Càncer d'ovari: Informació sobre la malaltia i el seu impacte psicològic\nInici » Càncer d’ovari\nL’ovari i els tipus de tumor que l’afecten\nL’ovari és l’òrgan de la dona que produeix els òvuls. Cada dona té dos ovaris, situats a banda i banda de l’úter. Un cop al mes, durant l’etapa fèrtil (aproximadament dels 15 als 49 anys) surt un òvul que viatja per la trompa de Fal·lopi fins a l’úter. Si durant aquest trajecte l’òvul és fecundat, es pot produir un embaràs; en cas contrari, apareix la regla. Els ovaris també produeixen hormones que regulen el cicle menstrual i la gestació. El càncer d’ovari és el tumor que afecta aquest òrgan i s’inicia de la següent manera:\nUna cèl·lula ovàrica pateix un seguit de mutacions al seu material genètic que fan que es comenci a dividir de manera descontrolada. Això provoca una acumulació de cèl·lules, que és el tumor. Posteriorment aquestes cèl·lules es poden escampar pel voltant o a altres parts del cos, com explicarem a la secció d’Evolució i pronòstic del càncer d’ovari.\nEls tumors d’ovari es divideixen en 3 tipus:\nCarcinoma epitelial: Representa prop del 90% de tots els tumors d’ovari. Es localitza a la superfície de l’òrgan i es diferencia entre:\nTumor serós: És el més freqüent, amb prop del 50% de tumor ovàrics. La majoria de vegades és bilateral (apareix als dos ovaris) i, quan es detecta, sol ser força voluminós.\nTumor mucinós: Prop del 15% són d’aquest tipus. El nom prové de la mucositat que produeix i que s’estén pel peritoneu. Se sol detectar abans que el tipus serós i té més bon pronòstic.\nTumor endometrioide: També pot ser bilateral, i representa prop del 20% dels diagnòstics.\nTumor de cèl·lules clares: Rep aquest nom pel color clar que sol agafar. Pot ser bilateral, però en menys casos que l’anterior. El 5% dels càncers d’ovari són d’aquest tipus.\nTumor de cèl·lules germinals: És poc freqüent (menys del 5% dels casos) i es presenta en dones joves. Es produeix a l’interior de l’ovari, concretament a les cèl·lules que fabriquen els òvuls.\nTumor de l’estroma: És un tumor rar (molt poc freqüent) que té lloc a les cèl·lules encarregades de fabricar les hormones: l’estrogen i la progesterona.\nAquests tumors poden ser benignes i, només quan són malignes, parlem de càncer (encara que habitualment ens hi referim amb la paraula “càncer”, tinguin o no malignitat). Que siguin malignes vol dir que poden envair teixits del voltant (infiltració) o a distància (metàstasi).\nEstadístiques del càncer d’ovari\nEl càncer d’ovari és el sisè més freqüent en les dones a tot el món, amb uns 240.000 casos cada any. Representa prop del 5% de tots els tumors en dones. La incidència al nostre país és alta, amb uns 3.300 casos cada any. Habitualment (75% dels casos) es detecta en fases avançades. Sol aparèixer entre els 45 i els 75 anys, encara que s’observa en dones cada cop més joves. A més a més és més freqüent en països industrialitzats (Europa i Amèrica del Nord), possiblement per la baixa natalitat. La supervivència a 5 anys (percentatge de dones que són vives 5 anys després del diagnòstic) és del 45% a Espanya, amb tendència a augmentar. Aquesta és una dada general: segons l’estadi en el moment del diagnòstic, la supervivència oscil·la entre el 20% i el 90%.\nD’altra banda entre el 5 i el 10% de càncers d’ovari són de tipus hereditari: es deuen a la presència d’un o dos gens mutats que es transmeten de generació en generació: el BRCA1 i el BRCA2. Quan hi ha història familiar de càncer de mama, ovari, endometri o colon es pot participar d’un consell genètic, en el qual s’avaluen els riscos de tenir la malaltia i les diverses opcions que es poden seguir.\nPrevenció del càncer d’ovari\nQuan parlem de “prevenció” en càncer cal tenir clar que ens referim a un concepte estadístic: Una persona sola no pot assegurar que no tindrà mai càncer, ni tan sols seguint un estil de vida recomanat. Però sí que és cert que, a nivell poblacional, determinats estils de vida incrementen o redueixen el risc de tenir càncer. La probabilitat de tenir una malaltia oncològica s’estableix a partir dels factors de risc i els factors de protecció.\nFactors de risc: Són situacions que fan augmentar la probabilitat de tenir càncer. En el d’ovari hi ha factors de risc no modificables, com l’edat (les dones a partir de 45 anys tenen més risc) o els gens (presència del gen BRCA1 i BRCA2), i factors de risc modificables, com la maternitat: Les dones que no han tingut fills tenen més probabilitat de tenir càncer d’ovari.\nFactors de protecció: Un factor de protecció fa disminuir el risc de tenir càncer, però no l’elimina del tot. Pel que fa al d’ovari sembla que haver fet servir pastilles anticonceptives contribueix a prevenir-lo.\nSímptomes del tumor a l’ovari\nEl tumor a l’ovari pot no donar cap símptoma als estadis inicials. Fins i tot quan ha crescut és possible que no provoqui molèsties, o que aquestes siguin lleus i inespecífiques quan la malaltia ja ha avançat. Aquests signes i símptomes es poden confondre amb els d’altres malalties més benignes. Per això, com que el diagnòstic es fa tard, el pronòstic no és favorable.\nEls símptomes que es noten (i que solen fer que les dones vagin al metge) són dolor persistent sense que se’n sàpiga la causa, augment de la panxa per acumulació de líquid (ascitis), sensació d’estómac ple fins i tot quan s’ha menjat poc, molèsties en orinar o defecar i pèrdua de sang inesperada per la vagina.\nSi té qualsevol d’aquests signes o símptomes, és important anar al metge immediatament.\nDiagnòstic del càncer d’ovari\nNo hi ha possibilitat de detecció precoç en aquest tipus de càncer. Quan se sospita que n’hi pot haver, les proves que es realitzen són les següents:\nHistòria clínica completa: Atès que pot haver-hi història familiar de càncer d’ovari, cal saber si a la família hi ha hagut més persones amb la malaltia. En aquest cas es proposa seguir un consell genètic per determinar-ne el risc.\nAnàlisi de sang: Permet tenir informació general del funcionament del cos. Inclou el seguiment del marcador tumoral CA 125. Un marcador tumoral és una substància que, quan es troba en certa quantitat, alerta de la possibilitat que hi hagi un tumor, encara que no dóna un diagnòstic definitiu.\nExploració física i ginecològica de la pelvis, que ajuda a detectar possibles masses tumorals.\nEcografia ginecològica: S’introdueix un petit aparell per via vaginal, que ajuda a veure el seu interior: l’estat dels òrgans i la possible presència de tumors. També ajuda a veure si hi ha líquid a la cavitat pèlvica. La prova resulta una mica molesta per la sensació d’un cos estrany a l’úter, però no és dolorosa.\nTAC de pelvis: El TAC (tomografia axial computeritzada) és una sèrie de radiografies que s’ajunten per estudiar els òrgans interns. La prova consisteix en estirar-se a una llitera i passar per un tub circular, que és el que fa les radiografies. És indolora i proporciona un resultat immediat. En cas que hi hagi un tumor, el TAC permet veure la seva localització i la seva mida. També ajuda a veure si els ganglis o els òrgans pròxims estan afectats, així com la possible presència de tumors al peritoneu, sempre i quan aquests no siguin massa petits.\nRessonància magnètica nuclear (RMN): És semblant al TAC, però utilitza un camp magnètic enlloc de radiacions. És indolora. En el cas del càncer d’ovari s’utilitza poques vegades, només per a complementar la informació que donen altres proves.\nBiòpsia: Mitjançant una laparotomia: una intervenció quirúrgica a l’abdomen amb la qual s’extirpa l’ovari afectat. D’aquesta manera es pot saber el tipus de tumor i l’estadi de la malaltia (és a dir, si aquesta es troba en una fase inicial o ja està avançada). Aquesta prova requereix ingrés hospitalari i anestèsia general, i forma part del tractament.\nClassificació dels tumors de l’ovari\nLa classificació dels tumors de l’ovari es fa en funció de l’estadi de la malaltia i del grau de diferenciació de les cèl·lules tumorals. Segons l’estadi, els tumors poden ser:\nEstadi I: Tumor limitat a l’interior d’un ovari o dels dos, o amb afectació de la superfície. En tot cas no hi ha afectats òrgans del voltant.\nEstadi II: El tumor s’ha estès a la pelvis i afecta l’úter i les trompes de Fal·lopi. Hi ha ascitis que conté cèl·lules malignes.\nEstadi III: El tumor ha sortit de la pelvis i afecta el peritoneu (membrana que cobreix la cavitat abdominal), el retroperitoneu (la capa de darrere del peritoneu), els ganglis del voltant o la superfície del fetge.\nEstadi IV: Disseminació amb metàstasis a distància, com el fetge o la pleura (la capa que envolta els pulmons).\nEl grau de diferenciació determina fins a quin punt les cèl·lules tumorals s’assemblen a les sanes o han adquirit característiques diferents.\nGrau 1 o ben diferenciades: Són cèl·lules molt semblants a les sanes, de tumors de creixement lent.\nGrau 2 o moderadament diferenciades: S’assemblen relativament a les cèl·lules sanes, i el seu creixement és una mica més ràpid.\nGrau 3 o poc diferenciades: Les cèl·lules tumorals no s’assemblen a les sanes. Tenen un creixement ràpid i un mal pronòstic.\nEn el càncer d’ovari la cirurgia es considera imprescindible per al diagnòstic. De fet la laparotomia amb la qual es fa la biòpsia ja forma part del tractament. En aquest moment la cirurgia pot ser més o menys extensa en funció del que vegi el metge mentre opera. Prèviament s’ha fet un estudi preoperatori, que consisteix en una anàlisi de sang, un electrocardiograma (estudi del ritme cardíac, totalment indolor) i una radiografia de tòrax.\nPer a la cirurgia la pacient rep tota la informació, i signa un document, anomenat consentiment informat, on se li explica en què consisteix la intervenció i quins riscos té. Aquest és el moment de fer les preguntes necessàries al professional de la salut, per resoldre els dubtes, encara que sembli que són poc importants.\nTractament del càncer d’ovari en estadis inicials\nCirurgia: Si en fer la laparotomia per la biòpsia es confirma el diagnòstic de càncer s’extirpen els dos ovaris (encara que només un estigui afectat), així com l’úter. També es prenen mostres dels teixits del voltant i dels ganglis limfàtics. Amb aquestes proves, el patòleg acaba d’establir l’estadi de la malaltia. La majoria de pacients en Estadi I no necessitaran cap més tractament, ja que la cirurgia sol ser suficient. De tota manera, prop del 20-30% de dones tenen una sèrie de factors de risc que indiquen que hi pot haver una recaiguda. Aquests factors de risc són: cèl·lules en grau 3 de diferenciació, la presència de tumors a la superfície de l’ovari i el trencament de la càpsula ovàrica.\nQuimioteràpia: A les pacients considerades d’alt risc de recaiguda, la cirurgia es complementa amb quimioteràpia. Els medicaments que es fan servir en aquest cas són el paclitaxel i el carboplatí. El número de cicles dependrà del criteri del metge però solen ser, com a mínim, entre 3 i 4. Un cicle és l’administració d’una dosi de quimioteràpia i el temps de recuperació posterior.\nEn situacions excepcionals, en que la pacient és jove i vol tenir fills, i té un tumor en un estadi molt inicial, es pot plantejar la possibilitat de fer una cirurgia conservadora: extirpar només l’ovari afectat pel tumor.\nTractament del càncer d’ovari en estadis avançats\nCirurgia: En el càncer d’ovari avançat el tumor afecta zones veïnes: el peritoneu, la cavitat pèlvica, etc. El tractament consisteix en una cirurgia cito-reductora, en la qual s’extirpen tots els tumors visibles, encara que siguin petits. D’aquesta manera augmenta la supervivència. La cirurgia també es pot fer després d’uns cicles de quimioteràpia, quan els tumors no s’ha pogut intervenir abans: la quimioteràpia en redueix la mida i fa que siguin més fàcilment operables.\nQuimioteràpia: Com en els estadis inicials s’utilitzen paclitaxel i carboplatí. En aquest cas es fan 6 cicles de 21 dies (és a dir, una dosi cada 3 setmanes). La quimioteràpia es pot rebre per via intraperitoneal: directament a la cavitat abdominal a través d’un tub. La quimioteràpia intraperitoneal es eficaç, però també provoca efectes secundaris més intensos, que repassarem a continuació. Per això només es recomana en dones amb un bon estat general, que en puguin resistir la toxicitat. A més a més presenta risc d’infeccions del tub. També es pot fer un tractament antiangiogènic, que consisteix en administrar un fàrmac per via intravenosa (anomenat bevacizumab) que impedeix que el tumor fabriqui els vasos sanguinis que necessita per alimentar-se, se manera que se n’atura el creixement.\nEls efectes secundaris més destacats d’aquesta quimioteràpia (que NO apareixen sempre) són els vòmits, la fatiga, la baixada de glòbuls vermells (anèmia), glòbuls blancs i plaquetes i la caiguda dels cabells. També poden produir neuropatia sensitiva (sensació de formigueig, insensibilitat o dolor a les mans i als peus) i dolors als músculs i a les articulacions, que solen desaparèixer uns dies després de rebre cada dosi.\nEls efectes adversos més freqüents del bevacizumab són la hipertensió arterial i la proteinúria (eliminació de proteïnes per l’orina). El metge li pot recomanar medicaments per controlar gairebé qualsevol efecte secundari. Aquests medicaments són cada cop més eficaços. A més a més abans de cada cicle de quimioteràpia es fa una anàlisi de sang, perquè si hi ha dèficit d’alguns components com les plaquetes o els leucòcits, caldrà esperar uns dies.\nTractament de les recaigudes\nEl tractament de les recaigudes sol ser pal·liatiu: el seu objectiu és controlar els símptomes (inclòs el dolor) i mantenir la qualitat de vida. És en forma de quimioteràpia. Si la recaiguda consisteix en l’aparició de pocs tumors es pot fer una nova cirurgia cito-reductora, seguida de quimioteràpia. Aquest pla és més eficaç si el primer tractament amb quimioteràpia va donar bon resultat, i segons el temps transcorregut fins a la recaiguda. L’estratègia terapèutica en funció de l’interval sense malaltia és la següent:\nQuan l’interval sense malaltia és inferior a 6 mesos des de l’última dosi de carboplatí: Diversos medicaments són eficaços, però cal tenir en compte que el seu objectiu és el control dels símptomes. Alguns d’aquests fàrmacs són el paclitaxel, la doxorubicina, el topotecan o la gemcitabina.\nQuan l’interval sense malaltia és d’entre 6 i 12 mesos des de l’última dosi de carboplatí: Es pot reprendre el tractament amb carboplatí o amb una combinació de doxorubicina i trabectedina.\nQuan l’interval sense malaltia és superior a 12 mesos des de l’última dosi de carboplatí: Es recupera el carboplatí, combinat amb algun altre producte: el paclitaxel, la gemcitabina o la doxorubicina.\nSi la pacient és portadora d’una mutació al gen BRCA1 o BRCA2 es pot utilitzar un medicament anomenat olaparib, un inhibidor de l’enzima PARP (sigles de Poli-ADP-ribosa-polimerasa).\nNo és habitual utilitzar radioteràpia en dones amb càncer d’ovari. Tampoc es tracten els tumors epitelials d’ovari amb hormonoteràpia, però de vegades sí que es fa amb els tumors d’estroma després d’una recaiguda. Es pot administrar tamoxifen, anastrozol o exemestan. Es prenen en forma de pastilla, un cop al dia. Els efectes secundaris d’aquests tractaments són semblants als de la menopausa.\nEvolució i pronòstic del càncer d’ovari\nEl càncer d’ovari tendeix a créixer de 4 possibles maneres, si el tractament no l’atura abans:\nCreixement local: Afecta òrgans del voltant, com les trompes de Fal·lopi, l’úter o la bufeta.\nDisseminació peritoneal: Prop del peritoneu hi ha molts òrgans interns. Aquest és el tipus d’invasió del càncer d’ovari més freqüent.\nDisseminació limfàtica: Les cèl·lules s’escampen pels ganglis limfàtics del voltant.\nDisseminació hematològica: Les cèl·lules canceroses envaeixen els vasos sanguinis i se’n van a grans distàncies, com el fetge, els pulmons o els ossos.\nImpacte psicològic del càncer d’ovari\nSi li han diagnosticat un tumor o un càncer pot reaccionar amb incredulitat, por, ansietat, tristesa, depressió, ràbia, etc. És normal respondre d’aquesta manera: li permetrà adaptar-s’hi i encaixar la notícia. Pot necessitar temps per aprendre a afrontar el tractament i les seves conseqüències, l’impacte de la malaltia en l’entorn social i familiar, i el canvi en l’autoconcepte que implica.\nÉs bo que es doni permís a vostè mateixa per plorar, o per estar trista o enfadar-se, fins i tot davant d’alguns consells de l’entorn sobre “ser forta” o “ser optimista perquè tot anirà bé“. Ningú sap com vostè com és de difícil aquesta situació. Igualment poden aparèixer preocupacions sobre els fills o la parella. És probable que la seva família també pateixi, i necessiti les mateixes atencions.\nEncara que el càncer d’ovari no sol afectar dones joves, quan ho fa, sovint impedeix tenir fills, ja que el tractament sol ser radical (en el sentit que és molt complet per reduir el risc de recaiguda). Sens dubte això causa un daltabaix emocional si la dona tenia pensat ser mare, i fer-se a la idea de que no podrà tenir fills, almenys de manera biològica, no és fàcil. Cal molta comprensió de l’entorn i donar-se temps per assumir la notícia.\nLa vida sexual també es veu afectada, ja que moltes dones amb càncer rebutgen el contacte físic. A més a més després de la cirurgia del càncer d’ovari, la cicatriu triga unes setmanes a curar-se de tot. També pot ser que el dolor o els efectes secundaris del tractament eliminin les ganes de mantenir relacions sexuals. El sexe no s’ha de convertir en una preocupació més; en tot cas hauria de ser una manera de que els dos membres de la parella s’ajudin mútuament quan tots dos ho vulguin. És molt important la comunicació sincera, i confiar en un professional de la sexologia si es creu convenient.\nNormalment la parella està molt disposada a ajudar. Es pot desorientar una mica o reaccionar de manera inesperada perquè no sap com fer-ho, i pot tenir por de tractar certs temes. Dir-li obertament què és el que necessita vostè, ajudarà a la seva parella a fer-se càrrec de la situació.\nÉs molt important el suport social, tant dels amics com de la família, i que aquestes persones estiguin atentes a les seves necessitats a cada moment. Aquestes necessitats poden ser canviants: Un dia pot voler que l’acompanyin al metge, o que cuidin els seus néts mentre vostè és fora. En d’altres moments pot voler que la deixin sola. Prengui’s la llibertat de demanar-ho quan ho necessiti. No vol dir que rebutgi la companyia dels altres; de vegades vé de gust quedar-se sola i, en aquest moment, és la millor ajuda que pot tenir.\nTambé pot haver de front a mirades curioses, preguntes indiscretes o que només pretenen satisfer una curiositat morbosa. No té perquè respondre aquestes preguntes si no vol. És vostè qui decideix què explica i a qui ho explica, i està en el seu dret de decidir quina informació dóna a cadascú.\nSi el càncer avança i els metges veuen que la cura no és possible, no significa que ja no hi hagi res a fer. Se la pot acompanyar a vostè i a la seva família i intentar destinar el temps restant a fer coses que vulgui fer: tancar temes econòmics o familiars, visitar llocs o persones, deixar un llegat pels fills o els néts, etc. Moltes persones es queden més tranquil·les si han pogut fer un treball de repàs vital que els permeti concloure que la seva vida ha tingut un sentit. També es pot preparar el dol a nivell personal o familiar.\nEl tractament pal·liatiu s’orienta a controlar els símptomes tant físics com psicològics (dolor, angoixa, etc). Busca garantir que en la intervenció terapèutica hi ha una bona comunicació entre professionals, pacient i família i que la seva dignitat està assegurada a l’hora de prendre decisions. Es tracta d’una intervenció multidisciplinar on participen professionals que treballen coordinadament: metges, infermeres, psicòlegs, treballadors socials, etc.


Quan fa un parell d’anys vaig conèixer la cursa de la mà del seu organitzador, amic i company de raids d’aventura Marc Collins, ja em van venir moltes ganes de participar-hi, sobretot perquè la veia tècnica i en un paissatge únic. Per calendari, logística i pressupost no ha estat fins enguany que he pogut volar cap a Sudàfrica.\nQuin racó més maco que és Cape Town, els seus voltants i l’indret on es desenvolupa la cursa, en “Nature’s Valley” i en el “Tsitsikamma Natural Park”. El camí per on es passa corrent està tancat tot l’any i només s’hi pot accedir amb grups organitzats de 12 persones i amb una reserva previa de 6 a 12 mesos d’antel·lació. La ruta que en el dia de la cursa es fa en unes poques hores, els grups la fan en 5 dies parant en 4 petits refugis que vas trobant al llarg del recorregut.\nCada any es fa en un sentit diferent. Enguany es sortia del “Storms River Mouth” i s’arribava al camping “Vasselot de Nature’s Valley“ després de recorrer 41km y pujar més 2400m+ per un sender que tota l’estona puja i baixa. Tens molt pocs moments per relaxar-te, ja que el terreny és un no parar d’escales, pedres, arrels, platges, creuament de rius i rierols, esquivar onades i saltar de pedra en pedra amb l’aigua i els barrancs per sota. Et canses tant mentalment com físicament. Has d’estat ben concentrada durant tot el recorregut i no relaxar-te ni un moment perquè fer-te mal és molt fàcil i en milisegons.\nLes inscripcions es tanquen als minuts d’obrir-se, ja que està limitada a 200 corredors per cursa perquè és un parc natural (l’any que ve es farà sorteig amb tots els inscrits). Es fan dos sortides diferents, els que tenen previst fer-ho per sota de 10h i dos dies després els que volen fer-ho per sota les 8h. En total participen unes 450 persones.\nAbans de cada cursa es fa una pròleg de 3km, uns 250m+ i per un recorregut semblant al que et trobes l’endemà. Amb el temps del guanyador/a es fan els grups de sortida de la marató, escollint els 25 més ràpids i les 8 més ràpides sempre que no passin del 10% del millor temps (si els primers i primeres no entren en el 10% ja passen a formar part de la 2a sortida, sense opció a estar en el podi).\nLa pròleg ja et deixa bastant tocada, però t’ajuda a alliberar tensions i veure com estan les altres rivals (només per sobre perquè no deixa de ser una part molt petita del que és la cursa en realitat).\nHas de sortir a la idea per tal de no perdre el grup de les 8 dones que per disputar el podi han de sortir primeres l’endemà. Jo que no sóc gens ràpida pateixo de valent aquest dia, amb el cor que sembla que hagi d’explotar i amb una poca xispa que els anys no perdona ni la ultra de 4 setmanes abans. Però com que és un circuit tècnic en la seva majoria gaudeixo molt saltant de pedra en pedra, esquivant troncs, arrels mullades, fang i rierols. Al final acabo 2a a un segon de la 1a…“astonishing”!\nEl dia de la pròleg per la tarda aprofito per remullar les cames a l’índic, trobant-lo més calent del que em pensava i vigilant que les grans onades no em colpegin de valent (n’hi ha moltes i molt grans!). La previsió del temps de l’endemà és bona i l’organització demana la llista de material per nivell 1 (hi ha 5 nivells). A mi em va de conya per usar només un cinturó Archmax on hi poso el poc material obligatori, l’aigua i el menjar energètic. També em poso guants per poder tibar de les cordes, agafar-me a troncs i recolzar-me a les roques punxegudes de la costa.\nEl dissabte es lleva espectacular, agafem un bus a les 5:30am des del punt d’arribada i amb 30 minuts ja estem a la sortida. Només baixar del bus em quedo bocabadada del paissatge, un mar de somni, unes pedres espectaculars i la muntanya que l’acompanya verda i espessa. Uns minuts abans d’arribar, l’organització ens comenta que acaben de passar balenes i dofins pel seu davant!En Marc ens torna a advertir de les serps verinoses que podem trobar pel camí i de que és zona de lleopards.\nEl control de la cursa es fa per xip (portem una tarjeta al canell) i als primers i les primeres ens donen a més a més un gps per poder controlar la nostra posició en cada moment. Marquem la sortida, “pip”!, i comencem a córrer per un sender estret, ple de pedres i fang. De seguida arribem a una preciosa cascada que des d’ella ja comença la primera de les 10 pujades curtes però intenses que trobarem. En poca estona ja tornem a baixar cap a la platja i atravessem un “coastering” tècnic d’uns 2km que has de mirar bé per on va el camí i els ponts que a vegades trobes per passar grans forats, no caure a l’aigua i veure sobre quins grans blocs de roques has a saltar.\nLa ruta a escollir és cabdal, sense deixar de perdre el ritme que és el que més costa mantenir en aquesta cursa. Mai havia estat durant tanta estona concentrada on posar cada peu, pressionant-me en no relaxar-me a les baixades perquè acte seguit tocaria pujar, i sobretot vigilar en cuidar-me bebent i menjant als intèrvals corresponents, perquè és tal la focalització de cada pas que amb prou feines pots aixecar la vista per agafar un gel o l’aigua. Fins i tot hi ha moments que surts del bosc de fades fosc i espès, i de sobte apareixen unes vistes del mar espectaculars, el soroll de les onades picant amb força sobre les roques, l’olor intensa de la sal i una claror absoluta que et deixa cega (no es aconsellable les olleres de sol perquè no pares d’entrar i sortir de zona clara i fosca i de creuar algun riu on cal nadar). Et fa una ràbia llavors no poder parar una estona per contemplar l’escenari… jo de tant en tant intento fer un cop d’ull per veure si sona la flauta i veig alguna balena, però ens uns milisegons ja estic tornant a mirar el camí, amb pedres, esglaons, arrels o fang…\nCreuem 4 rius de diferents mides que ens mullen des dels genolls fins al coll en algun d’ells. Amb l’ajuda d’una corda sortim d’una aigua que et refresca, t’activa i alhora et demana que no baixis la guardia. Hi ha un esgotament físic i mental per la quantitat de treball propioceptiu, per la intensitat del ritme de cursa, per la calor i la perillositat de poder-te lesionar en alguns trams si es va massa ràpid, … Només hi ha un punt de la cursa, quasi a la meitat on et pots avituallar amb aigua, menjar, gels i sals, però en la resta del recorregut només trobes aigua a les mateixes cabanyes, o als rierols que estan marcats amb una cinta blava si es poden veure. És una cursa d’obstacles de 42km amb quasi autosuficiència! Si li ajuntes que en molts trams has d’anar controlant per on va el camí a més de controlar els teus peus… la cosa es complica, sobretot en els trams on només veus pedres, marges i poc sender dibuixat.\nDurant 3/4 parts de la cursa la 1a posició la compartim entre jo i la sudafricana Nicolette, campiona del país d’ultradistància i seleccionada pels mundials. Ràpida tant pujant com baixant, molt concentrada i competitiva comença darrera meu, em passa a les dues hores de començar i finalment la torno a adelantar cap al km 30. És una lluita fins al final per la primera plaça. Jo potser començo un pèl ràpid, perquè vens amb ganes i el circuit tècnic saps que et va bé, però has de vigilar perquè les pulsacions pugen fàcil i ho pots pagar molt car al final. Després del primer quart de cursa puc agafar un bon ritme i encara que llavors m’adelanta la sudafricana, miro de seguir al meu ritme, conservant la calma i mirant d’anar accelerant. Quan veus que la 1a no s’escapa, i la vas veient, t’anima i segueixes “consistent”. A les últimes dues hores tot i quedar-me sense menjar i només poder beure aigua dels rierols i d’alguna cabaña, he anat buidant-me com sempre fins al final. Mirant si podia baixar de les 5h de cursa porto un ritme dur, però el desconeixement dels últims km’s fa que tot i lluitar-ho sigui impossible per 7 minuts.\nEn l’última pujada important hi ha un crono per determinar qui la fa més ràpida i endur-se un premi especial; contra tot pronòstic aconsegueixo marcar el millor temps (“queen of the mountain”), suposo per haver estat constant i cap al final encara tenir reserves per poder mantenir un bon ritme. L’arribada a meta és espectacular, s’atravessa un pont fet amb quadrats de plataforma flotant sobre un petit meandre, però l’equilibri i les forces ja no es tenen gaire senceres i a punt estic de caure a l’aigua. Arribo molt contenta d’haver acabat sencera una cursa molt dura i tot i tenir 20 anys més que les inmediates perseguidores encara poder lluitar per estar al davant.\nSe’m posa la pell de gallina quan veig les imatges del 1er home, el suís Marc Lauenstein que per 30 segons baixa de les 4h, un temps que es creia impossible, i que finalment s’aconsegueix després de 7 anys. Enhorabona! A més a més s’endú un quantiós premi que decideix donar-ne la meitat a ONG’s relacionades amb la protecció de l’entorn natural i a la facilitació d’ensenyament i esport a nens sense recursos. Brutal.\nMe’n vaig a casa amb un record únic d’una cursa èpica, molt intensa, amb tots els ingredients de tecnicicitat, velocitat, habilitat i sobretot espectacularitat d’un entorn idílic com la costa de l’oceà índic al sud del continent Africà.\nL’Otter Trail race s’ha d’intentar poder fer un cop a la vida, perquè realment t’endús una gran vivència, que en cap lloc més es podrà repetir. I si tens sort, aprofites per quedar-te uns dies pels voltants i gaudir de les balenes, dofins, foques i taurons blancs.\n1. Emma Roca: 5:07:37 (7a general)\n2. Nicolette Griffionen: 5:14:30 (8a general, Sudàfrica)\n3. Meg Mackenzie: 5:23: 36 (10a general, Sudàfrica)\n1. Marc Lauenstein: 3:59:29 (Suissa)\n2. Kane Relly: 4:33:15 (Sudàfrica)\n3. Thabang Madiba: 4:38:39 (Sudàfrica)


Els museus a casa | El Culturista\nEls museus de tot el món, amb més o menys empenta, fa anys que tenen present el públic familiar, ja sigui en forma de visites guiades, tallers i activitats de tota mena o jocs autònoms per descobrir d’una manera més amena els continguts exposats. Ara, només en alguns casos comptats tota aquesta programació familiar tenia un reflex en línia. Tot això va canviar dràsticament, com moltíssimes coses més, amb la progressió galopant de la pandèmia de covid-19 aquesta primavera passada: pràcticament de la nit al dia, la majoria de museus i institucions culturals es van haver de posar les piles per adaptar continguts o crear-ne de nous accessibles remotament des de casa, a mesura que s’imposava el confinament estricte de la població.\nI, en aquesta adaptació forçada en bona mesura per les circumstàncies, hi ha hagut exemples dignes d’esment, repartits una mica per tot el planeta. Sense necessitat d’anar a l’extrem de la National Gallery de Singapur, on han abraçat la digitalització com ningú a través de la increïble, inacabable i interactiva web Small Big Dreamers, un equipament cultural modèlic en l’enfocament als infants i les famílies com la Tate Gallery de Londres va saber reactivar ben encertadament durant el confinament l’apartat Tate Kids, a partir de tres eixos en línia: les manualitats (voleu pintar com Jackson Pollock… amb xocolata?), els jocs (us voleu convertir en artistes de carrer?) i l’exploració (sabeu qui era Salvador Dalí? I Berthe Morisot?). El Centre Pompidou de París, per la seva banda, per no deixar d’irradiar cultura en el confinament es va abocar a la websèrie Mon œil, especialment concebuda per a infants amb programes setmanals plens de vídeos curts i animacions sobre temes ben variats al voltant de l’art: disseny, fonaments de la creació, obra d’artistes contemporanis de la col·lecció del museu…\nLa llista d’iniciatives, per sort, és llarguíssima, una mostra més de la capacitat del sector cultural de renovar-se, reinventar-se i crear constantment productes i llenguatges davant l’aparició de nous públics o, com hem vist clarament aquest any, arran de situacions excepcionals. En la nova realitat pandèmica, doncs, gairebé ja no queden institucions ni festivals que no pensin la programació –present i futura– almenys en un format híbrid: presencial i virtual. Un exemple pròxim, temporalment i geogràficament? El festival Som Cultura, el mes de les experiències culturals a la Costa Brava i el Pirineu de Girona, ha apostat enguany per inclour-hi també tallers i visites familiars en format virtual. Perquè la cultura és un bé de primera necessitat, i no s’ha de confinar, dins l’apartat Els museus a casa de la web somcultura.costabrava.org disset equipaments de la Xarxa de Museus de comarques de Girona oferiran al llarg del novembre càpsules didàctiques en vídeo a través de les plataformes digitals dels museus organitzadors i al canal de Youtube Costa Brava Pirineu de Girona, com a alternativa als tallers infantils presencials. En paral·lel hi ha previstes retransmissions en directe de visites guiades per espais i exposicions del territori, que busquen principalment recuperar el lligam amb les arrels i la identitat. La programació a distància del Som Cultura 2020 es completarà amb jocs de misteri en línia i vídeos de llegendes, una bona fórmula perquè els museus i el patrimoni surtin de les seves quatre parets i arribin especialment a un públic més jove.


El nou sistema de ventilació H2 Flow Air Force, el perquè de la HH Steilhang Jacket - Diari de la neu\nMaterialRedacció 25.01.202116.00 h\nEl nou sistema de ventilació H2 Flow Air Force, el perquè de la HH Steilhang Jacket Autor/a: Helly Hansen\nAmb més de 140 anys d'història, la marca amb seu a Noruega ha estat pionera en les majors innovacions en roba d'abric tècnica per al món de la neu. Des dels primers teixits de pelfa fins al lleuger aïllament LIFALOFT ™, Helly Hansen sempre s'ha inspirat i ha rebut l'assessorament dels professionals de la neu per crear equips en els quals puguin confiar durant tot l'hivern. Dissenyada per superar les expectatives de professionals i entusiastes, la Resort Ski Collection Tardor / Hivern 2020 de Helly Hansen, que inclou la nova HH Steilhang Jacket, combina dissenys clàssics amb tecnologia innovadora de termoregulació per mantenir càlid, fresc i sec mentre sents la muntanya\nEl nou sistema de ventilació\nLa jaqueta masculina HH Steilhang Jacket és una de les peces destacades de la col·lecció Resort Ski Collection de Helly Hansen. Compta amb el nou sistema de ventilació H2Flow ™ Air Force, provat en laboratori, per a un control òptim de la temperatura. En millorar l'exclusiu sistema de termoregulació H2Flow ™ de Helly Hansen, el nou sistema de ventilació H2Flow ™ Air Force ofereix un sistema de refredament ràpid que s'atribueix a l'estratègica ubicació de la ventilació.\nLes cremalleres al llarg dels costats frontals de la jaqueta s'obren per forçar el flux d'aire cap a dins, al voltant del cos i cap a fora a través de les sortides d'aire situades a banda i banda del panell del darrere. L'aire forçat refreda a l'usuari en un instant i millora el flux d'aire general. Això ajuda a assecar la jaqueta de dins cap a fora i manté a l'usuari fresc i còmode durant l'activitat d'alta intensitat.\nLa HH Steilhang Jacket porta el nom d'una secció icònica del turó de les curses d'esquí de Kitzbuehel. Està dissenyada amb característiques intel·ligents per augmentar la comoditat i el rendiment.\n• Confecció de teixit HELLY TECH® altament impermeable i transpirable per mantenir a l'usuari sec i protegit en condicions adverses.\n• Teixit de grau professional elàstic en quatre direccions que permet un rendiment òptim sense restriccions.\n• Life Pocket + ™ que manté els telèfons mòbils i els dispositius electrònics tres vegades més calents i confortables que una butxaca normal perquè els telèfons funcionin fins i tot en els dies més freds.\nP.V.P .: 600 €\nTot el que fem a Helly Hansen es basa en com podem millorar l'experiència de l'consumidor a través de la calidesa i la protecció dels elements", destaca Philip Tavell, director general de la categoria d'esquí a Helly Hansen. "Tant per als entusiastes com per als esquiadors més exigents, la col·lecció Resort Ski està dissenyada per rendir al més alt nivell amb dissenys clàssics i funcionals".\n15.01.2021. Així és la jaqueta Odin Lifaloft Down Hybrid Insulator


Fem nostres els carrers: Tiana Pedala contra el canvi climàtic\nTiana celebra una pedalada contra l'escalfament global en la que han participat 295 persones i s'han estalviat 50,15 kg CO2\nLlegeix més sobre Fem nostres els carrers: Tiana Pedala contra el canvi climàtic\nLlegeix més sobre TMB compra quatre busos híbrids\nEn marxa les obres per crear una xarxa ciclable a Montcada i Reixac\nLlegeix més sobre En marxa les obres per crear una xarxa ciclable a Montcada i Reixac\nBaix cost, elevades molèsties\nLa connectivitat de la xarxa, no el preu rebentat, és la base de l’eficàcia del transport aeri\nLlegeix més sobre Baix cost, elevades molèsties\nImpuls a la qualitat del transport públic de la Vall del Tenes\nLlegeix més sobre Impuls a la qualitat del transport públic de la Vall del Tenes\nÉs busquen voluntaris per la Cursa per la Mobilitat BCN 2010\nLlegeix més sobre És busquen voluntaris per la Cursa per la Mobilitat BCN 2010\nLlegeix més sobre Sant Vicenç de Castellet estrena una caminada a l’entorn del riu Llobregat\nEl vehicle verd, un gran estímul per a la indústria catalana de l’automoció\nLa presentació de l'estudi Els reptes industrials del vehicle verd a Catalunya, elaborat per Damià Martin i Tomàs Megía de l'Observatori de Prospectiva Industrial (OPI), ha servit per posar damunt la taula les dificultats i alhora les grans oportunitats que brinda l'actual transició cap a vehicles més nets. Es tracta d'un procés que tot just comença i que demanarà alguns esforços al sector de l'automoció, un dels més rellevants en l'economia del país. L'acte ha tingut lloc a la Llotja de Mar de Barcelona i ha estat organitzat per la Cambra de Comerç i el Departament d'Innovació, Universitats i Empresa de la Generalitat, al qual l'OPI està adscrit.\nLlegeix més sobre El vehicle verd, un gran estímul per a la indústria catalana de l’automoció\nDes del proper dimecres 22 fins al 29 de setembre Catalunya celebra un any més la Setmana de la Mobilitat Sostenible i Segura. Durant aquesta setmana 139 municipis catalans faran nombroses activitats amb l'objectiu de donar un nou pas per a la conscienciació social sobre la necessitat d'una nova mobilitat urbana, que eviti els efectes negatius derivats de l'ús inadequat del cotxe a la ciutat.\nLlegeix més sobre Catalunya celebra la Setmana de la Mobilitat Sostenible i Segura\nLes emissions de diòxid de carboni per trànsit baixen a Catalunya als nivells del 2000\nLlegeix més sobre Les emissions de diòxid de carboni per trànsit baixen a Catalunya als nivells del 2000


Europa es torna a fixar en el model energètic d’Avià i convida el municipi a un debat al Comitè de les Regions | Aquí Berguedà\nEuropa es torna a fixar en el model energètic d’Avià i convida el municipi a un debat al Comitè de les Regions\n06 juliol 2018 13:38\nEl model energètic d’Avià segueix cridant l’atenció a Europa. El Comitè Europeu de les Regions (CDR) ha convidat el municipi avianès a una trobada amb institucions locals a Brussel·les on discutiran sobre els models energètics locals i el paper de les comunitats locals en la transició energètica a Europa. Serà el proper dimarts, 10 de juliol, a l’edifici del Comitè de les Regions, de 2/4 d’11 del matí fins la 1 del migdia.\nL’objectiu de la trobada és tenir el màxim de punts de vista sobre els temes esmentats i el Consell de les Regions considera que l’opinió d’Avià “contribuirà enormement a assolir l’objectiu”. Entre d’altres aspectes, el debat posarà sobre la taula temes com els riscos i oportunitats que es troben les autoritats locals en termes legislatius i econòmics, la relació de l’ajuntament amb els consumidors o la resolució de conflictes locals que tenen a veure amb l’energia.\nNo és la primera vegada que Avià desperta l’admiració d’Europa per la seva eficiència energètica. Sense anar més lluny, a principis de juny, el municipi avianès va ser convidat a la Setmana Europea de l’Energia Sostenible (EUSEW), celebrada a Brussel·les. Allà, el regidor de Sostenibilitat, Josep Subirana, va explicar el model d’estalvi energètic que des de fa anys segueix Avià i les diferents accions pioneres al país que haurien de servir d’exemple a molts pobles de Catalunya, Espanya i Europa.\nAjuntament d'Avià Comitè de les Regions Estalvi energètic Europa Josep Subirana sostenibilitat


La importància del municipalisme per construir una majoria possible\nElisenda Alamany|2021-09-15T21:46:13+02:0016 setembre 2021|Línia\nAl llarg d’aquesta dècada, i sobretot a partir del 2010, el debat nacional i l’horitzó de construir un país nou ha canalitzat la necessitat de resposta a diversos atipaments de la societat envers la política institucional: retallades, pèrdua de drets, corrupció, desafecció, falta d’oportunitats, etc. El que ha passat els darrers anys a Catalunya no ho podem explicar només a partir de l’eix nacional, i és possible que, si no ens adonem de la seva complexitat i exigència, ens allunyem, cada dia més, de la resposta. El moviment sobiranista s’ha d’entendre com una resposta a un canvi d’època. La necessitat de respostes a un canvi d’època, en part, expliquen el fenomen sobiranista i el suport a la “utopia disponible” que suposa la construcció d’un país nou.\nEn massa ocasions s’ha pensat més en el curt termini, en la jugada ràpida i en la competència electoral que no pas en l’objectiu possible. La polèmica sobre la composició de la Taula de diàleg entre el govern de l’Estat i el Govern de Catalunya els darrers dies n’és una prova. Es confirma que hi ha uns actors polítics a Catalunya que encara creuen en una estratègia basada més aviat en gestos simbòlics i en una lògica més “proclamativa” que de construcció nacional.\nTenint en compte els atipaments acumulats, el resultat del balanç pot portar a la frustració de tota una generació. Quelcom que el país no es pot permetre. Ho podem veure contínuament en una frustració que travessa especialment la gent jove, amb dades preocupants sobre la seva poca perspectiva de futur; sobre la desesperança i la incertesa amb què miren el futur. La pandèmia també ha fet que es concentrin moltes de les frustracions acumulades durant els darrers anys. Una reacció indestriable de les conseqüències de la crisi nacional, però també econòmica, política i institucional que començava el 2008.\nMirem on som a Barcelona: la taxa d’atur creix i impacta de manera diferent segons l’origen, la renda i els barris. El 2020 la xifra de joves d’origen migrant aturats doblava la dels autòctons, i l’atur dels joves residents en barris de rendes baixes multiplicava per tres el dels joves de barris benestants. I si parlem d’habitatge, d’entre la gent jove emancipada, gairebé un de cada tres té dificultats de pagament de les despeses d’habitatge. Una generació, una ciutat, un país, en definitiva, que necessita respostes al canvi d’època.\nSi fa uns anys ens haguéssim imaginat que l’independentisme podia penetrar amb força a l’àrea metropolitana, no ens ho hauríem cregut\nDavant dels esgotaments d’un canvi d’època i les tensions destituents que se’n deriven, és necessària una resposta en clau constituent per a la construcció d’una nova època. Una resposta que cal donar des del dia a dia, especialment des de la proximitat; des dels municipis. El millor remei davant la frustració és aprendre dels errors i oferir respostes. I això passarà per una política que s’apropi i s’assembli més a una societat que ha canviat molt en els darrers anys i que exigeix que oferim noves respostes: als canvis residencials, a la mobilitat, al turisme, a la transformació digital, a l’agenda verda, a l’agenda feminista… És a dir, modernitzar la política, amb institucions renovades al servei de la gent, però, sobretot, amb una agenda substantivament nova de polítiques públiques que lideri les transformacions necessàries en un context generalitzat de canvis.\nUna estratègia constituent que arrossegui una “majoria possible” d’aquells que compartim els grans consensos de país. Hi ha una majoria possible, i és la majoria necessària per ser més forts i poder avançar.\nSi fa uns anys ens haguéssim imaginat que l’independentisme podia penetrar amb força a l’àrea metropolitana, no ens ho hauríem cregut. Els darrers resultats del 14-F confirmen que cada vegada més gent s’agrupa al voltant dels valors progressistes, republicans i independentistes. I aquest suport només pot créixer si som útils a la gent, perquè per fer passes endavant no existeixen dreceres ni fórmules màgiques.\nVenen temps de lluites a diferents ritmes i escales: la construcció nacional, la negociació bilateral amb Espanya, el reconeixement de Catalunya com a subjecte polític a nivell internacional, la confirmació que el sobiranisme pot governar les nostres ciutats i pobles, etc. Lluites que requeriran lideratges múltiples i una ciutadania que, com sovint en els darrers anys, estigui també activa i, si cal, un pas per davant de les institucions. Però també necessitem unes institucions que estiguin a l’altura del moment, amb un lideratge fort i que sàpiguen dibuixar com seria el país que anhelem.\nEl país no es pot permetre continuar reivindicant la seva sobirania sobretot en el pla simbòlic, mitjançant la gesticulació, i apel·lant a una part cada vegada més petita de la nostra societat.\nFa deu anys va iniciar-se una crisi que ens va evocar a noves preguntes i reptes als quals donar resposta. Una crisi que posava de manifest la fi d’una època. La clau els pròxims anys és com construïm un país nou, una Catalunya nova, mentre donem resposta a aquest canvi d’època. Només així és com podrem ser més i més forts. Només així podrem avançar amb una majoria possible.


Manresa estrena una botiga que funciona sense diners | NacióManresa\nEl col·lectiu de productors Ecoxarxa posa en marxa un punt d’intercanvi de béns i serveis utilitzant la moneda social l’Hora\nRedacció | 08/11/2018 a les 13:15h\nArxivat a: Economia i Empresa, ecoxarxa, ateneu popular la sèquia, economia solidària, economia social\ntres compradors al punt d'intercanvi de Manresa | Gemma Aleman\nEl col·lectiu de productors Ecoxarxa del Bages ha posat en marxa a Manresa una botiga que funciona sense diners. L'objectiu és que els mateixos productors intercanviïn els seus productes a través de la moneda social l''Hora'. Els usuaris tenen un compte virtual que va sumant i restant en funció de si aporten o s'enduen. A l'establiment s'hi pot trobar pràcticament de tot, des d'aliments a roba o cosmètics. Tots però tenen un denominador comú: han estat elaborats al Bages. El punt d'intercanvi s'ubica en un dels locals de la Casa Amigant, a l'Ateneu Popular La Sèquia.\nL'Ecoxarxa va néixer fa prop de sis anys i ja suma més de 200 socis. Tots ells, explica a l'ACN Esteve Gimferrer, impulsor del col·lectiu, aporten béns o serveis. Així, no cal ser productor sinó poder aportar algun recurs propi. Per facilitar l'intercanvi s'utilitza la moneda social l''Hora' i cada soci disposa d'un compte d''Hores' que va sumant i restant en funció del que aporta o adquireix.\nFins ara, però, l'Ecoxarxa es regia bàsicament a través d'una pàgina web. Des del passat 30 d'octubre ho fa també en una botiga física, anomenada Punt d'Intercanvi. Obre cada dimarts de 6 a 9 de la tarda i, en ella, s'hi pot trobar pràcticament de tot: productes d'higiene, cosmètica, conserves, begudes, una secció a granel amb llegums, pasta, verdures, làctics o, fins i tot, roba. "La idea és que la gent pugui satisfer totes les seves necessitats", explica Aina Sallés, voluntària al punt d'intercanvi. A hores d'ara, una seixantena de socis de l'Ecoxarxa hi ha aportat productes.\nEn el seu segon dimarts en funcionament, desenes de productors s'han desplaçat fins al Punt d'Intercanvi. "Sembla que la gent vol participar, que hi creu", diu Sallés. Una d'elles és l'Amàlia Orive, sòcia de l'Ecoxarxa pràcticament des dels seus inicis. Va arrencar aportant hortalisses, després làctics i ara elabora sabons. Explica que el que ha aportat li ha permès omplir la nevera sense gastar ni un euro, només amb la moneda social.\nUn altre dels socis que ha passat per la botiga és l'Oriol Segon. En el seu cas, explica, és soci "poc actiu", però "m'interessa el canvi de mentalitat i m'agradaria que la societat ho fes també". Segon ha visitat el punt d'intercanvi per veure que s'hi podia trobar i no descarta sumar-se més activament. "El problema és que sóc fotògraf i, en el meu cas, és més difícil oferir el servei".\nGimferrer explica que és imprescindible disposar d'un saldo amb 'Hores' per poder participar en aquest intercanvi. "Pots entrar aquí, però no pots adquirir si no en tens. Per tenir-les, doncs has d'aportar productes", aclareix, tot afegint que "en aquest món tots som productors de béns i serveis". El problema recau en el fet que el bé o servei que es produeixi no tingui utilitat a la comarca. Llavors, diu Gimferrer, s'ofereix l'opció d'adquirir recursos "que no produïm al Bages, com podria ser l'arròs" en un indret determinat –utilitzant llavors sí euros- i dur aquest productes a l'Ecoxarxa perquè se li intercanviïn per saldo d'Hores. "La gent pot pensar que amb aquest circuit no guanya res, però en realitat està afavorint la producció local".\nEl preu no el marca el mercat\nUn altre fet distintiu d'aquest nou sistema econòmic és que el preu del producte el marca el productor i no el mercat. "Cadascú sap realment el que li costa i ho decideix en funció d'això", diu Gimferrer. La finalitat, afegeix Gimferrer és crear una economia social i de proximitat, respectuosa amb l'entorn i les persones, transparent, participativa i sense especulació ni corrupció.\nObre a Manresa una botiga que en comptes de cobrar amb euros ho farà amb temps\nLa CUP proposarà economia social i solidària al ple de Manresa\nMengemBages i MBICI, inici de la ruta Pam a Pam cooperativista\nAprenent a compartir!\nMarta Parramon, 10/11/2018 a les 22:01\nEs necessàri que les persones ens donguem compte que hem d'aprendre a viure d'una altre manera, que cultivem uns valors mes humans que no ens esclavotzin i ningú es quedi sense poder accedir al essencial per poder viure dignament.\nTan de bo sigueu un exemple que 2018s'extengui arreu!


[Xerrada Amics de les Arts] Sobirania Alimentària i Consum Responsable | Ateneu Candela\n[Xerrada Amics de les Arts] Sobirania Alimentària i Consum Responsable\n4 Març, 2013 - 10:39 — guille\nEl divendres 15 de març la Cooperativa de consum responsable Candela organitza una xerrada de Gustavo Duch (Veterinaris Sense Fronteres) sobre Sobirania Alimentària i Consum Responsable als Amics de les Arts de Terrassa (Sala Joaquim Vancells. C/ Sant Pere, núm. 46, 1er pis).\nAlhora, també es presentarà la nova etapa de la Cooperativa, que busca ampliar la seva incidència i fer arribar nous models de producció i distribució alimentària a Terrassa, que potenciïn els criteris de producció ecològica, circuits curts de distribució i que promoguin l'economia social.\nCooperativa Consum Responsable


Pàgina 45 - Notícies - Àrea de Cultura, Ajuntament de Vic\nObert el període d'inscripció per ArtdePas 2016\nInscripcions obertes fins el 9 de maig\nArtdePas, el cicle de música al carrer organitzat des de l'Ajuntament de Vic amb la col·laboració de la Jazz Cava obre el període d'inscripcions. Enguany els concerts es portaran a terme únicament els diumenges a les 19h a la plaça del Carbó de Vic. La participació en aquesta cinquena edició d'ArtdePas està oberta exclusivament a propostes musicals. El cicle s’iniciarà el 5 de juny i finalitzarà el 28 d’agost. Totes aquelles persones i grups interessades en participar han de fer arribar la seva proposta a través del formulari que trobaran a la pàgina web www.artdepas.vicentitats.cat juntament amb una gravació, preferentment en vídeo, de l’acció que es vulgui presentar. El formulari es pot lliurar directament a l’Àrea de Cultura, situada a la Casa Masferrer (Pl. Don Miquel de Clariana, 5, baixos), o per correu electrònic a l'adreça següent: artdepas@vic.cat\nPodeu consultar les bases en el pdf adjunt o bé al web http://artdepas.vicentitats.cat\nBases ArtdePas 2016\nAquest divendres 22 d’abril a les 19h, el dissenyador Xavier Gallego serà a l’Escola d’Art i Superior de Disseny on farà una xerrada titulada: Pensa en 4D\nXavier Gallego (Vic, 1981) exerceix a Nova York de director creatiu de l’agència R/GA, una de les agències de publicitat més prestigioses dels EUA i probablement l’agència de publicitat digital més important del món. Gallego ha liderat bona part de les campanyes digitals de Nike i darrerament el projecte Antidiary.com de Samsung. El seus treballs han estat guardonats amb nombrosos premis internacionals: Cannes, Andy, AD&D o Clio, entre d’altres. Com a il.lustrador, després d’exposar a Nova York, Istambul o Los Angeles, acaba de publicar el seu primer llibre “El amor es cosa de monstruos”\nAquesta xerrada será en certa manera el tret de sortida de les jornades de diàleg “ Identitats en procés: com afronten els reptes actuals els dissenyadors i les empreses catalanes” que es realitzaran a la mateixa escola el mes vinent coincidint amb el periode que VICCC dedica al disseny.\n+ info: http://www.viccc2016.cat/actualitat/noticies/xavier-gallego-sera-a-vic-aquest-proxim-divendres-dia-22-dabril\nVic celebra una nova Diada de Sant Jordi\nLa representació de la llegenda de Sant Jordi comptarà enguany amb un nou drac\nUn any més l’Ajuntament de Vic organitza una diada de Sant Jordi amb un gran ventall d’activitats dirigides a tots els públics i que han estat possibles gràcies a l’alta participació de diverses entitats i col·lectius de la ciutat. Com a curiositat i novetat enguany la representació de la llegenda de Sant Jordi, prevista a 2/4 de 7 de la tarda a la plaça Major, es comptarà amb la figura d’un nou drac.\nAixí, a banda de les tradicionals parades de roses i llibres que se situen a la plaça Major de Vic (durant tot el dia i convivint amb el mercat setmanal) i altres espais de la ciutat, s’ha programat altres activitats com és el cas de la jornada de portes obertes de la casa consistorial amb visites guiades d’11 del matí a 1 del migdia i de 5 a 7 de la tarda i que aquest any, com a novetat, s’ofereix per a persones sordes, ja que hi haurà un intèrpret de llenguatge de signes. Destacar que les diferents dependències de l’Ajuntament comptaran amb una exposició de rams de roses gentilesa de les floristes de la ciutat.\nA partir de 2/4 de 6 de la tarda la plaça Major comptarà amb diferents activitats adreçades sobretot al públic infantil: hi haurà una activitat de Jocs Gegants i tallers a càrrec de a Ludoteca mòbil la Xerranca. A la mateixa hora, però a la plaça del Pes i a càrrec de la companyia Ninot i Nas, s’explicaran contes sota el títol “Voltem pel món buscant contes”. I, finalment a 2/4 de 7 de la tarda es viurà la representació de la llegenda de Sant Jordi a la plaça Major que enguany es comptarà amb l’estrena d’un nou drac i que va a càrrec de la companyia còmica L’Ou Cost. Aquesta darrera activitat compta amb la col·laboració del Consistori Infantil i els Grallers del carrer de la Riera.\n+ info: http://culturavic.cat/imatges/reg1002966_arxiu1_12-04-2016_13-36-56.pdf\nContinua la programació del VICCC dedicat a les lletres\nLluis Solà. La vida silenciosa. Documental – Col·lecció Docu VICCC.\nCoincidint amb la publicació de l’obra completa de Lluís Solà, aquest documental pretén donar llum a la significació del seu art, de la seva figura i carnificar de manera pública la figura d’un poeta fort i fondo que el gran públic encara no coneix en tota la seva dimensió. Aquest documental, dirigit per Toni Casassas, forma part de la col·lecció de DocuVICC, una sèrie de documentals que s’estrenaran aquest any dedicats a figures, moviments i entitats culturals de Vic.\nDimecres 20 d’abril a les 20h a l’ETC (Espai de Teatre i Cinema). Passeig de la Generalitat, 46\nEls nostres escriptors ens visiten. Diàleg amb escriptors.\nJornada de diàleg amb escriptors osonencs. Aquesta jornada és una cita anual organitzada per L'Institut de Vic, que ja ha esdevingut clàssica i que convoca una mostra variada dels escriptors de la comarca d’Osona que presenten una novetat literària pels volts de Sant Jordi.\nAquesta trobada amb autors, no només està obert a alumnes i a professors del centre, sinó que va adreçada a tota la ciutadania perquè els escriptors de la comarca entrin en diàleg i en contacte directe amb els seus lectors i amb tothom qui estigui interessat en la literatura.\nEls autors que visitaran l’institut són: Albert Canadell: Terra d'esquelles. Novel·la (Emboscall), Carles Dachs: A dalt més alt. Poesia (Pagès Editors), Laila Karrouch: Quan a l'Isma se li van creuar els cables. Novel·la (Animallibres), Raquel Santanera: Teologia poètica d'un sol ús. Poesia (Viena), Lluís Solà: Poesia Completa. Poesia (Edicions de 1984).\nDijous 21 d’abril a les 12.30h a l’Institut de Vic\n“Exiilis, fronteres i desarrelaments” de Carles Vergés i Víctor Sunyol. Exposició pictòrica i literària.\nAquesta exposició neix com a homenatge a totes aquelles persones que van fugir de la dictadura espanyola l'any 39 i que es van refugiar a les platges del sud de França. En el projecte, a banda de les obres pictòriques de Carles Vergés, s'hi ha implicat activament l'escriptor, professor i editor Víctor Sunyol creant els textos que acompanyen l'exposició.\nInauguració: Divendres 22 d’abril a les 20h a la Sala d’exposicions de la Fundació Antiga Caixa Manlleu\nHorari: De dimarts a divendres de 18 a 20h. Dissabtes de 10 a 14h i de 17 a 20h. Diumenges de 10 a 14h.\nL’Associació de Veïns i Veïnes del barri dels Caputxins ha tornat a organitzar un mes de festes amb activitats per a tots els públics.\nAquest cap de setmana comencen les festes del barri dels Caputxins. El Centre Cívic Can Pau Raba acollirà el pregó a càrrec de Mn Pere Oliva (CCVIC Can Pau Raba, dissabte 16, 22:00h) seguit d'un xeflis per a tothom. Diumenge tindrà lloc la missa solemne a la parròquia de la Divina Pastora (11:00h) i a continuació el vermut popular a la plaça de la Divina Pastora.\nLes activitats lúdiques i esportives començaran el següent cap de setmana amb la caminada nocturna prevista pel divendres 21 i el campionat de bitlles catalanes, el diumenge 23.\nEl mes de maig engegarà amb un munt d’activitats àmplies i variades. El diumenge 1, es portarà a terme una caminada contra la diabetis, una gran xocolatada popular i jocs de cucanya. A la tarda serà el torn del ja consolidat “Café d’Artistes”, amb petits xous a càrrec d’artistes del barri. Entre setmana se celebrarà el campionat de parxís i el dissabte 7 de maig grafiters del barri canviaran la imatge de la paret exterior del CCVIC de Can Pau Raba. Al vespre botifarrada popular i quina.\nLes festes del barri dels Catpuxins posaran el seu punt i final el cap de setmana del 14 al 16 de maig amb l’espectacle infantil “La tortuga i el mico”, dinar de germanor i l’estrena de l’obra de teatre “Blanca: vídua del viu”, del grup de teatre del barri.\n+ info: http://www.vic.cat/ccvic/can-pau-raba/fitxers/documents/festes-barri-caputxins-2016\nVic senyalitza tots els espais relacionats amb les lletres i la literatura en un mapa\nLa Biblioteca Joan Triadú va acollir la presentació del Mapa de les Lletres de Vic, una nova proposta emmarcada dins la programació de Vic, capital de la Cultura Catalana 2016 que es portarà a terme durant tot el mes d’abril. L’edició del Mapa de les Lletres de Vic neix amb la voluntat de senyalitzar tots aquells espais de la ciutat que tenen relació amb les lletres i la literatura. Es tracta d’un mapa on se situen des de llibreries, biblioteques públiques i privades, impremtes, arxius o col·leccions privades, fins a espais i rutes literàries.\nDurant la roda de premsa, la regidora de Cultura i Museus de l’Ajuntament de Vic, Susagna Roura, ha posat de relleu el fet que “el Mapa de les Lletres fa palès que Vic és una ciutat molt literària” i que la seva publicació “ens permetrà visualitzar, no només, els espais literaris, sinó també 111 carrers d’autors que hi apareixen senyalitzats”. En aquest sentit, però la publicació d’aquest mapa vol anar més enllà, i tal i com ha assenyalat el coordinador de VICCC 2016, Marc Comas, “en el fons no estem presentant un document, una peça, un objecte; estem presentant diversos projectes, diversos conceptes, amb múltiples finalitats”. El Mapa de les Lletres va acompanyada d’una extensa programació de visites guiades a arxius, biblioteques i tallers que durant la resta de l’any només són accessibles a professionals i estudiosos. Alhora, tots els diumenges d’abril s’ofereixen rutes literàries que proposen un passeig per la ciutat amb l’objectiu d’aproximar espais i edificis de Vic des d’una perspectiva literària.\nMarc Comas ha explicat que “el Mapa, a banda d’artístic té un valor documental perquè és una instantània, una radiografia exacte del Vic literari de l’any 2016”. Durant la presentació s’ha volgut destacar algunes d’aquestes visites guiades programades; com és el cas de la de l’Arxiu i Biblioteca Episcopal de Vic que permetrà fer un recorregut per les seves sales històriques: l'antiga sala de consulta, els arxius parroquials, l'Arxiu de la Cúria Fumada, i la part més singular així com l'Arxiu Capitular, amb les butlles papals en papir del segle X. També s’obrirà al públic la Impremta Anglada del 1870, de la qual en va sortir la primera edició del Canigó de Verdaguer, obres de Collell o de Serra i Campdelacreu, a més de nombroses capçaleres i revistes, com La Veu de Montserrat, La Pàtria o el Diari de Vich. El taller on treballa la il·lustradora vigatana Pilarín Bayés i la Biblioteca Joan Triadú es converteixen en espais on es podran veure racons que normalment no estan oberts al públic. En aquest sentit també es donarà la oportunitat de conèixer la Biblioteca privada de Miquel Ylla que està especialitzada en muntanya, geografia i viatges i que consta d’uns 10.000 volums.\nAixí, el Mapa de les Lletres esdevé una bona oportunitat per descobrir nous espais de la ciutat.\nPer a més informació: www.viccc2016.cat\nNova programació de primavera de Cineclub Vic\nUn fals documental sobre el dia a dia d’un grup de vampirs inaugura el proper cicle de primavera de Cineclub Vic. What We Do in The Shadows va guanyar el premi del públic al Festival de Sitges i és una de les millors comèdies dels últims anys. Aquest film obre un cicle eclèctic on hi trobem novetats, clàssics, rareses i col•laboracions amb tot tipus de col•lectius.\nPer Sant Jordi es projectarà la pel•lícula El camí més llarg per tornar a casa, guanyadora dels últims premis Gaudí i que comptarà amb la presència del seu director. En col•laboració amb l’ Ateneu de Vic es podrà veure el documental d’Agustí Villaronga El testament de la Rosa, que retrata els assajos de l’actriu Rosa Novell per l’obra El testament de Maria quan li va ser diagnosticat el càncer que va acabar amb la seva vida. Una sessió gratuïta presentada per la productora del film, Isona Passola.\nETC, Espai de Teatre i Cinema\nDurant aquest cicle, Cineclub Vic i ETC Teatre, els dos col•lectius que gestionen la programació del Espai ETC, han organitzat una vetllada conjunta amb Watching Peeping Tom, per dissabte 7 de maig. Una vetllada que consta de dues parts: primer un passi de la pel•lícula El fotógrafo del pánico, de Michael Powell, que es farà en una còpia en 35mm en VO subtitulada al català. A continuació, l’obra-assaig amb Àlex Gorina que pren com a punt de partida la crítica de la pel•lícula.\nNoves col•laboracions i relacions consolidades\nDurant aquest cicle encetem una nova col•laboració, amb la Delegació d’Osona del Col•legi d’Arquitectes de Catalunya (COAC Osona). Es projectaran les pel•lícules Edificio España i Techo y comida en motiu de les taules rodones del Debat Transversal d’Arquitectura - VICC Capital de Cultura Catalana 2016. Altres col•laboracions, ja consolidades, són les del Voll-Damm 18è Festival de Jazz de Vic, amb el passi de Whiplash; la Universitat de Vic dins de les activitats de la Universitat d’Estiu, amb La academia de las musas, i el Festival Nits de cinema oriental de Vic, amb Lethal Hostage.\nStill the Enemy Within, film Per Estrenar\nCineclub Vic projectarà durant aquest cicle Still the Enemy Within, un documental sobre la vaga de miners del Regne Unit durant el període de thatcherisme. Es tracta d’una proposta del cicle Per Estrenar, que permet acostar al nostre país films inèdits gràcies a la col•laboració de diversos cineclubs de Catalunya. Aquesta pel•lícula s’ha sumat al Per estrenar per una proposta de Cineclub Vic, fruit del contacte amb Steve Cedar, periodista britànic durant aquell període. Cedar va participar amb Cineclub al passi de Pride que relatava els mateixos fets però en clau de comèdia musical. La sessió comptarà amb la presència del seu director i del periodista.\nJornada de portes obertes i Sessió especial de Cineclub Xic\nCineclub Vic es suma a les activitats del Dia del associacionisme. Tots els cineclubs de Catalunya organitzen un passi d’una pel•lícula i ofereixen a més una activitat de portes obertes. Cineclub oferirà aquesta activitat el dia 5 de juny amb un passi gratuït especial de Cineclub Xic. Primer s’obrirà les portes de l’Espai ETC i explicarem com funciona per dins Cineclub, el públic podrà accedir a la cabina de projecció i després oferirem el passi de La princesa prometida, un film mític dels 80, en 35mm.\nAltres pel•lícules d’aquest cicle seran Conexión Marsella, l’oscaritzada el Hijo de Saul, que es projectarà en 35mm, Ex Machina i les sessions de Filmoteca Major Dundee, El tiempo de los gitanos i Dos en la carretera.\nVic Capital de la Cultura dedica el mes d’abril a les lletres\n25 projectes i més de 70 accions, conformen la programació d’un mes dedicat a la literatura, la poesia, la il•lustració, el debat, l’anàlisi i la reflexió\nLa programació del VICCC 2016 es dedica durant el mes d’abril a les lletres i en aquest sentit ofereix 25 projectes que es despleguen amb més de 70 accions vinculades a la literatura, poesia, il·lustració, debat, anàlisi i reflexió. Així, la programació d’aquest mes d’abril compta amb un mapa que situa tots els punts de Vic relacionats amb les lletres i ofereix visites guiades a biblioteques i arxius públics i privats, estudis i impremtes; una exposició d’il·lustradors de la comarca; tres accions on els joves poetes osonencs presentaran les seves obres en espais inusuals acompanyats de poetes de llarga trajectòria; una lectura popular de textos de Llull; la presentació de les obres guanyadores dels principals premis literaris catalans, a càrrec dels propis autors; un cicle de debats i un simposi sobre la cultura catalana; unes jornades de cultura i recerca local dels territoris de parla catalana; un documental sobre Lluís Solà Sala; una exposició pictòrica i literària; i unes lectures dramatitzades al carrer. Aquestes són alguns dels projectes que es desplegaran al llarg del mes d’abril.\nAquest més de les lletres arriba després dels mesos dedicats a la fotografia i al traç i abans del maig, que estarà dedicat al disseny.\nLa programació completa la trobareu a www.viccc2016.cat\nS'estan mostrant 10 notícies (441-450) de 663


Per què Amèrica no es diu Colúmbia? - Batecs Clàssics\nPocs anys enrere, entre 1492 i 1493, en les seves dues primeres expedicions, Cristòfor Colom ja havia explorat diferent illes del Carib (La Española, Cuba, etc.). El 2 d’agost de 1498, però, en el seu tercer viatge, arribà al golf de Paria, a l’actual Veneçuela. Amb tot, Colom pensà que aquelles contrades formaven part d’Àsia […].\nSabíeu que la festa del dia de la hispanitat (antigament coneguda com “el día de la raza”) va ser idea d’un mallorquí, Antoni Maura, president del govern espanyol el 1918? Ho explic en aquest article publicat al diari Ara Balears. Aquí teniu més informació sobre el Dia de la Hispanitat.\nAquí teniu una reflexió sobre el 12 d’octubre, de Ferran Sáez. Aquest altre article de Quim Curbet (“La hispanitat mutilada”) també està molt bé.\nAquest article parla sobre la mentida de la creació d’Espanya.\nAquest article parla sobre la conquesta i no descobriment d’Amèrica.\nA Sapere aude, la secció de filosofia moderna del programa Múltiplex d’IB3 Ràdio (12/10/2018) reflexion sobre el sentit del Dia de la Hispanitat:\nAquí teniu l’etimologia d’algunes paraules del descobriment d’Amèrica:\nSabíeu que va ser Mussolini qui va impulsar l’origen genovès de Colom? Jo, però, agran cap a ca nostra, i m’estim més pensar que era mallorquí. L’investigador Gabriel Verd defensa que era de Felanitx. Ja ho diu la famosa cançó d’Ossifar “Tòfol Colom, de Felanitx a Washington”:\nI aquí teniu un gran gag del Polònia sobre l’arribada de Colom a Amèrica:\n– El mapa etimològic dels continents\n– El problema de ser espanyol\n– “¡Antes roja que rota!”\namericà Americo Vespucci antoni janer Antoni Maura Colúmbia Cristòfor Colom Dia de la Hispanitat Día de la Raza Felanitx Mundus novus Ossifar sapiens


El Centro para la Innovación en Energía de Castellón potenciará los avances tecnológicos | Castellón | elmundo.es\nMartes 29/05/2012. Actualizado 19:04h.\nCIENCIA | Se instalará en la Ciudad del Transporte\nEl Centro para la Innovación en Energía de Castellón potenciará los avances tecnológicos\nEl alcalde ha visitado la mesa para captar fondos contra el cáncer presidida por su esposa.\nEl alcalde y BP convenian este miércoles impulsar la eficiencia energética\nEl primer edil ha colaborado este martes con la Asociación contra el cáncer\nActualizado martes 29/05/2012 18:51 horas\nEl alcalde de Castellón, Alfonso Bataller, ha avanzado este martes que el nuevo Centro para la Innovación en Energía y Sostenibilidad de Castellón potenciará la implantación de "nuevos conocimientos y avances tecnológicos" en la ciudad y se centrará "en el desarrollo de sinergias y estrategias conjuntas en innovación en las tecnologías energéticas basadas en metodologías e instrumentos que permitan este objetivo".\nAsí lo ha afirmado el primer edil al anunciar que el Ayuntamiento de Castellón firmará este miércoles el convenio con la compañía BP con el fin de impulsar estas actuaciones en el campo de la eficiencia energética, promoviendo la creación de una Fundación para Eficiencia Energética con sede en el citado centro, según ha informado el Ayuntamiento en un comunicado.\n"Es voluntad del Ayuntamiento de Castellón, junto con BP, aunar los esfuerzos necesarios con entes privados y públicos para la puesta en común de soluciones eficaces e innovadoras en el campo de la energía en beneficio de la ciudadanía, fomento de la innovación, la mejora en la prestación de los servicios y la mayor eficacia en la gestión de los recursos", ha explicado Alfonso Bataller, quien ha detallado que este Centro para la Innovación en Energía y Sostenibilidad en Castellón estará ubicado en la Ciudad del Transporte.\nPor otra parte, el primer edil ha colaborado este martes en la cuestación de la Asociación Contra el Cáncer y ha visitado una de las mesas presidida por su esposa, Victoria Monfort, en la plaza Mayor de la capital de La Plana.


Posted on 20 d'abril de 2020 by internacional\nJa han arribat les primeres 400.000 mascaretes a Terrassa, del total d’un milió que l’ajuntament ha comprat. L’objectiu és que tothom en tingui per sortir al carrer, com a mesura per un desconfinament segur.\nPosted in Altres notícies\t| Tagged Covid-19, Mascaretes\t| Leave a reply\nAltres notícies (408)\nArxius Selecciona el mes juny 2022 (4) maig 2022 (7) abril 2022 (8) març 2022 (5) febrer 2022 (3) gener 2022 (5) desembre 2021 (3) novembre 2021 (5) octubre 2021 (8) setembre 2021 (5) agost 2021 (2) juliol 2021 (7) juny 2021 (4) maig 2021 (4) abril 2021 (3) març 2021 (6) febrer 2021 (5) gener 2021 (3) desembre 2020 (3) novembre 2020 (4) octubre 2020 (5) setembre 2020 (5) juliol 2020 (4) juny 2020 (3) maig 2020 (6) abril 2020 (2) març 2020 (5) febrer 2020 (6) gener 2020 (5) desembre 2019 (3) novembre 2019 (12) octubre 2019 (9) setembre 2019 (4) agost 2019 (3) juliol 2019 (4) juny 2019 (3) maig 2019 (6) abril 2019 (4) març 2019 (4) febrer 2019 (4) gener 2019 (5) desembre 2018 (1) novembre 2018 (5) octubre 2018 (7) setembre 2018 (4) agost 2018 (2) juliol 2018 (4) juny 2018 (6) maig 2018 (4) abril 2018 (6) març 2018 (3) febrer 2018 (6) gener 2018 (10) desembre 2017 (3) novembre 2017 (5) octubre 2017 (4) setembre 2017 (7) agost 2017 (4) juliol 2017 (13) juny 2017 (7) maig 2017 (3) abril 2017 (3) març 2017 (4) febrer 2017 (4) gener 2017 (5) desembre 2016 (5) novembre 2016 (5) octubre 2016 (2) setembre 2016 (1) juliol 2016 (4) juny 2016 (8) maig 2016 (7) abril 2016 (10) març 2016 (1) febrer 2016 (8) gener 2016 (4) desembre 2015 (4) novembre 2015 (6) octubre 2015 (8) setembre 2015 (9) juliol 2015 (12) juny 2015 (6) maig 2015 (11) abril 2015 (8) març 2015 (11) febrer 2015 (8) gener 2015 (8) desembre 2014 (8) novembre 2014 (5) octubre 2014 (10) setembre 2014 (8) juliol 2014 (9) juny 2014 (9) maig 2014 (14) abril 2014 (2) març 2014 (6) febrer 2014 (6) gener 2014 (10) desembre 2013 (4) novembre 2013 (3) octubre 2013 (8) setembre 2013 (5) juliol 2013 (1)\nACTE Adhesió CCME CGLU CIMERA Ciutats Creatives Comissió Europea Conferència anual Convocatòries Coronavirus Covid-19 Dia d'Europa DURBAN Eurocities Europa finançament Fira Governs locals i regionals Isaac Albert Joaquim Millan Jornada Jovent Joves La Vibria Intercultural Localització ODS Marca Mobilitat Mobilitat juvenil Next Generation EU ODS Orientació professional Presidència Consell de la Unió Projecció Projecte Europeu Reducció CO2 Sostenibilitat Terrassa Terrassa City of Film Terrassa Tria Futur TTF-fira UCLG UNESCO Unió Europea VALUES Video Xavier Ferrer


El govern espanyol rescata amb 111 milions Air Nostrum, la companyia que opera els vols entre la Seu i Madrid amb un acord amb l'executiu andorrà - Poble Andorrà\nEl govern espanyol rescata amb 111 milions Air Nostrum, la companyia que opera els vols entre la Seu i Madrid amb un acord amb l’executiu andorrà\nLa companyia va perdre 144 milions d'euros el 2020\nL’aerolínia regional Air Nostrum, franquiciada d’Ibèria, ha obtingut el vistiplau del consell gestor del Fons de Suport a la Solvència d’Empreses Estratègiques a una ajuda de 111 milions d’euros per a capejar els efectes de la crisi sanitària. Aquest nou rescat, que ha estat elevat al Consell de Ministres, s’articula íntegrament a través d’un préstec participatiu. Air Nostrum és la línia que opera els vols entre l’aeroport de la Seu i Madrid amb un acord amb el govern d’Andorra.\nLa companyia que presideix Carlos Bertomeu ha hagut d’esperar un any per a aconseguir el plàcet al pla de viabilitat presentat per a la matriu Air Investment València i les seves societats dependents Air Nostrum Línies Aèries Del Mediterrani, Air Nostrum Engineering And Maintenance Operations, Air Nostrum Global Services, Llaura Gestion De Tripulacions i Vol i Air Nostrum Training Operations. Aquest pla va ser acompanyat per garanties per a assegurar la devolució del suport financer públic.\nLa Sepi ha destacat el paper d’Air Nostrum com a motor econòmic i generador d’ocupació, a més d’alimentar el hub de Madrid-Barajas i contribuir al moviment de turistes.\nAir Nostrum va ingressar 539 milions en 2019 i dona ocupació directa a 1.400 persones, contribuint a altres 2.100 llocs indirectes. Ja en 2020 va sofrir una caiguda del 40% en vendes i de 82 milions en el ebitda. L’impacte de la pandèmia va suposar unes pèrdues de 144 milions aquest any, a més de posar a l’empresa en situació de dèficit patrimonial.\nLa pista de l'aeroport de la Seu és massa curta per aterrar quan se superen els 30 graus\nShould have also pocketed a few million from the Govern’s “friend fund”. I think there is still time to ask for money.


Cabestany (Montcortès de Pallars) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nCabestany (Montcortès de Pallars)\n42° 19′ 57″ N, 0° 59′ 27″ E / 42.33252°N,0.99089°E / 42.33252; 0.99089\nCabestany, en algunes publicacions esmentat, erròniament, com a Capestany o Capdestany i d'altres com a Cabestany de Montcortès, és un poble del terme municipal de Baix Pallars, a la comarca del Pallars Sobirà. Pertanyia a l'antic terme, suprimit el 1969, de Montcortès de Pallars. El 2013 tenia 4 habitants.\nEstà situat a la part central-occidental, a ponent i a prop de l'Estany de Montcortès.\nCabestany té l'església de Sant Romà en el mateix poble.\n2.1 El poble de Cabestany\nEn aquest cas es tracta, a partir de l'obra de Joan Coromines, d'un dels pocs topònims pallaresos d'origen romanic: cap de l'estany, aglutinat en capestany i més tard en cabestany. En efecte, el poble de Cabestany és en el cap de l'Estany de Montcortès.\nEl poble de Cabestany[modifica]\nEn el fogatge del 1553, Cabestany, juntament amb Balestui, Bretui, Moncortès i Puigcerver, declara 27 focs laics i 1 d'eclesiàstic.[nota 1]\nPascual Madoz dedica un breu article del seu Diccionario geográfico... a Cabestany. S'hi pot llegir que el poble està situat en una petita elevació en una plana, al costat de l'Estany de Montcortès, on és combatut per tots els vents, principalment del nord. El clima hi és fred, i produeix inflamacions. Tenia en aquell moment 6 cases i l'església, dedicada a Sant Romà, sufragània de la de Montcortès. Descriu el territori de Cabestany com a pedregós i muntanyós.\nS'hi collia blat, sègol, ordi, fruita i hortalisses, i hi ha pastures. S'hi criaven ovelles i vaques, i hi havia caça de llebres, conills, perdius i aus de pas. La població està comptabilitzada en la de Montcortès.\n2 2 2 2 2 2 2 4\nLes dades del 1553 són 28 focs, és a dir, llars. Cal comptar a l'entorn de 5 persones per foc. Ara bé, les 28 cases corresponen a la suma dels pobles de Cabestany, Bretui, Balestui, Montcortès i Puigcerver.\nUna pista veïnal en bon estat duu de Cabestany a Moncortès en 2,5 quilòmetres. La carretera de Gerri de la Sal a la Pobleta de Bellveí relliga Montcortès amb les dues viles esmentades. Recentment asfaltada, en 6,2 quilòmetres s'arriba a la Pobleta de Bellveí, i en 11,9 a Gerri de la Sal. No existeix cap mena de transport públic per arribar a Cabestany.\n↑ "Mossèn Jaume, vicari; Pere Gasset, Joan de l'Hereu, Guillem lo sastre, Joan de Guillem, Jaume Felibort, Jaume Spes, Francesc l'Hereu, Perot de Montsor, Guillem Ramon, Jaume de Piquer, Tomàs de Cabestany, En Gravalosa, lo Ferrer, Peret de Macià, Joan Pere, fuster de Bretui, Bartomeu Rivert, Joanot de Gasset, Joan Gasset, Joan Ramon Agulló, Joan, pagès de Balastui, En Constant, i sis més que identifica clarament de Puigcerver: Mentui, Roella, Lluçà, Botella, Canut i Marià". Iglésias 1981.\n↑ 4,0 4,1 Madoz 1846.\nCoromines, Joan. «Cabestany». A: Onomasticon Cataloniae. Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de llengua catalana. III. Bi - C. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona "La Caixa", 1995. ISBN 84-7256-902-0.\nIglésies, Josep. El Fogatge de 1553. Estudi i transcripció. II. Barcelona: Fundació Salvador Vives Casajoana, 1981, p. 90. ISBN 84-232-0189-9.\nLluís, Joan. El meu Pallars. Volum II. El Pallars Sobirà, 1a part. Barcelona: Editorial Barcino, 1961 (Tramuntana, 7). ISBN 84-7226-118-2.\nMADOZ, Pascual. Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar, vol. V, pàg. 25. Establecimiento literario-tipográfico de P. Madoz y L. Sagasti, Madrid, 1846. Edició facsímil: Articles sobre El Principat de Catalunya, Andorra i zona de parla catalana del Regne d'Aragó al «Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar» de Pascual Madoz. Vol. 1. Barcelona: Curial Edicions Catalanes, 1985. ISBN 84-7256-256-5.\nPagès, Montserrat; Castilló, Arcadi. «Gerri de la Sal - Montcortès de Pallars». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.\nCabestany en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya\nWeb de l'Ajuntament de Baix Pallars.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Cabestany_(Montcortès_de_Pallars)&oldid=21958507»\nEntitats de població de l'antic municipi de Montcortès de Pallars\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 8 set 2019 a les 14:45.


Espanya setè exportador mundial d’armes | gutta cavat lapidem\nPolítica, tràfic d'armes\nEspanya setè exportador mundial d’armes\n4 Apr, 2021 passerell\tLeave a comment\nHi ha un sector de l’economia espanyola que no pateix tant les crisis: la indústria militar. Fa una dècada que Espanya forma part del top 10 dels països que més armes exporten al món, un lloc molt per sobre de la seva capacitat econòmica o del seu pes polític mundial. Segons l’últim informe de l’Stockholm International Peace and Research Institute (SIPRI), publicat fa dues setmanes, ocupa la setena posició en el rànquing mundial d’exportadors d’armes en el període 2016-2020, només per darrere de les grans potències militars del planeta: els Estats Units, Rússia, França, Alemanya, la Xina i el Regne Unit. El 2018 es va situar en cinquè lloc. En els últims anys, un 3,2% de totes les armes que s’han venut al món van ser fabricades a Espanya, amb les corresponents autoritzacions per comercialitzar-les del govern de Madrid. Les exportacions d’armes made in Spain s’han disparat un 295,4% entre el 2010 i el 2019. Tot un negoci que creix en l’opacitat, emparat en la Llei de Secrets d’Estat.\nLa secretaria d’Estat de Comerç, de qui depèn el control de les exportacions, justifica la posició d’Espanya com a país exportador d’armes argumentant que “al voltant del 80% del valor de les exportacions realitzades correspon a aeronaus que són acoblades o modificades a Espanya i en què participen altres membres de la UE i tercers països en el marc de programes de cooperació”. Pel que fa al suport financer que l’administració dona al sector, es limita a assenyalar que “les exportacions de material de defensa i seguretat estan incloses en l’àmbit d’actuació dels instruments tradicional com el Fons per a la Internacionalització de l’Empresa Espanyola”. El sector dona feina a 21.000 persones i factura cada any 6.200 milions d’euros, un 0,5% del PIB, segons el govern.\n¿I qui compra les armes espanyoles? Segons les últimes estadístiques oficials, que corresponen al primer semestre del 2020, el 71% de les exportacions de material de defensa es van destinar a països de l’OTAN (inclosa Turquia), que en molts casos corresponen a projectes militars conjunts de la UE, que intenta harmonitzar els 27 exèrcits dels estats membres perquè puguin actuar de manera conjunta. La resta es van vendre a l’Aràbia Saudita, el Kazakhstan, els Emirats Àrabs Units, Singapur i Oman. El govern, que ha d’autoritzar totes les exportacions, va paralitzar la venda de sistemes de control i llançament de míssils per a fragates a Birmània, aplicant els acords europeus. També es va exportar material policial i de seguretat a Togo, Tunísia, Portugal, els Estats Units i França, i el que es coneix com a material de doble ús (que pot tenir un ús civil però també militar, com sensors i software), de nou a l’Aràbia Saudita, els Estats Units i la Xina. En l’última dècada s’han accelerat les exportacions a l’Àsia i al Pròxim Orient, dues zones del planeta que viuen una autèntica cursa armamentista.Entre el 2010 i el 2019 Espanya va vendre material de defensa a l’Aràbia Saudita per valor de 3.736 milions d’euros\nPrevious PostMarie Faye: «Al Senegal mai vaig passar gana; a Barcelona, sí»Next Postvoluntariats ambientals


Cerca hotels a prop de Estació de Metro Houshanpi\nLlocs històrics de Taipei Edificis famosos\nZoo de Taipeio\nPopular ara mateix a Taipei Més venut Neijiang Hotel No.112, Xining S. Rd Business - Llit doble reservada fa 2 segons\nHotel Relax 11F., No.8, Guanqian Rd. Doble Clàssica reservada fa 10 segons\nK Hotel Songjiang No.251, Songjiang Rd. Individual Estàndard reservada fa 33 segons\nAsia Pacific Hotel No. 1, Lane 3, Section 1, Zhongzheng East Road Doble Delux reservada fa 50 segons\nImperial Hotel 600 Lin Shen N. Road Superior King Room (Check-in after 23:00) reservada fa 1 minut, 33 segons\nTaipei és coneguda per llocs interessants com ara Estació de Metro Houshanpi. Agoda.com ofereix en exclusiva les tarifes més barates prop el popular Estacions de tren, metro i autobús. Les opcions d'allotjaments a prop de Estació de Metro Houshanpi varia enormement desde luxosos hotels a assequibles cases d'hostes. Les reserves d'Hotel es fan fàcilment amb les reserves segures online d'Agoda.com per hotels propers a Estació de Metro Houshanpi. Eines de recerca apropiades i pàgines informatives d'hotels fan que trobar hotels a Taipei sigui fàcil. Uns 3,500,000 viatgers confien amb Agoda.com i reserven els seus allotjaments a prop de llocs com Estació de Metro Houshanpi.\nHotels a prop de Estació de Metro Houshanpi el més proper\nConstruit a l'any 2015, G.L. Hotel és un extra de distinció per a Taipei i una el·lecció intel·ligent per als viatgers. A només 45km, aquest hotel de 2-estrelles és fàcilment accessible des de l'aeroport. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix G.L. Hotel asseguren una estada plaentera als seus clients. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, botiga de conveniència, servei de neteja diari, servei de taxi, repartiment de queviures. 14 habitacions que es distribueixen sobre 6 plantes ofereixen una càlida i plaentera escapada i comoditats modernes com ara televisió de pantalla plana, productes de neteja, llençols, sabatilles, tovalloles. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen bany estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a G.L. Hotel.\nSituat a l'encantadora àrea de Districte Xinyi, Le Meridien Taipei Hotel gaudeix d'una posició excepcional a la els restaurants, els negocis, compres de Taipei. Tota l'emoció del centre de la ciutat és només a 0 km. Per aquells de vosaltres que vulguin aventurar-se Breeze Song Gao Center, Yunye Meat Curd, Bellavita són només algunes de les atraccions disponibles per als visitants. Els serveis i instal.lacions de primera categoria que defineixen l'experiència de Starwood Hotels & Resorts Worldwide us esperen a Le Meridien Taipei Hotel. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, seguretat 24 hores, servei de neteja diari, màquina de fax, repartiment de queviures. Le Meridien Taipei Hotel té 160 habitacions, totes amoblades amb gust per tal d'oferir comforts com televisió de pantalla plana, telèfon de bany, mirall, sabatilles, sala d'estar separada. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses bany, centre esportiu, sauna, piscina coberta, sauna, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Le Meridien Taipei Hotel és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Taipei.\nBen posicionat a Districte Xinyi, Humble House Taipei és un lloc ideal d'inici d'excursions a Taipei. A només 6.8 km del centre de la ciutat, la localització estratègica de l'hotel garanteix que els seus clients puguin accedir fàcil i ràpidament als punts d'interès locals. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Humble House Taipei, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi són només algunes de les comoditats que fan que Humble House Taipei sigui diferent dels altres hotels de la ciutat. L'hotel compta amb 235 precioses habitacions, i totes inclouen televisió de pantalla plana, te inclòs, mirall, escala, estris de costura. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen centre esportiu, piscina exterior, spa, jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Humble House Taipei.\nEls millors hotels prop de Estació de Metro Houshanpi\nZoo de TaipeioMuseu del Palau Nacional


Catalunyeta, lleva’t de matí…\nMentre descobrim, vés per on, que l''aporellisme' no és delicte, Ciudadanos recupera l'eslògan 'Vinieron a levantar Cataluña' per acabar la feina que el franquisme va deixar a mitges\nNatros vinga sulfurar-nos i ells es deuen estar cargolant de riure. Que Ciudadanos no és un partit polític sinó una arma de destrucció massiva de la catalanitat ho prova la penúltima barrabassada que ha perbocat la titella que tenen per cara visible. És obvi que avui ja ningú es creu una de les consignes franquistes més tronades, després d’haver-nos-la haguda d’empassar en aquells anys de cangueli, quan quinquis i grupuscles ultres dominaven els carrers (amb permís dels grisos). A mesura que l’ascensor social anava fent viatges cap amunt, a mesura que ‘aquestes persones arribades fa quaranta anys’ pagaven lletres del cotxe i del pis perquè havien aconseguit la feina que els cacics de la seva terra els negaven, la frase dels trons es va anar esvaint, fora dels malintencionats que la conservaven per a un ús instrumental i victimista. Era una afirmació que avergonyia tothom, els que l’havien dita i els que se l’havien haguda de sentir. Ningú ha gosat dir mai als alemanys, com bé recordaven molts fills i néts dels al·ludits, que turcs i kurds hagin aixecat Alemanya; o, més actualment, a ningú se li acut lloar paquistanesos, magrebins, xinesos, italians o argentins per anar a aixecar Espanya. Ni el més vertical dels sindicalistes gosaria dir-ho en públic per por de quedar automàticament desautoritzat. Això, en Rivera i els seus sequaços ho saben perfectament. Però també saben que el ressort identitari, en aquest país d’equilibri fràgil, és un explosiu d’acció ràpida, i per això el fan servir sense escrúpols.\nPerò… i si no fos així? I si el neofalangisme riverià fos, sí, tan espanyoler com els seus predecessors, però més fi, més intel·ligent i més cínic? I si la idea fos, en realitat, que andalusos, murcians, extremenys i castellans no van venir a aixecar Catalunya en sentit econòmic sinó a alçar-la del llit? A despertar-la? ‘Hay que levantar al noreste‘, s’hauria proposat el franquisme d’ahir, d’avui i de sempre. Perquè és evident que, espanyòlicament parlant, la terra catalana no ha estat mai prou desperta, ha badallat massa a l’hora de deixar-se inculcar l’espirítu nacional. Traduït a la llengua de la pubilla, ‘sa té ca ievar Catalunya‘. El lerrouxisme ciutadanià hauria aprofitat les virtuts del bilingüisme (ells que n’hi troben tantes) per introduir el seu objectiu veritable: llevar Catalunya. Al capdavall, si han demostrat repetidament que, a ells, els disgusta la llengua catalana, l’escola catalana, la cultura, les tradicions i la idiosincràsia catalanes, res de més coherent que llevar el país. Suprimir-lo, eliminar-lo, fer-lo desaparèixer.\nDenuncia, que res en quedarà\nAra, d’ocasions de fer el préssec, ens en sobren. Com que aquesta partida de ping-pong sembla que no s’hagi d’acabar mai, cada setmana és una mena de dia de la marmota político-judicial. Aquesta vegada els toca a una dotzena d’aficionats del Sant Andreu, que han anunciat que presentaran una denúncia contra la policia espanyola pels fets ocorreguts l’altre cap de setmana a l’estadi del Castelló. Per si cap ànima càndida encara no s’ensuma com acabarà, aquesta denúncia, només cal fer lliscar una miqueta la pantalla. Casualitats de la vida, la mateixa setmana l’Audiència de Barcelona ha sentenciat que l’aporellisme no és delicte. Ni tan sols si, en comptes de ser corejat per turbes analfabetes i tal vegada sadolles de finolaïna, els qui s’hi esgargamellen són els presumptes mantenidors de l’ordre. Això ho expliques en un país civilitzat i es pensen que és una pel·li. Resulta que si el senyor (per dir-ne d’alguna manera) que ve a explicar-te que votar no està ben fet, i perquè et quedi clar amanirà l’explicació amb quatre mastegots, escalfa la veu alertant que va ‘A por ellos!‘, no passa res. Per als senyors togats és una expressió neutra (neutra!) que té origen en els ambients esportius. No com aquestes terribles ullades que el pobre Llarena es veu que ha d’entomar quan ve per aquí, pobre, que jo no sé com encara és viu, amb el mal que fan i les seqüeles irreversibles que deixen.\nNo ho hauríem dit mai, oi? Segur que ens pensàvem que allò d’endarrerir l’empresonament dels ultres de la Blanquerna va ser un error que no es repetiria… Per a mi aquesta és una partida perduda. La de les denúncies, vull dir. Ja sé que diuen que primer cal esgotar totes les vies intrastatals per després poder passar a Europa, però realment voleu dir que aquesta estratègia funciona? Resulta que mentre en Puigdemont encara espera que la justícia dictamini quin càstig li pertoca al cafre aquell del cavall, el que li desitjava una violació en grup (ai, quins nirvis! Quant li caurà?), la policia espanyola tot just ha trigat un parell de setmanes a detenir un home de Reus acusat d’amenaçar el hooligan de Carrizosa per Twitter. Fem messions sobre quin dels dos casos jutjaran abans? I si volem passar a un àmbit menys sòrdid (és una manera de dir), aquesta mateixa setmana també hem sabut que els energúmens autoanomenats ‘La manada’ aviat seran traslladats a una presó de Sevilla, mentre els Jordis i companyia… Cal que continuï?\nÉs que, sincerament, ja no saps si fot angúnia o pena. Juguen amb les cartes marcades i l’àrbitre comprat, i encara s’enduen la pilota quan els rota. I natros, passerells, en comptes d’engegar-los a pastar i apuntar-nos a una altra lliga, continuem reclamant les faltes al col·legiat. I aprofitem que ara han canviat el president de la Federació per demanar-li aviam si té la bondat, i sempre que no sigui molèstia, de rebre’ns per parlar d’allò nostre. Segur que si l’amenacem de denunciar-lo els seus assessors s’acoquinen i li aconsellen que ens rebi de seguida.


L'univers de Philip Pullman torna a les pantalles\nNOVA VERSIÓ D'UN CLÀSSIC DE CULTE\nDilluns s'estrena en HBO 'La materia oscura', ambiciosa adaptació de la saga de fantasia\nBarcelona 03 de de novembre del 2019. 23:47\n‘La brúixola daurada’ no és, ni de lluny, el desastre artístic que se sol dir. Tampoc va ser un daltabaix comercial: va fer 372 milions de dòlars en tot el món, més del doble del pressupost; simplement va fer menys diners del que s’esperava als Estats Units. Alguns la van voler boicotejar pel seu contingut antireligiós. D’altres, perquè no anava prou en contra de la religió. Gairebé ningú semblava que n’hegués quedat content, excepte potser aquell que no tingués gaire afecció per l’obra original.\nDotze anys després, l’univers desenvolupat per Philip Pullman en la saga literària ‘La matèria fosca’ –el primer volum, aquí titulat ‘Llums del Nord’, de la qual adaptava ‘La brúixola daurada’– torna a les pantalles: ara les de televisió, ordinadors portàtils, mòbils o on cadascú vulgui veure les produccions de BBC i HBO.\nEsmentem aquests dos titans perquè han sigut necessaris els dos mitjans per posar en marxa aquesta versió en format sèrie, la més cara de BBC fins ara. Tot i que es va anunciar el novembre del 2015, va ser amb la suma d’HBO al projecte –com a coproductora i distribuïdora internacional– quan realment la maquinària va agafar empenta. Gairebé tot el pressupost s’ha dedicat als efectes especials, necessaris per a una bona adaptació de ‘La matèria fosca’.\nDes de dilluns podrem veure, a HBO, aquest món semblant al nostre però també molt diferent, on l’ànima de les persones habita fora del seu cos en forma d’animal o on la possibilitat de mons paral·lels és menys utopia que realitat.\nUna heroïna llegendària\nEl nostre cicerone en aquesta mitologia tan científica com sobrenatural és Lyra Belacqua (Dafne Keen, la Laura de ‘Logan’), heroïna entre salvatge i civilitzada, segons algunes veus profètiques destinada a «portar el final de la destinació». A la recerca d’un amic segrestat, Lyra s’embarca en un viatge extraordinari a les terres més inhòspites del nord, on troba ossos cuirassats, l’enigmàtica Polvo i altres meravelles.\nAlmenys en els dos primers episodis aquesta adaptació de l’obra de Pullman sembla la definitiva. D’entrada, com ha explicat la productora Jane Tranter en alguna entrevista, la sèrie té una cosa que la pel·lícula no tenia: temps. Fins a vuit hores per desenredar les complexitats del primer volum d’aquesta inversió de l’imaginari d’‘El paradís perdut’ de Milton. Amb sort, seran vuit més per al segon. I pot ser que fins i tot més per al tercer.\nI a nivell de forma, ‘La materia oscura’ gairebé redefineix el que és possible i impossible en televisió. Des de l’extraordinària seqüència de crèdits, la sèrie és un delit visual, i fins i tot els temibles animals digitals resulten convincents, integrats amb delicadesa i perícia. Tant de bo segueixi i acabi bé i condueixi encara més gent cap als llibres.


Taxa de risc de pobresa abans de les transferències socials. Per sexe 2019\n24,8 27,9 26,4\n26,7 27,2 26,9\n23,8 (e) 25,1 (e) 24,5 (e)\n23,8 (e) 25,2 (e) 24,5 (e)\nTaxa de risc de pobresa després de les transferències socials. Per sexe 2019\n18,3 20,7 19,5\n20,2 21,1 20,7\n15,8 (e) 17,1 (e) 16,5 (e)\n15,8 (e) 17,2 (e) 16,5 (e)