ha ocorregut preguntar quines són les polítiques més honrades, preparades, eficients, intel·lig\nNo em puc treure del cap la ja cèlebre frase de Fèlix Millet i Tusell, il·lustre prohom i lladre de coll blanc mimat per la justícia: Som uns quatre-cents i sempre som els mateixos. Mai ningú havia resumit amb tanta brevetat i concisió la concentració de poder que acumulen les famílies de la burgesia barcelonina. Un altre fet insòlit és que el diagnòstic no l'ha fet cap forani sinó un dels seus. Deu fer mal, això. El cas és que l'esmentada sentència es podria aplicar a molts altres contextos de la vida catalana: tertulians radiofònics que també apareixen en programes de televisió i escriuen columnes als diaris. Actors i actrius que figuren a gairebé totes les sèries de TV3 i els trobes novament a les cartelleres teatrals (alguns argumenten que les cares conegudes atrauen l'espectador però per a mi són un repel·lent de primer ordre). Presentadors, cantants, directors, escriptors, artistes, intel·lectuals, polítics que duren i duren... Sempre els mateixos. A vegades aparei\nAnys i anys de complaença. Passivitat social. Casos de corrupció que broten com bolets. Lentitud judicial. Respostes tèbies davant de robatoris flagrants. Polítics que tiren pilotes fora. Fundacions il·lustres que refusen tornar els préstecs rebuts. Periodistes que relativitzen els fets, des de les seves tribunes privilegiades. Crisi econòmica, sense brots verds a la vista. Despropòsits polítics per parar un tren. Sanitat, educació i habitatge sota mínims. Percepció creixent d'inseguretat. Indignació ciutadana. Demagogs que esperen el seu moment... No creure en res ni en ningú Això si que és contagiós Mercat de Palafrugell, una mare adverteix el seu fill: -No toquis res, que ens tancaran a la presó. En Fèlix Millet no hi anirà però nosaltres si...\nÉs constant el degoteig de notícies que ens informen sobre menors agressius, que fins i tot arriben al punt de pegar els seus pares. Alguns psicòlegs, a banda de tenir en compte factors genètics o socials, apunten que un estil educatiu excessivament permissiu pot afavorir conductes violentes entre infants i adolescents. Són moltes les veus professionals que alerten de la necessitat de posar límits clars i recuperar el principi d’autoritat perdut. José Antonio Marina , recentment, ha escrit un llibre sobre el tema. El criminòleg Vicente Garrido, per la seva banda, ha anomenat Síndrome de l’Emperador a aquesta forma de tirania infantil, tan pròpia de la nostra època. Si cliqueu aquí , trobareu informació sobre les seves característiques i alguns consells per abordar-la. Suposo que, des d’un punt de vista educatiu, també regeix una mena de llei del pèndol. Ens hem desplaçat d’una educació severa i restrictiva -que també ha causat els seus estralls- a una altra d’excessivament laxa. Hi\nS'ha acabat la qualitat de l'ensenyament públic María Ibáñez. Sant Adrià de Besòs. Com a ciutadana i mestra manifesto la meva indignació pel cop dur que el Departament d’Educació està donant a l’ensenyament públic a Catalunya. L’ensenyament ha de ser un servei públic garantit que arribi a tothom de manera gratuïta i en les degudes condicions de qualitat. El nou curs escolar s’ha iniciat amb la supressió del batxillerat nocturn i amb l’entrada en vigor de la llei d’educació, després que el Govern ignorés les reiterades protestes de la comunitat educativa. Aquesta llei pretén privatitzar l’ensenyament fent-ne un negoci. Mentre que a l’ensenyament públic se li ha retallat durament el pressupost material i humà, la conselleria ha incrementant les subvencions als centres privats i als concertats. Sóc mestra del CEIP Mediterrània de Sant Adrià de Besòs. Tothom sap el greu problema d’exclusió social, d’atur i marginació que hi ha al barri de la Mina, on l’escola pública és l’única\nEn la versió digital d'algun diari, no recordo quin, em va cridar l'atenció el comentari de cert internauta, que llançava un interrogant sobre el procés judicial als principals responsables del Cas Palau : i al jutge, qui el jutjarà? , preguntava . Sembla que Fèlix Millet, l'estafador més nostrat, s'ho pren amb força traquil·litat. Com podeu veure a la fotografia, després del passeig pel jutjat , se'n va anar a dinar amb la família, a un bon restaurant de Barcelona. Per més entrebancs que sorgeixin, l'estómac és sagrat. Digui que si, senyor Millet, fora vergonyes!\nL'adversitat és solitària ... mentre que la prosperitat habita entre les multituds . (Margarida de Valois, reina de França)


Morgan Apfel: NASCAR CONFESSION.\nLabels: blogging. thoughts on thoughts on thoughts., carolinas., confessionals., familia., it's the weekend., my fitness journey, reflections, serious.


Duatlón Carretera Copa Catalana de Castellar del Vallès - It's Your Time • Comparte tus éxitos • Kronos\nDuatlón Carretera Copa Catalana de Castellar del Vallès\n𝐃𝐄𝐁𝐔𝐓 𝐃𝐄 𝐒𝐎𝐌𝐍𝐈 🤩𝐃𝐄𝐒𝐏𝐑𝐄𝐒 𝐃𝐄 𝟓 𝐌𝐄𝐒𝐎𝐒 𝐀𝐋 𝐏𝐎𝐔🕳\n𝐓𝐎𝐏 𝟏𝟏𝐀𝐁𝐒𝐎𝐋𝐔𝐓🤩 𝐈 𝟐𝐎𝐍🥈 𝐕𝐄𝐓 (𝐩𝐞𝐫 𝟏𝟎”) 𝐃𝐔𝐀𝐓𝐋𝐎 𝐂𝐀𝐑𝐑𝐄𝐓𝐄𝐑𝐀 𝐂𝐎𝐏𝐀 𝐂𝐀𝐓𝐀𝐋𝐀𝐍𝐀 𝐂𝐀𝐒𝐓𝐄𝐋𝐋𝐀𝐑 𝐕𝐀𝐋𝐋𝐄𝐒\nDespres de 5 mesos🤯 sense dorsal i partint d’anar amb crosses el primer dia😰, un procés lent i agònic de cara la paret🤦🏻♂ m’ha tingut apartat del mon del dorsal en 20 setmanes\nSumat al nou fitxatge de la #guspira ☄ els últims tres mesos han sigut realment esgotadorament😰 meravellosos…jaja😅\nEls últims 15 dies sembla que estic bastant be🤞🏼, així que m’animo a competir al duatlo de la copa catalana de castellar per fer un test.\nLa veritat es que satanas m’esta ofegant 🥵de valent, però aquest procés m’esta fent evolucionar moltíssim 😍com a esportista i persona. De moment🙏🏼…no m’asfixia el punyetero😈\nDedico aquest petit exit🎉, esperem en un mes pugui estar recuperat del tot 🙏🏼als professionals 🆘que no m’abandonen ( Roger Soler, Espaisalut Jose Luis Gutierrez, Gessamí Fisioteràpia i Osteopatia, GlobalSalut Fisioteràpia, Fisioterapia Regordosa)\nSense estar el motoret ➿gens apunt 🌀 tant per la lesio 🤕com per l’adaptacio a la doble paternitat 👯♀que hem fa anar gas a fondo 🔥des de les 6 del mati fins anar a dormir sense poder sentar-me per encaixar el tetris 📱de família, feines de casa, nenes, entrenos, feina…crec que trigo en adormir-me una mil·lèsima⏱ de segon….hem presento a veure que passa\nPer sort el #dissabte hem vaig poder llevar a les 7:30 😅jaja sessió matinera de 3k toll 🏊🏼♂amb series🔥, cursets amb la berta 👧🏼i a les 4pm m’escapo a rodar🚲 2h, a les 18h recollir la berta de la coral, anar a comprar🛒 i gas a fondo per anar dormir 😴a les 21 aixi que (gracies Txell) puc dormir 9h que hem saben a elixir de joventut\nEl primer run 🏃♂son 5km a un circuit de cros 📈📉molt ben parit, pujabaixa, tot arena 😊i que m’encanta..res d’asfalt. Arribo el 16e absolut, jo flipant😳,\ni amb una rapidíssima 🌪t1 retallo molts segons als rivals\n🔺#BICI es un circuit poligonero 🚧entretingut, amb una lleu pujada, i , com sempre, remo 🛶mes que un romano pel mediterrani.\nAmb un grupet de 6 hem toca fer tota la feina 😰perquè sinó ens caçaria un grup gran del darrere, així que m’aplico a fondo 🔥sense reservar. I amb un promig de wats mediocre😰 (280) on he pagat l’esforç del run marco el 8e millor parcial a nomes 10” del 4rt millor👏🏼\ntambe impecable, 👌🏼i surto a per totes, ja que m’he adonat que portem un veterano👴🏻 al grup i tot i no saber que vaig almenys que no hem guanyi. Aixi que entro primer a la T2 i surto a fer una volta al circuit de cros. 🌪\nOn mantinc la posició fins a 500m de meta que hem passa l’altre aguelo bastant mes jovenet i jo ja vaig fos i hem guanya per 10”\nAl final per sorpresa meva acabo el 11e absolut i segon de la categoria, per flipar, el meu primer pòdium en duatlo de carretera el 5e any de veterà. Coses de la vida\nAra creuar els dits 🤞🏼i desitjar que cada cop anem carburant mes✊🏼🔥, però sobretot que les lesions siguin historia🙏🏼, perquè quan t’has passat 5 mesos amb la merda 💩mes amunt del cap, aprens a valorar altres coses😊\nUn plaer hooooooligans 😈💜🔥poder tornar a fer-vos vibrar amb el senseistyle cronista….sou collonuts😘\nMagnifica organitzacio de @tridimension 🔝\n📸 Cesc Rubio , @dimensionclub, , Estudio 33 Fotografía\nHooligans😘 SPALL, Enforma Socks, Enzime Sabinco, BICI 3.0, Infisport, Unîca Bikes, Unión Suiza, KRONOS, Fitmaster Camats Igualada Josep Camats, Mako Mako-sport, mako, Swico, TeamSignia, BioBike_Salut, Weapontowin – Gel Muscular, @triatlogranollers,\n« ¡Nuevo canal de YouTube!\t» Finisher en la Mitja Marató de Barcelona


ENDLESS FORMS MOST BEAUTIFUL: Què cal saber sobre la Terra?\nQuè cal saber sobre la Terra?\nLa veritat és que la Geologia o, com diuen els americans, les Ciències de la Terra, semblen ser la germana pobra de la Biologia. Segur que l'heu notat al llarg dels anys que heu passat a l'institut. Mai no és tard per saber. Aquesta guia (en anglés) presenta les grans idees de la ciència de la Terra que tots els ciutadans haurien de saber. Aquest document ha estat creat per grups de treball on participen centenars de científics i educadors i ha estat objecte d'un extens període de revisió pública.\nEncara que en un format més simple, també teniu la traducció que podeu descarregar-vos ací. De fet us ajudarà molt en la comprensió dels continguts de l'assignatura de CTMA. Estic convençut quan finalitze el curs el contingut d'aquesta guia us serà molt més familiar i comprensible del que és ara.\nNo fa falta llegir-ho tot d'una.\nEtiquetes de comentaris: 2011-12, batxillerat, CTMA, educació mediambiental, recursos educatius


Dhumalapati Srinivasa Rao\nN. Nathan Grover\nChristopher Bland Jr.\nTimothy P. Hendricks\nKayden Li Chang\nAlan J. Canterbury\nConisch & Capriccio Project\nHung Chun Hsiao\nRic J. Garcia\nDevon Ashley Wade\nRenz M. Alonzo\nJessica Michelle Booker\nMaria del Carmen Arruza\nHeath Ivan Hewitt\nBrandon Thomas Rigdon-Barron\nAna Sofía Domínguez Zurutuza\nMatthew K. Lavin\nEmma Van De Weyer\nJoel Abueva Binamira\nDaniel Gamez Salcedo\nPieter Jan Kuperus\nVictor Manuel Beas\nNorun Helene Knotten\nHélène de Filippo\nMaximo Junior Gonzalez\nAbel Raymond y Sorothkin\nMassimo Palumbo Cardella\nDaffa Ulil Abshar\nAngelic Mae Diaz\nQuico el Cèlio el noi i el mut de Ferreries\nLotus Did Liu\nThomas Wigney Percyval\nYunuen Peréz Martínez\nYi Man Tse\nBenjamin Samek III\nHoward W. Cress\nÁngel Navarro Gómez\nMohammad Reza Mehrian\nJuan Jose Gaerlan\nRosario Sirio Dias\nArnold Rusty Savage\nRodrigo Gomes Girevro\nFaudel El Oirdi\nYiyue Jimmy Ji\nDan G. Dowd\nJr. Donald Stanton\nMarc P. Beaulieu\nEmma Leigh Porter\nJustiano dela Cruz\nAndrew E. Reyna\nRaymond E. Govaere Govaere\nBruce H. Chen\nAna Júlia da Cunha dos Santos\nJenny L. Gerst\nEd S. Hill\nRosette Van de Cauter\nElisabetta Caracciolo di Brienza\nFrederico Antônio Gouveia\nSusan A. Secretariat\nJens Ove Hagen\nIan G. Hoban\nMarco A. Esquivel\nPaulo J. Rebelo\nThe Sofia Bass Choir\nNicole R. Mueller\nCraig Damon Sanders\nIsa Moon Läufer\nAndrew Collins Jr.\nSirajul Islam Ripon\nJames E. Bechtold\nMarcelo David Kowalski\nKevin W. Walton\nRaymundo Jose Reyes Castillo\nPhùng Tiên Minh\nDrill Instructor Sandercock\nMarcos Raul Sotomayor\nRam B. Chetry\nJúlia Dr. Dienes\nMaría Victoria Ardura\nEric 'Rico' Hargreaves\nMariela Barraza Rodriguez\nTej Krishna Jalali\nLarimar Rivera Pensado\nSteve C Ellis\nMariel van Schravendijk\nTroy Aaron King\nEdson Salerno Jr.\nElísabet Thea Kristjánsdóttir\nMirfat Al Khaja\nMichel de Baars\nSander Hendriks Hoff\nMario Sky Vassallo\nLily Grace Mercedes Worrall\nBernard Alfreza Taylor\nJorge Flores de la Rosa\nAgustín Chapa Feliu\nHugh M. Weathers\nGuida De Carlo\nHélène de Burbure\nPeter Vincent R. Adviento\nTharupui Ganesh Swamy\nDavid Rhys Anderson\nJ.L. García Alejo\nBryan Yoong Seng Ng\nLiv Jade Thomson\nYuri K. Lee\nMehmet Cemil Curuk\nRicardo González Urra\nPrasannakumar T. Bhat\nRaul Gonzalez Nava\nWhitney Darling Edwards\nCh. Mohd. Sharif\nBryce N. Rowe\nAlan Liang Cheng\nLynne J. Berry\nTristan Noah Temmel\nBeti de Inés\nLaura Cavia Peñalva\nFrancis Allan V. Andalis\nF. Lewis Foster\nEvan J. Kelley\nPepa Martí Maqueda\nMarco Elias Ramos\nJill A. Wiltse\nAntónio Moura Santos\nRuth Nguche González\nClaudia Helena Morais\nAkiza M. Ramos\nAlexis Kate Reynolds\nThe Malcolm Parker Singers\nMichael F.S. Anderson\nMaría Elvira Norat\nMariachi Jalisco del Charro de Plata\nSara Jane Low\nMichael Sean O'Mahony\nCharles R. Renneisen\nRobert K. Valdivia\nEli Oakleaf Sapasnick\nLinda L. Love\nKeiji 'Jinn' Nishimura\nThe Tom Gilhooly Trio\nAnne Marie Cuevas del Rosario\nOrem Halevi Ishai\nWilliam William II\nCaleb H. Lawson\nLawrence J.J. Hill\nMark Burns Zig\nIslama Bin Byden\nAbby Pérez Edwin\nBenaïsa el Mestiri\nDaniela Munoz Elizondo\nBryan P. Manning\nChris Si-Ting Chan\nJan van Velthuisen\nRomulo Dex Lumawig III\nSierra Lynne Mills\nNéstor H. Ruano\nRaimunda Rico Fernández\nGuislaine Corazza le Guen\nBennett Chelsey Shuster\nMonica W. Lukasavige\nRafael Arturo Duvergé\nMiguelángel Llera González\nHugo Moura Santos\nPaloma Martín Gimeno\nWoo Ram Park\nDolly Van Den\nLídice Mier-Tonché Flores\nMalachi James Blades\nNicholas Dempsey Giberson\nAnthony M. Seganna\nTariq Al Meqbel\nMonori Zsolt Jeno\nPauline Celina Gray\nWaldemir Da Silva Lima\nNaga Kumar Vuruma\nJoséphine Grout de Beaufort\nAlexandra de Ochoa\nKamille M. Maldonado\nEmilie Ekholm Axters\nJose Ricardo Cacciari\nErik-Jan Storm van Leeuwen\nJosé 'Janem' Luciano\nJenna Elizabeth Bowers\nJ. Michael Cicilio\nMrs. Cecelia Boateng\nWalter Lee Drury Jr.\nDimitri A. Wolkogonow\nCliff Zoete de\nAnne Christine Jacobsen\nTonya San Francisco\nArielle H. Kalin\nTony Grady Martin\nJordan Ashley Cryder\nHoman Man-Kit Ho\nHeaven Leigh Matthews\nAbul Syed 'Hassan' Ehsan\nHayden Angus Moore\nSue Zhen Tan\nDr. Alice Ma\nJ. Stefanie Moore\nMichael L. DeStefano\nFernando D. Rivas\nSanne Hyun Jacobsen\nJ. Mark Lawler\nLate Indrajeet Kaka\nMark D. Pellegrino\nJohn C. Romeu\nRamazan Katili Muke\nRobert Nelson Birch III\nSusie R. Kroch\nBethany Ruth Miller\nLieutenant Commander De Burgh\nLisa Reasoner Hall\nCourtney Anne Russell\nHo Trieu Ngoc\nKristin S. Burke\nAnita Rajan Daswani\nHung Fai Mok\nInger Källgren Sawala\nMahasin H. Norman\nMaria L. Fodorova\nLeslie Ann Dorothy\nOscar Guzmán Padilla\nIsabel Christina Maria Copley\nVictor López Alvarez\nGilberto Mitsukuni Rangel\nKatie S. Dunn\nKike López Real\nRenata do Socorro\nYounis Raj Uprety\nAlexander Keith Adams\nRiccardo Stanislav Moldendini\nAbel del Tío\nDouglas Chandler Orofino\nCraig Butler Jr.\nQi Yan Chan\nToni de Bruin\nRussell 'Block' Spencer\nMaria Luz Harriague\nAlejandro Raza Pana\nFelicia de Blanken\nJürgen von Pawelsz\nVisakh B. Nenmini\nJ. Skott McGill\nAlix Van Aernam\nAnna Melissa Calubayan\nAntonio Di Bucci\nLouis L. Soter\nArlette Mirella Adriani\nJosep M. Canyameras\nHelen Hoi Shan Wong\nHerbert Q. Kendrick\nBu Idrees Mughal\nAlfred Edward Daff\nMichaela Da Silva Martins\nIrina Magdalena Baparkina Olsen\nJosé R. Ribadas\nEmir R. Lopez\nStephanie B Wright\nJose Luis Pimoulier\nTobias Johannes Hansen\nSamantha N. Di Ianni\nVincent Smiertelny II\nBas van der Vlugt\nVera Geni Borges\nJohn Michael Ebarle\nOliver Davis Moscatiello\nSan Thi Da\nDidier et Francoise Frelon\nMárcia Derraik Barbosa\nSheng Hao Ho\nTraci Harris Jenkins\nR. Allen Pierce\nThe John Carmichael Band\nAndrew Joseph Byrne\nTyler Dylan Scott\nWendy M. Roberts\nScotty 'Phoenix' Segura\nW. Fred Adlmueller\nAndres Ortisz Pinilla\nStuart John Cooke\nLee Hong Dae


The Daily Avalanche: a.\nSóc una veu que parla ara aquí, a la primera línia del text. Una veu, de moment sense nom, que pot trencar el seu anonimat quan vulgui. No cal sinó dir: em dic. I afegir-hi un mot. Amb aquest gest, arbitrari i efectiu, tot d’una la meva veu prendrà relleu i color, no encara la presència plena d’un cos tridimensional, però sí el seu esbós que aniràs dibuixant amb els teus prejudicis. Com qui aixeca el primer tel de la ceba, el nom em donarà segurament un sexe i un origen, fins i tot una edat, fins i tot una història, si tens la imaginació prou viva.\nNo, no diré encara el nom; en podria dir qualsevol i qualsevol valdria per a tu i per a mi. Tu te’n refiaries tant si dic un nom com si en dic un altre: no tinc cap motiu per mentir-te, què en trauria? De debò creus que un nom canvia alguna cosa? Potser per a tu, si ets dels que es lliuren a la lectura amb plena credulitat, un nom és un primer pont, l’inici d’una connexió entre tu i jo. Però no et conec, el teu nom és multitud, i també podries ser algú que malfia del narrador i espera el gir del guant enmig de la frase.\nDeixem-ho, doncs, només en això: sóc aquí i et parlo. Assegut en una cadira de boga de respatller vertical, sense envernissar, amb una taula rústega al davant on he posat les mans planes. Hi ha una finestra oberta al davant des de la qual veig les branques pelades del llimoner, i una clapa d’herba i el camí que passa entre els marges i els terrossos tristos de novembre. Són les cinc de la tarda i el sol ja decau a la meva esquena. L’ombra que fa la casa apaga la vista des de la finestra i fa més viu el cel de l’horitzó.\nSobre la taula, a la meva esquerra, hi ha tres llibres apilats i col·locats de manera que no puc llegir-ne els títols. Al seu costat, un pot de fang cuit on deso els estris d’escriure, un quadern quadriculat obert i un got amb un dit de vi negre. Agafo un bolígraf amb la mà dreta, sóc esquerrà, ressegueixo amb la seva punta les vetes de la taula, tres vetes que serpegen en paral·lel: tres línies negres.\nNo. Corregeixo. No hi ha cap got amb un dit de vi negre. En el seu lloc hi ha un paquet de Chester amb un encenedor vermell transparent al damunt. I un cendrer tacat de cendra, però sense restes de cigarreta. Ho estàs veient? Mira, ara m’aixeco i tanco la finestra, perquè començava a fer fresca; i potser sí que aniré a buscar un got de vi. Negre? Si dic negre, te l’imaginaràs negre, encara que jo estigui bevent vi blanc. O salfumant. No creguis tot el que et diuen els desconeguts, que no t’ho van ensenyar els teus pares?\nAra t’he fet dubtar, oi? Et preguntes fins a quin punt és cert que hi ha una taula, una cadira de boga i un llimoner. No et trenquis el cap negociant el que hi és i el que no, t’ho posaré fàcil: ni cadira ni taula, ni finestra ni res. Tot pura invenció: t’he dit una cosa, te’n podria haver dit una altra. En l’únic que no t’he mentit és en els marges, però no es tractava dels marges dels bancals sinó dels que envolten el text com si formessin una cel·la. El que anomeno la meva presó blanca. Per on em passejo fent camí de lletres sempre endavant i avall, saltant els marges dels paràgrafs per comprovar que continuo presoner.\nSí, l’única certesa de la meva veu és que podré anar clamant fins que em cansi, que ningú no em traurà d’aquí. No seràs tu qui ho faci, oi que no? No, és clar, no pots: la típica excusa del lector impotent per modificar un text. Conformat a una traducció mental del seu significat, fixada ja per sempre i sense possibilitat de redempció.\nL’última esperança que em queda, remota i poc versemblant, és la presència d’una instància més alta, una diguem-ne divinitat improbable que m’alliberi. Caldrà que superi el meu escepticisme innat per improvisar una pregària i elevar-la a un déu ignot i, qui sap, si arriba a les seves orelles, potser m’atorgui la gràcia menor d’una fugida via un hipervincle.\nClidice 30 de novembre de 2010, a les 0:13\nAllau 30 de novembre de 2010, a les 0:17\nModeració, senyoreta Clídice, som entre escèptics!\nClidice 30 de novembre de 2010, a les 0:18\nmodera ... què? hauré de parlar amb en Puigmalet que em deixi un diccionari ;P\nAllau 30 de novembre de 2010, a les 0:22\nÒscar Roig i Carrera 30 de novembre de 2010, a les 0:48\nSegur que l'assassí és el majordom.\nGLÒRIA 30 de novembre de 2010, a les 1:16\nPodries escriure només paraules a l'atzar. Si les diguèssis tu, jo els trobaria el sentit.\nUnknown 30 de novembre de 2010, a les 7:54\nPerò compte que els comentaristes també podem enganar. Ara t'he fet dubtar?\nMagnífic text, Senyor Allau.\nmatilde urbach 30 de novembre de 2010, a les 8:05\nSi no et fa res, a., t'agafo un Chester, que m'he quedat sense tabac. I obro la finestra.\nAllau 30 de novembre de 2010, a les 9:03\nSegur que sí, Òscar, segur que no.\nAllau 30 de novembre de 2010, a les 9:06\nVigila, Glòria, que sovint ni jo mateix m’entenc.\nAllau 30 de novembre de 2010, a les 9:09\nSí que m’has fet dubtar, Vida. Per un moment no sabia si eres dels comentaristes inventats o dels de debò.\nAllau 30 de novembre de 2010, a les 9:11\nFes, Matilde, però no tenen gust a res.\nMr. Aris 30 de novembre de 2010, a les 9:30\nEts l'Allau, no? o qui ets? ara em fas dubtar\nAllau 30 de novembre de 2010, a les 9:54\nAris, sóc l'Allau de tota la vida, així em van batejar.\nlolita lagarto 30 de novembre de 2010, a les 10:27\nno ho podies haver escrit millor.... eres tu però, qui parlava?\nun text de veritat, un text magnífic!\nen Girbén 30 de novembre de 2010, a les 10:32\nNo totes les allaus són violentes. D'acord que n'hi ha que fan estralls, que estronyen boscos i colguen a la gent, però jo he vist allaus dolces, que s'esllavissen pausades per acabar deixant, enmig del llenç impecable del pendís, una grafia que tant té a veure amb la gravetat com amb la lleugeresa.\nAnònim 30 de novembre de 2010, a les 10:39\nBrillant... gràcies per aquest regal d'intel·ligència.\nAllau 30 de novembre de 2010, a les 11:06\nLolita, a la pregunta “eres tu?”, puc respondre “sí, era jo”, però no veig que això deixi la situació més clara.\nAllau 30 de novembre de 2010, a les 11:09\nGirbén, és molt bo això que dius sobre les allaus o almenys a mi m’ho sembla. No sé què en pensarà el propietari de la veu de dalt.\nAllau 30 de novembre de 2010, a les 11:12\nTirant, gràcies per llegir-lo.\nWanderlust 30 de novembre de 2010, a les 11:12\nParla, parla, parla, no deixis de parlar :)\nPuigmalet 30 de novembre de 2010, a les 11:18\nDoncs jo crec que l'assassí es diu B. Logger. Fantàstic com la definició de diccionari dins d'ell mateix.\nlolita lagarto 30 de novembre de 2010, a les 11:31\ntocat i ofegat!\nAllau 30 de novembre de 2010, a les 11:34\nCalla, Wander, calla, quin cansament.\nAllau 30 de novembre de 2010, a les 11:37\nSenyor metaPuig, fantàstic o massa real?\nDavid 30 de novembre de 2010, a les 14:23\nDes que visito blogs (i fa temps) no havia llegit un text escrit amb tanta intel·ligència. T'ho dic sense cap voluntat d'afalagar gratuïtament.\nHas escrit fet una definició perfecta del que és la literatura.\nAllau 30 de novembre de 2010, a les 17:00\nGràcies, David, no tinc paraules.\npfp 30 de novembre de 2010, a les 17:44\npues yo lo veo claro, claro como el agua clara, veo la mesa y los libros apilados, el cuaderno y el boli,veo a traves de la ventana ya cerrada, las ramas peladas del limonero... a tí no te veo pero te siento en la quietud y el movimiento de tu precioso escrito.\nAllau 30 de novembre de 2010, a les 20:46\nPilar, la voz quería escapar y tú has optado por instalarte dentro del texto...\nLluís Bosch 1 de desembre de 2010, a les 23:20\nLa veritat és que aquest apunt m'ha fet pensar sobre els blogs, vès per on. D'un text enginyós en brollen una col·lecció de comentaris la majoria tan breus com exemplars d'una certa forma de llegir i de crear vincles socials. Me'l guardaré pel dia que em decideixi a fer una nova valoració d'aquesta esfera blogaire tan particular i de vegades paradoxal.\nSense desmerèixer gens el teu text, alguns comentaris indiquen que hi ha gent que no ha llegit res més que blogs en la seva curta vida.\nAllau 1 de desembre de 2010, a les 23:43\nLluís, fins i tot des de la teva fatiga respecte el medi, has de reconèixer que hi ha alguna cosa d'admirable en aquesta interacció, gairebé immediata, sempre inesperada entre autor i lector. Jo encara em sorprenc i continuo treient-ne profit.\nmarta (volar de nit) 5 de desembre de 2010, a les 20:03\nAllau, a mi em sembla que t'ho passes molt bé. I què bonica la imatge de les allaus que t'ha regalat en Girbén...\nAllau 5 de desembre de 2010, a les 20:55\nMarta, i és clar que m'ho passo bé! Si no, em dedicaria a una altra cosa.


360 Deg or 0.00? Scribusoid\nJuly 22, 2019, 01:55:24 pm\nAuthor Topic: 360 Deg or 0.00? (Read 1131 times)


13 | setembre | 2020 | Les CIÈNCIES en BLOC\nArxiu diari: 13 de setembre de 2020\nBIOLOGIA, BIOLOGIA HUMANA, CANVI CLIMÀTIC, CTMA, GESTIÓ MEDIAMBIENT, MICROBIOLOGIA, RESIDUS\nContra la incultura ambiental\n13 de setembre de 2020 MONTSERRAT SANS ARIJA\nNomés cal sortir a passejar pel camp o la platja per comprovar fins a quin punt arriba el desdeny d’aquesta gent (de la majoria de la gent, deixem les coses clares) que en el seu analfabetisme, el seu menyspreu o la seva mala llet mediambiental, arrasa amb tot recorrent a tot tipus d’excuses.\nhttps://www.eldiario.es/opinion/zona-critica/incultura-ambiental_129_6215239.html Continua la lectura de Contra la incultura ambiental →\nbiologiabiologia humanacoronavirus 2019-nCovCovid-19ecosistemaforumgestió mediambientmicrobiologiaresidus\nLa glacera Thwaites pateix un desglaç accelerat\nGairebé tan gran com l’illa de Gran Bretanya, la glacera Thwaites (Antàrtida occidental) s’està fonent a un ritme accelerat i llança milers de milions de tones de gel a l’oceà cada any, el que està elevant el nivell de la mar a tot el món .\n.El equipo de la fundación Thwaites Glacier Collaboration, formado por científicos británicos y estadounidenses, ha realizado, por primera vez, una cartografía de los profundos canales del lecho marino que se sitúan frente al glaciar y que, según se ha comprobado, provocan que el agua caliente se filtre y afecte a la parte inferior del glaciar, generando así su descomposición, de acuerdo con el estudio divulgado este miércoles.\nEl buque Nathaniel B Palmer ha mapeado más de 2.000 kilómetros cuadrados del lecho marino situado frente al glacial, lo que será fundamental para predecir las corrientes de hielo e intentar frenar el deshielo del conocido como “Glacial del Juicio Final”. Hogan, en declaraciones a la BBC, explicó que estos canales son “tan profundos y tan anchos”, que permiten que se filtre mucha más agua templada “que derrite el frente flotante de Thwaites, así como el hielo que descansa sobre el lecho marino”. Continua la lectura de La glacera Thwaites pateix un desglaç accelerat →\ncanvi climàticEmergència climàticaglacerahidrosferathwaites


Richard Kraut | LibraryThing en català\nAutor/a de The Cambridge Companion to Plato\n547 (745) 0 37,028 (3.91) 0 0\nObres de Richard Kraut\nThe Cambridge Companion to Plato (Editor) 296 exemplars\nThe Blackwell Guide to Aristotle's Nicomachean Ethics (Editor) 49 exemplars\nWhat Is Good and Why: The Ethics of Well-Being 39 exemplars\nSocrates and the State (Autor) 33 exemplars\nPlato's Republic: Critical Essays (Critical Essays on the Classics Series) (Editor) 30 exemplars\nAristotle on the Human Good 28 exemplars\nAristotle: Political Philosophy (Founders of Modern Political and Social… 26 exemplars\nAgainst Absolute Goodness (Oxford Moral Theory) 11 exemplars\nHow to Read Plato 10 exemplars\nAristotle: Politics, Books VII and VIII (Autor) 8 exemplars\nAristotle's Politics: Critical Essays (Critical Essays on the Classics) (Editor) 7 exemplars\nThe Quality of Life: Aristotle Revised 6 exemplars\nAristóteles: A Ética a Nicômaco (Explorando Grandes Obras) 1 exemplars\nPolitics I: Nature, Political Animals, and Civic Priority 1 exemplars\nPolitics I: Slavery 1 exemplars\nReturn to the Cave: Republic 519-521 1 exemplars\nTambé de Richard Kraut\nThe Oxford Handbook of Plato (Col·laborador) 39 exemplars\nA Companion to Socrates (Col·laborador) 34 exemplars\nThe Oxford Handbook of Aristotle (Col·laborador) 29 exemplars\nAristotle's Ethics: critical essays (Col·laborador) 22 exemplars\nThe Cambridge Companion to Aristotle's Politics (Col·laborador) 22 exemplars\nPlato's Laws: A Critical Guide (Col·laborador) 13 exemplars\nThe Oxford Handbook of the History of Ethics (Col·laborador) 12 exemplars\nPursuing the Good: Ethics and Metaphysics in Plato's Republic… (Col·laborador) 9 exemplars\nReason and Religion in Socratic Philosophy (Col·laborador) 5 exemplars\nPoliteia in Greek and Roman Philosophy (Col·laborador) 5 exemplars\nPlato's Euthyphro, Apology, and Crito : critical essays (Col·laborador) 3 exemplars\nOxford Studies in Ancient Philosophy: Volume XXX: Summer 2006 (v. 30) (Col·laborador) 2 exemplars\nFreedom, Reason, and the Polis: Essays in Ancient Greek Political… (Col·laborador) 2 exemplars\nExegesis and Argument: Studies in Greek Philosophy Presented to Gregory… (Col·laborador) 1 exemplars\nUMPhilosophy (16), KeyserLofwyr (9), erisdunn (7), Geedge (7), jose.pires (7), MonteJohnson (7), dscarson (7), JPourtless (6), ralphwedgwood (6), mick745 (6) — més\nRobbie1970 (3), Fauxy_Towers (1), hnn (1), The.New.Institute (1), lidaskoteina (1), GZucker (2), jose.pires (7), iroviro (2), Konkren (1), Alistair_Ian_Blyth (1)\n(%) (2) @work (2) ancient (5) ancient greek philosophy (5) ancient philosophy (48) aristotelian essentialism (2) Aristotelianism (2) Aristotle (23) assaigs (6) Cambridge Companions (9) Cambridge Companions to Philosophy (2) clàssics (20) currently-reading (3) DLR (3) Escola (2) filosofia (146) Grec (11) Greco-Roman Philosophy (7) Greek philosophy (11) Grècia (5) Grècia antiga (5) history of philosophy (13) història (5) Kraut (4) Literatura (4) Llibre electrònic (3) no ficció (13) Obra de referència (4) oxford handbooks (2) paperback (3) pdf (3) pendent de llegir (22) philosophy-handbook (3) Platonism (11) Plató (52) political philosophy (15) política (3) Socrates (13) wishlist (3) ètica (22)\nVlastos, Gregory (doctoral adviser)\nPresident, American Philosophical Association Central Division (1993-94)\nNorthwestern University faculty page (English)\nRichard Kraut (només com a autor primari)\nRichard Kraut actualment està considerat un «autor únic». Si una o més obres pertanyen a diferents autors homònims, procedeix a separar-los.\nRichard Kraut comprèn 1 nom.\nQuant a | Contacte | LibraryThing.com | Privadesa/Condicions | Ajuda/PMF | Blog | Botiga | APIs | TinyCat | Biblioteques llegades | Crítics Matiners | Coneixement comú | 164,564,446 llibres! | Barra superior: Sempre visible


Victor Price | LibraryThing en català\nAutor/a de The Other Kingdom\n15 0 601,078 (4.5) 0 0\nObres de Victor Price\nThe Other Kingdom 10 exemplars\nTwo Parts Water 2 exemplars\nMåste Achilles dö? 1 exemplars\nHvorfor skal Achilles dø 1 exemplars\nThe Death Of Achilles 1 exemplars\nlinreadsalot (1), Clabuesch (1), stel (1), abinchy (1), peralb (1), writerscentre (1), blaggonslayer (1), UltraDave (1), KevinJoseph (1), BookRunner (1), reynolds531 (1), RunnersLibrary (1), drentfro (1), KeithLGreenawalt (1)\nClabuesch (1), peralb (1), writerscentre (1), abinchy (1), blaggonslayer (1), UltraDave (1), KeithLGreenawalt (1), stel (1), drentfro (1)\nAnglaterra (1) Esports (1) Ficció (4) Reception Shelf 4 E (1) running (5) Sports & Recreation (1)\nVictor Price actualment està considerat un «autor únic». Si una o més obres pertanyen a diferents autors homònims, procedeix a separar-los.\nVictor Price comprèn 1 nom.\nQuant a | Contacte | LibraryThing.com | Privadesa/Condicions | Ajuda/PMF | Blog | Botiga | APIs | TinyCat | Biblioteques llegades | Crítics Matiners | Coneixement comú | 166,014,082 llibres! | Barra superior: Sempre visible


Va morir als 97 anys. Exèquies, avui, a 1/4 d'1 del migdia, al tanatori de Granollers.\nVa morir als 93 anys. Exèquies, avui, a 2/4 de 4 de la tarda, al tanatori de Granollers.\nVa morir als 64 anys. Incineració, avui, a les 4 de la tarda, al crematori de Granollers.\nVa morir als 45 anys. Exèquies, avui, a 1/4 de 5 de la tarda, al tanatori de Granollers.


L’Escola de l’Aigua presenta la nova convocatòria del Tour d’ Instal.lacions d’Aigua | Col·legi d'Enginyers Tècnics d'Obres Públiques de Catalunya\ndel 25 al 28 de Novembre de 2019.\nEl programa s'inicia a Barcelona i finalitza a Alacant (la tornada a Barcelona no està inclosa).\nEl Tour d'Instal·lacions d'Aigua permet durant quatre dies consecutius, 25, 26 i 27 i 28 de novembre de 2019, visitar, entre d'altres, la instal·lació més gran d'Europa per a la producció d'aigua potable de consum humà, la depuradora coberta integrada en el teixit urbà més gran del món o el centre de referència a nivell nacional i internacional en recerca i innovació vinculada a la gestió sostenible de l'aigua. A més, conegui els detalls i la implementació del projecte BiObserva, programa de seguiment de la biodiversitat en instal·lacions d'aigua.\nDurant el programa coneixeran in situ el disseny i funcionament de les instal·lacions d'aigua punteres de la mà dels seus responsables i experts tècnics, posant en relleu les característiques tècniques que fan els atractius pels seus dissenys i models de funcionament moderns, eficients i respectuosos a nivell mediambiental.\nEl viatge de 4 dies suposa, també, un punt de trobada i d'intercanvi de coneixements i bones pràctiques per als professionals del sector interessats a obtenir una visió pràctica i realista de les diferents casuístiques que afronten aquestes instal·lacions.\nData límit d'inscripcions: 18 de Novembre. Les inscripcions posteriors al 15 d'octubre, l'Escola no podrà garentir la reserva del vol als participants\nEls membres del CETOP comptaran amb una reducció directa d'un 15% en el valor del programa.


Manel Camós fotografiat al balcó de l'edifici que la delegació de la Comissió Europea a Catalunya té al Passeig de Gràcia de Barcelona. Foto: R.Radó\nAquest mes de febrer a Valors [web] reflexionem sobre com la Unió Europea està pagant els plats trencats de la crisi. Des d'aquesta publicació sempre hem mostrat el nostre europeïsme i, de fet, el coneixement amb el president Pujol, un dels nostres padrins, va sorgir arran de la nostra voluntat de dedicar un dels primers números de la revista als valors d'Europa [podeu recuperar el número aquí, titulat amb una frase profètica seva: "A Europa h ha un excés d'hedonisme"].\nPersonalment em sembla estrany com actituds que històricament Catalunya ha mantingut com a poble, com el seu desig de formar part del somniu europeu, s'han anat perdent els darrers anys per una sèrie de malentesos. En el cas de la no oficialitat de la llengua catalana a la UE, per exemple, s'atribueix la culpa a Brusel·les quan tots sabem que aquesta decisió compet al govern espanyol, que l'únic que ha de fer és declarar el català, el basc i el gallec igual d'oficials com ho és el castellà. Respecte una qüestió encara més candent, l'assumpte grec, trobo curiós com es poden arribar a targiversar les coses d'una manera tan espectacular: el país hel·lè és perfectament sobirà per prendre les decisions que vulgui, només faltaria, però Europa, en veure que es troba a prop de la fallida, li ofereix un salvavides financer perquè entén que no el pot deixar caure i, a canvi, li exigeix rigor, austeritat i ordre. La majoria de la ciutadania, però, percep l'operació com si Europa intentés subjugar Grècia. És el món al revés. La maleïda història del boc expiatori, que sempre és lluny nostre i té contorns difosos: un dia és Brusel·les, l'altre és "els mercats"... i sinó sempre queden els Estats Units, font de tot mal original. La qüestió es trobar un enemic a qui acusar, en comptes de fer l'esforç d'assumir les contradiccions del món.\nDe tot això en parla, en positiu, Manel Camós, representant de la Comissió Europea a Barcelona, vinculat al projecte europeu des de fa més de vint-i-cinc anys, en l'entrevista que li ha fet el nostre col·laborador Ramon Radó [aquí] per aquest número de febrer de Valors. "[La Unió Euroepa] (...) en sortirà més reforçada, perquè així com tenim la moneda i la unió monetària, segur que es donaran més poders al BCE per tal que sigui un autèntic banc central. No tenim una política econòmica comuna, però sortirem de la crisi, almenys els països de l’euro, amb una política econòmica i fi".\nUs recomano vivament aquest contingut, perquè, una vegada més, l'arbre sembla que no ens deixi veure el bosc i acabaran pagant justos per pecadors.


Modificació de tarifes en l'homologació de senders | Federació d'Esports de Muntanya i Escalada de la Comunitat Valenciana\nEn tots dos casos s'ha eliminat els costos fixos per a les entitats inscrites en la FEMECV i s'ha rebaixat un 50% les tarifes per a les entitats no inscrites. A més, per a senders circulars de més de 25 km o de 12,5 Km lineals (o etapes de GR®) s'assignaran dos tècnics de senders per a poder realitzar en millors condicions el seu treball.\nAquesta rebaixa incideix en la proposta de la nova vocalia i de la Junta Directiva per a millorar l'estat de les senders homologades en la nostra Comunitat i ajudar els clubs i centres excursionistes en aquesta tasca, buscant la qualitat en els recorreguts i no la quantitat de quilòmetres.\nTambé, dins del pla de millora, s'està treballant en l'adequació dels nous procediments d'homologació i en les fitxes i informes, així com en un pla de formació per a l'actualització dels tècnics de senders.\nEl document ha sigut aprovat per la Junta Directiva del 12 d'abril de 2019, i pots consultar-ho ACÍ.\nVocal de Senders i Refugis


el bloc de la jaka: Era la Mary Fitton ?\nJaka, jo també tinc aquest llibre. Bé una altra versió traduida de Salvador Oliva. És realment fascinant. Jo no estic segura a qui es refereix la dona misteriosa, però la morena podria tractar-se d'un simbolisme referit a Maria Magdalena o la deesa Osiris (negra) en el qual estaria fent referència al gran secret de l'església sobre Maria Magdalena.


El Papiol/Cal Xancó\n> Cal Xancó\nLa torre de Cal Xancó, obra de l’arquitecte modernista Josep Ros Ros, es construeix en un moment en el qual les cases residencials i els habitatges d’estiueig proliferen al Papiol. Es tracta de l’únic edifici conservat al Papiol que, documentalment, se sap que fou obra de l’arquitecte Josep Ros Ros.\nLa torre de Cal Xancó, de dos cossos en disposició perpendicular, està considerada dins l’estil del modernisme popular. En destaca, sobretot, la teulada a dues aigües.\nJosep Ros Ros fou considerat un dels arquitectes municipals més prolífics del moment. Juntament amb Salvador Valeri i Pupurull va portar a terme projectes de remodelació urbanística i d’obra nova, tots dins del marc del modernisme popular català.\nVa ser construïda per encàrrec d'Ernest Xancí, violoncel·lista i director d'orquestra, deixeble de Pau Casals, impulsor del Festival de Música del Papiol.\nData i hora de la darrera actualització d'aquest contingut: 14-03-2019 13:03