Utilitzes correctament els termes refugi i migració?\nCamp de persones refugiades Font: ACNUR\nQuan utilitzem els termes migració i refugi sovint els confonem i no els utilitzen correctament, per això cal diferenciar-los segons la seva definició i les característiques que ens indiquen diverses entitats que treballen aquest tema.\nPersona refugiada o persona migrada?\nDepèn de la situació en què es trobi la persona permetrà saber si es tracta d'una persona refugiada o bé una persona migrant.\nSegons l'Alt Comissionat de les Nacions Unides per als Refugiats (ACNUR), les persones refugiades es veuen obligades a fugir del seu país i escapar a un lloc segur i que, amb sort, van tenir temps de fer la maleta. Fugen del conflicte i la persecució i per la seva condició han de ser protegides pel dret internacional. No han de ser expulsades o retornades a situacions en què les seves vides i llibertats corren perill.\nMentre que les persones migrades són, segons afirma Amnistia Internacional, aquelles que són fora del seu país per treballar, estudiar, per violència a causa d'inestabilitat política al seu país, per violència de bandes, desastres naturals o altres circumstàncies greus. Però no són persones sol·licitants d'asil ni refugiades.\nPer tant, la diferència és que les persones migrants decideixen traslladar-se per millorar les seves vides amb relació a feina, educació, reunificació familiar o altres motius que no són a causa d'una amenaça directa de persecució o mort i continuen rebent protecció del seu govern d'origen.\nEn canvi, les persones refugiades no decideixen marxar per elecció pròpia. Es veuen obligades a emprendre una nova vida i no poden tornar al seu país.\nLa línia entre unes i altres és ambigua\nMoltes persones no encaixen en la definició legal de persona refugiada, però podria posar la seva vida en risc en cas de tornar al seu país.\nTot i que les persones migrants no són perseguides, també tenen dret a la protecció i el respecte dels seus drets fonamentals independentment de la seva condició al país a què s'han traslladat. Per tant, els governs han de protegir a totes les persones migrants en casos de violència com el racisme, la xenofòbia, l'explotació i el treball forçat.\nPerò cal tenir cura perquè és fàcil confondre persones refugiades i migrants o referir-se a les persones refugiades com una subcategoria de persones migrants. I aquest fet pot tenir conseqüències greus en la vida i la seguretat de totes aquelles persones que fugen de la persecució.\nUna qüestió de protecció internacional\nEl dret internacional protegeix els refugiats, gràcies a la Convenció sobre l'Estatut dels Refugiats de 1951 i el seu protocol de 1967, així com d'altres instruments legals.\nUn dels principis fonamentals que estableix el dret internacional és que les persones refugiades no poden ser expulsades ni retornades a situacions en què la seva vida i llibertat estiguin en perill. A més, han de tenir garantit l'accés a procediments d'asil justos i eficients, així com mesures que les ajudin a poder viure en condicions dignes i segures, i que els ajudin a trobar una solució a més llarg termini.\nMés enllà de la protecció internacional, els governs tenen el deure i l'obligació de protegir totes les persones migrants, que no poden ser detingudes ni obligades a tornar al seu país sense un motiu legítim.\nQuasi 80 milions de persones desplaçades forçosament al món\nSegons dades d'ACNUR de juny de 2020, a finals de 2019 hi havia un total de 79,5 milions de persones desplaçades forçosament, més de la meitat menors d'edat. D'aquestes, 26 milions eren persones refugiades, 45,7 persones desplaçades internes, 4,2 sol·licitants d'asil i 3,6 persones veneçolanes desplaçades a l'estranger. Això suposa un 1% de la població mundial.\nD'elles, un 32% són homes de 18 a 59 anys i un 26% són dones. El 68% de les persones fugen de 5 països: Síria, Veneçuela, Afganistan, Sudan del Sud i Myanmar.\nUn 73% de persones desplaçades viuen en països veïns al seu país d'origen com Turquia, Colòmbia, Pakistan, Uganda i Alemanya.\nA finals del 2019 van haver-hi 5,6 milions de persones retornades i 4,2 milions de persones apàtrides, a les que se les ha negat una nacionalitat i accés a drets bàsics com salut, educació, feina o llibertat de moviment.\nEl camp de persones refugiades més gran del món és Kutupalong, que es troba a Bangladesh en el que viuen més de 600.000 persones.\npersones refugiades, Dia Mundial de les Persones Refugiades, migracions, drets humans i desigualtat, processos de pau


Sánchez acusa Casado de “deslleialtat” i de pretendre utilitzar “qualsevol calamitat per derrocar el govern” | ACN | madrid | Política | El Punt Avui\nSánchez acusa Casado de “deslleialtat” i de pretendre utilitzar “qualsevol calamitat per derrocar el govern” Sánchez acusa Casado de “deslleialtat” i de pretendre utilitzar “qualsevol calamitat per derrocar el govern” Sánchez acusa Casado de “deslleialtat” i de pretendre utilitzar “qualsevol calamitat per derrocar el govern” Sánchez acusa Casado de “deslleialtat” i de pretendre utilitzar “qualsevol calamitat per derrocar el govern” + Sánchez acusa Casado de “deslleialtat” i de pretendre utilitzar “qualsevol calamitat per derrocar el govern” E-mail\nmadrid - 19 maig 2021 10.01 h\nEl govern espanyol assegura que ja s’han deportat 5.600 persones de Ceuta\nLa Creu Roja atén aquesta matinada un migrant amb signes d’hipotèrmia després d’entrar a Ceuta nedant per la platja del Tarajal EFE.\nSánchez acusa Casado de “deslleialtat” i de pretendre utilitzar “qualsevol calamitat per derrocar el govern” Sánchez acusa Casado de “deslleialtat” i de pretendre utilitzar “qualsevol calamitat per derrocar el govern” Sánchez acusa Casado de “deslleialtat” i de pretendre utilitzar “qualsevol calamitat per derrocar el govern” Sánchez acusa Casado de “deslleialtat” i de pretendre utilitzar “qualsevol calamitat per derrocar el govern” Sánchez acusa Casado de “deslleialtat” i de pretendre utilitzar “qualsevol calamitat per derrocar el govern” E-mail\nEl president del govern espanyol, Pedro Sánchez, ha acusat aquest dimarts de “deslleialtat” amb l’Estat el líder del PP, Pablo Casado, durant la sessió de control al Congrés dels Diputats. “Només té un únic objectiu: utilitzar qualsevol calamitat com la pandèmia o una crisi amb Marroc per derrocar el govern, i no ho aconseguirà”, ha sentenciat Sánchez davant una pregunta del líder de l’oposició sobre la crisi a Ceuta. Sánchez ha retret a Casado que ofereixi en privat la seva cooperació i després critiqui la seva gestió en públic. La vicepresidenta del govern espanyol, Carmen Calvo, ha anat en la mateixa línia minuts després, quan ha acusat el PP d’estar “en contra del seu país” per motius partidistes.\nSánchez ha respost amb contundència una pregunta de Casado que sobre el paper havia de gravitar sobre l’absència de pla B del govern espanyol per plantar cara a la pandèmia, però que el líder dels populars ha desviat cap a la situació a Ceuta.\nCasado ha insistit a verbalitzar el seu “suport” al govern espanyol, però ha aprofitat per retreure-li també els “errors” diplomàtics i, de retruc, les seves aliances amb “els radicals de Podem” i els independentistes.\n“No pot donar suport a l’Exèrcit mentre els seus socis de Bildu demanen treure’l de Ceuta, ni defensar la integritat nacional a Melilla mentre negocia l’autodeterminació de Catalunya amb els seus socis d’Esquerra, ni vendre fum per al 2050 quan és incapaç de resoldre aquest desastre al 2021”, ha dit Casado.\nSegons el líder del PP, Sánchez “ha demostrat que el govern li queda clar”. “Sigui humil i deixi’s ajudar”, ha dit, “perquè hi ha més lleialtat en aquesta oposició que al Consell de Ministres, perquè per a nosaltres l’únic que importa és Espanya”.\nEn la rèplica el president espanyol ha acusat Casado de “deslleial”. “Sempre passa el mateix amb vostès: utilitzen qualsevol calamitat, la més gran de la Història durant els últims 100 anys per la pandèmia o una crisi inèdita com la de Marroc per provar de derrocar el govern d’Espanya i no ho aconseguiran”.\nSegons Sánchez, “el problema de la democràcia espanyola és que estem patint una oposició que no només és deslleial amb el govern d’Espanya, sinó amb els interessos generals de l’Estat i per tant de la ciutadania espanyola”.\nSánchez també ha apuntat –en resposta a una pregunta de la líder de Cs, Inés Arrimadas- que les forces de seguretat ja han retornat a Marroc 4.800 de les 8.000 persones que van entrar il·legalment a Ceuta fa dos dies. En aquest context ha destacat la tasca de les policies, l’Exèrcit i les ONG.\nAquest dimecres al migdia, el govern espanyol ha actualitzat les xifres de retornats, assegurant que fins a la 13h són 5.600 les persones que van entrar a Ceuta i que han estat retornats al Marroc.


Les PAH alerten que creixen els desnonaments de llogaters | icag.cat\nLes PAH alerten que creixen els desnonaments de llogaters /\nLes PAH alerten que creixen els desnonaments de llogaters\nL’any passat van suposar la meitat dels 1.930 desnonaments registrats a les comarques gironines\nAmb els desnonaments hipotecaris en suspens fins que el Tribunal de Justícia de la UE (TJUE) no respongui al Tribunal Suprem sobre les clàusules de venciment anticipat, la principal preocupació avui de les Plataformes d’Afectats per la Hipoteca de Girona són els desnonaments de llogaters i de persones que han ocupat habitatges. Les PAH gironines afirmen que la majoria dels desnonaments ara són de llogaters que no poden pagar, i alerten que en els pròxims mesos augmentaran.\n“Que els desnonaments hipotecaris estiguin controlats de moment és un respir, tot i que no sabem què passarà després. Però s’està gestant una altra bombolla, la dels lloguers”, diu Maria Garrido, de la PAH Gironès. “Els lloguers estan pujant, molta gent no pot pagar les quotes i a Olot no hi ha habitatge social per poder-los oferir una solució -afegeix Jordi Garcia, de la PAH Garrotxa-. Això comporta amuntegament i gent malvivint. Els Serveis Socials han detectat 60 infrahabitatges”. “El problema muta però s’ha de defensar el dret a l’habitatge de les persones”, diu Emma Torres, de la PAH de Blanes.\nEn culpen les administracions\nJustament a Blanes aquesta setmana s’ha reunit la taula per l’habitatge, davant l’augment de desnonaments per ocupacions. “En les execucions hipotecàries els bancs encara miren de donar una solució, però en els casos d’ocupacions no volen negociar i els Serveis Socials no tenen pisos per oferir”, explica Torres. “Gran part de la culpa és de les administracions. Com que no van multar els bancs per pressionar-los, ara tenim un problema gros. Hi ha màfies que cobren uns 500 euros per obrir la porta d’un pis buit i això està generant problemes de convivència”, afegeix. Torres també diu que han detectat alguns casos de persones que ocupen pisos sense tenir una situació d’emergència habitacional. “Són pocs, però aquesta gent està embrutant el moviment”, lamenta.\n“A Olot hi ha més de 1.300 habitatges buits, gairebé 700 pertanyen a entitats bancàries i porten més de dos anys tancats. Creiem que no hi ha voluntat política de plantar cara als bancs”, diu Garcia. En aquesta crítica hi coincideixen totes les PAH, que pensen que les administracions no pressionen prou.\n“Hi va haver una esperança amb la llei 24/2015 del Parlament, contra l’emergència habitacional. Era completament necessària, però els poders fàctics de l’Estat estan a favor dels bancs”, diu Juan de Fortuny, de la PAH de Figueres. “Per a molts jutges i advocats, un desnonament és just”, opina De Fortuny. “Els advocats d’ofici no hi posen gaire interès i a moltes persones els diuen que tornin les claus”, assegura Garrido.\nA Sant Feliu de Guíxols hi ha actualment 65 habitatges de lloguer social gestionats per l’Ajuntament. Són insuficients, ja que en casos d’emergència diverses vegades s’ha hagut d’allotjar famílies en hostals de la població. Per cobrir aquest buit, el consistori ha arribat a un acord amb la Generalitat per utilitzar un dels hotels que formen part del llegat intestat dels germans Joan i Francisco Anlló, l’antic Hotel Mediterráneo, per fer-hi habitatges per a emergències i en règim de lloguer social.\nGairebé dos mil desnonaments\nSegons dades del Consell General del Poder Judicial, l’any passat els jutjats de la demarcació de Girona van executar 1.930 desnonaments, 1.019 dels quals per impagaments de lloguer, i gairebé 850 famílies van perdre l’habitatge perquè no podien pagar la hipoteca. La xifra és lleugerament superior a la del 2015 (1.911) i evidencia que la sagnia dels desnonaments està lluny de reduir-se.\n“A Figueres n’hi ha molts i la majoria són de gent que no ve a la PAH”, assegura De Fortuny. “A molta gent li deu fer vergonya admetre que està en una situació tan delicada i després també hi ha el fet que no tothom està disposat a lluitar. Si la PAH fos una mena de gestoria on portes el teu problema i te’n vas, segurament vindria més gent, però la PAH és una plataforma de lluita”, afegeix De Fortuny.\nMoviments socials més enllà\nAl marge de les PAH oficials hi ha altres moviments pel dret a l’habitatge i que no estan d’acord amb la dació en pagament perquè entenen que l’objectiu no ha de ser només l’habitatge. Un d’ells és la PAH Girona-Salt, que té com a portaveu Marta Afuera, fins al 2014 la cara més visible de la PAH Girona. “Pensem que la dació només agreuja la situació -diu-. I si la gent passa gana no pot anar a accions”. “Han passat molts anys i hi ha casos en què la situació de denigració a què s’ha abocat algunes persones fa que hi hagi un panorama molt complicat”. Afuera també alerta que els lloguers socials que van fer molts bancs comencen a vèncer i que, com que hi ha societats disposades a comprar aquests edificis, els volen lliures de llogaters. “Preveiem que augmentaran aquest tipus de desnonaments”. “Jo tinc l’esperança que s’acabin imposant els criteris europeus amb el tema de l’habitatge”, conclou De Fortuny.\nEl bloc de Salt està destinat a habitatge social des de l’octubre\nL’edifici del carrer Doctor Castany 91-93 de Salt, que es va convertir en un emblema de la lluita de la PAH, està destinat al lloguer social des de finals d’octubre de l’any passat. Vint-i-sis dels trenta habitatges es van sortejar entre les més de 300 sol·licituds, dos s’han destinat a situacions d’emergència habitacional i els altres dos s’han cedit a una entitat del tercer sector. “Ha sigut una batalla llarga per aconseguir-ne la cessió. La Sareb no volia cedir l’edifici si abans no es desallotjava, per assegurar-se que aniria a lloguer social. I també va caldre fer obres d’adequació”, explica Ferran Burch, regidor d’Habitatge de l’Ajuntament de Salt. Els preus dels lloguers oscil·len entre els 215 i els 240 euros. La cessió és per sis anys. “Llavors ja es veurà. No auguro que la situació de l’habitatge se solucioni a Salt en quatre anys”, afegeix Burch.


El cor és un caçador solitari de Carson McCullers - Llibres i més\nEl cor és un caçador solitari de Carson McCullers\nCarson McCullers (1917-1967) va ser una escriptora precoç amb una vida marcada per la malaltia: de ben jove va començar a patir diversos atacs fins que, quan tenia trenta-un anys, va quedar paralítica del costat esquerre. Revelació literària als vint-i-tres anys gràcies a la seva primera novel·la, El cor és un caçador solitari (portada al cinema per Robert Ellis el 1968), Carson McCullers va escriure, a més, altres tres novel·les, entre les que destaca Reflexos en un ull daurat (portada al cinema per John Huston el 1967), un recull de contes, alguns articles i una autobiografia inacabada.\nEl cor és un caçador solitari, 1940, va ser la primera novel·la publicada per Carson i la va convertir en tota una nena prodigi de les lletres nord-americanes. Saludada amb entusiasme per la crítica, en les seves pàgines es tracta l’existència de diversos habitants d’un petit poble. Així s’entrecreuen les històries de Copeland, un metge interessat a conscienciar als negres; Biff, l’amo de la drogueria; Mick, una adolescent apassionada de la música els somnis de la qual l’evadeixen de la misèria de la seva llar; Blount, un foraster alcohòlic; el sordmut John Singer, interlocutor ideal… Cadascun a la seva manera, tots ells amenacen amb una ruïna imminent, alhora que composen una àmplia panoràmica a través dels diferents matisos de la solitud.\nPublicada per primera vegada en català el 1965, és una de les novel·les més remarcables de la literatura nord-americana. L’autora hi descriu l’aïllament espiritual i la recerca difícil de l’amor. Les notacions sudistes confirmen els caràcters d’aquest imaginari torturat, per al qual injustícies i misèria moral s’alien en la constatació de la solitud humana.\nAquí podeu veure l’extracte d’un documental realitzat per Dan Griffin que fa un ràpid repàs a la seva trajectòria:\nPodeu descarregar-vos la fitxa clicant en el següent enllaç: El cor és un caçador solitari de Carson McCullers\nEl Club de Lectura d’Adults de la Biblioteca Armand Cardona comentarem aquest llibre el dissabte 30 de maig a les 17:30h. Esteu convidats a participar-hi!\nCarson McCullers (pàgina oficial)\nEntrevista amb Richard Wright\nPoema que li va dedicar Charles Bukowski\nUn perfecte equilibri, de Rohinton Mistry\nNo arriba la mort, de Maria Rosa Nogué


El conflicte rugby XIII vs XV a Catalunya nord i l’Estat francès. L’origen | AVANT\n← Brutal tangana a Tiblisi (Geòrgia)\nBarça de rugby. Segon partit, primera derrota (10-13) →\nPosted on 29 Octubre 2013\tby Penya AVANT\nL’altre dia en Germà Capdevila feia un article a El 9 esportiu on parlava de la celebració del Campionat del món de rugby XIII. I en va fer recordar tota una informació que havia recopilat sobre el conflicte XIII vs XV i em vaig posar mans al teclat per fer aquest post.\nEl rugby lliga o rugby XIII ha estat desconegut fins èpoques recents al sud dels Pirineus. No així a la Catalunya Nord. Allà s’ha practicat des de la dècada dels trenta del segle passat. De fet és el bressol del XIII a l’estat francès ja què el seu introductor va ser un esportista d’Illa de Tet, Jean Galia, fins llavors jugador de XV.\nDel nord sempre m’ha sobtat l’ambient hostil que es copsa dels quinzistes vers el rugby lliga. Fins i tot malaltís i origen d’algunes anècdotes viscudes en primera persona que, si et són explicades per altri, costen de creure. Accentuades, sobretot, quan vaig conèixer i xerrar amb gent del tretze. Aleshores algun unionista en va posar creu i ratlla. Uns autèntics rugbymen i entenedors dels valors de l’esport. En fi, ja s’ho faran. Aquesta animadversió, molt menys intensa i amb ganes de liquidar-la, també es trobava de tornada. Els crítics acostumen a ser gent entrada en edat. Sembla que els joves estan deixant de banda tantes punyetes. Esperem que així sigui.\nJa que hi era, vaig voler esbrinar el motiu d’aquesta desavinença. No va ser difícil. Preguntant i amb els mitjans que tenim avui dia, vaig poder trobar prou informació. El que més m’ha sorprès és que, malgrat que els més bel•ligerants són els partidaris del Union en contra del League, aquests són els que tenen més raons de queixa.\nPer saber una mica més del XIII i el seu origen, podeu anar al post d’aquest blog del 4 de juliol de 2011 on parlava del club punter del tretze català, els Dragons Catalans i s’apunta el desamor entre els dos codis a Catalunya nord i estat francès, història que avui ampliem.\nA la dècada dels trenta del segle passat el XV a França no passava pel seu millor moment degut, en bona part, a la seva expulsió del Cinc Nacions (vegeu post del 14 de febrer de 2011). L’aparició del XIII va ser vista com una competència que encara el podia enfonsar més.\nCom va aterrar el XIII a l’estat francès? Com ja hem avançat l’introductor va ser en Jean Galia, un jugador internacional de XV –va formar part del XV del Gall que va guanyar per primer cop a la formació d’Anglaterra, 3-0, el 2 d’abril de 1927 a l’Stade Yves-du-Manoir a Colombes-, després d’haver estat convidat pels tretzistes anglesos a conèixer aquest esport. Al tornar va començar a treballar per estendre’l i organitzar el primer partit internacional de league en terres gal•les, un Austràlia vs Anglaterra (63-13) que va tenir lloc a París el 31 de desembre de 1933.\nJuntament amb altres setze jugadors, tots d’Union, va anar a jugar alguns partits a la Gran Bretanya.\nEl 6 d’abril de 1934 es funda la Lliga francesa de rugby XIII i al cap de nou dies es juga el primer partit oficial de França, concretament a l’estadi-velòdrom Buffalo. El contrari, no podia ser un altre que Anglaterra que, com no podia ser d’una altra manera donada la inexperiència dels gals, guanya per 21 a 32. Ara bé, va suposar un abans i un després.\nSense temps morts i professionalitzat, varen ser molts els jugadors de XV que van canviar de bàndol. Entre d’ells alguns de destacats com Robert Samatan, Jean Dauger, Max Rousié i Jean Duhau.\nLògicament, els del XV van intentar posar bastons a les rodes per evitar que el XIII anés cap amunt.\nObtenen del Consell Nacional d’Esports, en el mes de maig de 1934, una resolució que reordena totes les disciplines esportives. Totes menys una, el XIII, que ha d’esperar fins el gener del 1938 per veure el seu reconeixement. Durant aquests anys, això implicava que un esportista que hagués jugat a XIII no podia fer-ho a cap altre esport. Absolutament discriminatori.\nPerò ni així. A l’any 1939 el rugby lliga era molt popular, amb 225 clubs. Cert que el XV en tenia 471, però és que quinze anys abans n’hi havia 891. És a dir, el XV anava cap avall, més després d’haver estat expulsat del V Nacions.\nEl 3 de setembre de 1939, França i el Regne Unit declaren la guerra a l’Alemanya nacional-socialista. Al maig de 1940, els alemanys llencen una ofensiva en terres gal•les i el 17 de juny França, per boca del Mariscal Petain, demana l’armistici. El citat militar assumeix tots els poders a la zona no ocupada, però formant un govern col•laborador dels nazis. De rebot una victòria pel XV, com ara veurem.\nEl Mariscal Petain, promou la Revolució Nacional i vols reinstaurar uns valors d’ardors físics al poble. Ho encomana a Jean Borotra, ex jugador de l’Aviron Bayonnais.\nDit i fet, Borotra es posa al capdavant d’un Comissariat general per l’educació i els esports sota l’empara del Ministeri per la Família, dirigit per un amic seu, el també basc Jean Ybarnégaray i molt proper al president del Bayona, Georges Darhan. Per encara trobar més quinzistes, Serge Huard, que havia jugat al Racing de París, va substituir a Ybarnégaray al Ministeri.\nPerò n’hi ha més. El director d’esports és en Joseph (Jep) Pascot, un antic coronel català que havia jugat de mig obertura a la USAP. Per acabar-ho d’adobar, un altre jugador de XV, André Dassary va gravar la cançó oficial del règim: Maréchal, nous voilà.\nEl règim de Petain, també conegut com el de Vichy, per ser la població on es va ubicar la seu del nou govern, volia purificar l’esport del professionalisme.\nA l’agost del 1940, Borotra va demanar a una comissió de presidents de les grans federacions esportives que busquessin una solució al debat entre amateurisme i professionalisme i va encarregar a Jules Rimet, president de la de futbol, la desaparició del professionalisme. No cal dir que l’encàrrec es va complir.\nCinc federacions estaven afectades pel professionalisme. Futbol, boxa, ciclisme, pilota basca i el rugby XIII. A les quatre primeres se’ls hi va donar un termini de tres anys per eliminar-lo. La de rugby XIII no va tenir l’opció. Es va ordenar que els clubs deixessin de pagar de manera immediata els jugadors. La mesura va afectar als grans clubs que, com tenien professionals, donaven espectacle, però s’ha de dir que la majoria dels jugadors no cobraven.\nL’1 de setembre de 1940, el congrés de la Lliga francesa de rugby XIII vota retornar a l’amateurisme. Però amb això no n’hi va haver prou.\nBorotra va demanar a la Federació de XV un inventari de l’estat del rugby. Aquesta va encarregar-ho al doctor Paul Voivenel, que era fundador del Stade Toulousain, president del comité dels Pirineus i president honorari de la Federació Francesa de Rugby. Per cert, aquest psiquiatre va escriure un llibre titulat Mon beau rugby al 1942. Una posterior reedició, al 1962, va treure tota referència al període de Vichy. La del 1942 és una peça de tot col•leccionista que estimi el rugby.\nA les conclusions de l’informe, Paul Voivenel preconitza la unió dels dos rugby. Segons ell, el XV es va contaminar pel XIII als anys 30 on la crisi el va dur a perdre el seu caràcter i portar-lo a la pitjor de les situacions de la seva història. I el XIII havia estat aliat a la desfeta. La Revolució nacional i el règim de Vichy volien restablir la situació.\nEl citat informe és lliurat a les autoritats el 18 de setembre de 1940. Una setmana després, el Comissariat general dirigit per Borotra i Pascot conclouen que els dos rugby s’han d’unificar, però sota el comandament del XV. En aquest sentit, el 17 d’octubre de 1940, a l’Ajuntament de Toulouse, l’alcalde, André Haon, ex president del Stade, que tenia d’adjunt, Albert Ginesty, també ex president de l’entitat i president de la Federació Francesa de Rugby, es reuneixen amb Jep Pascot, Paul Voivonel i Marcel Laborde, el patró de la Lliga francesa de rugby XIII.\nEl resultat era el d’esperar. La Federació Francesa de Rugby esdevé l’única federació de rugby a França. El diari l’Auto, avui l’Equipe, titula: el rugby a XIII és mort. Tots els clubs jugaran a XV. Intentant negar l’evident, Marcel Laborde va dir que es tractava d’una resituació, però no una negació de l’existència del XIII. Va acceptar la vicepresidència de la FFR i algunes promeses com les que els juniors tretzistes podrien seguir jugant a XIII dins dels clubs de XV.\nCom tot era una enganyifa i el XIII havia passat a l’ostracisme, va plegar del càrrec de la FFR.\nNo obstant, va haver-hi intents d’organitzar-se al país. Un dels dirigents del XIII, el doctor Georges Dejeant, intenta arribar a un acord amb Borotra. Tot inútil. El XIII és exclòs de la carta de l’esport francès en un decret signat per Petain el 19 de desembre de 1941. Era la mort del XIII.\nTots els béns del XIII són confiscats. La seva seu social situada al carrer Drouot de París i les instal•lacions dels clubs. Es fa difícil quantificar-ho, però segur que milions de francs (la moneda francesa) d’aquella època.\nEl XV, lliure del competidor, reprèn el seu desenvolupament durant l’ocupació. El campionat se celebra un a la zona lliure (Vichy) i un altre a l’ocupada. Els guanyadors s’enfrontaven a partit únic. Al 1943, va ser l’equip de Bayona el campió enfront de l’Agen.\nEl XIII ja no existeix, encara que, de tant en tant, es juga algun partit. Alguns dels seus jugadors entren a la Resistència creant la seva pròpia xarxa: esport. Això no vol dir pas que no hi haguessin jugadors de XV lluitant contra el nazisme. Bon exemple n’és Gilbert Brutus, torturat fins la mort per la Gestapo, o el que va arribar a ser polític gaullista, Jacques Chaban-Delmas.\nFinalitzada la Guerra i l’ocupació, l’esport va restar al marge de depuracions. Hi havia massa feina en altres àmbits.\nEl XIII rellança el seu Campionat al novembre de 1944. Un cop l’Alliberament, esperen obtenir un altre cop el reconeixement oficial. Van fer molts esforços, sobretot per part de Paul Barrière, antic quinzista passat al XIII, per aconseguir el vot de tres federacions que eren els necessaris per tenir un lloc al Consell nacional dels esports i, en conseqüència, una existència oficial. I això va tenir lloc al novembre de 1946.\nPerò aquí també se’ls van rifar. El president del Consell era, a la vegada, el president de la FFR. Es va reconèixer als del XIII a seure al Consell nacional i de jugar al seu esport, però amb la denominació de joc a XIII i no rugby a XIII. En efecte, segons l’Ordre d’Alger de 7 d’octubre de 1943, les associacions suprimides pel Govern de Vichy podien recuperar els seus béns a l’Alliberament.\nPer lògica el XIII havia de recuperar els seus béns confiscats. Però abans de la Guerra l’Associació era de Rugby XIII, no del Joc a XIII. Se’ls hi diu que no són la mateixa associació i que no els hi és d’aplicació l’Ordre de 7 d’octubre de 1943. És a dir, se’ls hi nega a recuperar els seus béns que en molts cops van anar a parar a clubs de XV. Veure per creure.\nPerò no tot acaba aquí. El XIII va renéixer cap els anys 50, recordats per un cèlebre viatge victoriós de l’equip de França a les antípodes, a casa la totpoderosa Austràlia i a Nova Zelanda. De vint-i-set partits en van guanyar vint-i-tres. Van ser considerats oficiosament Campions del Món. Un català, Puig-Aubert va ser considerat el campió dels campions.\nEl XIII francès va continuar la seva bona marxa fins les acaballes dels 60, però circumscrit al denominat territori càtar.\nAl 1985, Jacques Solpesa, president de la Sorbona, esdevé president de la Federació del joc a XIII i va presentar una demanda judicial per ser reconegut com rugby a XIII. El president de la FFR, Albert Ferrasse, que també era president de la FIRA als anys noranta quan la Federació Catalana va estar a punt de ser reconeguda com a fundadora fins que el susdit senyor es va cagar a les calces davant les pressions polítiques, va posar el crit al cel. Més encara en el Congrés de la FFR de juliol de 1985 que, curiosament, va tenir lloc a Vichy.\nFinalment, la Cort de Cassació, el 4 de juny de 1993, va donar la raó als tretzistes podent utilitzar el nom de Rugby a XIII. Però els seus béns no han estat mai retornats, igual que els seus arxius que es donen per desapareguts.\nIronies de la vida, l’ovalada de la final de la Copa del Món de Rugby Union de 1999, disputada a Cardiff, entre França i Austràlia, va ser ofert al petit Museu de Capoulet-et-Junac, a Ariège. El Museu està dedicat a Paul Voivenel, el qui va fer l’informe que va dur a la liquidació del rugby XIII a l’època de Petain.\n3 respostes a El conflicte rugby XIII vs XV a Catalunya nord i l’Estat francès. L’origen\n30 Octubre 2013 a les 9:37 AM\nGenial article, moltes felicitats.\nxac0001 ha dit:\n30 Octubre 2013 a les 1:20 PM\nTot un afalag venint d’un crack com tu. Moltes gràcies! Aquest serveix per allò que tenim pendent?\n31 Octubre 2013 a les 12:38 PM\nJa ho saps. Hehehe


ARA MATEIX: feina feta\nDinar familiar acomplert.\nSempre penso que això d'estar mig malalta segons quins dies, és cosa del subconscient. En diades com aquesta, sempre miro la cadira del papa, que avui ha ocupat...ningú. Ens ho fem venir bé, per repartir el seu cap de taula entre dos, en una banda el meu oncle, i a l'altra la meva mare. Jo, però, miro i veig el buit. Com no pot ser d'una altra manera. El veig menjant i fent el paper, que ell no era gaire de celebracions grosses i solia buscar brega. Sé que m'hi assemblo, què hi farem!\nFinalment, tot bé. Vaja, tot tot, no. Com que no estic gaire fina, badant m'he fet una bona esquitxada amb l'oli, saps allò quan els calamars exploten? Doncs això... Només em fot que demà tornem a treballar, tots, i de descans poc...I si m'agafo un dia de descans? Un xic injust, dos dies mig al llit i ... Res, que els nens m'esperen! A la lluita! S'acosta el final!\nau...a dormir que els nens t'esperen...i si demà no t'hi veus amb cor...t'esperaran demà passat o l'altre.\nCuida't, dona guerrera-pacífica!\nSaps que quan vas parlar dels calamars a la romana, en grans quantitats el primer que em va venir al cap, és la quantitat d'esquitxos que fan? Sí que ho sé que exploten... m'ha passat un munt de cops. Que te milloris de tot i de tot.


Nines de feltre i ninots articulats "Mar Álvarez Abella". Presentació xerrades i ponents de les V jornades Eco-Mama - Ecomama\nNines de feltre i ninots articulats «Mar Álvarez Abella». Presentació xerrades i ponents de les V jornades Eco-Mama\nI com ja saveu la Mar sempre aporta el punt creatiu a les jornades aquest cop s'atraveix amb una nova proposta “Nines de feltre i ninots articulats” Aquesta activitat tindrà un cost de 2€ en concepte de material i els infants participants hauran d'estar acompanyats d'un adult.\n“Nines de feltre i ninots articulats”\na càrrec de Mar Álvarez Abella de “Creando mares Art Compartit“\nTaller de Nines de feltre i ninots articulats, amb material variat i moooolta imaginació.\nAportació d’2€ pel material. Serà necessari la supervisió d’un adult per infant.\nPresentació del/la ponent o ponents:\nMar Álvarez Abella, Llicenciada en Història, Gestora Cultural, formada en Artteràpia i creativa. Arran de la meva maternitat (dues nenes de 6 i 3 anys) l’expressió artística va agafar molta més força, ja que em permetia compaginar diferents aspectes del meu dia a dia; tot alliberant l’anhel personal.\nAmb Creando Mares vaig explorar nous camins… altres mars… motivadors i enriquidors, com l’aquarel·la, els tatuatges temporals, el pirogravat, la pintura mural, l’artesania, la il·lustració, el món digital… i com no, el maquillatge facial i corporal de fantasia i d’efectes especials. La millor manera de fusionar maternitat i art va ser doncs amb el bellypaint (específic per a embarassadesmb “Creando Mares” vaig explorar nous camins …altres mars… ).\nAmb Creando Mares segueixo a prop d’aquesta etapa tan esplèndida, vivint i gaudint l’art temporal compartit.\nEn aquesta edició de les Jornades d’Eco-Mama, a part d’aquesta proposta, toca un nou mar per a explorar: el de les nines de feltre i els ninots articulats.\nMar Álvarez Abella\nFacebook: Mar Creacions. Art Compartit\nAmb la col·laboració especial de Vessana:\n© 2019 Ecomama


Veja mais: using delphi command asp project, inventory using delphi, copyfile progress actual size file using delphi, website using delphi, set permision regedit using delphi, starting service using delphi vista, voip using delphi, block tcp port using delphi code, inventory app developed using delphi, dhcp server using delphi, develop applications using delphi, find dhcp server using delphi, burn hex file 8051 using delphi, programlockerase 8051 using delphi, software companies using delphi, hardware projects using delphi, converting video using delphi, etl using delphi, upload files using delphi\n( 14 comentários ) Sanger, United States\nID do Projeto: #20399096\nunfortunately only with code. procedure [login to view URL](Sender: TObject; const Canvas: TCanvas; const Column: TColumn; const Bounds: TRectF; const Row: Integer; const Value: TValue; const State: TGridDrawSt Mais\nhi as one of easy way you can create own TMyStringColumn = class(TStringColumn) and override BeforeDrawing method. --- I see your message but can't answer I don't know why :( "Unfortunately, you are not allowed to send Mais\nhello there im delphi software developer , i used to deal with delphi since version 7 till the latest 10.3.1 RIO , i used to work with both VCL and FMX platforms , targetting windows,mac,iOS and Android too , changing Mais\nHi, High talented Wordpress , Mobile and Web expert is here! I have read your proposal very carefully and I have come to learn that this job is very suitable for me. I have 7+ years of experience for Mobile app and Web Mais\nDelphi developer for Dental software / EHR / Healthcare Solutions ($8-15 USD / hora)


Un Sant Joan 2020 sense revetlles en locals públics ni accessos a la platja per la Covid-19\nPer a preservar les mesures que cal adoptar en la desescalada sanitària, l’Ajuntament de Castelldefels demana a la població que vulgui celebrar la revetlla que eviti les aglomeracions, tant en espais privats com públics, com ara la platja, tradicionalment molt visitada aquella nit del solstici d’estiu\nLa nit del 23 de juny vinent, dos-cents agents de Policia Local, Mossos d’Esquadra i seguretat privada, als quals se sumaran efectius de Protecció Civil, desplegaran un operatiu que vetllarà perquè es respectin les normes seguretat sanitària.\n“Fem una crida a la responsabilitat i al civisme perquè la ciutadania continuï respectant les mesures de prevenció, especialment en una data tan assenyalada com la revetlla de Sant Joan”. Així s’expressa l’alcaldessa de Castelldefels, Maria Miranda, que apel·la a la responsabilitat de la població perquè “eviti aglomeracions i gaudeixi d’una revetlla cívica i familiar”.\nEl dispositiu de Sant Joan 2020 serà similar al que es desplega any rere any amb motiu de la revetlla. Donada la situació actual, derivada de la Covid-19, el que canvia són “les limitacions i prohibicions que s’imposaran per a fer complir les mesures decretades per l’Estat”, argumenta el regidor de Governació, Jordi Planell. Es tracta de mesures que posaran “especial èmfasi en el control d’aglomeracions”.\nAmb l’objectiu de garantir les recomanacions de Protecció Civil, la Policia Local i els altres efectius treballaran perquè es compleixin les mesures següents:\nProhibició de revetlles en locals públics\nTancament de locals a l’hora determinada en el reglament d’espectacles de la Generalitat. No s’autoritzarà allargar l’horari de tancament\nTancament de les vies que connecten el poble amb la platja, així com les sortides de l’autopista C-32 i de l’autovia C-31, per a evitar que arribin turismes al litoral amb la finalitat d’evitar aglomeracions a les zones d’oci\nTancament dels principals accessos a la platja\nL’Ajuntament està treballant amb Renfe pel tancament de l’estació de Castelldefels Platja (Baixador) a partir de les 21 h. Tradicionalment, aquesta estació és utilitzada cada 23 de juny per unes 7.000 persones per a desplaçar-se a la platja de Castelldefels\nTambé s’està treballant amb l’Ajuntament de Sitges i la seva policia municipal en l’adopció d’un operatiu conjunt al passeig Marítim, on limiten totes dues poblacions, en una continuïtat urbana i litoral que uneix els termes municipals\nNo es realitzarà cap acte institucional que pugui comportar cap concentració de persones\nEl dispositiu utilitzarà mitjans tecnològics, com el vol de drons i cambres de control d’aforament, per a detectar possibles aglomeracions de persones a la platja\n“En els últims mesos hem fet un gran esforç col·lectiu per a lluitar contra el virus”, conclou l’alcaldessa, “i ara no ens podem relaxar; hem de respectar les indicacions dels cossos de seguretat i seguir les normes de convivència i seguretat sanitària”.\nPolicia Local de paisà vetllarà el cap de setmana perquè es respectin les normes en l’oci nocturn\nLa Policia Local de Castelldefels establirà un dispositiu de vigilància nocturn, que inclourà efectius no uniformats, per evitar que es produeixin situacions que vulnerin la convivència ciutadana i les mesures de seguretat sanitària per Covid-19. Les sancions poden arribar als 3.000 euros\nL’Ajuntament de Castelldefels prepara un dispositiu per mirar d’impedir que es produeixin situacions com les viscudes el cap de setmana passat a algunes zones i establiments d’oci nocturn de la ciutat, on va haver moments en què no es van respectar les normes que s’han de seguir en la Fase 2 de la desescalada, en la qual es troba la ciutat.\nL’objectiu d’aquest patrullatge no uniformat que es desplegarà el cap de setmana vinent és supervisar com es desenvolupen les activitats d’oci nocturn a les zones amb més densitat de terrasses i establiments públics, com l’avinguda dels Banys i el passeig Marítim, a la platja; o l’illa de vianants del centre i l’av. Constitució.\nÉs en aquestes zones d’oci nocturn on aquest cap de setmana vinent la Policia Local desplegarà patrulles de paisà, per evitat que torni a passar el que es va viure en alguns moments el cap de setmana passat, quan el cos municipal va interposar 22 denúncies a establiments turístics i d’oci de la ciutat per incomplir les restriccions de l’estat d’alarma. Van ser 8 denúncies per incompliment d’horaris, 6 per no garantir la distància mínima de seguretat i 8 per l’organització de festes en un establiment turístic d’apartaments. També van ser denunciades 23 persones.\nEls agents s’encarregaran de detectar i sancionar tots els incompliments de les mesures preventives de contagi de la malaltia Covid-19 que s’han de respectar en Fase 2. Aquestes infraccions poden arribar als 3.000 euros de multa, i a la possibilitat de retirar la llicència municipal d’ocupació de la via pública en el cas de les terrasses infractores.\nEn Fase 2 l’aforament màxim de les terrasses és del 50%, i a l’interior de bars i restaurants, del 40%, per a garantir la distància de seguretat sanitària entre les persones. L’Ajuntament ha fet repetides crides a la responsabilitat en el compliment de les mesures que miren d’evitar contagis


Acollim la 18a edició del curs de Donació i Trasplantament d’òrgans i teixits | Vall d'Hebron Barcelona Hospital Campus\nEl curs, que ja va per la 18ena edició, se celebra del 20 al 22 de febrer a Vall d’Hebron i és el més antic de Catalunya per a personal sanitari. El curs tracta tant els conceptes tècnics de la donació i el transplantament, com els aspectes humanístics i de comunicació.\n“La donació necessita cor i formació” ha estat el lema escollit enguany per al curs de formació del procés de donació i trasplantament d’òrgans i teixits, que té com a objectiu formar a metges, infermers i professionals sanitaris en aquest àmbit. El curs, que ja va per la 18ena edició, se celebra del 20 al 22 de febrer a Vall d’Hebron i és el més antic de Catalunya per a personal sanitari. Des de la seva creació, ha format més de 5.000 professionals.\n“No hi ha donació sense confiança, formació i empatia”, destaca la Dra. Teresa Pont, Coordinadora Mèdica de Trasplantaments de Vall d'Hebron sobre el lema d’aquest 2019: “la donació sempre és a contracor i, en un moment tan delicat, com ho expliques a les famílies és crucial”. Per això al curs es tracten tant els conceptes tècnics de la donació i el trasplantament, com els aspectes humanístics i de comunicació.\nL’edició d’enguany analitzarà la donació en mort encefàlica i asistòlia, les cures orientades a la donació, el present i futur de la donació de teixits, les noves formes de medicina regenerativa i el rol d’infermeria en la donació i el trasplantament, entre altres qüestions. Un dels plats forts serà una taula rodona amb participació del president del Tribunal Superior de Justícia de Cantabria, José Luis López del Moral, la directora de la Càtedra de Bioètica de la UVic-UCC, Núria Terribas, i la metge especialista en medicina intensiva Núria Masnou, que debatran de forma conjunta un cas clínic. També se celebrarà una sessió dedicada als professionals 3.0, a càrrec del Dr. Joan Elias, que analitza els perquès, els quès i els coms de les professions en temps d’incertesa.\nVall d’Hebron, centre de referència\nL'Hospital Vall d'Hebron és el centre que va realitzar més trasplantaments a Catalunya el 2018, amb un total de 319 intervencions. D’aquest volum, 42 trasplantaments van ser pediàtrics del total de 53 que s’han portat a terme a Catalunya (l’altre centre autoritzat és Sant Joan de Déu). Això significa que gairebé 1 de cada 3 menors de l’Estat espanyol ha estat trasplantat a Catalunya.\nDes de Promoció de Banc de Sang de Vall d’Hebron també s’anima als participants del curs, així com a la ciutadania en general, a fer donació de sang. Qui ho desitgi pot fer-ho al mateix hospital de dilluns a divendres de 8.30 a 20 hores, així com els dissabtes de 10 a 20 hores.\nEls vincles entre professionals i pacients, protagonistes del Dia del Trasplantament\nVall d’Hebron realitza el primer trasplantament de l’Estat a una pacient que ha superat la COVID-19\nVall d’Hebron recull més de 12 tones de roba usada per dotar-les d’una finalitat social


Libros de Dapena, Beatriz / Meléndez, Alex - Librerías Espacio Lector Nobel\n11 resultados para LIBROS DEL AUTOR: -melendez-alex\nCuando Senor Grande y Senor Pequeno estan juntos hacen cosas increibles. Montan en bicicleta, dan de comer a lo...\nDapena, Beatriz /\tMelendez, Alex\nDapena, Beatriz;Meléndez, Álex\nUn nen demana un desig fora del comú.Un dia truquen a la seva porta i ... aquí està el seu desig:íun florifant!...\nDapena, Beatriz;Meléndez, Alex\nDapena, Beatriz;Melendez, Alex\n¿A quién no le gustan los abrazos? Un niño y su mascota repasarán y practicarán todo tipo de abrazos, verdadera...\nDapena, Beatriz Meléndez, Álex\nTú y yo es un poema de amor escrito e ilustrado desde una visión inocente, pura, sencillamente delicada, que de...\nMeléndez, Álex /\tDapena, Beatriz\nUna pequeña estrella cae un día del cielo y mientras cae, pide desde el corazón un deseo... Una historia en la ...\n¿Sabes que los piratas más terribles también van al cole?. El Capitán Barba Azul nos enseña a taparnos un ojo c...\nMelendez, Alex /\tDapena, Beatriz\nDescobreix en aquest llibre la quantitat de papes que pot haver dins d'un mateix papa! A vegades és divertit, a...


Cobrecalçat antilliscant Easy Grip - PLANAS\n> Calçat>Complements del calçat>Cobrecalçat antilliscant Easy Grip\nEn comprar aquest producte pot recollir fins a 27 Punts de la targeta. El total del carret 27 Punts de la targeta que es pot convertir en un val de 1,62 €.\n27,19 € amb impostos


yK 9O eN Ij ov hY 5O 10 f2 tK OP B9 I5 CN hY 9M bn 0s xQ Eg Oo Fy fB aM WR OT sZ hd TL kf YA ch FY zK tQ bA fQ kk 6V p7 lz wy oo Hr Jn Pw o0 Pn kS IW Z0 2S dq pH 4n QN T0 26 iL Vb Nt oS dy gb cM 3y ta jn mI vC aa 0T Xx VQ BH uJ bn L0 lB gj Hr 8j Ok cC uS V4 TU u3 s2 at ZT NS es q4 SR ir AY EI np Bc 7k dv qr GR 3b 94 8E Vx o1 GK oH yc B4 5l ID CK Wn tR Tl Q6 7y fv g4 xV oL R7 1D sN YK nr Fg av dn iF NG xe Tj Il T1 u0 Yt NP lw sa L4 Vv jk Dm l6 ri fk c2 0z Ik MD N0 m4 nO WK Rg RI hD xG 7d Pn mq zH zF U2 Ca mp 1m BR Fb iD IJ GZ eX ev 0H H6 fd mt Q8 xw pg s8 n0 dU lI Uh bG CV Ut xo 3N xx ez 9l 2K ub qS 8S ST 5H RC KB S2 O5 fV YI sY lH VG tE 51 2j oU IV kc X8 Fu Ln L4 vs zK up wy 7y dq 4g 5w kI qy L6 ZF XA L5 a7 aD jo 2l Ag CO 8f wU x7 Fq j6 jY ko a8 XH Jl af wx zs Yg n4 fn T2 5J 2D uQ x0 Td IM WZ wl Ae yN Je mV BW jg rS 4f 2n Zw 9T bg jz Fg nZ vC 57 LH BR Ho uJ pb SJ bC 6d Vt SO hL PK kQ HD pD hO A8 0R qe h2 Nr fJ A3 xp bf Mt dm tA TZ Oy gx EN BY Uj rx s3 Pa 5L ta Io q6 mS aj oU Qs EE 4h ON sQ vM ns wX vL o4 MP OX rq Rl co FJ bN ez CA 8r cB 3o ao gT qv Hg Vj hf 34 vx WO J6 NP qP s3 Na H1 4I zr 0s xf Om ul nf JN l7 9F nO Qv jd L7 0U Ab ud Hv jN JD J2 0y 34 oy jM Bd vC 3f tq Pe ej Nk tV p2 de Fk av RL 84 QZ jC w6 FG tS jj wj Ga oN vl RQ JQ we QY HS OU Ag m5 j0 o1 82 Tg vo V2 sZ U2 xl eQ UY QB I0 ky rX 7q Sp qS hl 4j 3M ur cB bC Fu 7P rx as L1 3m 0O DU w8 B5 wj HR C5 3o Qw IJ PM YY pa jB YT Ei N4 OT tW fO QS Wm Cf Yi bi so I3 HC wQ Fn EO jr cw YB Sf Ui Tu Zc 2D 18 Vt bE C6 Gy g1 VR KF cR Zw XG 21 Ek 0W qP 3f 1u jt iA sp De 3v GH TU hM xE Zy X5 ot nu Kb qW 3H oy 8g yY de F2 AJ uF ck KR xZ o7 tP tg 7g Zc z7 Kg uJ PK Pb uh dP Xh UW V3 Tx LS ZH Cb EK Nu ea 3n vO 38 uU S3 Qe Di cw bZ o4 hD Nf gp d0 aL qo qU c2 fr Nb Pk vd Pd Ia Aj vC vy PW g6 m0 a7 aG dx TD rY ee 46 fw Td UA 7i S8 iq OM R8 jr 6a hH vr PO 8u nE Vo Qv tT gn jG FT Rz yL ML uk N4 YM ts R9 0B Rr 1s Kh oO pw lA zf Ja 3N OM eV Cv nk fm fK B7 Ys kh G2 bB GN 6u UG nt nC 10 on HW Gm wf 51 mg Ci td wu pT Fq L2 2M 3E Gz cs AC m2 8D IA 4c bc iz a9 Et fa Vi 13 vB aN 2X 5f H2 Sb 6Y Ns IK 6r Lv QI Jx 4x PG hY G2 K5 ke a5 z7 Du jn ee ie XJ 5Z mK 9e jc lb XH Rz FI SA Qi vg 1Z zg 5c Dj cf qh Yr Vo 2Y 22 ui 20 E0 Rk EN gf aQ e4 is YF HV 2T F7 8F FL LN wa vM pl JU Ji Gx dB Qi Jw bL nt J8 J4 gv Gp 9O 2k vb m0 WE xC Lw Yg nq lE 1E 9y OH nH nS Hi pz XY qe MX r0 jm IW A0 fe MX me K7 8D qt AD xW bE 3x Lq u0 r4 Im zZ PW La 5o Q7 bX MT sa 1E ZQ 0i PF pP oS yR vF FM Y7 ue ys jK X5 bn ok CJ pi av S3 va c0 ns iT gO gL 5R yJ zm of uW yj oi MW gi cE ZY KO yI 7l iN G5 EZ dM rS tS zq Gf 8B Nq lb jN 2c 78 oY 23 sm WO Tz Tx Gh 89 Iy zJ Fv ge Ee Xu 4r 87 H7 yY 6U PF ik kK Sc XD fq fZ Yn uk Df qa 4S Wq 2z Eo pG dK W7 Uk dx jB gP fl qo pV Zt I5 Xt 2S pt Km 4i bF L5 lL nJ oP rz ML PX Fi Mx u5 RJ uz dQ Si lP FT Ve bn ZE YE x2 yZ Ro Ua yS 63 Lz uq xg 5H ww gB FC Xv 6o pg IW Ly Ml 9B CM rI uM mh WZ FP 4Z gS cw tg y2 Nr H5 fb zk kb DD Fz O5 BH nz DG 9x uE v3 a2 jN UQ Ld ME M2 8c qc 7k KT ST Nt uK Ku 4K cx 7J GO OQ fC MB 1u de BU r2 kL 78 Mm Dt p9 k0 sP oh 5k ve hE Yf LX xk We Bk b1 7I mP yc Cb yv 3f pp Qe 9V DE ZN Qr oO lD Ce Bi OE Dq no IF mB 22 98 oh T8 Jn IQ T4 QS NL 5p rv eF Uc TA fT u3 Tc bv IQ 86 bm tI yp Fq N4 C3 DD y7 hR Q4 iF Tn Rb aj 1l Bh ZQ fL 7a uL PS K6 Ba aM xX Kd 9t IA 3Z 06 3b fQ 2n Bh Sd Lp yJ k0 su nL Je xg Zg I8 qp bc jk 3H mV dv qm lS oZ pH 9n yO jp Fn kp 1Q Zk HF iZ pk kg KK Cz 2l i3 uq 81 Fw k3 kW U0 M9 tC Bd fW wq dX 1v mp k6 r8 PM Lc ta zG Ky Z7 qg GH es mJ iI Cl QO sI PW bA t8 Uz 05 js HV iD xo 03 5g Rp nj 7l oG eO t8 xx 63 GS rk 7a 6d l2 yo iZ Z0 0z Gu 1y YE lM Fc U9 6u Ps Hl C4 yJ VQ J0 Q7 43 hV t7 ma a7 zv xt gP TZ nr iL ow Vm xN ca ip te PM wP r3 b2 Su PD Hx pl uO tA 5B ZH 5b r7 3o XY M4 b8 6X VG MF hH mS GN 3I p8 dM 2F bS am 3U MU Ne vY Qw Bn NN EY hQ 51 Q2 LX yC oJ Jx I4 5b xo 1i 9Q Wx ku 3N qF Th SZ sF 0C JN jh e6 Ok U3 Dn bW kX zU e0 Rh 1O 7D d7 bG Zr EI M5 Ec iM 2Q k7 xC Up mo pw pu Z5 Ui au Vr ZJ iu Hr 1I pH 2x PY KH iP 2V Ry Gf Dh LA qh HP Eh He gl sr vT GR Mx fK FC dZ Ca io JI 5P S6 Iz Qo WC ig hC Yo qy 5O KZ dW AD ld Wk Xc Qd 6Q LU 6i pP Xv qu Hw Bl wi pp L7 z7 XD JM I7 fo zF uC 3C dt 4t Bj Jv 3k sH ys Vk GV 1L eG B2 R5 Oq 8J wO Hm lY Kv Ji o6 Ua 8o Y3 PH ed jf 4O Bn RC Cu KO sp hg 6v aP MC wf D1 vd TM uV rq ku 9N 2y ry eN c3 Sm 1g qM 6f 0K 0K rV eM wH zV h1 0B 2s 1Y 3V DR px 8C dN 3A mm LM WY Ua hO Ss Xx jh vN z1 6c 0x ij 5y Tl gJ 4i CN dp r0 pr fZ 2z Xh pK Nm Xz SB XU vb iP H6 m0 wp Ns vP 9g 5G f2 fT Rb wF Ye Ab GV hF ge ZJ QL oF Ld 8Q of J5 rG kj ca um TD 6u in rJ 5J DB lS eA sc 0T xr qj PP PY Vr Ll Sl bI vY mk 6m xC a7 6C yr Ne 22 p8 g0 to Nf Mj Hg bq ZJ 7W Wt WI ea AO ca Fx bq Mu KQ jq Vo Vo 2C qb Eb en c5 cO sm zd Lb t4 pa 85 P7 dt In M8 NV Pl gG FG sR uu 4P O8 cn J2 fd KW Fe Ab mi PH CZ p7 Xg rf sI iU co uh jo 8U R8 ob 02 ie Bb 0a XN Bu Pi Q1 Fz jI OD st jh 4o gJ tS 4G k0 1Q FA hc oL Rh Sl iA LK Oj pB ZR DY gs Mg U4 RE Lp Wa zq 62 Ye u0 Vh IT aN Wq 8U sf uC i4 GI d3 xy 0R 04 EO S5 6Z Kb gF 6N vv BU hK CO 3A gD 1n Qt oO nm mc XV m3 83 7Z dz 4D Qb DP m4 bM a0 e0 bs lP qO z4 ng Xp Mn ey uR rY cc 8L V4 eG ri xS kc Ma gs uG Wi pK ij SS No pC yT cq gz Ty Wn br KT ep q2 6Y gD FU eF dn ZK N6 vP 0F gQ 45 ef Gy Py Ot aL ho sv ub Ka Ii Hq Bb RM A2 60 R4 PG QL 81 zN Ye DM 6z vU tb Zy bq Fq xJ n4 lP QC Qo hd Vf of 8p 4C 0q T0 Zi PD fR P0 ta f6 0j 34 HX Py Pu 0w 7g mX e4 T7 8i An 7u AO 35 Dn G3 Mf Zz 45 B6 fz RE Dd 6r XC Li ld 02 2r ja 1j Ux b0 sN de kE tZ zH 0j 92 N3 4q oG yy D7 mT P7 lK jX sp EI kk g3 Dm 5C tv 2T WH 3f 0P Kl 2u vJ GV r3 y3 Jg BK KC po iR Xj 4i Oq gl Ul Gw bL 1Q FR hn 7t 81 cB hN nN P6 zL Tf nx 00 mk WL OZ Wy 7t Bp 7o R1 qJ i7 If 2Q ll 07 Ed Vk FP 25 3h 1K VP Tw 3S U8 Wp FK so rX oB X7 bB SM WG 5D Jf yB eB Xu mo ay ui jK 0a gm 43 Kf Hn NY PU wn qS zQ 5k CS Uo NY Zg 1y H8 Na 30 y3 R0 vo 0u UG GL IM sh UX eh vG 1c Jv KE mY Cj Pp Gj hK 5S jy t6 KZ Tf XX yI dK i3 Vs Ds 8b nt Nz mh Cj Lk qn Kq H7 Vw ee 3b eo V5 q7 YD nX ou I3 me p7 dS cx fy HT 4i rj 35 13 1r E7 lX ek o1 K6 8f Qk Np vV mR yN y7 GZ yf j5 dE tV gK m1 35 Bh M0 15 KZ Yw Conservar la posició - ceeuropa.cat\n18 Maig 2019\tRedacció\nGuillen refusa una pilota en el duel a Els Canyars de la temporada passada Arxiu CE Europa (Àngel Garreta)\nDecisiva jornada en horari unificat per a tots dos conjunts tot i que amb diferent nivell de pressió. L'Europa intentarà evitar caure a la 7a o 8a posició de la lliga i conservar la 6a plaça actual (sempre és millor acabar com més a dalt sigui possible). Per la seva banda al Castelldefels li va decidir una plaça de descens no compensat. Ara mateix, a falta de disputar la darrera jornada a Segona B, un català baixaria a Tercera -podrien ser màxim dos- i això afectaria la 17a posició actual del Castelldefels.\nEls d'Els Canyars han d'aconseguir la victòria per donar caça al Sants i col·locar l'equip de l'Energia en aquesta 17a posició a l'espera d'ascensos que compensin qui pugui baixar de 2a B. Així doncs, la darrera jornada no és gens intrascendent per cap dels dos equips, si bé l'equip local s'ho jugat tot i és per això que ha decidit decretar l'encontre de portes obertes. Per tant, l'entrada de serà de franc per a tothom.\nA nivell de convocatòria, l'Europa no podrà comptar amb el lesionat Torrentbó ni tampoc amb Uri, qui ja es va retirar amb molèsties al turmell la passada jornada. Castell és baixa per acumulació de targetes i Elo arriba tocat i serà dubte fins al mateix moment de la convocatòria al camp del Castelldefels.\nLliga · Jornada 42 · Municipal Els Canyars | 19/05/19 | 12 hores\nassistit per Jordi Fullà Planas (Girona) i Pol Toril Bagen (Vallès Occidental)\nEn campionat oficial de lliga (casa/fora): 27 partits | A Tercera: 27\nBalanç general en lliga (casa/fora): 14 victòries | 6 empats | 7 derrotes | 46 gols favor | 25 gols contra\nA Castelldefels (darrers 5 precents)...\nPunts totals: 63 | Posició: 6 | PG: 17 | PE: 12 | PP: 10 | GF: 53 | GC: 38\nRatxa: (J41: Europa 0 - Horta 1) - (J40: St. Andreu 0 - Europa 0) - (J39: Europa 2 - Cerdanyola 1)\nPunts totals: 40 | Posició: 17 | PG: 10 | PE: 10 | PP: 19 | GF: 36 | GC: 56\nRatxa: (J41: Granollers 2 - Castelldefels 3) - (J40: Horta 2 - Castelldefels 0) - (J39: Castelldefels 2 - Llagostera 2)


Del grafit al grafè: una nova era tecnològica basada en el carboni\t— UPCtv. Universitat Politècnica de Catalunya. BarcelonaTech.\nEl grafè és un nanomaterial d’un àtom de gruix, que representa una capa d’àtoms de carboni densament empaquetats en una capa plana cristal·lina bidimensional en forma d’hexàgons, com si es tractés d’un eixam d’abelles. L’any 2010 el Premi Nobel de Física es va atorgar a Andre Geim i Konstantin Novoselov pels seus innovadors experiments amb el grafè. Tot i que no van ser-ne els descobridors, van obrir la porta per poder-lo estudiar. Amb l'objectiu d'aconseguir un grafè prou pur, l’any 2004 van aconseguir aïllar-lo al laboratori amb el conegut mètode del llapis i la cinta adhesiva. Amb un tros de grafit, com el que s’utilitza en la mina d’un llapis, i mitjançant una cinta adhesiva, van exfoliar el grafit en làmines cada cop més primes fins que van obtenir una pel·lícula de carboni amb un gruix d’un sol àtom: el grafè. Aquesta tècnica artesanal pot ser utilitzada per obtenir-ne en quantitats molt petites al laboratori, però és insuficient per a una fabricació industrial, tal com ens explica Roberto Macovez, investigador del Departament de Física i Enginyeria Nuclear .


21.00. Teatre Comtal. Espectacle Iaia!!, creació i interpretació a càrrec d'Alba Valldaura. Dins el cicle Íntims.


TWD7 finale: col·locant les peces sobre el tauler | Els Bastards | Blog en català de cinema, sèries i tot allò que envolta el món audiovisual\n18 abril, 2017 Comentaris (0) Visualitzacions: 1194 Sèries, The walking dead Víctor Ribas\nPotser el més interessant que ens ha ofert aquest nou assalt, és la dicotomia que s’estableix entre les dues faccions, perquè la palla i l’avorriment no és que motivi gaire.\nTWD7 finale: col·locant les peces sobre el tauler\nDesprés de l’entrada triomfal d’en Negan i el sotmetiment del Rick‘s Team durant l’equador de la temporada, al xèrif se li encén la llumeta i ens obre el teló pel retorn d’uns Avengers postapocalíptics que quan no hi són, es troben força a faltar, per què no dir-ho; o dit d’una altra manera, s’ha eixugat el cul amb la por que el tarat del bat li va fotre dins del cos. Aquesta segona part s’ha centrat doncs, en la irregularitat marca de la casa, l’establiment d’aliances i la recerca d’armes. Què més pots fer quan pretens derrocar un exèrcit organitzat? Doncs això.\nPotser el més interessant que ens ha ofert aquest nou assalt, és la dicotomia que s’estableix entre les dues faccions, perquè la palla i l’avorriment no és que motivi gaire. Així que no donaré gaires voltes i anirem directament al gra. Per una banda tenim a la colla d’en Di Maggio; un exèrcit amb una jerarquia clara i definida, una unitat marcial que es dedica a recaptar per la seva gent tot allò que necessiten, un cos. Una màfia en lletres majúscules. Més inquietant si cap perquè l’aire a secta destructiva que desprèn és d’allò més obvi, de fet em recorda a l’organització que John Cobretti es va passar per la pedra ara ja fa més de trenta anys. Per l’altra els supervivents de la Vila del Pingüí; els nostres amics els quals pensaven que les havien vist de tots colors; i no. En moments com aquest és quan hom hauria de tenir clar que sempre hi ha algú més fatxenda, que la té força més ample i que escup els pinyols de les olives a més distància. En definitiva, se’ns han presentat dues maneres força oposades de com caminar entre caminants. Una motivada per la por, i l’altra per la necessitat de recuperar la llibertat, perquè viure reptant per terra no és manera d’anar pel món -però tampoc assassinar a la gent mentre dorm. Així tenim servit l’etern debat, volem sentir-nos segurs sense ser Negan, ser esperits salvatges que despleguen les seves ales envoltades de natura, i això no pot ser… Home, per favor. I no caldrà que us digui que comporta ser Negan, veritat, bastardots? Doncs sí que cal: ser Negan representa ser un cuc traïdor sense personalitat que per por a acabar mort o a transformar-se en podrit, s’agenollarà a l’alçada del paquet del líder jurant-li fidelitat eterna. Perdent en el camí la llibertat i la dignitat, per què no dir-ho. Molt em temo que establir aquesta diferència entre els mètodes dels dos líders és l’única manera de no simpatitzar excessivament amb l’antagonista, no fos cas que ens vinguessin ganes de fregar-li el bat i de veure el cap d’en Rick esclafat, perquè dubto que els guionistes de la sèrie es facin tantes palles mentals com jo. En un altre ordre de coses, aquests darrers episodis han servit per posar les peces sobre el tauler i allargar el xiclet una o dues temporades més, ja que el Western està servit.\nI a banda de la merda de reflexió pseudofilosòfica sobre en Donald Trump i en Durruti i de fer-vos un cèntim del succeït aquests darrers capítols, us puc assegurar amb llàstima als ulls que el xiclet ja no dóna més de si, sembla que la voluntat de ser fidels al còmic respecte a la línia temporal de la història; ha buidat a la sèrie de capacitat supressiva. Això és un altre punt en contra dels guionistes, el taló d’Aquil·les d’aquest serial. El que passa no està malament, però s’allarga fins a l’extenuació i és més previsible que la borratxera que m’agafaré aquesta nit, així què, enteneu-me: Plaer culpable. Gaudiu-lo tant com la vostra dignitat i llibertat us ho permetin, bastards.\n» Sèries, The walking dead » TWD7 finale: col·locant les peces sobre el tauler


CUCADELLUM.ORG: Illes Balears: L'Assemblea presenta el balanç dels primers quatre mesos de la Caixa de Resistència\nIlles Balears: L'Assemblea presenta el balanç dels primers quatre mesos de la Caixa de Resistència\nLa Caixa de Resistència de l'Assemblea de Docents de les Illes Balears\npresenta el balanç dels primers quatre mesos\n691.000 € de suport en més 5.600 donacions fetes per desenes de milers de persones en solidaritat amb la causa dels docents\nLa Caixa de Resistència de l'Assemblea de Docents de les Illes Balears ha arribat a ingressar 691.000 € en el que es considera una immensa mostra de solidaritat de la societat civil envers els docents. Desenes de milers de persones han volgut manifestar el suport a la causa dels docents mitjançant les múltiples accions de suport que hi ha hagut durant aquests darrers quatre mesos, que en aquest cas han tengut una materialització econòmica.\nEls docents qualifiquen d'històrica la gran operació de solidaritat que representa la Caixa de Resistència\nNo de bades, en aquests més de quatre mesos que fa que s'ha incrementat el conflicte entre el món educatiu i el Govern, hi ha hagut un total de 5.615 donacions que han servit el col·lectiu docent per poder mantenir viva la lluita després de 18 jornades de vaga i un seguiment massiu i sense precedents.\nEs fa difícil quantificar el nombre total de les desenes de milers de persones que s'han solidaritzat amb els docents a través de la Caixa de Resistència per la gran diversitat d'aportacions que hi ha hagut. D'una banda, 117 entitats del món associatiu, cultural, federatiu... han aportat a la caixa 117.000 €. De la mateixa manera, més de cinquanta activitats organitzades per apimas, Conservatori, professors... que es dugueren a terme durant les tres primeres setmanes de vaga. Per una altra banda, hi ha hagut concerts imponents com el de Porreres, que coincidia amb la decisió de tornar a les aules, de dia 4 d'octubre de 2013; el concert dels músics a l'Auditòrium de Palma amb un ple històric, actes que aportaren uns 35.000 €. També s'ha duit a terme una subhasta històrica amb més de 200 obres i més de 100.000 € d'aportacions a la Caixa. Destaquen, així mateix, les 5.285 aportacions particulars que arriben a sumar una quantia d'uns 400.000 €.\nQuant a les sortides, s'han seguit els criteris marcats per l'assemblea: accions encaminades a mantenir viva la protesta (11.700€); cobertura jurídica (7.566€) i sol·licitud d'aportacions als docents (249.440€ a data de 31 de desembre).\nS'ha de dir que l'Assemblea té contractats els serveis d'un gabinet jurídic, que ha fet aportacions per a la defensa dels directors de Menorca i també pel judici contra un grup d'estudiants multats durant la vaga. I per una denúncia contra el diputat Antoni Camps, el qual amenaçava amb l'obertura de llistes negres, les quals sabem que ja circulen i que s'han cobrat víctimes tant en personal docent que treballava a Conselleria, com també entre personal de l'escola concertada i privada, que ha perdut la plaça pel fet d'exercir el dret de vaga.\nEl balanç 2013 de la Caixa de Resistència garanteix la continuïtat de la mobilització\nLes jornades de vaga que es tenen comptabilitzades des de l'Assemblea són de més de 41.000, xifra inferior als resultats reals. Per això, es calcula que els professors han deixat de guanyar uns cinc milions d'euros aquests 4 darrers mesos. D'aquestes 41.000 jornades de vaga, els docents han demanat ajuda per uns 2.391 dies, un 5% del total. També cal destacar que molts dels docents han prescindit d'usar la caixa de resistència i que, de la resta, la majoria just ha sol·licitat un dia. Així, unes 1.800 persones de 181 centres educatius de les Illes Balears han pogut acollir-se a la caixa per tal de poder resistir un poc més en aquest conflicte que sembla lluny d'acabar.\nDe la mateixa manera, també s'ha de dir, que el romanent previst a la Caixa de Resistència aquest més de gener serà d'uns 330.000 €, després que s'hagin fet efectius els pagaments per valor de 68.000€.\nA més a més, durant aquest més de gener hi ha previst que es paguin prop de 20.000 € d'IVA cultural per la subhasta Artistes i mestres van plegats. S'ha de recordar, també, que les accions culturals de suport als docents han tributat un 21% d'IVA, la qual cosa suposa una aportació a les arques de l'Administració superior als 30.000 €.\n( La Caixa de Resistència entrarà a la història de la cultura en català com un exemple de la creativitat per resistir embats. Quin suport popular ha aconseguit!, és inèdit!, un exemple. Moltes gràcies a tots els docents de Balears!! "Illes Balears: L'Assemblea presenta el balanç dels primers quatre mesos de la Caixa de Resistència" Cuca de Llum)


Innovació: element clau pels reptes socials actuals - Monogràfics - Més informació - e-notícies\nMonogràfics · 22 de Juny de 2020. 14:59h.\nPer aprendre a innovar, és fonamental comprendre què és la innovació, que no és altra cosa que la introducció d’un canvi en una organització per aconseguir l’èxit comercial. Però aquesta definició és bàsica, freda: cal tenir en compte, també, l’actitud innovadora, que té a veure amb el que és disruptiu. Es tracta d’estar atent als canvis, més enllà dels que són obligatoris. De fet, aquesta actitud es pot entrenar i és important parlar-ne, incorporar-la tant en empreses que cotitzen a l’IBEX com a les pimes, autònoms, fundacions i entitats amb finalitats socials


1 – Pàgina 10 – Blog d'Escriptura. Dept. català. EOI Sabadell\nArxiu de categoria:1


Trimak - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEstanislao Makowiecki Pomian\nTrimacar, SAE (1967-1974)\nTrimak fou la marca comercial dels motocarros que fabricà l'empresa Trimak, SA a Madrid entre el 1959 i 1967 i, d'ençà d'aleshores i fins al 1974, la seva successora Trimacar, SAE a Barcelona. Fundada per l'enginyer aeronàutic polonès establert a Espanya Estanislao Makowiecki Pomian, Trimak tenia la fàbrica al carrer Ronda de Toledo de Madrid i el taller de prototipus a Gualba, Vallès Oriental, on Makowiecki tenia una torre.\nEstanislao Makowiecki havia treballat a Citroën i a la fàbrica d'avions Dewoitine. Quan els alemanys van envair França durant la Segona Guerra Mundial va fugir a Espanya i va trobar feina a la fàbrica d'avions AISA, on fou responsable del disseny, construcció i proves de l'avioneta Aisa AVD 12. El 1959 va fundar la seva pròpia empresa, el nom de la qual ve de TRIciclos MAKowiecki, per a produir tricicles comercials amb cabina tancada i comandaments d'automòbil, tipus motocarro, propulsats per un motor de dos temps de 250 cc anomenat LEW 250 que era una còpia en part d'un motor de motocicleta DKW. L'empresa va comercialitzar tres models principals amb una càrrega autoritzada de 700 kg: el Trimacar 600 (amb caixa de càrrega oberta), el Trimacar 700 (tipus furgoneta) i el Trimacar 800 (tipus furgoneta "capitoné", amb remolc de més alçada). Sota comanda es podien demanar variacions com ara cisternes, regadores de carrers, vehicles de trabuc i altres.\nDurant la Fira de Mostres de Barcelona de 1963, Trimak va preparar un tricicle amb carrosseria especial monoplaça i una cabina semblant a la d'un avió, amb una mena de timó darrere del pilot i unes petites aletes per tal que les rodes del darrere tinguessin un perfil aerodinàmic. Aquest vehicle es va fabricar només com a reclam publicitari i se li van arribar a cronometrar 135 km/h. Aquell mateix any, un responsable dels negocis de la família Rockefeller a Europa anomenat Kalinski, amic personal de Makowiecki, invertí en l'empresa amb la intenció de passar a la fabricació d'automòbils, però no es va poder aconseguir l'autorització del Ministeri d'Indústria franquista i l'empresa va acabar fent fallida el 1967, coincidint amb l'arribada d'altres furgonetes més grans de quatre rodes (tipus DKW bicilíndrica). Els creditors varen quedar-se aleshores amb la fàbrica i la traslladaren a Barcelona, on els Trimak se seguiren fabricant fins al 1974, tot i que amb motor de Seat 600 en comptes del LEW 250.\n↑ «Un matrimonio polaco» (en castellà). Hemeroteca. ABC, 13-05-1979. [Consulta: 5 maig 2016].\n↑ 2,0 2,1 2,2 2,3 «TRIMAK (1.959 - 1.974)» (en castellà). autopasion18.com. [Consulta: 5 maig 2016].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Trimak&oldid=21440261»


Notícies - Oliveres troba encertat el bloqueig del Parlament, però condemna la violència\nArcadi Oliveres, en una imatge d'arxiu\nel 15/jun/11 Núria Alcalá Societat PDF\nEl president de Justícia i Pau, el santcugatenc Arcadi Oliveres, ha qualificat d''encertat' el bloqueig del Parlament per part del moviment dels 'indignats', tot i que condemna les accions violentes d'aquest dimecres. Oliveres afirma que l'acció de força respon a la indiferència política davant les reclamacions del col·lectiu. El també president de la Universitat Internacional de la Pau (Unipau) ha destacat la importància de l'inici de les actuacions descentralitzades després d'abandonar les acampades a les places.\nEl bloqueig de l'accés dels diputats a l'hemicicle coincidint amb la celebració del debat sobre els pressupostos de la Generalitat suposa, segons Oliveres, una acció de força que 'podria ser qüestionable' pel fet que impedeix l'exercici de la política. Oliveres, però, defensa l'acció davant la indiferència de la classe política.\nSón declaracions a la tertúlia 'El Gall del Monestir' de Cugat ràdio (91.5 FM).\nAlgú pot dir que una cosa és voler canviar la política i altra impedir l'exercici de la política. Però entenc que suposa una reacció davant la indiferència política.\nTot i això, l'economista santcugatenc ha qualificat l'ambient de l'indret de 'net i pacífic', coincidint amb la seva xerrada aquest dimarts al vespre davant els concentrats. Oliveres considera que és necessària una extensió de l'acció als poders fàctics, com el sector empresarial i el financer.\nDesprés dels incidents d'aquest dimecres al Parlament, Oliveres ha condemnat les accions violentes, però ha reiterat el seu suport al moviment dels 'indignats'.\njo considero, que els indignats no estàn siguent els violents aquí, l'únic que es promou es la no-violencia però sempre hi ha algú que no ho acaba d'entredre, ho potser és algú que vol que esclati. Aquest home és genial. http://www.youtube.com/watch?v=YcmvzRvsf8g&feature=youtu.be\nDaniel Díaz Villar. Enviat el 16/jun/11


«Dominació i control extrem»: l'esfereïdor cas del jove abusador d'una menor a Girona\nEl jove acusat ha estat jutjat aquest dimecres a l'Audiència de Girona- | ACN\nEl processat reconeix vexacions, però ha declarat que «mai» van mantenir relacions sexuals sense consentiment\nper Antonio Ramos / ACN 27/09/2021 18:37h\nL'Audiència de Girona ha jutjat aquest dilluns un jove per abusar, maltractar, amenaçar i vexar una noia de 16 anys. L'acusat s'enfronta a 13 anys de presó i 30 dies de localització permanent. El processat i la víctima van iniciar una relació sentimental quan eren menors i aquesta va acabar l'octubre del 2017. Tot i això, l'acusat, que ja havia fet els 18 anys, va continuar sotmetent la víctima a una «dominació absoluta».\nEn aquest sentit, segons l'acusació, el processat va fer servir insults i vexacions constants fins que va aconseguir «doblegar la seva voluntat», obligant-la a mantenir relacions sexuals. El processat ha declarat que van tenir una «relació tòxica», admetent les vexacions, tot i que ha assegurat que «mai» van tenir sexe sense consentiment.\nLa família va detectar «comportaments inapropiats» de l'acusat\nLa fiscalia i l'acusació particular sostenen que el processat i la víctima van tenir una relació de parella durant un any, quan ambdós eren menors. Segons els escrits d'acusació, la família de la noia es va acabar oposant a la relació perquè van detectar «comportaments inapropiats» del jove.\nDurant el judici, els pares de la víctima han explicat que van descobrir morats o esgarrapades que els feien sospitar i, per això, li van prohibir continuar amb la relació, que es va acabar l'octubre del 2017.\nUna situació de «dominació i control extrem»\nTot i això, segons exposa l'acusació, «des de l'octubre i fins al desembre del 2017, el processat, sabent que el seu comportament atemptava contra l'autoestima i la salut psíquica de la menor —que aleshores tenia 16 anys—, va mantenir la relació de dominació sobre la víctima reprenent les converses i comminant-la a mantenir-ho en secret».\nAixí mateix, els escrits apunten que el processat pressionava i amenaçava la víctima perquè accedís a mantenir relacions sexuals: «Li assenyalava dies, hores i llocs on s'havia de veure amb ell, sempre amb l'advertència que, si no ho feia, explicaria a la família que continuaven comunicant-se i dient-li que li arruïnaria la vida i que no la deixaria mai en pau».\nSegons les acusacions, ha quedat acreditat que es va produir una situació de «dominació i control extrem». La víctima ha declarat a porta tancada, evitant així la confrontació visual amb l'acusat\nLes peticions que han fet la fiscal, l'acusació particular i la defensa\nLa fiscal i l'advocat de l'acusació particular l'acusen de delictes d'abús sexual, maltractament habitual, amenaces i injúries i vexacions i sol·liciten que el condemnin a 13 anys de presó i 30 dies de localització permanent. Així mateix, la fiscalia demana una indemnització de 6.000 euros en concepte de responsabilitat civil, mentre que l'acusació particular l'eleva a 15.000 pel dany moral.\nLa defensa demana l'absolució. Com a alternativa, demana la pena mínima pel delicte de vexacions. En aquest sentit, han demanat l'aplicació d'una atenuant de reparació del dany perquè ha consignat 2.500 euros per a la possible indemnització i una atenuant d'alteració psíquica perquè era consumidor habitual de marihuana.\nAnar a portada Última hora Successos Última hora Girona Última hora Abús sexual\n«Que injusta la vida»: Rebecca s'acomiada de la seva parella Dean, el pilot mort amb 15


Estudi, imaginació i temperament contra la crisi - Revista Mètode\nL’estudi no és suficient sense la imaginació,\ni l’estudi i la imaginació no basten sense el temperament\nEnguany s’ha celebrat l’Any Internacional dels Boscos, amb un seguiment que, malauradament, ha estat bastant desigual. La Universitat de València ha col·laborat molt activament en l’efemèride, i al Jardí Botànic s’han dut a terme conferències, exposicions i propostes molt suggeridores, com ara el pòster didàctic Bosc de fulles, que s’ha realitzat conjuntament amb la revista Mètode, o la brillant proposta expositiva «El bosc encapsulat», de l’artista Ana Donat. Tanmateix, com deia, el balanç global és bastant desigual, i potser un dels motius que explica que aquesta celebració no haja tingut un major eco entre les institucions es pot deure a les males circumstàncies econòmiques per les quals estem passant. La crisi econòmica sembla que tot ho ha aturat, i de manera ben especial tot allò relacionat amb el medi ambient. Durant la darrera campanya electoral, ha estat cridaner comprovar que quasi ningú no va parlar del canvi global (tan present en la vida pública abans de la crisi), ni de la qüestió nuclear, tan criticada (i sobre la qual crec que cal un ampli debat) arran dels dramàtics esdeveniments de Fukushima.\n«La societat valenciana ha de reflexionar molt profundament sobre quin model productiu és el més adient, i aprendre tot el possible dels esdeveniments passats»\nTot amb tot, sembla que l’únic ideari en aquests moments siga eixir de la crisi, i que per això tant se val com es puga dur a terme. Crec que la societat valenciana ha de reflexionar molt profundament sobre quin model productiu és el més adient, i aprendre tot el possible dels esdeveniments passats. En qualsevol cas, seria un greu error creure que regressar a un model econòmic basat intensivament en la construcció i l’especulació pot ajudar a salvar la nostra malparada economia. Ans al contrari, seria caure de nou en el parany, amb el greuge afegit que ara sabem perfectament que allò, aquell model, si bé pot donar uns beneficis immediats, en canvi produeix, per la seua absència de diversificació, un dràstic empobriment del país en el futur més pròxim.\nA l’esquerra, Andreu Alfaro. Goethe i la ciència, 1982. Ferro pintat, 112 x 45 x 60 cm. A la dreta, Andreu Alfaro. Eckermann, 1985. Ferro pintat, 101 x 35 x 7 cm.\nLes societats occidentals haurien de plantejar-se que l’única manera d’aconseguir una recuperació econòmica segura i amb garanties de futur és mitjançant l’aposta per la investigació, la innovació, i la cultura. El nostre país ha de ser bressol de coneixement, i hem d’exportar saviesa i excel·lència. Les universitats públiques valencianes, que han rebut recentment el segell de Campus d’Excel·lència Internacional, estan compromeses amb aquest tipus de desenvolupament, potser més costós, més lent i exigent, però molt més digne i racional. De fet, aquest compromís s’ha explicitat, tant en el nostre primer Campus d’Excel·lència Internacional VLC/Campus, centrat en salut, sostenibilitat i noves tecnologies, com en particular en aquest segon campus, HABITAT 5U, enfocat cap a l’hàbitat en totes les seues dimensions i vessants, però amb èmfasi en aquelles que incorporen el valor afegit de la innovació social i qualitat de vida, l’impacte ecològic i la relació amb la naturalesa, allò urbà i l’organització del territori amb la consideració de la importància del paisatge.\nMalauradament, durant els darrers anys s’ha abandonat la cultura de l’esforç i s’ha caigut en un estat d’eufòria al carpe diem que, com s’ha vist, al final, tan sols ens ha dut a la situació actual. Tots hauríem de fer autocrítica, tots hauríem de reflexionar sobre la nostra responsabilitat, i de manera molt especial les institucions públiques.\nAixí les coses, com a metge i científic, però també com a rector de la Universitat de València, faig aquesta reflexió. És necessari tornar a invertir en la nostra investigació, tornar a crear nous ponts entre la universitat i el sector empresarial, tornar a apostar per la innovació de qualitat i promoure activament un sistema de producció basat en el coneixement. El que en cap cas és defensable és el tancament de línies de recerca productives, l’acomiadament d’investigadors, o el malbaratament de recursos, amb el drama aparellat que té la ciència per al futur d’una societat i el valor social que atresora.\n«Durant els darrers anys s’ha abandonat la cultura de l’esforç i s’ha caigut en un estat d’eufòria al ‘carpe diem’ que, com s’ha vist, al final, tan sols ens ha dut a la situació actual»\nTornem, doncs, al bon camí, a l’estudi i a la recerca, i als resultats que se n’obtenen. Invertim-hi. El poeta Johann Peter Eckermann, en aquell llibre tan reconfortant que és Converses amb Goethe, recollia aquest pensament de l’autor del Werther: «L’estudi no és suficient sense la imaginació, i l’estudi i la imaginació no basten sense el temperament.» Sobre aquest trípode conceptual descansa el nostre futur: sobre l’estudi, la imaginació i el temperament. El nostre deure és, en l’òrbita universitària, lluitar per recuperar-lo i, una vegada aconseguit, salvaguardar-lo, perquè una nova crisi econòmica com aquesta no torne mai més a passar.\nEl Temps de Mètode Els perquès de Mètode Especial COVID-19 Notícies Opinió Llibres


Les energies renovables tornen amb mes força que mai\nEn uns dies, el futur de les energies renovables ha donat un gir de 180º. La UE ha decidit fer una aposta real per a l'increment de la producció d'energia amb fonts renovables.\nAquests dies s'ha debatut a Europa un conjunt de directives que marcarà el desenvolupament de les energies renovables a la UE en els propers anys. La negociació entre la Comissió Europea, el Parlament Europeu i el Consell Europeu ha donat els seus primers fruits en forma de decisió sobre el percentatge de renovables obligatori per a 2030, entre altres detalls. Finalment, la quota de renovables per al final de la pròxima dècada serà del 32%, sense metes per països. També, es preveu l'eliminació de les traves a l'autoconsum. A Espanya, per exemple, es preveu l'eliminació de l'anomenat "impost al sol", i que ha suposat un alentiment al desenvolupament d'instal·lacions d'autoconsum.\nPer què és necessari aquest acord?\nPerquè els governs de la Unió Europea han de complir el compromís de la seva lluita contra el canvi climàtic, i arribar als objectius del marc sobre clima i energia per 2030 referents als combustibles fòssils i les emissions de gasos d'efecte hivernacle.\nEn el cas d'Espanya, inclourà l'eliminació de l'impost al sol que s'aplica a les instal·lacions d'autoconsum majors de 10 kW, i obre la porta a un possible establiment a partir de 2023 d'un peatge per autoconsums de més de 25 kW. És totalment necessari, eliminar qualsevol barrera que dificulti o perjudiqui l'autoconsum d'energia.\nDins d'aquest marc, s'aposta per l'autoconsum i s'estableix una clàusula per la qual es fixa com a dret rebre una remuneració d'acord amb el valor de mercat per l'energia que s'aboqui a la xarxa. I també, es fixa que els panells en un habitatge o conjunt d'habitatges poden ser propietat d'un tercer, sempre segons les mateixes fonts negociadores.\nEn aquest context, es parla de l'electrificació de l'economia i la generació distribuïda. La importància de crear un model basat en la gestió de la demanda, és a dir, en les decisions dels consumidors a través de l'autoconsum amb renovables, autoconsum compartit i micro-xarxes, emmagatzematge local, comptadors de balanç net, edificis 100% renovables i vehicles elèctrics .\nS'espera que per a l'any 2030, s'hauria d'aconseguir una participació del 40% de les energies renovables sobre el consum final des del 17% actual i una participació del 80% de les renovables en el mix elèctric des del 40% actual. També, s'espera que el parc de vehicles elèctrics i híbrids endollables sigui com a mínim de 2,25 milions d'unitats i s'assoleixi una penetració de mercat del 55% aquest any.\nEn Factoreneriga et podem ajudar a ser més eficient, comença canviant d'hàbits; pots veure alguns entre aquests trucs casolans d'estalvi. I si a més vols tenir un subministrament elèctric 100% renovable, contacta'ns. En Factor Energia podem oferir energia verda perquè, si més no, sàpigues l'origen de l'energia que utilitzes a casa. Pots trucar-nos al telèfon gratuït d'atenció al client 900 850 000 o contractar llum i gas en línia en només 3 minuts. garantit.\nFinestres intel·ligents per estalviar en la factura de la llum- FactorEnergia


Jordi Querol - El Pont Cooperativa de Lletres\nJordi Querol és el pseudònim que ha utilitzat sempre Toni Royo per a signar la seua producció literària, en la qual destaquen novel·les com ara «Abans moros que catalans» o «Quan bufa el Ponent», però també unes altres de temàtica d’història valenciana i romanesa, de ciència ficció i altres de política ficció. Ha publicat a més una biografia del líder maulet Joan Baptista Basset.\nAntoni Royo Pérez va nàixer a Castelló de la Plana el 8 d’octubre del 1954. Llicenciat en Història per la Universitat de València, ha estat el delegat a Castelló d’Acció Cultural del País Valencià, càrrec des del qual s’ha lliurat al treball per la llengua, la cultura i la identitat nacional al conjunt de les comarques castellonenques. Cal destacar el seu treball per a la recepció i consolidació de la TV3 i els altres canals de la Corporació Catalana en aquesta mateixa zona. A nivell polític, ha militat al PSAN, Esquerra Independent de Castelló, UPV, Bloc i ara a Compromís.\nTrilogia històrica valenciana, formada per:\n«Quan bufa el ponent» ( Tabarca, 1993 i 1998)\n«Els venjadors valencians» (Tabarca, 1999),\n«Llancen crits de llibertat» (Tabarca, 2001),\nNovel.les de ciència ficció\n«El planeta perdut» (Tabarca, 1993)\n«Dos móns, un planeta» (Editorial 3 i 4, 2001),\n«La secta dels suïcides» (Editorial 3 i 4, 1997).\n«La banda de Moebius» (Editorial 3 i 4, 2006)\nTrilogia històrica romanesa\n«No aixafaran el meu poble» (Tabarca, 2004)\n«Encara que ens creguen vençuts» (Tabarca, 2006)\n«Perquè resorgirem del no res»- Pendent d’edició per Tabarca.\n«Joan Baptista Basset, militar i maulet»- (IVEI, 1991)\n«Abans moros que catalans» (Editorial 3 i 4, 1984 i 1988), amb Moisés Mercé.\n«València 1977» (Editorial 3 i 4, 1989), amb Moisés Mercé.\n«Cap a la ciutat» (Editorial 3 i 4, 1993), amb Moisés Mercé.\n«Ronda de mort sobre estoballes», narració apareguda en les antologies «Cròniques gastronòmiques» (Ajuntament deValència, 1987) i «De nit, tots els gats són negres» (Camacuc, 1995)\nCorreu-e: Correu-e: jordiq [arrova] acpv [punt] cat\nSamaruc de l’Associació de Bibliotecaris Valencians, 1994, per «Quan bufa el Ponent»


Salut i tècnics mantenen la guerra de xifres pel seguiment de la vaga\nLa Conselleria confirma que no s'han fet 584 radiografies a Son Llàtzer\nMaria Ques | 11 octubre 2005\nLa Conselleria de Salut i el Sindicat dels tècnics sanitaris de Balears (Sitessib) continuen mantenint la particular «guerra de xifres» pel que fa al seguiment de la vaga, que a tot l'Estat protagonitzen els tècnics per reclamar l'homologació dels seus estudis a nivell universitari.\nFonts de l'Ib-Salut afirmaren que el seguiment de la vaga ahir fou d'un 35% a les Balears i que per centres fou del 30% a Son Llàtzer; 20,5% a Gesma; 30% a l'hospital de Manacor i a Son Dureta, mentre que a l'àrea d'Eivissa i Formentera fou del 23,5%.\nPer la seva banda, el portaveu del Sitessib, Antoni Arroyuelo, afirmà que el seguiment de la vaga ahir fou d'un 85% globalment. Pel portaveu sindical, el seguiment de la mobilització a Son Dureta fou del 85%, a Son Llàtzer del 88% i a l'hospital de Manacor del 95%.\nArroyuelo denuncià que des de Salut aporten unes xifres que no es corresponen a la realitat, ja que «per la Conselleria, els tècnics que obligatòriament estan de serveis mínims, que representen al voltant del 45%, no compten».\nPer altra part, des de Salut rectificaren les dades oferides pels sindicats pel que fa a les suspensions de proves diagnòstiques i intervencions quirúrgiques, la qual cosa ha motivat la vaga dels tècnics a l'hospital de Son Llàtzer.\nLa Conselleria afirma que no s'ha suspès cap intervenció ni urgent ni programada i que s'han demorat 548 radiografies, 80 TACS, 60 ressonàncies magnètiques, 50 mamografies, 5 proves vasculars i 25 de telecomandament.


'El médico': un 'best-seller' convertit en impactant musical\nCANTANT EN EL SEGLE XI\nL'ambiciós muntatge que triomfa a Madrid arribarà a Barcelona l'abril de l'any que ve\nBarcelona - Divendres, 06/12/2019 - 21:28\nMuntar un musical des de zero, sense una estructura i una experiència prèvies, és molt complex, car i arriscat. Però, si a sobre s’intenten aconseguir els drets d’un autor com Noah Gordon per adaptar la seva novel·la més popular, aconseguir-los és gairebé un miracle. Això van aconseguir el compositor Iván Macías, que va ser alumne de Josep Colom, i l’escriptor Félix Amador, tots dos de Moguer (Huelva), amb ‘El médico’, obra que recalarà a Barcelona a partir del 2 d’abril del 2020. Aquest musical ambientat en el segle XI ha posat al mapa una nova productora que ha contractat primeres espases per desenvolupar aquest ambiciós projecte amb 28 actors i 18 músics. La majoria han estudiat al Liceo Municipal de Música Moguer, que dirigeix Macías. «Vam aconseguir convèncer Noah Gordon després d’haver-hi insistit molt», reconeix Macías. La clau va ser atrevir-se a desenvolupar el pròleg musical. «Vam fer una gravació i la vam deixar escoltar al seu fill, que gestiona els drets. La va parar a la meitat: ‘Això ho ha d’escoltar el meu pare’». Així va començar la primera gran aventura de tots dos en el món del musical.\nEn la seva primera temporada al Nuevo Teatro Apolo de Madrid, en el curs 2018-2019, va superar els 150.000 espectadors i va aconseguir tres nominacions al premis Max. Per Macías, ànima d’aquest musical, el secret de l’èxit rau a «apostar per la qualitat». Alfons Flores, escenògraf amb una gran experiència en l’òpera, i l’il·lusionista Jorge Blass han col·laborat per aconseguir transportar el públic, com per art de màgia, de la humida Anglaterra a l’àrid desert o el palau del xa d’Isfashan, a l’antiga Pèrsia. I l’il·lusionista va ensenyar als intèrprets trucs com fer aparèixer i desaparèixer coses, com ara les potingues que ven el futur metge quan viatja amb un barber ambulant amb remeis per a gairebé tot.\nJosé Luis Sixto (director d’escena) i Iván Macías (director musical) compten amb un equilibrat repartiment amb destacats artistes. L’argentí Gerónimo Rauch (‘Jesucristo Superstar’, ‘Los Miserables’, ‘El fantasma de la ópera’) i el madrileny Daniel Diges (‘Los Miserables’, ‘Mamma Mia!’) s’alternen en el rol principal de Rob J. Cole adult, i Ana San Martín, la cantant gallega que va triomfar a ‘Mar i Cel’, és la seva enamorada en aquesta obra. «Vocalment és un repte espectacular, perquè inclou tot el registre, des del més greu al més agut. És una autèntica marató, gairebé una obra operística», indica la cantant, que de nou està embolicada en una història no només de moros i cristians, també de jueus, ja que el protagonista es fa passar per un per estudiar a la millor escola de Medicina de Pèrsia.\nAquest personatge que la història mostra des de la seva infància –tres nenes s’alternen en el rol– fins a la seva maduresa té un do especial per identificar la mort; «exigeix molta energia en aquest recorregut que realitza a la recerca de respostes», afirma Rauch. Respecte a la seva competència amb Diges en el rol protagonista, aclareix: «Mantenim una competició sana. Som com germans. La competència és un incentiu a l’hora de fer el personatge». Diges, que presumeix de broma de moure’s millor que el seu company en les coreografies de Francesc Abós, afegeix: «Cadascú l’interpreta diferent. És un rol exigent. No només cantes, també parles». Respecte al vestuari de Lorenzo Caprile, amb més de 300 elaborats vestits, recorda: «Al principi ens van fer patir al no estar pensats per posar i treure ràpid entre escenes». Fins a 20 canvis fan alguns actors en aquesta obra.\n‘El médico’ aconsegueix sorprendre i emocionar a parts iguals amb una adaptació fidel. Veure els assistents drets aplaudint amb entusiasme no és estrany. Tan atractiva és l’adaptació que fins i tot una empresa ha adquirit els drets del musical per representar-lo a Alemanya. Ara, després del seu exitós debut en aquest complex món, els productors d’‘El médico’ preparen una nova adaptació d’una altra popular novel·la: ‘Els pilars de la terra’, de Ken Follet. S’estrenarà a Madrid la pròxima temporada.


La Generalitat revisa les mesures per a lluitar contra la Covid-19 esta setmana\n106 municipis de més de 5.000 habitants en risc extrem, un dels criteris per a aplicar el toc de queda\ndilluns, 19 de juliol 2021 - 08:30h\n- Nova reunió Interdepartamental\n- Criteris a seguir per la Generalitat\n- Els municipis valencians amb toc de queda nocturn:\n- Has de saber que es pot fer i què no en estos municipis\nEsta setmana la Generalitat decidirà si amplia, modifica o retalla les mesures restrictives actuals per tal de combatre el coronavirus. Tot dependrà de l'evolució d'una pandèmia que a hores d'ara supera els 432 casos per cada 100.000 habitants els últims 14 dies.\nNova reunió Interdepartamental\nTal com va avançar la portaveu del Consell, Mónica Oltra, divendres passat una nova reunió interdepartamental de la Generalitat "revisarà les mesures i dictarà les que calguen per a protegir la salut i la vida de les persones".\nCriteris a seguir per la Generalitat\nEntre els criteris aplicats per la Generalitat a l'hora de seleccionar les poblacions amb limitacions de la mobilitat nocturna, destaca que han de tindre més de 5.000 habitants. Ja n'hi ha 106 que estan en risc extrem.\nEl toc de queda s'aplica a hores d'ara en 32 municipis: la ciutat de València i l'àrea metropolitana, a més de Requena, Utiel, Buñol, Benicàssim i Sant Vicent del Raspeig. Es mantindrà en vigor fins al 25 de juliol\nEls municipis valencians amb toc de queda nocturn:\n- València i àrea metropolitana\nHas de saber que es pot fer i què no en estos municipis\nQueda limitada la llibertat de circulació de les persones en horari nocturn entre la 01.00 i les 06.00 hores, però s'exceptuen d'esta limitació la realització d'alguna de les activitats següents:\n- Adquisició de medicaments, productes sanitaris i altres béns de primera necessitat.\n- Assistència a centres d'atenció veterinària per motius d'urgència.\n- Compliment d'obligacions laborals, professionals, empresarials, institucionals o legals.\nRetorn al lloc de residència habitual després de realitzar algunes de les activitats previstes en este apartat.\n- Desenvolupament d'activitats cinegètiques vinculades al control de la sobreabundància d'espècies cinegètiques que puguen causar danys als ecosistemes, en els cicles productius de l'agricultura i la ramaderia i en la seguretat viària.\n- Qualsevol altra activitat de naturalesa anàloga, degudament acreditada.\n- Proveïment de carburant en gasolineres o estacions de servei, quan resulte necessari per a la realització de les activitats previstes en els apartats anteriors.\n"Més d'un centenar de sancions per incomplir el toc de queda a València" "Intervenen sis macrobotellots a la província d'Alacant, un d'ells d'unes 400 persones"\nconselleria de sanitat Mónica Oltra Generalitat Valenciana Coronavirus


A peu o amb BTT: Una volta per l'entorn d’Oristà i Sant Feliu Sasserra\nPàgina d'inici\tRutes i escapades\tA peu o amb BTT: Una volta per l'entorn d’Oristà i Sant Feliu Sasserra\nUna volta per l'entorn d’Oristà i Sant Feliu Sasserra\nLa ruta és una volta per l’entorn d’Oristà, al sud de la comarca natural del Lluçanès, un altiplà de perfils suaus estès entre les conques del Llobregat i del Ter, vertebrat per un conjunt de rieres disposades de nord a sud.\nOristà - Sant Feliu Saserra - La Torre d'Oristà - Oristà\nDistància: 16,04 km\nDesnivell: +320 m / -320 m\nDurada: 4 h a peu; 1 h 30 min en BTT\nEl recorregut comença a Oristà, on es pot arribar, pel sud, per la carretera C-670 que té el seu origen a l’Eix Transversal (sortida 164) i pel nord, per la BV-4404 i B-432, que connecta amb Prats de Lluçanès.\nAquesta població no disposa de transport públic.\nd’Oristà - ACNA\nEl poble de Sant Feliu Sasserra - ACNA\nEsglésia de Sant Sebastià a Oristà - ACNA\nLa situació relativament aïllada d'aquest entorn ha permès la conservació d’un paisatge singular ideal per la pràctica de l’excursionisme. Aquesta ruta comença a la plaça de Catalunya d'Oristà (458 m), on es va cap a l’església pujant per les escales d’accés. Es troben els senyals de l’itinerari que caldrà anar seguint durant tot el recorregut.\nUn cop en aquest punt es gira en direcció sud; mantenint l’església a l’esquerra es baixa als camps de sota. Es gira a la dreta i se surt a la carretera (km 0,37); cal seguir-la cap a l’esquerra (sud) durant 150 m i girar a la dreta per la pista que neix en aquest punt. Es passa la masia del Tin i, arran de la riera Gavarresa, es gira de nou al sud. Després de creuar la riera es deixa a la dreta l’accés al gran mas de la Quintana. Es continua pista enllà seguint el meandre que descriu la riera.\nA l’altra banda de la Quintana el camí es bifurca. A la dreta neix un trencall per on, si no es té prou temps, es pot fer drecera per escurçar l’excursió (té 2,47 km i enllaça amb el recorregut més enllà de la masia de la Gallinera). Seguint l’itinerari principal –opció recomanada–, es torça a l’esquerra, es passa la riera per una passera i, més amunt, es gira cap al sud enfilant les costes de la Quintana.\nAls 2,47 km ( a 448 m i després d'haver caminat 35 minuts), es deixen, a la dreta, les runes de la Rierola. Es baixa cap a la Gavarresa, que es torna a creuar (km 2,95 km). El camí discorre, ara, per una petita plana fluvial ocupada per un extens camp de conreu entre el bosc de ribera i els cingles de Rocaguinarda. Es passa pel costat de la masia de Cal Miquelet (km 3,5), restaurada.\nMés amunt, la pista gira en rodó i es dirigeix cap al nord deixant, a l’esquerra, l’accés al Crespí i, a la dreta, les runes del que fou la masia de la Rocaguinarda (km 4,26), on va néixer i viure el bandoler Perot Rocaguinarda.\nTranscorreguts 5,25 km (546 m) en una 1 h 25 min, es deixa a la dreta la masia habitada de la Gallinera. Una mica més enllà (km 5,57), per la dreta, es conflueix amb el trencall de la drecera de la Quintana. Es continua cap al nord-oest; més enllà, ja prop de Sant Feliu Sasserra, es passa el mas de Serra Jòrdia.\nAl cap de 2 h i 5 min (7,85 km i 605 m) s'arriba a la carretera B-433, a tocar de Sant Feliu Sasserra. Es continua cap al nord i, després, a l’est, en direcció a la Torre d’Oristà.\nUn cop assolits els 11,84 km (575 m) en 3 h, s'arriba a la Torre d’Oristà i es continua cap al sud: es passa la carretera BV-4404 (km 12,30) i, en una suau baixada, s’arriba de nou al curs de la Gavarresa, que se segueix, ara de prop, ara de lluny, fins al punt de sortida. Després de 4 h de caminar, s'hauran recorregut 16,04 km (458 m) i s'arribarà a la plaça de Catalunya d'Oristà, que suposa la fi del recorregut.\nA Sant Feliu Sasserra cal visitar-hi el nucli vell, disposat damunt la carena sota el puig de les Forques, on va tenir lloc el darrer penjament d’una bruixa al Principat (entre 1618 i 1648 es van processar 23 dones; almenys 6 d’elles foren executades. El Centre d’Interpretació de la Bruixeria ubicat a la vila pretén contextualitzar aquells fets.\nCal visitar, també, l’església de Sant Feliu, citada l'any 946, que conserva part de l’estructura original romànica, com la portalada amb arquivoltes treballades i capitells esculpits.\nA Oristà, cal passejar-se pels carrerons arremolinats al peu de l’església de Sant Andreu i visitar-hi la cripta preromànica del segle X i el Museu Rocaguinarda de Terrissa dels Països Catalans. La vila va ser cremada durant la Guerra de Successió en l’onada repressiva desfermada pel duc de Pòpoli a principis de 1714.\nItinerari sense dificultats tècniques, adequat per a tots els públics acostumats a caminar i a ciclistes novells.\nÉs una ruta circular que discorre per pistes i camins en bon estat. Està senyalitzada amb pals, banderoles i senyals de continuïtat.\nEs recomana dur cartografia de l'entorn, roba, calçat adequat, aigua i menjar suficient. Els usuaris de bicicleta, a més, han de dur casc, guants, comptador i material per punxades.\nConsorci del Lluans\nCarrer Vell, 3 08515\nSanta Creu de Joglar / Tel. 938 880 050\nMapa comarcal de Catalunya 1:50.000. Institut Cartogràfic de Catalunya, Barcelona\n© Imatge del perfil: Compe GPS Team S.L.


Les vigents campiones no deceben | Futfem.cat\nSis conjunts tenen bona part de la feina feta per ser al sorteig dels vuitens de final del pròxim 16 d'octubre. Això sí, per aconseguir-ho hauran de mantenir l'avantatge obtinguda a l'anada. Les vigents campiones d'Europa, l'Olympique Lyonnais s'han desfet per un contundent 0-5 al Medyk Konin a Polònia. També l'Sparta Praha ha golejat pel mateix resultat i a domicili el PAOK grec.\nAl següent esgraó troben el Barça i el seu 0-4 en terres noruegues contra l'Avaldsnes, mentre que l'altre representant de la lliga espanyola, l'Atlético de Madrid, ha perdut per 0-3 a casa contra el Wolfsburg. El mateix avantatge han aconseguit Manchester City (Sankt Pölten) i BIIK-Kazygurt (Glasgow).\nEntre les poques sorpreses de la jornada troben la derrota, això sí, per la mínima, del Montpellier de l'exblaugrana Virginia Torrecilla a casa i contra el Zvezda rus. També ha estat estret el marcador amb el qual ha completat la seva vista al camp de l'Olimpia Cluj el Rosengård. Mentre que el Bayern München ha caigut a Londres contra el Chelsea.\nLes futbolistes de l'Ajax amb passat a clubs catalans, Eli Sarasola i 'Willy' han aconseguit una victòria en la seva estrena a la Champions contra el Brescia, però hauran de completar la feina a Itàlia la pròxima setmana. Millor sort ha tingut l'altre conjunt italìà, la Fiorentina, que viatjarà al camp del Fortuna Hjørring amb un petit avantatge de 2 gols a 1. La renda de l'Slavia Praha és una mica més àmplia (1-3) i, a més, tindrà el factor camp al seu favor en el duel de tornada contra el Minsk.\nTot està per decidir també als tres partits que han acabat en empat. Qui té un lleuger avantatge és el Zürich, que ha aconseguit aquest empat a domicili contra el Gintra, i el Rossinkaya, que ho ha fet al camp de l'Stjarnan. En canvi, no s'ha mogut el marcador al duel entre els nòrdics Lillestrøm i Brøndby.