09 set 2017 - Una final sense història | M.S | BARCELONA / NOVA YORK | Tennis | L'Esportiu de Catalunya | Notícia\nBARCELONA / NOVA YORK - 9 setembre 2017 2.00 h\nMarc i Feliciano López no poden fer res davant el domini de Jean-Julien Rojer i Horia Tecau i es queden a les portes del títol de l’obert dels Estats Units (6-4 i 6-3)\nEl jugador català va perdre tres vegades el seu servei\nLa parella finalista (e) i la campiona, recollint els seus trofeus Foto: AL BELLO / GETTY IMAGES / AFP.\nMarc i Feliciano López, onzens favorits, es van quedar a les portes del títol de l’obert dels Estats Units en perdre la final contra la parella formada per l’holandès Jean-Julien Rojer i el romanès Horia Tecau (6-4 i 6-3). Amb un campió i un finalista olímpics a cada costat de la xarxa –Marc López i Tecau, respectivament–, el partit va tenir poca història gràcies a la consistència de la parella guanyadora, que va resoldre el tràmit per la via ràpida en menys d’una hora i mitja de joc.\nPer al jugador català, aquesta és la tercera derrota en una final de Grand Slam. Les dues anteriors van ser, la temporada 2014, també en l’obert dels Estats Units i en el Roland Garros, totes dues amb Marcel Granollers com a parella. La seva única victòria en un Grand Slam va arribar en el Roland Garros de l’any passat, ja amb Feliciano López com a company.\nEl servei, la clau\nEl d’ahir era el tercer partit entre les dues parelles. La igualtat en el balanç –una victòria per a cada parella– i la trajectòria en el torneig americà feien preveure una final molt més disputada. A l’hora de la veritat, però, el domini de la parella vencedora, campiona a Wimbledon 2015, va ser gairebé absolut. I això que el partit no va començar malament per als dos López. Amb 3-3 en el marcador, van aconseguir un trencament –l’únic del partit– i aconseguien avantatge. La reacció de Rojer i Tecau, però, no es va fer esperar. En el joc següent, amb el català en el servei, el recuperaven i empataven el partit. Un segon trencament, també amb Marc López servint, arribava en el desè joc, en el qual guanyaven el set.\nEl segon set encara va tenir menys història. Les dues parelles el van començar defensant el seu servei, però un altre cop Marc López, molt inconsistent ahir amb el seu servei, cedia l’avantatge als seus rivals en el quart set (3-1). Els López van tenir dues pilotes de trencament en el joc següent, però no van saber aprofitar-les i Rojer i Tecau es van posar tres jocs per davant (4-1). En aquell moment tenien una ratxa de set jocs a favor dels vuit últims. En la resta del set en van fer prou blindant el seu servei. En el novè joc els arribava la primera oportunitat de guanyar el partit i el torneig. No van tardar a avançar-se 40-0. Els dos López van aconseguir salvar les dues primeres pilotes de partit, però a la tercera Tecau va sentenciar amb una volea des de la xarxa.\nStephens i Keys protagonitzen avui una final inesperada\nMadison Keys (15), de només 22 anys, i Sloane Stephens, que en té 24, jugaran avui la final inesperada de l’obert dels Estats units. Feia 15 anys, des que es van enfrontar les germanes Williams per discutir el títol, que el partit decisiu no el disputaven dues jugadores nord-americanes. El ple històric de tennistes locals, a més, s’ha produït en les semifinals, fet que no succeïa des del 1981. Només hi ha un duel previ, amb triomf de Stephens a Miami el 2015.\nEn la primera semifinal, Stephens, rocosa i que viu el moment més dolç de la seva carrera, va sobreviure a l’agressivitat innata de Venus Williams, que als 37 anys completa una temporada excepcional i que pretenia accedir a la seva tercera final de Grand Slam del curs. Stephens, 83a de la WTA però que va arribar a ser onzena en una etapa anterior, es va imposar per 6-1, 0-6 i 7-5. La vencedora va reaccionar quan perdia per 4-5 en el tercer set signant quatre punts inversemblants amb recuperacions increïbles que van deixar tocada la favorita. Keys, per la seva banda, va derrotar amb molta més comoditat Coco Vandeweghe per 6-1 i 6-2 en un exercici d’autoritat sense concessions. La tennista d’Illinois va sortir com una piconadora i va guanyar 20 dels 24 punts disputats, amb onze cops guanyadors. Quartfinalista el 2015 a Wimbledon –Stephens hi va arribar el 2013–, Keys afrontarà la seva primera final de Grand Slam accentuant la progressió intermitent que ha tingut des que treballa amb Lindsay Davenport.\nL'Esportiu. Nacional 09-09-2017 Pàgina 16\nL'Esportiu. Comarques Gironines 09-09-2017 Pàgina 19


El 14 de novembre passat, va tenir lloc al Casal de Cultura de Torrelavit l’acte d’entrega de premis i la inauguració de l’exposició de les fotografies presentades a la 8a Marató Fotogràfica “Imatges de Torrelavit”, que es va celebrar el 26 d’octubre i que va comptar amb més de cent participants. Continua llegint →\nEl divendres 15 de novembre va tenir lloc, al Casal de Cultura de Torrelavit, la inauguració de l’exposició de les fotografies presentades a la 7a Marató Fotogràfica “Imatges de Torrelavit”, que es va celebrar el 28 d’octubre passat i que va comptar amb prop de 120 participants.\nEnguany, els participants van haver de recórrer els carrers a la recerca de les millors Continua llegint →\nEnguany, els participants van haver de Continua llegint →\nEl passat divendres 18 de novembre, va tenir lloc al Casal de Cultura de Torrelavit la inauguració de l’exposició de les fotografies presentades a la 5ª Marató Fotogràfica “Imatges de Torrelavit”, que es va celebrar el 18 d’octubre i que va comptar amb prop de 130 participants.\nEnguany, els participants van haver de recórrer durant el matí de diumenge, els Continua llegint →\nLliurament dels premis de la quarta edició de la Marató Fotogràfica “Imatges de Torrelavit”\nPublicat el 10 de Desembre de 2010 per mftorrelavit\nEl diumenge 17 d’octubre passat, va tenir lloc a Torrelavit la 4a edició de la Marató Fotogràfica “Imatges de Torrelavit”, un concurs fotogràfic on els participants han de realitzar una sèrie de fotografies sobre els diferents temes que els són proposats. Els temes escollits per l’organització d’aquesta quarta edició van ser : Escultòric de Torrelavit (concurs d’escultura urbana), números i abstraccions per a la categoria d’adults. En el cas de la categoria infantil, el tema escollit va ser escales.\nUn cop realitzades les fotografies, els Continua llegint →\nPublicat dins de #mftorrelavit2010\t| Comentaris tancats a Lliurament dels premis de la quarta edició de la Marató Fotogràfica “Imatges de Torrelavit”\nEntregats els premis de la tercera edició de la Marató Fotogràfica “Imatges de Torrelavit”\nPublicat el 1 de Desembre de 2009 per mftorrelavit\nEl passat divendres 6 de novembre es va fer l’acte d’entrega de premis a les millors fotografies de la tercera edició de la Marató Fotogràfica “Imatges de Torrelavit” en la qual aquest any han participat 121 persones, 40 més que en la passada edició. La Marató es va celebrar el passat 18 d’octubre i en aquesta ocasió els nombrosos afeccionats a la fotografia van haver de recórrer els carres Continua llegint →\nPublicat dins de #mftorrelavit2009\t| Comentaris tancats a Entregats els premis de la tercera edició de la Marató Fotogràfica “Imatges de Torrelavit”\nÈxit de participació en la 2a Marató Fotogràfica de Torrelavit\nPublicat el 1 de Desembre de 2008 per mftorrelavit\nUna vuitantena de participants aconsegueixen fer d’aquesta segona edició de la Marató Fotogràfica Imatges de Torrelavit un èxit de participació i trenquen per complet els pronòstics més optimistes de l’organització. Un total de 58 fotògrafs adults i 22 d’infantils es van passejar pels carrers de Torrelavit el passat diumenge 19 d’octubre al llarg de tot el matí captant imatges amb les seves càmeres.\nL’objectiu d’aquests amants de la fotografia era realitzar 12 fotografies seguint els tres Continua llegint →\nPublicat dins de #mftorrelavit2008\t| Comentaris tancats a Èxit de participació en la 2a Marató Fotogràfica de Torrelavit


L’ Ajuntament de Ripoll i l’Agencia de Desenvolupament del Ripollès ofereixen formació per crear el web del teu negoci - Ajuntament de Ripoll\nEl Programa de Digitalització “elteunegoci.cat” permet visibilitzar l’activitat del teu negoci a la xarxa\nDes de la Fundació puntCAT i amb la col·laboració de la Direcció General de Política Lingüística i la Direcció General de Comerç de la Generalitat de Catalunya s’ha creat un nou projecte anomenat “elteunegoci.cat”. Es tracta d’ un programa de digitalització adreçat a petits negocis que vulguin donar visibilitat de la seva activitat a la xarxa. En una sola sessió, els assistents poden obtenir un lloc web atractiu (amb domini.cat), intuïtiu, personalitzat, amb contingut editable, que conté informació bàsica de l’establiment, imatges, geolocalització via Google Maps, estadístiques de Google Analytics, enllaços a xarxes socials, entre d’altres, i és visible des de qualsevol dispositiu. El cost d’aquest servei és de 36 € a l’any.\nEl passat dilluns dia 8 d’abril és va fer una sessió informativa de tots els serveis que ofereix aquest projecte en el qual s’hi va convidar el sector comerç, indústria, restauració, serveis, etc. La trobada que va tenir lloc a les dependències de l’Agencia de Desenvolupament, va resoldre els dubtes dels assistents i va fixar la pròxima trobada pel 29 d’abril a les 10 h on cada participant crearà el seu espai web.\nEls interessats en la proposta encara es poden apuntar o demanar informació l’Ajuntament de Ripoll al 971714142 o al correu projeccioeconomica@ajripoll.cat o a l’agència de Desenvolupament del Ripollès al 972 70 44 99 o al correu neusserrat@ripollesdesenvolupament.cat\nUn petit esquema (estructura web)\nTextos per descriure qui som i què fem al nostre negoci\nFotografies per mostrar a la web (com a mín.10)\nLogotip del negoci (en el cas de tenir-ne)\nPoder accedir a un correu electrònic al moment de la creació de la web, per tal de verificar el domini\nTargeta de crèdit o dèbit per fer el pagament de 36 €\nMés informació http://elteunegoci.cat/


Notícies - Els treballs de construcció del segon mòdul de la depuradora de Can Borrull podrien començar abans de l'estiu\nEls treballs de construcció del segon mòdul de la depuradora de Can Borrull podrien començar abans de l'estiu\nRecasens diu que la depuradora de Barcelona no funciona correctament i aboca aigües encara brutes a la riera\nel 21/abr/05 Miquel Herrada Política PDF\nL'Ajuntament espera poder començar la construcció del segon mòdul de la depuradora de Can Borrull, a Les Planes, abans de l'estiu. Així ho ha dit el tinent d'alcalde de Serveis Territorials, Joan Recasens, en resposta a les crítiques de l'associació de veïns d'aquest barri, que ha tornat a protestar per les males olors i la degradació que pateix la riera en aquest tram. Recasens afirma que les anàlisis de l'aigua que surt de la depuradora de Can Borrull són correctes i atribueix en gran part la responsabilitat a la depuradora de Barcelona.\nEl tinent d'alcalde de Serveis Territorials, Joan Recasens, s'ha mostrat 'sorprès' per les crítiques de l'associació de veïns de Can Borrull, ja que, segons ha dit, l'equip de govern els va explicar la setmana passada l'estat del procés administratiu per adjudicar les obres de construcció del segon mòdul de la depuradora.\nEn aquest sentit, Recasens s'ha mostrat confiat que, un cop fet el concurs públic per adjudicar els treballs, les obres podran començar abans de l'estiu, com reclamen els veïns afectats.\nS'està acabant d'elaborar el plec de condicions per convocar el concurs. A mitjans del mes vinent el podrem convocar i abans de l'estiu esperem començar a construir el segon mòdul de la depuradora.\nEl segon mòdul, que segons Recasens podria entrar en funcionament el mes de juliol, hauria de resoldre els problemes de manca de capacitat de l'actual equipament que han denunciat els veïns. El tinent d'alcalde de Serveis Territorials, però, ha advertit que les aigües brutes que baixen de la riera no provenen de la depuradora de Can Borrull, sinó de la de Barcelona, que no funciona correctament.\nLes aigües brutes que baixen no són nostres, són de Barcelona. Nosaltres vam tenir una punta de mal funcionament el mes passat que es va corregir. En tot cas, amb el segon mòdul això quedarà resolt per molt temps i tindrem més capacitat de la que necessitem.\nRecasens ha explicat que les analítiques fetes a la depuradora de Can Borrull els mesos de gener i febrer donen resultats satisfactoris, i ha afegit que el consistori s'ha posat en contacte amb el districte de Sarrià-Sant Gervasi de Barcelona perquè resolguin els problemes de la seva depuradora, que aboca aigües brutes a la riera que arriben fins la banda santcugatenca de Les Planes.


L'Ajuntament destaca l'esport realitzat per a fer accessible l'esport\n04/11/2018 - València Extra\nLa regidora d’Esports, Maite Girau, ha destacat les mesures preses durant aquest mandat que han permés la congelació dels preus públics en les instal·lacions municipals en 2018, així com l’obertura d’aquestes a l’ús d’entitats no esportives per a desenvolupar programes d’activitat física de manera gratuïta. «Fer de l’esport una cosa accessible per a tota la ciutadania, amb independència de l’edat, gènere o condició social, és una de les nostres prioritats», ha subratllat l’edila.\nPer promocionar l’esport en edat escolar i incentivar la igualtat d’oportunitats, «s’ha establit una línia de beques per aconseguir que cap xiquet o xiqueta quede exclòs de les activitats esportives per motius econòmics», ha assenyalat Girau. Mentre que en el curs 2016-2017 es van concedir 1.850 beques, en el 2017-2018 s’han beneficiat d’aquestes ajudes 2.380 xiquets i xiquetes.\nA més, la Fundació Esportiva Municipal «ofereix una alternativa educoesportiva per als xiquets i joves en edat escolar en els períodes no lectius», ha detallat la regidora. En els 22 campus esportius d’estiu de 2018 es van oferir 4.700 places, de les quals es van cobrir un 10% amb xiquetes i xiquets becats. Als campus de Pasqua es van oferir 400 places.\nQuant als preus públics d’aplicació a les instal·lacions municipals per a 2018, l’edila ha remarcat que «estan congelats». «També hem obert l’opció a pagar menys en les hores de baixa afluència d’usuaris», ha afegit.\nAixí mateix, des de la regidoria ha realitzat el curtmetratge ‘Campeonas invisibles’ i ha organitzat una jornada de treball amb la qual «donar visibilitat a les dones esportistes que passen desapercebudes per al públic en general i que, no obstant això, són verdaders talents esportius», ha asseverat Girau.\nEn aquest sentit, ha afegit la responsable de l’àrea, «hem organitzat, en col·laboració amb la Universitat de València, i altres entitats valencianes, les primeres Jornades Dona i Esport». Respecte a aquest tema, les escoles esportives han registrat un increment de participació femenina del 10%.\nAmb l’objectiu de prevenir la violència en l’esport, durant 2018 s’ha posat en marxa el programa ‘Elige esos cinco’. A més, ha agregat Maite Girau, «hem creat la Marxa contra la Violència de Gènere, que enguany ha celebrat la seua III edició».


Una denúncia de seguretat laboral atura la instal·lació dels tendals de la Firagost de Valls | EL PORTAL NOU\nHome Economia Una denúncia de seguretat laboral atura la instal·lació dels tendals de la Firagost de Valls\nUna denúncia de seguretat laboral atura la instal·lació dels tendals de la Firagost de Valls\nPortalNou Valls dissabte, de juliol 22, 2017 Economia\nSegons ha pogut saber aquest periòdic, a les darreres hores s'ha aturat la instal·lació dels tradicionals tendals de la Firagost que s'estenen al carrer de la Cort i adjacents per una denúncia que alertava de la manca de mesures de seguretat amb que operaven els treballadors que la portaven a terme. Entre les mancances de les mínimes condicions per fer la feina, segons assenyalen, hi ha l'absència de casc de protecció, de calçat adequat o dels arnesos necessaris per fer treballs en alçada.\nHabitualment, la instal·lació dels tendals de la Firagost anava a càrrec de la brigada d'obres de l'Ajuntament de Valls però en aquesta ocasió s'ha optat per contractar una empresa privada. Aquest mitjà s'ha posat en contacte amb membres de l'equip de govern per demanar-los la seva versió dels fets però fins ara no ha obtingut resposta. Però fonts properes als denunciants asseguren que els problemes de seguretat i de condicions laborals han estat darrerament motiu de queixa.


Maica García és la nova reina de l'esport sabadellenc - Diari de Sabadell\nMaica García és la nova reina de l'esport sabadellenc\nLa waterpolista del CN Sabadell guanya per tercera vegada el trofeu de la Festa de l'Esport\nMaica García amb el trofeu juntament amb els representants de Queralt Castellet i Aleix Gómez / Lluís Franco\nLa waterpolista del Club Natació, Maica García, ha estat escollida millor esportista de Sabadell del 2018 en el transcurs de la 66a gala de la Festa de l'Esport celebrada en el Teatre Principal. En la votació final ha superat Queralt Castellet (snowboard) i Aleix Gómez (handbol) i es converteix en la successora del ciclista David de la Cruz que havia guanyat en les tres últimes edicions. Maica també suma tres títols després dels que va aconseguir el 2012 i 2014. En l'apartat d'entitats, el Club de Tennis Sabadell reedita el títol i ja en suma 8 en el palmarès global. En aquesta edició es va imposar per davant del Cercle Sabadellès 1856 (segon) i Unió Excursionista Sabadell (tercera). Cal recordar que el Club Natació Sabadell queda al marge de les votacions i rep una distinció especial per la seva gran dimensió.\nLa gala, presentada pel tàndem de periodistes de Ràdio Sabadell, Sergi Garcés i Núria Garcia, també s'ha convertit en un homenatge de comiat per la regidora d'Esports, Marisol Martínez, en un dels seus últims actes després de perdre la presència en l'Ajuntament en les eleccions. Les entitats li han agraït la seva gran implicació i entusiasme en la promoció de l'esport en aquests darrers anys al davant de la Regidoria d'Esports i els projectes de futur que deixa en marxa, com el Clúster-Innovació.\nEntre els nombrosos reconeixements cal destacar un de molt especial als components del Sabadell Nord CF pel seu històric ascens. Una bona part de la plantilla ha pujat a l'escenari amb el capità Pep Pinyol, el tècnic Quico Díaz i el president Antonio Lou al capdavant. S'ha emportat una de les ovacions de la nit. Una altra de les sorpreses ha estat el petit homenatge a un home de ciutat i del món de l'esport, amb cor arlequinat, com Joaquim Badia. Molt emotiu ha estat també el Premi de Promoció per a persones amb discapacitat psíquica per a Jordi Martínez i Angie Díaz.\nEl Memorial Joaquim Gorgori que premia un periodista sabadellenc de la premsa esportiva ha tingut com a protagonista a Jordi Gil, professional des de fa més de 20 anys del diari Sport. En el seu discurs ha destacat "el gran planter de periodistes sabadellencs" i també ha tingut una dedicatòria per Diari de Sabadell com a exemple dels mitjans escrits. L'acte ha estat amenitzat amb les actuacions de Núria Vilà, soprano dels Amics de l'Òpera de Sabadell, i de Jordana Haro, directora de InGravity Studio amb el seu show de Pole Dance.\nMaica García, després de rebre el guardó, es va mostrar exultant. "Rebre aquesta distinció de la ciutat que m'ha vist néixer i créixer és un orgull per a mi", va explicar. Per la seva banda, el president del Club de Tennis Sabadell, August Serra, també estava molt satisfet de repetir èxit. "El mèrit s'ha de repartir entre tots els expresidents i companys de junta que han estat abans de nosaltres, és una feina de molta gent. També ens fa molta il·lusió rebre aquest guardó en plena celebració del 90 Aniversari".\nTemes:Club Tennis Sabadell, festa de l'esport, MAICA GARCIA


Societat Catalana de Geografia : miscel·lània : Pere; Amigó (1997) : Onomàstica del Terme Municipal d’Ulldemolins : 1\nLes pedres i les fites\nSobretot pel sector de Fraguerau, hi ha una bona colla de blocs de pedra, o bocins de cingle, que criden l’atenció per la forma que tenen, que fa córrer la imaginació del visitant perquè la compari amb objectes i els apliqui un nom metafòric que hi correspongui. Hi ha uns quants noms d’aquests que tenen una certa antiguitat, com els Tres Jurats i els Tres Jurats Petits, el Cap de Mort, la Cadira, els tormos dels Pontarrons, la cinglera de l’Escambell, la Roca Balladora, la Trona. Uns altres noms podrien ésser d’invenció recent, de quan Fraguerau ha estat transitat per excursionistes nombrosos: el Bisbe, el racó de Buda, el Camell, el cap de Turc, el Formatge, la Sella. Fora de Fraguerau, però encara a Montsant, es parla de la Bitlla, també coneguda per la roca del Frare; de la Campana, la Lleona, la Mola, la roca del Llençol, el Trenet. Enllà de Montsant, s’anomena la cadireta del Metge, als Carrocs; i el Piró, que és un peiró, o sia un pedró, però en aquest cas no és una creació de la naturalesa, sinó una manufactura humana.\nTambé hi ha tormos: el del Camarada i el de la Drecera, a les Solanes, i el del Magre, a les Obagues. Se n’havien anomenat uns altres que ara no hem trobat que s’anomenin. En els documents on n’hem vist notícia, del segle XV, el genèric és ”torm” i ”torms”, sense o final, en tots els casos. Ens referim als torms de na Bellvera, que sembla que eren a les Garrigues; al torm del Cirer, que no sabem on era; i al de l’Edra, que es pot suposar – o afirmar i tot – que era el tormo que hi ha a la coveta de l’Heura.\nSi fins ara hem parlat de pedres creades per la naturalesa, sense cap intervenció de l’acció humana, tret del Piró, ara també es pot parlar d’un nom força antic, trobat per primer cop en un paper de mitjan segle XV però sens dubte designant una realitat ja existent des d’abans d’aquell segle, indicador de pedres preparades i col•locades pels homes: els Mollons, que s’havien anomenat cap al camí de la Granadella: servien per a marcar límits, probablement els del terme d’Ulldemolins amb el terme veí de ponent.


Crònica i reflexions sobre la xerrada “contra les falses solucions tecnològiques i l’agricultura industrial” al Banc Expropiat de Gràcia - Indymedia Barcelona\nCrònica i reflexions sobre la xerrada “contra les falses solucions tecnològiques i l’agricultura industrial” al Banc Expropiat de Gràcia\nper http://alma-apatrida.blogspot.com/\t 26 set 2019\nEl passat diumenge, 22 de setembre de 2019, a les 18:00 hores es va realitzar una xerrada al Banc Expropiat de Gràcia, Quevedo 13-15, titulada “contra les falses solucions tecnològiques i l’agricultura industrial” dins el marc de la campanya organitzada per “anarquistes contra la devastació climàtica”.\nEl ponent va començar afirmant amb rotunditat l’absurd de pensar que després de dos segles d’explotació de la Terra no passaria res. Hem arribat a pensar que l’aire i l’aigua eren infinits. També va denunciar com una manera de “fer rentable l’angoixa” les campanyes hipòcrites d’empreses com Iberdrola per “cuidar el planeta”. El capitalisme, va afirmar, tracta de convertir qualsevol crisi en actius monetaris. A part, pretenen carregar la culpa del canvi climàtic al conjunt de la població precaritzada, afirmant que les pràctiques quotidianes de consum d’aquesta (com el fet que els nens beguin amb palleta o el consum d’aliments ultra-processats) en tenen la culpa.\nEs tracta d’una estratègia, doncs, per culpabilitzar els pobres invertint els papers.\nAixí va afirmar que si bé el canvi climàtic va començar amb la industrialització, en absolut els treballadors que es deixaven la vida cremant carbó 16 hores al dia n’eren els responsables. Va denunciar que les postures majoritàries dins el moviment contra el canvi climàtic són una farsa, doncs, perquè no van a l’arrel del problema que és la civilització capitalista. Així va afirmar que el 80% de les emissions contaminants no són degudes directament al consum de la gent. També va afirmar que si bé avui dia es crema la barbaritat de 11.500 milions de tones l’any de petroli, les tecnologies fotovoltaica i eòlica tampoc són una solució real ja que convertiran l’energia en més escassa, cara i a l’abast només d’uns pocs. Una altra propaganda, en relació a l’energia, és el debat entorn la “nuclear 2.0” que no ha aconseguit masses adeptes perquè encara és ben present el record de l’accident de Fukushima.\nUna altra falsa alternativa, va senyalar, és la del cotxe elèctric ja que necessita molt coure, cobalt i d’altres materials rars. A més a més, el 30% de la contaminació dels vehicles la produeixen els pneumàtics amb les partícules que deixen anar quan circulen. Com a dada que exemplifica la desigualtat social al món, i que es reprodueix també en el tema que ens ocupa, hi ha un 5% de la població mundial que consumeix un 50% dels recursos del planeta. També va denunciar que les reserves d’aigua dolça s’estan esgotant ja que degut a l’escalfament global es fonen els glaciars i van directes al mar, malbaratant-se així els recursos hídrics mundials. S’ha d’assenyalar així que el què alguns experts defineixen com “l’or transparent” és el possible causant de futurs conflictes militars internacionals a vàries zones del planeta (que ara recordi el del Caixmir entre Pakistan i India, per exemple, també té a veure amb el control dels afluents del riu Indo).\nAra mateix, recordo una intervenció d’un dels assistents respecte a la dificultat de trobar aliances entre l’ecologisme i el veïnat, en relació a la lluita contra la instal·lació d’empreses contaminants, degut a que es tendeix a prioritzar, per part d’aquests, el conegut mantra de la creació de llocs de treball. Tampoc hem d’oblidar, pel contrari, que els “nous moviments socials”, com la defensa del medi ambient, estan majoritàriament protagonitzats per sectors de les classes mitjanes que, en nombroses ocasions, no parteixen d’una crítica profunda al sistema capitalista sinó que, simplement, miren d’evitar la instal·lació de projectes lesius prop de les seves urbanitzacions. Enfront d’això és perfectament possible que la classe treballadora amb una minsa “consciència de classe”, i per la qual la feina és un bé escàs, tendeixi a tenir una actitud suplicant i recolzi, en canvi, acríticament qualsevol projecte que l’hi atorgui una possibilitat de feina.\nAquesta tensió entre l’ecologisme i un tipus de sindicalisme corporativista (que representa aquest baix nivell de “consciència de classe”), que ha abandonat des de fa temps tota idea de transformació revolucionària de la societat, l’hem patit en nombroses ocasions. Que lluny queda la època quan els obrers llibertaris de Barcelona es van negar a proporcionar materials per a la construcció de “La Model”: ara, en nombroses ocasions, obrers i Patronal es donen la mà pensant, els primers, que les reivindicacions ecologistes no l’afecten directament, que són lluites “post-materialistes” que dirien alguns sociòlegs. S’ha d’abandonar aquesta idea, doncs que hi ha més “material” que la pròpia salut? Per això és necessari rebutjar un antropocentrisme dogmàtic i substituir-lo per un bio-centrisme, entenent que l’ésser humà és part consubstancial de la Natura i el que a ella l’hi passa l’afecta directament.\nUn altre aspecte polèmic és la relació entre l’ecologisme i la tensió entre centre-perifèria del sistema món. Alguns governs, dels països en vies de desenvolupament, han acusat als del Primer Món, d’utilitzar l’ecologisme com una arma llancívola en contra de la possibilitat de que els primers generin la seva pròpia via al desenvolupament. Argumenten que el món desenvolupat va iniciar la Revolució Industrial al segle XIX i ara ells tenen el mateix dret a transitar aquest camí, suposadament per garantir uns mínims de benestar material a la seva població. Xina ha estat un exemple paradigmàtic d’aquest discurs. De fet, Abraham Guillén, economista de la CNT i profundament preocupat pel tema de les desigualtats centre-perifèria, tenia una postura més aviat “desenvolupista” i afirmava que els països del “Tercer Món” havien de comptar amb una economia vigorosa, altament tecnificada i competitiva (les seves tesis eren la defensa d’un “socialisme llibertari de mercat” on es conjugava una “sana competència” amb una “planificació en llibertat”).\nTot i que ell, partint d’un anàlisi econòmic molt similar al marxisme, considerava que les forces productives (eines i recursos utilitzats per la humanitat), alliberades de la cotilla d’unes relacions de producció antiquades (el sistema de propietat privada), aconseguirien establir un procés de desenvolupament vigorós i, a la vegada, respectuós amb la Natura. Vist des del nostre present, amb la crisi ecològica que se’ns ve a sobre, les idees d’Abraham Guillén poden semblar una mica xocants i ja antiquades per algunes corrents de l’anarquisme que adhereixen al “decreixement” o inclús al “primitivisme”, tot i així, entre els assistents es van sentir algunes opinions que semblaven anar en aquesta línia com la defensa del motor de combustió a base d’aigua. Entenc també que, d’alguna manera, Abraham Guillén defensava un tipus de “desenvolupament autogestionat” per la classe treballadora, sent igual crític del socialisme burocràtic soviètic i del capitalisme.\nCabria preguntar-nos, doncs, si hem de rebutjar globalment aquesta idea de “desenvolupament” (que encara, avui dia, segueix tenint bastanta predicació entre les masses empobrides del Tercer Món preocupades per elevar el seu nivell de benestar material) o simplement la idea de “creixement econòmic” que l’únic que significa és l’acumulació incessant de capital. Com ens recordava una de les intervencions a l’acte, el planeta esta sent destruït en nom d’abstraccions com són els diners. Com deia Georg Simmel a “Filosofia dels diners” aquests són la màxima expressió de la calculabilitat amoral i impersonal del món capitalista modern, enfront d’un món antic que valorava més els sentiments i la imaginació. Sense voler, ni poder, tornar a aleshores (ja que això no era igual per a tothom en societats fortament jerarquitzades) es fa urgent i necessari construir una moral i una ètica revolucionària adaptada als reptes que tenim per endavant, que no són altres que construir un comunisme anarquista, ecològic i universal, contra la devastació estatal i capitalista a la que s’està sotmetent al planeta i a la humanitat.\nRe: Crònica i reflexions sobre la xerrada “contra les falses solucions tecnològiques i l’agricultura industrial” al Banc Expropiat de Gràcia\nper cowspiracy?\t 27 set 2019\nVaya... me esperaba por lo menos, si ya hablan de anarquismo, ecologismo etc. que se pronuncian sobre la causa más grande por el cambio climatico: la ganadería y su alternativa el veganismo. Sabemos que la cantidad del agua gastado en las granjas y su "devuelta" de forma contaminada a la tierra, es en si una catástrofe causada por la industria cárnica y silenciada por muchas organizaciones "ecologistas" vendidas al sistema capitalista (Greenpeace, etc).


LES DEU COSES QUE NO SABIES SOBRE ELS ESQUERRANS - COLLONADES\nHome / COLLOCOLLO / LES DEU COSES QUE NO SABIES SOBRE ELS ESQUERRANS\nLES DEU COSES QUE NO SABIES SOBRE ELS ESQUERRANS\nFrancesc Puigcarbó d’agost 15, 2015 COLLOCOLLO\nEl passat dijous, 13 d'agost, es va celebrar el Dia Internacional dels Esquerrans. Durant aquesta jornada, esquerrans de tot el món intenten donar a conèixer i ajudar a reduir les dificultats que pateixen les persones que escriuen amb la mà esquerra i utilitzen preferentment el costat esquerre del cos.\nAquesta jornada ha sigut promoguda des de l'any 1976 per la Internacional d'Esquerrans (Lefthanders International) i aquest any han aconseguit que el tema es converteixi en 'trending topic' amb el 'hashtag' #lefthandersday.\nEL 13% DE LA POBLACIÓ ÉS ESQUERRANA\nAproximadament el 13% de la població mundial és esquerrana. La raó per la qual una persona és esquerrana és el cervell, que determina quin costat del cos és el dominant en un individu. Dividit en dos hemisferis, el cervell controla de forma "encreuada" el cos. L'hemisferi esquerre controla el costat dret del cos i viceversa, i per això en el cas dels esquerrans, el costat dret del seu cervell és el predominant.\nEncara que no es coneix una raó definitiva per la qual algunes persones escriuen amb l'esquerra, es pensa que els gens són molt presents a l'hora de ser esquerrà i és molt probable que si tu ets esquerrà, els teus fills també ho siguin.\nSer esquerrà és més comú entre els homes que les dones. Encara que tampoc hi ha cap raó aparent per a aquesta diferència, s'estima que el 13% d'homes al món són esquerrans, mentre que en el cas de les dones, el percentatge es redueix al 9%.\nSer esquerrà no ha sigut sempre una característica més. Les persones que escriuen amb l'esquerra han sigut històricament perseguides. Un exemple clar va ser el de la Inquisició, que va perseguir, va condemnar i va cremar vius nombrosos esquerrans per considerar-los "servidors de Satan".\nMoltes personalitats al món han sigut i són esquerrans. Leonardo da Vinci, considerat el geni artístic més gran de la història, va ser esquerrà. Escrivia de dreta a esquerra i començant per l'última pàgina, és a dir, escrivia en forma especular. Això ho feia per evitar que la tinta taqués els seus treballs.\nCharles Chaplin, l'actor de cine mut més famós de la història, també era esquerrà, com es pot apreciar en les seves hilarants actuacions en pel·lícules com 'El gran dictador' o 'Luces de ciudad'.\nEl primer president afroamericà de la història dels EUA, Barack Obama, també és esquerrà. Alguns experts consideren que els esquerrans tenen més talent per al llenguatge, cosa que encaixaria amb els extraordinaris dots comunicatius de l'inquilí de la Casa Blanca.\nAixí mateix, Friedrich Nietzsche, l'autor d''Així va parlar Zaratustra', també era esquerrà. A la petita pantalla un dels esquerrans més famosos és Ned Flanders, el 'veïnet' dels Simpson que té la virtut de treure de polleguera Homer. El catòlic Flanders sap treure partit a aquesta circumstància i en un moment de la sèrie és propietari de Leftorium, una botiga per a esquerrans.\nSegons diversos estudis, el fet d'estar en minoria porta alguns esquerrans a tenir una visió més global de les coses. En esports com el tennis o la boxa ser esquerrà pot descol·locar el contrari. Rafa Nadal o Manny Pacquiao són exemples d'això. Alguns dels millors futbolistes de la història, com Maradona o Messi, també han tingut una 'esquerra d'or'.\nPOBLE 'MÀ ESQUERRA'\nHi ha un poble als EUA que es diu Left hand (mà esquerra). Està situat a l'estat de Virgínia Occidental i la seva població el 2009 no superava els 400 habitants.\nBOTIGA EXCLUSIVA A LONDRES\nFicció dels Simpson a part, la botiga per a esquerrans més famosa del món es diu Anything Left-Handed i és a Londres. Va ser creada el 1968, pionera en el seu gènere. Fins al 2006, era al carrer Bewer 53, al centre de la capital britànica. Ara només ven per internet.\nLa sinistrofòbia es defineix com una persistent, anormal i injustificada por a les coses ubicades a l'esquerra, a agafar coses amb la mà esquerra o bé als esquerrans. Els que la pateixen consideren l'esquerra de mal averany. Les supersticions que la condemnen afecten profundament aquestes persones, i els arriben a produir molta ansietat i fins i tot atacs de pànic en casos greus.\nUna investigació recent publicada a la revista 'Neuropsychologia' ha posat de manifest que els esquerrans tenen un risc més elevat de tenir certs problemes de salut mental, com el trastorn per dèficit d'atenció amb hiperactivitat (TDAH), dislèxia i fins i tot esquizofrènia. Una mostra d'això seria que mentre que els esquerrans representen només el 10% de la població, el 20% dels esquizofrènics són esquerrans.\nLES DEU COSES QUE NO SABIES SOBRE ELS ESQUERRANS - Francesc Puigcarbó - d’agost 15, 2015 - 5\nMiquel 15 d’agost de 2015 a les 13:14\nMi hijo es zurdo. Mi nieto es zurdo. Ni mi señora , ni yo lo somos. Ni mi madre , ni creo que mi padre, así como los padres de mi señora...\nLe preguntaré al cartero..\nFRANCESC PUIGCARBÓ 15 d’agost de 2015 a les 13:45\nLA PREGUNTA ÉS: ¿HI HA ESQUERRANS EGIPCIS?


El árbol del erizo y otros cuentos de las buenas noches - Icaria Editorial\nColumna "A Cagliari e a Barcellona le favole di Antonio Gramsci in quattro lingue" en Sardinia Post, 09/12/2017\nColumna "Antonio Gramsci, fábulas desde la cárcel" de Iñaki Urdanibia, en Kaos en la red, 09/12/2017\nColumna "Gramsci faeddat a su mundu cun sos contos pro pitzinnos" en La Nuova Sardegna, 17/12/2017\nColumna "Gramsci, L’albero del Riccio, coi disegni di Claudio Stassi"_Afnewsinfo (Italia)_07/05/2018\nColumna "Nino. Idees i organització des de la presó"_en Cultius Culturals, 14/03/2018\nColumna “Favole Gramsci pubblicate in Catalano!” en Paradisola.\nColumna “Le favole di Gramsci, anche in sardo, favoriranno il dialogo”, en Sassari Notizie, 22/10/2017.\nColumna “L’albero del riccio e altre fiabe per la buonanotte”, en Istituto Italiano di Cultura Barcellona\nEntrevista a Marcello Belotti, editor del libro: "Il cuore di Gramsci: le sue fiabe per bimbi raccolte da un bergamasco" en Bergamonews, 11/12/2017\nEntrevista al ilustrador Claudio Stassi: “Le favole di Gramsci ai figli come base”_Avanti!_09/08/2018\nNota "Le fiabe di Antonio Gramsci tradotte in spagnolo, catalano e sardo" en Globalist, 22/10/2017\nNota "Salone del libro, gli incontri dell´Associazione dei Sardi di Torino"_L´Unione Sarda_05/05/2018\nNota "Si presentano a Cagliari e Barcellona favole di Gramsci in 4 lingue per dialogo in Catalogna" en La provincia del sulcis iglesiente, 08/12/2017\nNota "Tra le favole di Gramsci e le elezioni catalane" en Zibaldone, 10/12/2017\nRessenya de Sílvia Marimon: “Gramsci, símbol antifeixista i de l’esquerra, per a nens” en Ara_08/04/2018\nRessenya “El arbre de erizo: Gramsci i la llibertat” de Francesc Ginabreda a El Núvol_02/04/2018\nColumna "Le favole di Gramsci tra Spagna e Sardegna" de Marina Turi en Il Manifesto"_01 marzo 2018\nEntrevista a Marcello Belotti_El triangle_27/12/2017\nNota sobre la edicion italiana en L Avvenire_15 dic 2017


Wikiloc - ruta Corçà, Monells, Sant Sadurní, Molins del Daró, Salelles, La Bisbal, Fonteta, Vulpellac, Peratallada, Canapost, Castell, Corçà - Corçà, Catalunya (España)- GPS track\nCorçà, Monells, Sant Sadurní, Molins del Daró, Salelles, La Bisbal, Fonteta, Vulpellac, Peratallada, Canapost, Castell, Corçà\n4.930 416 1026\nVista 383 vegades, descarregada 11 vegades\nSortida Mensual de la Penya corresponent al mes de juny del 2016 amb el següent itinerari: Mas Pastor (Corçà), Camí d’Anyells, Santa Cristina, Ermita de Santa Cristina, Monells, El Rissec, Barri d’Estrabau, Sant Sadurní de l’Heura, Can Mateu de la Creu, Llera de Daró, Molí d’en Ribes, Molí d’en Frígola, Can font, sant Joan de Salelles, El Daró, La Font (La Bisbal), Camí de Fonteta, Font Publica, Vulpellac, Camí de la Deixalleria, Camí de Peratallada, Peratallada, Camí de Canapost, Camí de Castell d’Empordà, Sant Martí de Llaneres, Castell d’Empordà, Pla d’en Salamó, Can Bassa, Mas Mir, Corçà, Capellà de Sant Sebastià, Mas Pastor.\nSortim del Mas Pastor per travessar la carretera i agafar cap a Anyells per trencar a l’esquerra en cinquanta metres en un camí de baixada no gaire bo que està convenientment indicat. Passem la riera de Rodonell i passem per la zona de Santa Cristina. Passem el Torren de Sant Llorenç i en tres-cents metres veiem un camí, a l’esquerra que s’endinsa al bosc i que aviat esdevé en un corriol, l’agafem i en poc més de dos-cents metres creuem la carretera de Madremanya per arribar-nos a l’Ermita de Santa Cristina. Feta la visita seguim fins desembocar en un camí on trencarem a la dreta i que ens portarà fins a Monells. Creuem el Rissec per entrar fins a la plaça i sortir per l’altre cap i recuperar el riu on trobarem el camí que en principi discorre paral•lel al riu. Seguirem el camí fins trobar un encreuament on a la dreta trobem el Mas Sagrera però nosaltres tranquem a l’esquerra per travessar el Torrent de les Olles i en cent metres girar a l’esquerra i seguir fins a l’entrada de Sant Sadurní de l’Heura on agafarem pel carreró de l’esquerra. Passem la plaça i ens arribem fins a la carretera cercant on esmorzar. Reculem a la carretera on trenquem a l’esquerra i en cinquanta metres agafem el carrer de la dreta i en vint-i-cinc ho fem per un camí a l’esquerra. Travessarem de nou la carretera i seguirem rectes pel camí que de primer puja una mica i que ens portarà de nou a la carretera a l’altura de Can Mateu de la Creu. Trenquem a l’esquerra i comencem a baixar fins cinquanta metres abans de creuar un petit pont on trencarem a l’esquerra per un camí amb un terra irregular. Seguirem el camí i a uns cent metres de creuar el Daró tindrem a la dreta les runes del Moli d’en Ribes, avui amagat per les bardisses. Seguirem el camí i creuarem tres vegades més el Daró, una d’elles pel costat d’un aqüeducte mig amagat per les bardissers, abans d’arribar al Molí d’en Frígola on ens hi arribem. Tornats al camí el seguim i després de creuar el riu un parell de cops trobem al davant una casa on girarem e l’esquerra per agafar un camí en molt bon estat. A poc més de mig kilòmetre veurem un camí a l’esquerra que sembla que porta a l’entrada de una casa on veurem una porta de fusta, l’agafem i en arribar a la porta veurem que el camí segueix per la dreta vorejant la casa i segueix convertint-se amb un corriol que ens portarà, tot creuant entre dos camps, fins davant l’ermita de Sant Joan de Salelles. Trenquem a la dreta i quan trobem un encreuament, seguim recta pel camí de terra i seguim fins al final, a l’altura del Mas Girbau, on trenquem a la dreta en direcció al Daró. En dos-cents metres poc abans de creuar el gual veurem un trencant de terra a l’esquerra que agafarem i seguirem paral•lels al Daró fins que veiem a la dreta la baixada a un gual que ens portarà al paratge de la Font. Sortirem a la carretera on trencarem a l’esquerra i en cent metres ens desviem en diagonal a la dreta. Seguirem el carrer recta fins que a la sortida de la Bisbal veurem el camí de terra a la dreta que porta directament a Fonteta. Passarem la plaça de l’Església i seguirem fins trobar la antiga Font Publica. Feta la visita tornem a la plaça de l’església i trenquem a la dreta i en tres cents metres ho fem a l’esquerra. Quan veiem que ens acostem a la rotonda de la general, agafarem un passeig a l’esquerra que ens portarà a creuar la general per un semàfor. Creuada la carretera estarem a Vulpellac on entrarem i farem un volt circular al casc antic. Quan veiem l’església a l’esquerra voldrà dir que estem encarats al carrer de sortida. Travessarem la carretera de Canapost i seguirem per un camí asfaltat que seguirem fins trobar un camí a l’esquerra que ens porta a la deixalleria. Seguim aquest camí i quan gira uns 90o a l’esquerra, veurem a la dreta un camí de terra a la dreta. Es seguirem primer de pujada i quan comenci a baixar, després de passar una cadena, veurem un camí a la dreta amb forta baixada i que segueix la mateixa direcció del que veníem. La baixada es un antic camí de carro tallat a la roca mes senzill de lo que sembla a primera vista i que surt a un camí asfaltat a la vista de Peratallada. Trenquem a la dreta per entrar al poble i sortit per la zona de l’aparcament on veurem un rètol de Canapost. Farem uns dos-cents metres per asfalt quan el camí gira a l’esquerra veurem al front un camí de terra que agafarem i en que ens portarà directament a Canapost. Creuem la rotonda i agafem el camí de Sant Martí de Llaneres que seguirem, uns quatre-cents metres passada la parròquia el camí gira a l’esquerra i ens porta fins a Castell d’Empordà. Abans de començar a pujar trenquem a la dreta i a la sortida del revolt ho fem de nou a la dreta per anar a cercar el gual que ens permet creuar el Daró. Creuem el riu i seguim rectes fins desembocar en un camí on trencarem a la dreta en direcció a Can Bassa, que el camí bordeja per la dreta i ens porta de cop a un segon gual que ens permet superar el Rissec. Seguirem recta i anirem a passar per sota la carretera de Figueres per arribar a Corçà. Seguirem recta pujant pel carrer principal, deixarem a la dreta una petita capella i seguirem per un camí que ens porta directa al punt de sortida.\nLa ruta conté tot tipus de ferm inclosos alguns corriols amb terra i la baixada a Peratallada que es amb pedra i alguns graons, el camí que segueix el Daró a la zona dels molins té trams molt pedregosos a part de tenir que creuar el riu uns quant cops amb algun tram força llarg. Cal fer aquesta ruta amb una BTT.\nSortida realitzada el 5 de juny del 2016\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta Corçà, Monells, Sant Sadurní, Molins del Daró, Salelles, La Bisbal, Fonteta, Vulpellac, Peratallada, Canapost, Castell, Corçà https://ca.wikiloc.com/rutes-btt/corca-monells-sant-sadurni-molins-del-daro-salelles-la-bisbal-fonteta-vulpellac-peratallada-canapos-13589759 Salutacions, Wikiloc - Rutes del Món


UN MONSTRE EM VE A VEURE, de Patrick Ness | Tot és una mentida\n← BON ANY NOU 2016! (+ 15 llistes i una proposta col·lectiva)\nELS MILLORS LLIBRES DEL 2015 (Una ressenya col·lectiva de 56 lectors i 53 llibres) →\n17 Respostes per a “UN MONSTRE EM VE A VEURE, de Patrick Ness”\nmanelxicota 14 gener 2016 a 7:12 #\nJordi, té una pinta monstruosament “deliciosa”, propera lectura, segur! Novament, gràcies per un excel·lent post!\njordi1973 14 gener 2016 a 14:44 #\nMonstruosament d’acord. Una abraçada!\nAineta 14 gener 2016 a 8:31 #\nTé molt bona pinta. M’ho apunt!\nPerfecte, Aineta, ja em diràs si t’ha agradat.\nOriolMD 14 gener 2016 a 9:55 #\nOstres, ostres, ostres, fas venir ganes de llegir-lo, eh!!! i les fotos són una passada! xapeau, un cop més!!\njordi1973 14 gener 2016 a 14:45 #\nMerci, Oriol. Jugant, jugant acaben sortint bones fotos :)))\nOriolMD 14 gener 2016 a 14:51 #\nUn món de llibres 16 gener 2016 a 10:54 #\nTé molt bona pinta! Me l’apunto com a propera lectura! Gràcies per la ressenya, fa venir moltes ganes de llegir-lo.\njordi1973 16 gener 2016 a 11:58 #\nGràcies, Marta. Sí, quan un llibre agrada, és inevitable transmetre les ganes de llegir-lo. Una abraçada i passa per aquí quan vulguis.\nImma C. 20 gener 2016 a 1:49 #\nJa que parles d´un monstre bo em ve al cap la pel.lícula Edward scissorhands (Eduardo manostijeras).No és ben bé un monstre, però la imperfecció el fa bo i dolent a la vegada.\nIntentaré llegir A monster calls. a veure…\njordi1973 20 gener 2016 a 20:27 #\nOstres, sí, Inmma, quina peli més bona! Mmmmm, Un monstre em ve a veure en té una mica d’aquest esperit gòtic. A veure si t’agrada, ja ens ho diràs.\nImma C 17 Agost 2016 a 0:03 #\nLA VISITA DEL MONSTRE\nEl monstre va aparèixer just passada la mitjanit. Com acostumen a fer.\nQuan va venir, en Conor estava despert.\nHavia tingut un malson. No un malson qualsevol. El malson. El mateix que tenia sovint, últimament. El de la foscor, els vents i els crits. El de les mans que li relliscaven en l´últim moment entre els dits, per més que mirés d´aferrar-s´hi, El que sempre acabava amb….\nInici de A monster calls, molt ben editat per Sembra llibres.\nQuin llibre tan bonic: tant la il.lustració com el contingut del llibre.\njordi1973 18 Agost 2016 a 13:13 #\nTotalment d’acord, Imma. Millor l’edició catalana de Sembra.\nImma C 25 Octubre 2016 a 7:52 #\nA Monster Calls, n´hem vist l´adaptació cinematogràfica dirigida per J.A. Bayona i és mooooolt recomenable. No voldria entrar si el llibre editat per Sembra llibres o la pel.lícula. dos llenguatges ben aconseguits, el mateix autor és qui ha fet el guió. per tant és molt fidel.\nEl Teix personificat és una meravella, les històries que explica el Monstre a en Conor precioses, amb cinema d´animació. La realitat explicada a través de la fantasia. Els temes de la pèrdua, el patiment, la incomprensió, crèixer.\nBona part rodada a BNC, Terrassa i Cabrils.\nLa butaca us espera….\njordi1973 25 Octubre 2016 a 13:39 #\nJa tinc reservada la meva butaca…\nImma C 30 Octubre 2016 a 10:06 #\nJordi, has vist la pel.lícula A Monster Calls?\njordi1973 30 Octubre 2016 a 13:28 #


L''alter ego' del compositor i guitarrista Joan Carles Palou publica el seu 5è disc: 'Grans fracassos i altres cançons que ningú vol escoltar'\nEl músic Joan Carles Palou, conegut com Germans Tanner. BLAU\nEl cinquè disc de Germans Tanner duu de nom Grans fracassos i altes cançons que ningú no vol escoltar. És un títol llarg i arriscat, però té una explicació. "En els altres discs hem fet versions de compositors o músics com Kevin Ayers i La Granja. En aquest àlbum de nou cançons, però, només hi ha versions de treballs propis", conta el guitarrista.\nMalgrat ser versions, hi ha canvis substancials en la música, que s'encamina cada vegada més "cap a una senzillesa més evident". Així, les cançons són plenes de novetats estilístiques si es comparen amb les dels anteriors treballs. El títol té un to irònic: "Tots els grups de Mallorca jugam en aquesta divisió. Feim feina de dilluns a divendres i, després, quan podem, apostam pel nostre hobby, que és la música". És complicat, i un punt desencisador, fer àlbums en un temps en què "s'escolta molta música i es venen pocs discs".\nPer Germans Tanner, alter ego de Joan Carles Palou, gravar simplement significa vèncer les inseguretats que un té, perquè "després de gravar un disc no esperes grans coses", diu el músic. "Ara, això no té res a veure amb el que feia al principi, amb la cobdícia i l'ego que té un quan només vol triomfar", recorda. I manifesta que, al final, del que es tracta és de ser honest amb un mateix".\nÉs, de fet, un apropament al que en realitat Germans Tanner volia ser al principi, apostar més per la qualitat de les lletres i oferir unes melodies i sons més acústics. "En cinc dels temes gravats hi ha bateria, però en els altres quatre no", explica el músic. En una cançó, de fet, hi ha col·laborat el bateria de La Granja, Miquel Gibert. La decisió de llevar la bateria, però, no és perquè considerin "que el rock hagi mort", però sí que es dirigeixen més cap al pop, un pop psicodèlic i urbà. I, si no fos perquè tècnicament "hauria d'estudiar" i no en té ganes, Palou inclouria més acords típics del jazz als seus temes.\nIncidents (2017) fou el primer disc publicat amb el nom de Germans Tanner. El guitarrista diu que, després d'aquell disc, "pensava que no hi hauria més recorregut". Al final, ja s'han publicat cinc àlbums més. En el cas d'aquest darrer, qui s'ha encarregat de la producció és Mateu Picornell en els estudis Swing. La portada del disc és del desaparegut Jaume Salvadiego. Quant als concerts, Palou assegura que, de moment, "no hi ha pressa".


"PAR en Dansa" presenta una innovadora versió de "Coppélia" a Terrassa\nPablo-Ignacio de Dalmases | dilluns, 19 de abril de 2021\nBé es pot dir que el Centre Cultural de Terrassa ha fet escola pel que fa a la dansa. No només per la seva esplèndida temporada de dansa que ha assolit ja la seva 38a edició, sinó perquè a més, i des de fa un any, ha creat un programa de formació, el PAR en Dansa (Programa d'alt rendiment en dansa) que, com és natural , utilitza la gran sala del propi Centre per presentar les seves produccions. Les dues primeres van ser "In Connection" i "El trencanous" i l'última, "Coppélia", que acaba d'estrenar-se ara mateix en dos sessions, una per a públic en general i una altra per a escolars de la ciutat.\n"Coppélia" és una de les obres tradicionals des de la seva estrena al París de Segon Imperi, amb una coreografia de Sant-Lleó que les diverses companyies que la programen, perquè és un dels títols indispensables, repeteixen amb millor o pitjor fortuna. Però els responsables de PAR en Dansa no podien acontentar-se amb un muntatge mimètic que seguís les mateixes vies del que hem vist en nombroses ocasions i han optat per apostar fort i presentar una versió completament diferent amb coreografia, dramatúrgia i direcció de Miquel G. Font que és el coordinador del propi programa.\nDiríem que Font ha utilitzat la partitura de Delibes per reinterpretar de principi a fi. La història de doctor Coppelius queda poc més que com una referència i la música de Delibes, aquesta sí molt present, ha estat reacondicionada per convertir una obra de tres actes en una altra d'un de sol i de poc menys d'hora i mitja de durada. Amb dos conceptes coreogràfics: un clar, lluminós i alegre, en un ambient marí -res a veure amb el poble centreeuropeu imaginat per Saint-Leon- amb una successió de danses de caràcter colorista i festiu. Els ballarins utilitzen unes vares amb les que juguen i s'intercanvien, aconseguint un aire que ens va semblar molt proper al de la comèdia musical. L'altre concepte és radicalment diferent: introspectiu, fosc, molt més experimental, potser tan o més arriscat que l'anterior, però més difícil de captar en la seva essència. Hi ha, a més, en tot aquest conjunt, alguns centelleigs que l'espectador avisat podrà captar i que evidencien la incorporació d'alguns nous valors no tan diferents als de l'obra original.\nTot això va precedit, acompanyat i culminat amb la utilització d'una pantalla en què desgrana la conversa entre els amants, perquè "Coppélia", com tot bon drama romàntic, és, en el fons, una història d'amor els components, per mor d'aquesta servitud a la contemporaneïtat, es relaciona per missatges de whatsapp.\nLa posada en escena va resultar brillant i més tenint en compte que va anar a càrrec d'uns artistes en període de formació, bé que, reforçats per tres ballarins convidats, Maria Torrents, Nabar Martínez i Emmaanuel Dobby. Cal dir que, sense obviar que alguns dels personatges han de tenir per exigència de la història un major protagonisme -Franz i Swanilde-, el muntatge és molt coral de manera que el major nombre possible de ballarins tingui el seu propi moment de glòria, el que ens permet recordar, entre molts solistes, la versatilitat i elegància de l'únic ballarí negre de la companyia el nom lamentem no conèixer.\nDoctors té la dansa per opinar sobre el resultat d'aquesta aposta de Font que ens va semblar agosarada, arriscada i, en tot cas, innovadora, el que no és poc mèrit perquè expressa el ferm desig de renovar un art de vegades massa repetitiu i excessivament apegat a la tradició.


Corazonistas, autor en Corazonistas\n+34 932 038 754\nGermans del Sagrat Cor\nIdeari del Col·legi\nPla d’actuació 20-21\nOxford Approved Test Centre\nPASTORAL I SOCIAL\nAcció social i Fundació Corazonistas\nMenjador i bar-cafeteria\nPla d’actuació 21-22\n105 results for author: Corazonistas\nDilluns: Venim a l’escola en pijama\nComença la setmana del Carnestoltes avui tots en pijama Bona setmana!\nEl color groc. P1 els Ratolins\nA la classe dels Ratolins treballem el color groc. Mireu quantes coses fem!!\nTaller de percusión corporal. 4º primaria\nEl viernes 5 de febrero los alumnos de cuarto de primaria disfrutamos de una clase extraordinaria de música; en cuanto a que cambiamos las aulas por el patio y todo fue ritmoooooo. Eso es, ritmo, con un tambor de percusión y ganas de moverse aprendimos con una clase de percusión corporal. Música con las palmas. ¡Vaya las palmas! Resulta que aprendimos a aplaudir y hacer música de cuatro formas diferentes. Entre palmas, pasos, ritmos y toques de tambor nos deleitamos bailando y cantando. Es justo decir, que no solo hicimos música, también educación física, porque mover, nos movimos, y mucho. En resumen, nos resultó agradable pasar un ...\nBeautiful winter decorations\n5th and 6th grade working on crafts. Beautiful winter decorations. You can see us in the photos\n1st and 2nd grade.Winter Crafts #artandcrafts Look at the pictures how beautiful they are:\nAladdin. 4th grade of Primary\nWe were lucky last Monday. We could go to the theatre!! We went to Gracia to see Aladdin . We enjoyed the play and we helped Aladdin and the genie with the words ans songs. It was cool to be with our friend and teachers out of the school. You can see us in the photos...\nEl divendres 29 vam celebrar el dia de la Pau en un entranyable acte. Malgrat la covid, encara que no hem estat tots, ens hem ajuntant al pati; infantil i primària. Però això no significa que no ens hàguem ajuntat tots. Els amics d'ESO i Batxillerat ens han regalat les mil grues de la pau; així ens han apadrinat, com acostumàvem a fer. Ens hem sentit tots units. Gràcies amics i companys! Hem Començat saludant a Déu i reconeixent la seva presència entre nosaltres. "Allà on dos o més estiguin reunits en el meu nom allí estic jo enmig d'ells". Hem ballat i cantat la cançó, "obre els ulls", dels Catarras. Ens ha encantat el seu missatge ...\nTREBALL DE RECERCA A 2n. BATXILLERAT\nEls alumnes de 2n. Batxillerat han realitzat la presentació del treball de Recerca. Enhorabona per la bona feina feta i l'esforç!!!\nEls últims dies de desembre, els nens i nenes d’Infantil amb la col·laboració de les seves famílies, van portar peces i figures per fer entre tots, un pessebre a les classes. El resultat va ser espectacular i els petits/es es van mostrar molt contents/es i orgullosos/es de la seva feina!!! Moltes GRÀCIES a totes les famílies per la vostra implicació en aquest projecte tan bonic!!!\nNADAL-TIÓ A INFANTIL\nAvui 21 de desembre tots els nens i nenes d’Educació Infantil hem començat el dia amb una gran xocolatada i després, hem picat i cantat fort per fer cagar el Tió. Ha estat molt divertit i ara tenim joguines per a compartir i monedes de xocolata !!! Desitgem a tothom Bones Festes!!!\nEduardo Conde 17-23\nTel. 93 203 87 54\nBuzón de sugerencias y felicitaciones para la comunidad educativa – aquí


El CNO celebra el millor Trofeu Raül Ramos de la història - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a El CNO celebra el millor Trofeu Raül Ramos de la història\nLa música de Nadal de l’Escola Municipal, a l’església de Sant Esteve\nJennifer Pareja ha estat proclamada millor waterpolista del món per la Federació Internacional de Natació. L’olotina, que darrerament ho ha guanyat tot amb la selecció i amb el seu club, el Sabadell, ha acaparat gairebé el 60% dels vots emesos pels representants…\nLa Unió Esportiva Olot s'ha vist involucrada en una polèmica aliena. El proper rival dels olotins, l'Atlético Saguntino, afirma que disputarà el partit de dissabte després que l'Olot assegurés a l'equip que no es viurien problemes de seguretat durant el…


Casa Cristeta - Casa rural a Medina de Pomar (Burgos)\nx13 (4 d’elles en llit addicional)\nEspeleologia, Bicicleta de muntanya- BTT, Caça de bolets, Paintball, Caça, Golf, Senderisme - trekking, Rutes gastronòmiques.\nDirecció: Nuño Rasura, 7 - Medina de Pomar (Burgos)\nCasa Cristeta casa rural, situat a Medina de Pomar, Burgos. Allotjament oficial VUT-09/055\nAquest allotjament pertany, a més, a les zones de: Las Merindades i Las Merindades


Annexos | Les nostres comparances\nAnnex 1. Altres modismes comparatius\n1.1 Modismes comparatius d’igualtat\nabrandat com un foc de joia\nabrandat com un foc de Sant Joan\nacabar com la comèdia de Falset\nacollit com un gos a vespres\nacostumat com un burro a anar a peu\nacostumat com un gos a anar descalç\nadormir-se com un socot de figuera de moro\nagre com la llet vella\nalegre com un gínjol\nalegre com un passerell\nallargar-se com un xiclet\nalt com un gànguil\nalt com un moltó\nalt com un pal de telègraf\nalt com un pinco\nalt com un Sant Gem\nalt i gros com un talòs\namarat com una esponja\namarg com la pols de sivina\namorós com una argelaga\namorós com una porta de presó\namorós com una romeguera\nanar a jóc com les gallines\nanar com un canal\nanar com una manxeta a un porc\nanar com una pipa a un gall\nanar com una sella a un gat\nanar-se’n com el broc d’un càntir\napariats com un burro amb un bou\narrapat com una heura de nova mena\narrelar com l’agram\narronsat com un cuc\naspre com un pèl de senglar\naspre com una fulla de blat de moro\naspre com una sarmenya grenyal\natipar-se com un lladre\nbaladrejar com una marmanyera\nbaladrejar com una peixetera\nballar com una baldufa\nbella com una fada\nbellugós com un esquirol\nbèstia com un cabàs\nbèstia com un tupí\nbèstia com una sauma\nbeure com un suís\nbeure com un xot\nbeure com una clotella\nbla com un guant\nblanc com el guix\nblanc com el marbre (o com un marbre)\nblanc com la satalia\nblanc com un borralló de neu\nblanc com una tofa de neu\nblau com un fetge\nblau com un mataparent\nbo com el pa beneit\nboig com un tupí de pixats\nbonic com un serafí\nborratxo com un gat fart de sagí\nborratxo com una sopa\nbramar com un ase\nbramar com un carcamal\nbramar com un dromedari\nbramar com un energumen\nbramar com un escamot de feres\nbramar com un ogre\nbrusc com llenya de pruner\nbrut com un barrastral\nbrut com un forat d’aigüera\nbrut com una aranya\nbrut com una guilla\nbrut com una rabosa\nbrut com una truja\nbrut com una xinxa\nbufar com un carreter\ncalb com una bombeta\ncalent com un torró (o com un torronet)\ncallat com un covard\ncallat com un fariseu\ncallat com un marbre\ncallat com un murri\ncallat com un rat dintre el forat\ncallat com un trapenc\ncallat com una paret\ncandorós com un anyell\ncap com tres quartans\ncap com un escambell\ncap com un tupí\ncap com una ferrada\ncap com una magrana\ncap com una semal\ncaparrut com un dimoni\ncapritxós com el fum\ncapritxós com la bromera\ncar com el foc (o com un foc)\ncara com uns tres déus\ncaure com la misèria sobre els pobres\ncaure com una maçolada\ncec com un talp\ncec com un talpó\ncec com un taup\ncec com un verdum de paranyista\ncert com la claror del dia\nclapar com un beneit\nclar com caldo de sopista\nclar com un cel estelat\nclar com un mirall\nclars com els campanars\nclars com els campanars per les vinyes\ncoent com un bitxo\ncoent com un estrígol\ncomptar com un rajoler\nconsumir-se com un ciri pasqual\ncontent com un all\ncontent com un gínjol\ncontent com un ocell desgabiat\ncórrer com la tramuntana\ncórrer com un gànguil\ncórrer com una reguera de pólvora\ncotnós com una pinta vella\ncréixer com els arbres de la Rambla\ncremat com una sardina\ncremat com una soca d’esbarzer\ncridar com un heretge\ncridar com un sanaire\ncridar com una marmanyera\ncridar com una peixetera\ncul com un sedàs\ncul com una carabassa\ncuriós com un pet de monja\ncurt com pasta de mill\ndespert com una llebre\ndolent com el dimoni\ndolent com la carn de xinxa\ndolent com la tinya\ndolent com un mal lladre\ndolent com una pedregada seca\ndormidor com una marmota\ndormir com un beneit\ndormir com un bigalot\ndormir com un mort\ndormir com un plom\ndormir com un sauló\ndormir com un xot\ndret com un all\ndret com un pal\ndúctil com un xiclet\ndur com un roc\ndur com una banya de bou\ndur com una post\neixerit com aquell ocell que li diuen bou\neixerit com un esquirol\neixerit com un passerell\neixerit com un pèsol\neixerit com un sabater d’aigua\neixerit com una guilla\neixut com un suro cremat\neixut com un tall d’esca\neixut com una arengada\neixut com una esca\neixut com una estella de pi\nempipador com un mal de cap\nempipador com un ull de poll\nempipat com una mona\nert com un alçaprem\nert com un cos mort\nert com un gel\nert com un mort de dos dies\nert com un roc\nert com un suro\nesbufegar com un bou\nesbufegar com un garrí\nesbufegar com un porc\nescardalenc com una ganya d’abadejo\nescarrabillat com un ocell\nescolar-se com un safareig\nescorredís com un peix\nespantat com una bagra\nespantós com la pesta\nespès com una argamassa\nespompit com una bagra\nesquerp com un gat fer\nesquerp com un gat vell\nesquerp com una gatosa\nestar com arengades al casc\nestar com la lluna al ple\nestar com un cafè sense carbó\nestar com un gínjol\nestar com una guitarra\nestirat com un rave\nestossegar com un ca\nestrets com arengades en barril\nestufat com un indiot\nestufat com un paó\nexplicar-se com un rossinyol\nfals com un sac de palla\nfart com Tarragona de peix\nfart com un gat de menjar sagí\nfart com un poll\nfeixuc com un ase mort\nfer com un lleó\nfer voltar com una baldufa (a algú)\nferreny com un roure\nfetge com una tajada\nfi com la satalia\nfi com un gat fagí\nflac com una caramuixa\nflac com una bleda\nflastomar com un carreter\nfluix com una estopa\nfondre’s com un bolado\nfondre’s com una candela\nforadar com un filaberquí\nfort com un all bruixat\nfort com un carrascot\nfort com un roc\nfort com un toro\nfort com una alzina\nfos com una candela cap per avall\nfred com el gel\nfred com el cul d’un enterramorts\nfred com el glaç\nfred com el marbre (o com un marbre)\nfred com la cadena d’un pou\nfred com un glaçó\nfresc com la rosada\nfresc com un barb\nfresc com un espàrrec\nfresc com una ensalada\nfugir com un ca llebrer (o com un gos llebrer)\nfugir com un lluert\nfugir com una rata emmetzinada\ngana com un bou\ngandul com una estaca\ngarlaire com un picarol\ngat com una sopa\ngelat com un canelobre\ngeni com un llamp\ngeni com una argelaga\ngeni com una escopeta\ngeni com una ortiga\ngeni com una pólvora\ngola seca com un pa de cera\ngolós com un ca afamat (o com un gos afamat)\ngord com una lludria\ngraciós com un morro de porc\ngraciós com una romeguera\ngran com una casa de pagès\ngras com una pera\ngras com una post\ngras com una tonya\ngroc com un pergamí\ngros com un campanar\ngros com una foca\ngrossa com una truja\nguardar-se (d’alguna cosa) com d’escaldar-se\nguardar-se (d’alguna cosa) com de caure\nhàbil com un elefant que enfila una agulla\nimplacable com la muntanya\ninflat com un negat\ninflat com un re\ninnocent com el qui no hi és\njust com el casament de Cervera, que ni faltà, ni sobrà, ni n’hi hagué prou\nllançat com una fona\nllarder com una mostela\nllarg com un sant Gem\nllarg com un sant Pau\nlleig com un drac\nlleig com un mal esperit\nlleig com un ós\nlleig com una baralla de moixos\nlleig com una mala cosa\nllengua com un raspall\nllengut com una mallerenga\nllest com la fam\nllest com la vista\nllest com un llamp\nllest com una fura\nllest com una guilla\nllest com una llebre\nllest com una mostela\nllest com una rata vella\nllest com una sargantana\nlleuger com la mosca dins la mel\nlleuger com un esquirol\nlleuger com un llagost\nlleuger com una daina\nlleuger com una mostela\nlluent com un anell\nlluent com un duro\nlluent com un sol\nmagre com un bacallà\nmagre com un dijous sant\nmagre com un gaig\nmagre com un rupit\nmagre com una carcanada\nmanso com un anyell\nmarejat com una coca\nmascarat com un ramaniot\nmatiner com una alosa\nmenjar com un conill\nmenjar com un lleó\nmenjar com un ogre\nmenjar com una grípia\nmenut com un pardal\nmirar com un esperitat\nmofle com cotó fluix\nmoix com una figa\nmoll com un ànec\nmoll com un fang\nmoll com un peix\nmoll com un xop\nmoll com una sopa\nmudat com un gall\nmudat com un nuvi\nmudat com un padrí\nmullat com un ànec\nmullat com un bacallà\nmullat com un peix\nnadar com un roc\nnas com un gamó de bot\nnas com una barretina\nnas com una gurguta\nnas com una tarota\nnas com una veça\nnegre com el quitrà\nnegre com fum de gerrer\nnegre com una pega\nnegre com un fumall\nnegre com una móra\nnet com les flors\nnet com un anell\nnet com un fil d’or\nnet com un palet\nnet com una plata\norelles com fulles de col valenciana\norelles com un teuler\norelles com uns palets\npacient com un bou\npacient com un Job\npacífic com una argelaga\npalplantat com una termenera\npanxa com un estable\npanxut com un dorc\nparions com dues gotes de llet\nparlar com un baterell de molí\nparlar com un savi\npassar com un llucet\npassar-se-la com un princep\npassar-se-la com un reietó\npelat com un jonc\npelat com un mac\npelat com un nap\npelat com un picaportes\npelat com un verm\npelat com una roca\npell com un setí\npenetrant com un filaberquí\npenjar-se com un escapulari del coll\npesar com una vergonya\npet com un aglà (o com un gla)\npet com una mangrana\npetit com un nap\npetit com un tap\npetit com una baldufa\npetit com una fusada\npicant com un bitxo\npicant com un pebre\npicant com una pebrina\npicotós com un didal\npimparrat com un ametller florit\npitjats com anxoves en el barril\npixar com un cistell\nplanxat com un caragol\nplegat com un acordió\nplorar com un mainatge\npobre com Job\npobre com un rupit\nportar-se com un príncep\nprim com un arítjol\nprim com un boixet\nprim com un filaberquí\nprim com un fus\nprim com un garrot\nprim com un jonc\nprim com un tall de ganivet\nprim com una anguila\nprim com una flauta\nprim com una orella de gat\npudent com un all\npudent com un rabosot\npudent com una guilla\npudent com una guineu\npudir com a carn de vas\npudir com la carn de xinxa\npudir com un teixó\npujar com els arbres de la Rambla\npujar com els bolets\npujar com una carabassera\npunxerut com un atzavara\npur com un sol\nquitllat com l’aucell sus la branca\nquitllat com un gall de campanar\nquitxat com la vinassa dins la premsa\nrabent com una centella\nrabiós com la pedra\nrabiüt com un bitxo\nrabiüt com unes metzines\nrajar com una semal desfonada\nrampellut com un solfista\nraonar com una carabassa\nràpid com un gat entre brases\nràpid com un llampec\nràpid com una daina\nràpid com una exhalació\nràpid com una fura\nràpid com una llambregada\nràpid com una mostela\nras com una espasa\nrastrer com un llangardaix\nrebel com un gat\nrecte com la justícia\nrecte com un pal\nrecte com una aresta\nrefilar com un rossinyol\nrefredat com una sopa\nregalat com un rei\nrelliscar com una anguila\nresplendent com una estrella\nrestar com un arbre sense fulles\nretrunyir com un cop de canó\nriure com un beneit\nrodar com un escaibre\nrodar com un perdulari\nrodó com un crivell\nrodó com un truc\nrodó com una poma\nroig com un cascall\nroig com un pigot\nroig com una pebrina\nroncar com un feram\nroncar com un trompot d’orgues\nroncar com una cucala\nrostit com un lluert\nsaltar com una cardina\nsaltar com una daina\nsec com un bruc\nsec com un gaig\nsec com una arengada\nsec com una aresta\nsec com una ascla\nseguir com un cadell (a algú)\nser com la Maria vés-te’n d’aquí\nser com un sac de palla\nser com una taca d’oli\nserè com el bosc\nserè com un ull de gat\nsol com un cucut\nsord com un roc\nsordejar com un tupí\nsuar com un bot\ntaladrar com un filaberquí\ntemprat com un orgue\ntendre com un all\ntendre com un pèsol\ntendre com una lletuga\ntendre com una verdolaga\ntes com un peixopalo\ntes com un semaler\ntibat com un perpal\ntibat com un rave\ntip com un gall de menjar panses\ntip com un lladre\ntip com un tinter\ntort com una falç\ntossut com un bou\ntossut com una banya de bou\ntossut com una mula guita\ntou com la cera\ntou com un mató\ntou com una anxova\ntreballar com un boig\ntreballar com un diable\ntremolar com el bronze d’una campana\ntremolar com les mates de farigola\ntremolar com un dragó\ntremolar com un jonc\ntremolar com una fulla de poll\ntremolar com una fulla en sa branca\ntremolar com una tija de blat\ntremolar com una tija tendra\ntrempat com un all\ntrempat com un orgue\ntrempat com un passerell\ntrencar-se com una nina de porcellana\ntrist com un mussol\nturca com un piano\nulls com dues lluernes\nulls com uns salers\nusat com una sabata vella\nvell com Herodes\nvell com un cingle\nvell com un escon\nvell com un prat\nvell com una carrasca\nveloç com una sageta\nverd com els lloros\nverd com la porrassa\nverd com un camp d’ordi\nverd com un verdum\nverd com una primavera\nverinós com la tinya\nverinós com un escorpí\nveritat com un credo\nvermell com la síndria\nvermell com un llagostí\nvermell com un pigot\nvermell com una escarlata\nvestit com un rajoler\nvestit com un robagallines\nviu com la pólvora\nviu com la tinya\nviu com un alarb\nviu com una fura\nviure com un príncep\nviure com un soldà\nvoltar com un escaibre\nxalest com un passerell\nxerraire com un lloro\nximple com un albercoc\nxiular com una merla\n1.2. Modismes comparatius de superioritat\ncórrer més que els núvols\ncórrer més que un lloguer de casa\ncórrer més que un pensament\ncórrer més que un rellotge\ncremar més que un dimoni\ndormir més que el ges\ndormir més que el guix\ndormir més que una marmota\ndurar més que mànecs de cullera\ndurar més que un foc de pinyol\nfumar més que Agramunt\nfumar més que Pitxotxa\nfumar més que Xarrec\nhaver-n’hi més que un foc no en cremaria\nmenjar més que un mal gra\nmenjar més que un mal viu\nmenjar més que una truja\nmenut com una mà de morter\nmés adormit que un sauló\nmés agre que el cul de l’olla\nmés alegre que un gínjol\nmés alt que la forca\nmés alt que una figatera\nmés arrugat que una trumfa al mes d’abril\nmés aspre que un raspall\nmés aspre que un sorolla\nmés atrevit que en set Calces\nmés barra que Belmonte\nmés bell que les ovelles blanques\nmés beneit que cagar de panxa\nmés beneit que dat a fer\nmés beneit que en Pep de Na Santema\nmés beneit que en Pere Taleca\nmés bla que un cotó\nmés bla que una figa flor\nmés bo que el pa de fleca\nmés boig que un dia de vent\nmés boig que un llum\nmés bord que l’espart albardí\nmés borratxo que una sopa\nmés brillant que un sol\nmés brut que les aranyes\nmés brut que les xinxes\nmés brut que reixa de confessor\nmés brut que una aranya\nmés brut que una garba de faves\nmés cabut que els de l’orella llarga\nmés cabut que les gallines\nmés cansat que una tonyina\nmés conegut que la Monyos\nmés content que un canari\nmés content que un joglar\nmés content que un lleu\nmés covard que una guilla\nmés covard que una llebre\nmés curt que les mànigues d’un sostenidor\nmés curt que un llamp\nmés curt que una cua de raïm\nmés curt que una màniga d’armilla\nmés delicat que ungla d’ase\nmés dolent que Calet\nmés dolent que el dimoni\nmés dolent que el mal lladre\nmés dolent que els mistos de cartró\nmés dolent que en Calces\nmés dolent que l’aigua del bacallà\nmés dolent que la carn de xinxa\nmés dolent que la pesta\nmés dolent que la quera\nmés dolent que un gat borni\nmés dolent que un turc\nmés dormidor que el guix\nmés dropo que el gendre\nmés dur que l’espart\nmés dur que un bronze\nmés dur que una gronsa\nmés dur que una rabassa\nmés dur que una sola de sabata\nmés eixerit que un gínjol\nmés eixerit que un pèsol\nmés eixut que el mes d’agost\nmés eixut que la moixama\nmés emprenyat que una moneia\nmés entonat que un fesol\nmés ert que un mort de dos dies\nmés escorregut que una llimona\nmés espavilat que les pessetes\nmés espavilat que un fill de pares vells\nmés espavilat que un setmesí\nmés esquerp que un gat vell\nmés estret que l’abril\nmés fart que Tarragona del peix\nmés fart que un poll\nmés fart que un porc\nmés feixuc que el plom\nmés fi que un coral\nmés fluix que una canya\nmés fort que una rabassa\nmés fred que el glaç\nmés fred que un gel\nmés fresc que un gínjol\nmés gana que el gos d’un esmolet\nmés gat que una sopa\nmés gelós que un mico\nmés golut que la gata de les monges\nmés gormand que la paella\nmés gos que el gos d’en Pandorga\nmés gras que un teixó\nmés gras que una truja\nmés grillat que un ramat de cabres\nmés gros que embarassada de nou mesos\nmés guilopo que una aranya\nmés inflat que un calàpat\nmés inflat que un sac de gemecs\nmés innocent que una garba de faves\nmés just que un pany de cop\nmés lladre que Cassola\nmés lladre que Serrallonga\nmés llarg que el somni d’un porc\nmés llarg que un dejuni\nmés llarg que un Dijous Sant\nmés lleig que una baralla de moixos\nmés lleig que una garba de planter mal lligada\nmés llest que el torb\nmés llest que la fam\nmés llest que un dimoni\nmés llest que un llamp\nmés maca que un sol\nmés maco que el diner\nmés magre que la quaresma\nmés magre que una sola de sabata\nmés mal de passar que un sisó fals\nmés mal de pelar que una figa de pala\nmés mal de pelar que una vinya vera\nmés maleit que la pesta\nmés mentider que en Calça\nmés mogut que un gat pel gener\nmés moll que el fang d’un planter\nmés moll que una figa flor\nmés mort que els del fossar\nmés mudat que un dengue\nmés mudat que un gínjol\nmés negat que l’allioli\nmés net que l’home dels cavallets\nmés net que un estómac en dejú\nmés pelat que sant Marc\nmés pelat que un cul de gerra\nmés pelat que un jonc\nmés pelat que un taup\nmés pelat que una canya\nmés penjat que una figa a l’estiu\nmés pobre que un drap d’església\nmés pobre que un rupit\nmés por que un dragó\nmés por que un truc a trenc d’alba\nmés por que una oruga\nmés prim que les rates de sagristia\nmés prim que un gànguil\nmés prim que un garrot\nmés pudent que un vas\nmés pur que un àngel\nmés quadrat que el cantal d’Arnau\nmés rastrer que una tortuga\nmés rodó que un truc\nmés ros que un fil d’or\nmés ruc que la patrusca\nmés ruc que pixar enlaire\nmés ruc que una sola de sabata\nmés sabut que l’avemaria\nmés sec que l’ídol\nmés sec que un bacallà\nmés sec que un clau\nmés sec que un filaberquí\nmés segur que figues seques\nmés seriós que una peça de sis\nmés tendre que un all\nmés tip que un lladre\nmés tort que la justícia\nmés tossut que un estellador\nmés traïdor que un gat negre\nmés trempat que un gínjol\nmés valent que les armes\nmés vell que el faralló de la Llosa\nmés vell que el mal pa\nmés vell que els plàtans de la Rambla\nmés vell que una olivera\nmés vermell que un pebre\nmés vermell que una cirera\nmés viatges que la barca del peix\nmés viu que la gana\nmés viu que la tinya\nmés viu que l’arna\nmés viu que una centella\nmés voltes que una baldufa\nmés ximple que una sola de sabata\nparlar més que Bricant\npatir més que un trencat\npudir més que la ruda\nsaber més que l’oli de basses\nsaber més que l’oli pudent\nsaber més que l’oli ranci\nsaber més que set bisbes\nxerrar més que el vi\nxerrar més que no donen per amor de Déu\nxerrar més que un advocat\nxerrar més que un sac de nous\n1.3. Modismes comparatius d’inferioritat\ndurar menys que de Nadal a sant Esteve\nésser menys que en Gira-rocs\nmenys cervell que un llangardaix\nmenys força que un llimac\nprear menys que una figa (alguna cosa)\nAnnex 2. Sobre Canyís i les seues canyissades\nEntre els anys 1901 i 1914 es varen publicar en el diari El Pueblo de Monòver una sèrie d’articles en valencià popular monoverí signats amb el pseudònim de Cañís (el darrer número del diari El Pueblo, el 659, es va publicar el 27 de juny del 1914). Sota aquest pseudònim s’amagava la ploma del periodista Joaquim Amo Abad –que era el director del diari– i la d’Amanci Martínez Ruiz. Segons Joan Serrano Vidal, que ha estudiat a fons aquests articles, la immensa majoria els va escriure Joaquim Amo, encara que uns pocs són obra d’Amanci Martínez Ruiz.\nL’any 1950, Amanci Martínez Ruiz va publicar el llibre titulat Cañís y cañisaes en el qual arreplegava alguns dels articles apareguts en el diari El Pueblo i, a més, alguns altres que va escriure ell de bell nou. En aquest llibre figura com a autor únicament Amanci Martínez Ruiz i, inexplicablement, el nom de Joaquim Amo Abad no hi apareix per a res. Segons Joan Serrano, el 70 per cent del contingut d’aquest llibre és obra d’Amanci Martínez Ruiz i només un 30 per cent és de Joaquim Amo.\nL’any 1973, Manuel Sanchis Guarner va publicar el llibre Cañís y cañisaes en l’editorial l’Estel amb el títol de L’oncle Canyís. Estampes del vell Monòver. Sanchis Guarner va adaptar el text del llibre a l’ortografia normativa, va fer ús dels criteris estilístics que va considerar oportuns i, a més, va fer canvis importants i m’atrevisc a dir que arbitraris en l’ordenació i en el nom d’alguns capítols. Va canviar el títol de l’obra i també el nom de l’autor. Ara l’autor és només Joaquim Amo Abad. Manuel Sanchis Guarner es limita a posar “Replegades, revisades i completades per Amanci Martínez Ruiz”. I en la introducció escriu: “Les redactava Joaquim Amo, un republicà federal director d’El Pueblo, i com que la gent les recordava amb enyor, Amanci Martínez Ruiz, un autèntic senyor de Monòver, que també havia escrit molt en aquell periòdic, tingué la feliç pensada de fer-ne un recull, tot i reelaborant-les a fons i afegint-hi algunes coses. El tragué a la llum l’any 1950, en un modest opuscle que titulà Cañís y cañisaes, i dedicà a Francesc Navarro Rico, un altre il·lustre senyor monover que subvencionà l’edició; la filiació política de Joaquim Amo, no sembla justificar que el seu nom fos silenciat en aqueixa edició de les Canyissades.”\nL’any 1991 es varen publicar, reunits en un únic volum titulat Cañisaes. El llibre de Munove, els articles en valencià del diari El Pueblo i el llibre Cañis y Cañisaes d’Amaci Martínez Ruiz. Aquesta edició, a cura de Francisco Montoro Pina, va ser editada conjuntament per l’Institut d’Estudis Juan Gil-Albert de la Diputació Provincial d’Alacant i per l’Associació d’Estudis Monovers. És una edició bastant problemàtica perquè no és possible saber quins escrits corresponen als texts publicats en el diari El Pueblo i quins corresponen el llibre Cañís i cañisaes de 1950 perquè estan tots mesclats d’una manera arbitrària. També s’han fet bastants canvis en l’ortografia original i fins i tot en el lèxic. En aquest llibre no apareixen com a autors ni Joaquim Amo Abad ni Amanci Martínez Ruiz. Els seus noms no apareixen en la portada i, en la contraportada, diu: “Autor: Francisco Montoro Pina”.\nJoan Serrano Vidal té un treball que, si no vaig errat, és inèdit, titulat “Els escrits en valencià publicats al setmanari El Pueblo”, treball que va ser becat per l’Institut d’Estudis Juan Gil-Albert de la Diputació Provincial d’Alacant en la convocatòria d’Ajudes a la Investigació de l’any 1988.\nConsidere injust que en el llibre Cañís y cañisaes no aparega el nom de Joaquim Amo com a autor quan, de fet, és l’autor del 30 per cent del text del llibre, que en el llibre L’oncle Canyís no aparega el nom d’Amanci Martínez Ruiz que va ser autor del 70 per cent dels texts i els va reescriure tots i, a més, és l’únic autor que figura en l’edició original, la de 1950 i que en el llibre Cañisaes. El llibre de Munove. no apareguen en la portada els noms dels autors.\nEn la bibliografia del present treball he posat que l’autor de Cañís y cañisaes és Amanci Martínez Ruiz, que l’autor de L’oncle Canyís (que és el mateix llibre) és Joaquim Amo Abad i que l’editor de Cañisaes: El llibre de Munove és Francisco Montoro Pina. Ho he fet així perquè eixa és la manera usual de citar-los, però és injust. Considere que la manera justa i correcta de citar eixos llibres hauria de ser posant com a autors, en els tres casos, tant Joaquim Amo Abad com Amanci Martínez Ruiz.\nAnnex 3. Sobre la paraula tratge\n3.1. Sobre la grafia: ¿trage o tratge?\nL’Acadèmia Valenciana de la Llengua ha decidit acceptar com a normativa l’adaptació que els valencians hem fet de la paraula castellana traje i ha inclòs, encertadament, eixa paraula valenciana de procedència castellana en el Diccionari normatiu valencià. En bona lògica, la grafia que correspon a aquest mot és tratge, però els redactors del DNV han decidit, incomprensiblement, normativitzar el vocable en qüestió amb la grafia trage que ens informen que es pronuncia [tɾáʤe]. Considere que eixa grafia és totalment inadequada perquè, en la nostra llengua, totes les paraules que acaben en a tònica + prepalatal africada sonora + e àtona, s’escriuen amb tg. Totes, absolutament totes sense cap excepció. En cap cas –i tenim tres-centes huitanta paraules que acaben d’eixa manera– la prepalatal africada sonora es representa per una g. Fer una única excepció amb la paraula tratge ho considere una complicació innecessària i no li trobe cap justificació. Un bon grapat de les paraules acabades en –atge són manlleus d’altres llengües, especialment del francés, i han estat adaptades a la nostra llengua, a voltes d’una manera forçada, com en el cas de garatge, adaptació de la paraula francesa garage, que malgrat que tots els valencians la pronunciem ‘garaig’ o ‘garaix’, l’escrivim garatge. També algunes són adaptacions de paraules d’origen castellà, com ara taquillatge. ¿Què té de diferent tratge per a fer-ne l’única excepció? ¿Té cap sentit escriure ultratge i, en canvi, escriure trage?\nLa grafia tratge la va usar Francesc Ferrer Pastor en el seu Diccionari General a on podem llegir: «tratge. m. Vestit complet d’una persona, especialment d’home, tern [traje]».\nEl Diccionari de la Vall d’Albaida també empra la grafia tratge i arreplega les expressions següents: 1. «Fer un tratge: criticar l’actitud, manera de dir durament; cantar les quaranta, ajustar comptes. 2. Fer un tratge de llidoner: pegar una pallissa, originàriament potser amb una vara d’aquest arbre (Nloc) (Boc). 3. Més val fer-te un tratge que convidar-te a dinar: es diu a aquell que és molt fartó. 4. Vindre el tratge estret: no tindre temps per a res, veure’s en una situació compromesa (Mon).»\nLa grafia tratge ha estat emprada per diversos escriptors valencians. Més avall reproduïsc alguns exemples literaris d’Enric Soler i Godes, Maria Beneyto, Jordi Valor i Serra, Josep Lozano i Ferran Torrent. També el lingüista Josep Giner i Marco l’usava.\nEls dos únics mots que trobem en els diccionaris de la nostra llengua acabats en –age són enàl·lage i hipàl·lage, però ha de quedar molt clar que en eixos dos mots la a de la terminació –age és àtona, no tònica, i no tenen absolutament res a veure amb el conjunt de vocables acabats en –atge que estudiem.\nSi els redactors del Diccionari normatiu valencià consideren que la grafia normativa ha de ser trage en lloc de tratge és imprescindible que ens expliquen quines són les raons filològiques que ens obliguen a acceptar aquesta complicació ortogràfica. Han d’haver-hi raons filològiques de molt de pes per a decidir fer aquesta única excepció a la regla general i els usuaris de la llengua tenim dret de saber per quins motius hem de patir eixa complicació.\nEvidentment, la grafia trage la tenim documentada, però eixe no és un motiu que justifique en absolut normativitzar una grafia que complica la vida innecessàriament als usuaris de la llengua. Els que elaboren un diccionari normatiu han de ser normativitzadors per damunt d’etimòlegs, documentalistes, lexicògrafs, dialectòlegs, medievalistes, gramàtics o qualsevol altra cosa. Un bon normativitzador ha de ser capaç d’elaborar una llengua normativa assumible pels usuaris, tan clara, senzilla i comprensible com siga possible.\n3.2. Exemples literaris de la grafia tratge\nEn Els valencians pintats per ells mateix d’Enric Soler i Godes podem llegir:\nTratge de burell, calces blanques i sabates de frare.\nEn el llibre de poemes Ratlles a l’aire de Maria Beneyto llegim:\nEs senzill. Es perfecte. El tratge gris s’oblida. Apleguen les maragdes apuntant ulls en l’herba.\nEn la novel·la Lina Morell, un cas apassionant de Jordi Valor i Serra trobem:\nEl xicot arrimà el carro a la carena de l’andana i en veure entre les poques persones que baixaren a una jove senyorívola amb tratge sastre negre i un petit maletí a la mà, se dirigí devers ella amb decisió:\nI en la mateixa novel·la, un poc més avant:\nEn efecte, oberta que fou l’antiquíssima caixa, d’allí anaren eixint vestits antics: vestidets d’ella de son temps de col·legiala, tratges de caçador del seu pare i, per fi, tot impregnat del ferum del patxolí, un magnífic vestit de vellut negre amb adreços i voreres de fil d’or de la seua àvia materna, que ambdues jóvens recordaven molt bé quan se’l posava encara na Beatriu, la mamà, que estava formosíssima quan apareixia els dies de festa abillada amb tal vestimenta.\nEn la novel·la Ribera de Josep Lozano podem llegir:\nPerò Miquel se’n va anar a l’altre món sense corbata, sense tratge, vestit de romà: enrotllat en un llençol de fil del dot d’Irene.\nJo quasi ho vaig preferir aixina, que no duguera tratge. Una, per la corbata, rogenca, horrible, que no sé d’on la degué haver treta; i una altra, perquè ell era d’esquerres o el que collons siga, o ho havia sigut, i crec que haguera volgut que el soterraren amb el coll de la camisa despassat… com van els treballadors.\nEn la novel·la Gràcies per la propina de Ferran Torrent llegim:\nL’avi estava assegut en una de les dues cadires davant de la taula del rector. Vestia el tratge de sempre, l’únic que tenia i que es posava en comptadíssimes ocasions. Dret al costat de l’altra cadira hi havia l’oncle Tomàs amb una expressió greu i concentrada a la cara.\nEra alt, prim, amb tres o quatre anells a les mans i una pinta a la cartera que feia servir amb insistència per tal d’ordenar-se els cabells. Sempre de tratge, tant a l’estiu com a l’hivern, era un consumat ballarí de flamenc, rumba, mambo, cha-cha-cha o qualsevol dels ritmes musicals en voga.\n3.3. Sobre el significat de la paraula tratge\nEn l’entrada trage del DNV trobem les quatre accepcions següents:\n1.m. [col·loq.] INDUM. Vestit complet d’una persona.\n2.m. [col·loq.] INDUM. Vestit peculiar d’una classe de persones o d’un lloc determinat.\n3.m. [col·loq.] INDUM. Conjunt de jaqueta i pantaló, a vegades amb jupetí, que es fa de la mateixa tela.\n4.m. [col·loq.] INDUM. Vestit femení d’una sola peça.\nSi cerquem la paraula traje en el DRAE trobem:\n1. m. Vestido completo de una persona.\n2. m. Vestido peculiar de una clase de personas o de los naturales de un país.\n3. m. Conjunto de chaqueta, pantalón y, a veces, chaleco, hechos de la misma tela.\n4. m. Vestido femenino de una pieza.\nEs veu de seguida que els redactors del DNV s’han limitat a copiar el que diu el DRAE. Considere que és una decisió molt desafortunada. Una cosa és acceptar una paraula castellana degudament adaptada al valencià perquè està molt arrelada o és considera útil i una altra cosa és acceptar-la amb totes les accepcions que té en castellà. Considere que l’única accepció que s’hauria de normativitzar és la tercera que és el significat que tots els valencians assignem a la paraula tratge. La resta d’accepcions les empren només els valencianoparlants fortament castellanitzats.\nPer a un valencià que ha rebut la llengua per tradició oral, la paraula tratge no equival a vestit, equival a tern.\nCaldria posar, doncs, com a única accepció, la tercera i afegir tot seguit:\nTratge sastre. Vestit de dona que consta de jaqueta i falda (o falda-pantaló o pantaló), tot de la mateixa tela.\nNOTA: Aquest escrit sobre la grafia tratge correspon als Comentaris al Diccionari normatiu valencià (XI): Sobre la paraula tratge que vaig escriure el 29 de maig del 2014 i que vaig difondre a través del butlletí InfoMigjorn. El 27 de novembre del 2018 vaig posar la paraula tratge en el cercador del CIVAL i hi vaig trobar 54 resultats.


Control de termitas en Castellvi de la marca. Tipos y Subterraneas\nControl de termitas en Castellvi de la marca\nSi requiere de un control de termitas en Castellvi de la marca, profesional, con un seguimiento personalizado y con resultados garantizados a precios económicos, no dude en contactar con nosotros. En Aplex control de plagas, somos profesionales certificados en el control de termitas.\nTERMITAS SUBTERRÁNEAS EN CASTELLVI DE LA MARCA\nTIPOS DE TERMITAS EN UN TERMITERO DE CASTELLVI DE LA MARCA\nLarvas de termitas en Castellvi de la marca\nTermitas ninfas en Castellvi de la marca\nTermitas obreras en Castellvi de la marca\nTermitas que se reproducen en Castellvi de la marca\nTermitas soldados en Castellvi de la marca\nTERMITAS E INSECTOS DE MUEBLES EN CASTELLVI DE LA MARCA\nTermitas subterraneas reproductoras en Castellvi de la marca\nControl de termitas en torres Castellvi de la marca


Mirall de paret professional Fiagro | Dinamica Ballet\nFigaro, mirall professional de paret\nPer millorar la tècnica en qualsevol disciplina artística o esportiva, un mirall d’alta precisió és fonamental. El mirall per a professionals Figaro de 4 mil·límetres de gruix és de la més alta qualitat. Diversos alumnes situats a diferents distàncies del mirall podran treballar amb precisió gràcies al reflex en tota la superfície sense deformacions.\nEls ancoratges a la paret d’acer galvanitzat garanteixen una fixació perfecta a la paret i una superfície plana sense cap inclinació . Els marcs d’alumini protegeixen el mirall i permeten la unió entre diferents unitats amb seguretat i sense desviacions.\nMides i colors per crear l’estudi perfecte\nEl mirall és un element crucial en una sala; hem dissenyat el Figaro en diferents mides i amb marcs de color plata i negre perquè s’adapti a les dimensions i estil de l’estudi de treball. El Figaro està disponible en 3 mesures, el clàssic 2 × 1 metres o models més petits per poder practicar amb comoditat amb mainada.\n200 x 100 x 2,5 cm | Marc color plata i negre\n170 x 100 x 2,5 cm | Marc color plata i negre\n120 x 80 x 2,5 cm | Marc color plata i negre\nEl gruix del mirall, la protecció dels marcs d’alumini i el sistema de fixació aporten al Figaro gran robustesa i un grau de protecció en cas de trencament molt elevat. Malgrat tot, si es produeix un fort impacte en el mirall es podria arribar a trencar; per això apliquem una pel·lícula protectora de seguretat que evita que se’n desprenguin fragments i puguin arribar a ferir algú.\nEls suports instal·lats a la paret estan dissenyats per fixar-hi el mirall encaixant-lo en unes ranures que hi ha en el marc. El pes es reparteix en tota la superfície i el suport total a la paret aporta l’estabilitat perfecta. L’acer galvanitzat del suport evita l’oxidació. El Figaro compleix amb les normatives europees de seguretat i rendiment EN-6060.\nEls dos petits ancoratges d’acer galvanitzat antiòxid es fixen a la paret amb dos caragols. El marc d’alumini, que recobreix tot el mirall, té dues ranures on s’encaixa el Figaro.\nAquest sistema aporta seguretat i flexibilitat, ja que si alguna vegada necessites instal·lar els miralls en una altra sala, els podràs moure amb facilitat. Col·locat sobre el sòcol, el mirall queda totalment pla damunt la paret i el pes repartit per tota la superfície, cosa que permet una alineació perfecta i total estabilitat en tota la instal·lació, sigui quin sigui el nombre de miralls de la teva sala. Combina el Figaro amb les nostres barres de ballet fixes al terra per optimitzar l’espai i crear l’estudi de dansa perfecte.\nFigaro marc color plata 200×100 cm: 30591621\nFigaro marc color plata 170×100 cm: 30591622\nFigaro marc color plata 120×80 cm: 30591623\nFigaro marc color negre 200×100 cm: 30591631\nFigaro marc color negre 170×100 cm: 30591632\nFigaro marc color negre 120×80 cm: 30591633\nMarc d’alumini plata o negre.\nAnclatges de paret d’acer galvanitzat\nPes 200×100 cm: 29 kg\nPes 170×100 cm: 25 kg\nPeso 120×80 cm: 15 kg\n3. Aixeca el mirall i a poc a poc situa’l sobre els suports. El suport ha de lliscar i encaixar perfectament en les ranures de la part posterior del mirall. Baixa el mirall amb cura fins que quedi perfectament fixat..


Benicarló arranca la Campanya Esportiva d'Hivern i el programa d'Esport Escolar | EbreActiu.cat, revista digital per a la gent activa | Terres de l'Ebre...\nBenicarló arranca la Campanya Esportiva d’Hivern i el programa d’Esport Escolar\nEs continuarà oferint el programa d’assessorament i prescripció d’exercici físic Viu Actiu\nEtiquetes esports, benicarlo, baix maestrat\nLa Campanya Esportiva d’Hivern i el programa d’Esport Escolar de Benicarló (Baix Maestrat), incorporen per al proper curs una llarga llista d’esports i activitats per a tots els gustos i edats. Com ja es va fer l’any passat, s’amplia l’oferta d’esports als centres d’educació secundària i també els horaris per a les activitats destinades a xiquets de 3 a 5 anys. Les preinscripcions es poden formalitzar en línia o de manera presencial.\nEl regidor d’Esports de Benicarló, Carlos Flos, ha explicat que «la bona acollida que va tindre l’any passat la inscripció telemàtica ens anima a continuar per aquest camí» i ha subratllat que «d’aquesta manera donem resposta a la demanda que veníem arrossegant en els darrers cursos, oferint un termini ampli de preinscripció que també reduirà el nombre d’incidències».\nPer a la Campanya Esportiva d’Hivern, les preinscripcions es podran formalitzar a través del web www.esportsbenicarlo.com a partir del 13 d’agost i fins al 14 de setembre. A més, aquelles persones que desitgen realitzar les preinscripcions de manera presencial podran fer-ho del 10 al 14 de setembre al carrer del Doctor Fléming, 19.


2004. EUA. 136'.\nArgument: Harry Potter i els seus amics tornen al col·legi Hogwarts per cursar el seu tercer any d'estudis i es veuen involucrats en el misteri de la fugida de Sírius Black, un perillós mag que segons diuen havia estat còmplice de Lord Voldemort i que busca venjar-se de Harry. Al mateix temps, el jove mag descobrirà molts més secrets del seu passat.\n2014. EUA. 90'.\nDirecció: Brian Lynch.\nArgument: Els Minions van començar com a organismes grocs unicel·lulars i van evolucionar a través de les edats, servint sempre els amos més menyspreables. A causa de la seva incapacitat per mantenir aquests amos, els Minions estan sols i cauen en una profunda depressió. Però un d'ells, anomenat Kevin, té un pla.


Els cirurgians de Sant Pau, herois de guerra | betevé\nAl final de la guerra van passar un procés de depuració política\nSergi Hernández | dimecres, 21 de juliol del 2021, a les 10.02\nEl Sant Pau, hospital de guerra\nEl 26 de juliol del 1936, vuit dies després del cop d’estat militar, la Generalitat va requisar l’Hospital de Sant Pau i li va canviar el nom, anomenant-se a partir d’aquell moment Hospital General de Catalunya. Aquest hospital va ser declarat Centre per la Defensa Civil de Barcelona durant la Guerra Civil. Va atendre els milers de ferits dels bombardejos feixistes sobre la ciutat.\nEls ferits pels enfrontaments entre defensors de la República i colpistes dels primers dies de l’alçament van ser traslladats a Sant Pau. En total en van ser 150. Aquí els va visitar el president Companys, com mostren les fotografies de l’època.\nFerits de bala i per les bombes\nEl 16, 17 i 18 de març del 1938, Barcelona va patir els bombardejos més intensos per part de l’aviació feixista italiana. A l’Hospital de Sant Pau es van atendre més de 731 pacients. Hi van intervenir més de 60 cirurgians. Els italians van fer servir una mena de bombes especials d’alumini que quan explotaven a terra es trencaven en petits fragments molt esmolats. Això explica que la major part de les ferides d’aquelles jornades fossin als membres inferiors.\nEls cirurgians de Sant Pau\nL’equip habitual de cirurgians de Sant Pau oscil·lava entre els 20 i els 30. Entre aquells cirurgians hi havia el Dr. Avilés, el Dr. Trueta i el Dr. Corachán, conseller de Sanitat de la Generalitat quan va esclatar la guerra i exiliat el 7 d’agost del 36. Corachán va marxar, però el seu fill es va quedar a treballar a l’hospital durant la guerra i va ser un dels pioners de la neurocirurgia a Catalunya.\nEn acabar la guerra, els cirurgians de Sant Pau van haver de passar per un procés de depuració segons la Llei de Responsabilitats Polítiques, i alguns van ser expulsats i, d’altres, van marxar a l’exili.\nHo va explicar Carmen Pérez-Aguado, metgessa i periodista, en aquest capítol de ‘Va passar aquí’.