El GTDSP recull mig centenar de reclamacions a les portes dels CAP - Tottarragona.cat :: Diari digital independent d'informació i d'opinió de Tarragona\nEl Grup de Treball en Defensa de la Sanitat Pública ha recollit prop de mig centenar de reclamacions des que va començar a ubicar taules informatives a les portes dels CAP, fa cinc setmanes.\nLa major part de les reclamacions evidencien les mancances del sistema respecte l’atenció telemàtica, tant pel que fa a usuaris i usuàries que no tenen les eines per fer-la servir, com pel que fa a contradiccions com ara que es donin cites per recollir resultats que es podrien facilitar telemàticament. Altres reclamacions també evidencien l’allargament de les llistes d’espera pel que fa a visites d’especialistes o proves diagnòstiques, com a conseqüència de la Covid-19.\nEl Grup de Treball recorda que està ubicant les seves taules informatives a les portes dels CAPs en els quals es produeixen més cues.\nComportament “curiós i sorprenent” al CAP Jaume I\nEn aquest sentit, el col.lectiu destaca un fet que qualifiquen com a «sorprenent», i és que al CAP Jaume I ahir van fer esperar els pacients dins, coincidint amb la durada de la taula informativa que vam desplegar al matí. Un cop les membres del grup de sanitat van recollir la taula informativa, van comprovar com les pacients tornaven a fer cua fora del CAP. Davant d’aquest fet, el Grup de Treball en Defensa de la Sanitat Pública pregunta al Gerent de la Regió Sanitària del Camp de Tarragona, Ramon Descarrega, quin és el protocol a seguir, doncs «si tal com vam veure ahir, les pacients poden esperar dins del CAP, per què la resta de dies se’ls fa esperar de peus i fora, quan hi ha gent gran o persones que van amb crosses», es pregunta Montse Sans.\nEn relació a Ramon Descarrega, el Grup de Treball també recorda que va sol.licitar una reunió amb el gerent fa una setmana, i que fins ahir no va obtenir una resposta en clau evasiva que, segons el col.lectiu en defensa de la sanitat pública «evidencia que els responsables polítics de salut prefereixen seguir fent veure que ignoren la greu realitat que es viu a la primària».


Fundació IBEC | IBEC Foundation\nLa Fundació IBEC és una fundació sense ànim de lucre que va ser constituïda a finals de desembre de 2005 pels departaments d'Innovació, Universitats i Empresa i de Salut de la Generalitat de Catalunya, per la Universitat de Barcelona (UB) i per la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC).\nL'òrgan de govern de l'IBEC és el seu Patronat, format per membres de les quatre institucions fundadores. El Patronat de l'IBEC rep l'assessorament del director de l'Institut i del Comitè Científic Internacional.\nEl Comitè Científic Internacional de l'IBEC juga un paper fonamental dins les activitats de l'Institut, amb especial èmfasi en els processos de selecció i avaluació dels caps de les línies de recerca. El Comitè Científic Internacional està format per científics de prestigi internacional en diferents àmbits de la bioenginyeria, així com per prestigiosos professionals d'altres àrees crucials en l'activitat de l'IBEC com ara la valorització dels resultats de la recerca o la validació de les tecnologies mèdiques.\nL'IBEC està finançat per les institucions fundadores, per projectes de recerca competitius tant nacionals com internacionals i per contractes de R+D amb empreses.\nDepartament d´Innovació, Universitats i Empresa,Generalitat de Catalunya


El Cercle d'Economia demana a Mas que doni "una segona oportunitat" a Espanya\nAntón Costas ha demanat a Mas "certa paciència" en la consulta perquè el temps per reprendre el diàleg no s'ha esgotat\nRedacció 29/05/2014 - 18.21 Actualitzat 30/05/2014 - 09.33\nEl president del Cercle d'Economia, Antón Costas, ha demanat al president de la Generalitat, Artur Mas, que doni una "segona oportunitat" al diàleg amb Espanya, ja que "petits gestos per part de tots poden obrir un nou temps".\n"Crec que valdria la pena fer un esforç per part de tots a la recerca d'aquesta segona oportunitat", ha afirmat Costas durant la inauguració de la XXX Reunió del Cercle d'Economia de Sitges, en què participa el líder català.\nCostas ha demanat a Mas "certa paciència" en la seva reivindicació de celebrar una consulta sobiranista a Catalunya i ha assegurat que, en contra del que molts opinen, el temps per reprendre el diàleg no s'ha esgotat.\n"Parlem de xoc de trens i que s'ha acabat el temps. Estem caient en el fatalisme", ha advertit el president del Cercle, que ha assegurat que la seva institució vol "reaccionar" contra aquesta idea.\n"Creiem que té sentit donar espai a la raó il·lustrada i que té sentit donar-li espai a l'esperança", ha apuntat Costas, que creu que això significa partir del reconeixement que tenim problemes, tant a Catalunya com en el conjunt d'Espanya.\nA Catalunya, ha dit, existeix "un malestar bastant ampli" i un desig de "gran part" de la població de tenir més autogovern. "Això s'ha de reconèixer; no és una creació fictícia. És un sentiment ciutadà molt important. Diguem-li problema català o com vulguem, però, si no ho recollim, provocarà frustració", ha avisat.\nDe la seva banda, el problema espanyol radica en la necessitat de dur a terme una reforma "àmplia i important" des del punt de vista legal i possiblement "constitucional", per facilitar, precisament, l'encaix de Catalunya a Espanya.\nDavant d'aquests dos problemes, opina Costas, "una de les solucions és preguntar a la ciutadania què és el que vol, consultar-la", un pas que considera "lògic", sempre que es realitzi conforme al marc legal.\n"Creiem que una consulta legal i ben informada és una consulta vàlida", ha afirmat el president d'aquest grup de pressió empresarial.\nHa incidit en que el Cercle no presa partit per cap opció, però sí defensa que la ciutadania "tingui la més gran informació sobre les condicions i les regles" que haurien de seguir tant a una consulta com una reforma institucional.\nAntón Costas ha remarcat que les dues necessitats, l'espanyola i la catalana, "no són excloents", per la qual ha instat als polítics a ser capaços de tirar endavant la reforma constitucional, la qual cosa "donaria més joc i més camp a la mateixa idea de consulta".\nPer trobar una sortida consensuada a aquest debat, l'economista creu que "val la pena donar una espècie de segona oportunitat" al diàleg, ja que un dels objectius de la funció pública és "reduir incerteses".\nCostas ha comentat també que la necessitat d'impulsar canvis no ha de significar "partir de zero".\n"Crec que cal resistir-se a aquesta temptació, a aquesta funesta mania que té la nostra història de voler oblidar l'existent i començar de nou", ha postil·lat.\nEl Cercle d'Economia demana a Mas que doni una segona oportunitat a Espanya


Senagua S.A – Soterranis, galeries…\nSenagua S.A / Soterranis, galeries…\nAmb la nostra maquinària, som capaços de fer soterranis amb terrenys tous, sota nivell freàtic, terrenys durs, i fins a una fondaria de 80 metres sota nivell de l’inici d’aquest.\nQuan parlem de soterranis, galeries… amb terrenys tous, Senagua S.A. a desenvolupat un sistema de galeria mitjançant un paraigua de protecció. que aquest és capaç de sostenir terrenys reblerts de runes d’abocador i poder realitzar els treballs amb total seguretat. Una de les feines que podem destacar amb aquest sistema va ser la desviació del col·lector del torrent d’en Pere Parres a Terrassa, per la realització de l’escola Vapor.\nQuan parlem de soterranis, galeries… amb terrenys durs, Senagua S.A. disposa de compressors, martells pneumàtics i sistemes de ventilació per tal de poder realitzar aquests treballs amb total seguretat, tant per els treballadors com per el client.\nQuan parlem de soterranis, galeries… sota nivell freàtic, Senagua S.A. disposa de bombes d’aigua per extreure fins a 500 m3/h, bomba injectora de formigó, creada per els tècnics de la casa, i preparada per a treballar ens espais reduits, Bomba injectora de beurada tambè creada per els tècnics de la casa i preparada per a treballar ens espais reduits. I a més a més hem desenvolupat un sistema, que ens permet deixar aquesta galeria, soterrani… totalment secs.


Els ajuntaments gironins han reduït un 47% el seu deute des del 2010 | Federació Hostaleria de Girona\nDiari de Girona. Afronten la crisi derivada de la pandèmia del coronavirus amb els comptes més sanejats, però a l’espera que el Govern central els permeti usar els romanents de tresoreria Ogassa i Portbou són els municipis amb més deute per habitant.\nSi analitzem l’evolució dels últims cinc anys, la pràctica totalitat dels municipis gironins ha aconseguit reduir el seu deute. Només 13 consistoris han incrementat el seu deute viu per càpita en aquest període.


El Plan Avanza finança projectes de recerca per afrontar els reptes de la societat del coneixement | Universitat Ramon Llull\nInici»El Plan Avanza finança projectes de recerca per afrontar els reptes de la societat del coneixement\nAmb aquest objectiu, la convocatòria tracta de desenvolupar l’eficiència d’infraestructures i xarxes d’informació, els entorns audiovisuals i multimèdia, l’Internet del futur i dels serveis, els entorns intel•ligents i ubics, i la producció del software. Per a abastar aquests àmbits, la convocatòria ha obert dos subprogrames:\nAvanza I+D: Aquest subprograma finança projectes de desenvolupament experimental de productes, processos o serveis (inclosos els anomenats projectes tractor). També fomenta projectes empresarials d’innovació en matèria de processos i d’innovació en matèria d’organització.\nAvanza contenidos: Aquest subprograma té dues línees: Per una part finança la creació de continguts digitals AVANZA, com ara la creació d’aplicacions per activitats d’oci, artístiques i culturals en línea (videoart, televisió interactiva, videojocs en xarxa...), les xarxes socials o la potenciació de l’utilització de continguts en les llengües oficials de l’estat.\nPer altra part, té un apartat adreçat al foment de centres de coneixement. Això inclou la posada en marxa i desenvolupament de centres experimentals per a la generació de projectes que impulsin la creativitat i la innovació en relació a la societat de la información; i la creació d’aplicacions en línia que potenciïn l’ús de la informació i continguts del sector públic, com dades geogràfiques, meteorològiques, mediambientals, assistencials, turístics...\nEl termini de presentació de sol•licituds a l’Oficina de Recerca i Innovació és el 10 d’octubre de 2008 i la persona de contacte de l’Oficina de Recerca i Innovació de la URL és Laura López (93 602 22 33).\n+ info: Plan AVANZA / Suprogrames Plan AVANZA


ESCULTURES D’ARC PUJOL A CASA IRLA | Ràdio Sant Feliu\nESCULTURES D’ARC PUJOL A CASA IRLA\n30 d'Abril de 2014 per Ràdio Sant Feliu\nEl proper dissabte, 3 de maig a les 19:00 h. es farà el vernissatge d’inauguració de l’exposició d’escultura “Bloqueig”, d’Arc Pujol a la Casa Irla.\nArc Pujol (Girona, 1974), en la seva professió de pastisser artesà, se’n va adonar que la seva traça i creativitat per treballar la xocolata li aportava la possibilitat d’anar més enllà i el seu contacte amb artistes el va esperonar per introduir-se en el món de l’escultura i compartir les seves obres.\nAutodidacta i amb afany per descobrir, treballa materials tant diversos com fusta, fibra, resines, bronze, alumini, acers, patines clàssiques, fins i tot cromats, polits, textures i un llarg etc.\nFruit de les seves inquietuds i experiència sorgeix la col·lecció “Bloqueig”, que fins el 30 de juny es podrà contemplar a la Casa Irla.\nBloqueig és un treball que l’artista ha realitzat durant dos anys des de la seva creació fins a l’acabat de les obres, posant una atenció especial a cada peanya d’aquesta col.leccio. Innovant amb peces originals, diferents i exclusives.\nEs tracta de treballs que conviden a fer una passejada sense fi per unes escales que ni pugen ni baixen, que brillen o son fosques, suaus o aspres, d’altres que es sostenen per elles mateixes o es reflecteixen o estan en moviment o tant sols esperen ser descobertes.\nÉs per això que en el vernissatge es compartirà entre els presents una escala de xocolata de l’artista que no només no renuncia als seus orígens sinó que es mostra orgullós i ho transforma en una juguesca original que, també, podrem assaborir.\nLA NOVA ETAPA DEL TINGLADO DE SFG


NETFLIX VA CANCEL·LAR 'NO ESTIC BÉ AMB AIXÒ' I 'LA SOCIETAT' - TELEVISIÓ\nNetflix va cancel·lar 'No estic bé amb això' tot i ordenar tranquil·lament una segona temporada\nLa pandèmia COVID-19 ha causat estralls en la indústria de l’entreteniment, des de barrejar les dates de llançament de pel·lícules i caure els horaris de televisió fins a aturar bruscament la producció en un nombre d’espectacles en diverses etapes de rodatge i desenvolupament. Divendres va donar notícies que almenys dos programes de Netflix han aconseguit la destral a mesura que la indústria revalora les seves propietats i les seves línies avançant.\nThe Hollywood Reporter ho va saber divendres que Netflix havia cancel·lat dos dels seus programes originals - No estic bé amb això i La societat - segons informes, a causa de problemes logístics relacionats amb el coronavirus.\nLes notícies són particularment cruels per a No estic bé amb això , que va debutar a finals del 2019 i va obtenir crítiques positives i es va renovar tranquil·lament per una segona temporada abans de convertir-se en l’últim programa renovat que va aconseguir, bé, sense renovar. THR va informar d'això La societat no havia vist guions escrits per a una segona temporada que ara quedarà desfeta, no va passar el mateix amb les sèries paranormals centrades en l’adolescència dels creadors de Coses més estranyes i La Fi del Món F *** ing .\nLes segones temporades de The Society i I No estic bé amb això s’han desarticulat.\nEl drama YA The Society es va recollir per a una segona edició el juliol de 2019 i encara no s’havien elaborat guions per a la segona edició. No estic bé amb això s'havia renovat tranquil·lament, tot i que no s'ha anunciat públicament, amb els guions completats per al segon any.\nTal i com va assenyalar The Hollywood Reporter, les fonts van dir que la xarxa estava satisfeta amb tots dos programes, però a mesura que el gegant de la transmissió va tornar a avaluar els obstacles logístics que posaven en marxa, ja que la difusió comunitària del coronavirus encara existeix a moltes parts dels Estats Units va resultar ser massa.\nTot i que Netflix estava satisfet amb l’actuació d’ambdós programes, les fonts afirmen que la incertesa que envolta les dates de producció, els esforços per equilibrar les necessitats i les disponibilitats de programació d’un gran repartiment (com The Society) i els augments inesperats del pressupost a causa de la pandèmia van provocar les dues cancel·lacions.\nNo estic bé amb això va finalitzar la seva primera temporada en un cliffhanger, que tenia molts fans entusiasmats pel que ve al programa. No està clar si les coses poden canviar amb l’estat del programa en el futur, però ara per ara els episodis futurs d’ambdós semblen improbables.\nel normal aha bha pela abans i després


1er. CIM: MONTCLAR. 407m.\nDia i hora: 1 de maig 2019. a les 19:00h.\nSortida: Mas Pla de Solius.\nClima: Sol i ventet. 14º\nLa "Family" Hernández, la Cris i l'Edu s'emporten les primeres posicions a la 1a Crono de l'Ardenya.\nUn privilegi córrer al costat de la "Infanteria de marina" del Matxacuca, dels Escurçons de la Vall d'Aro i ....\n1 Eduard Hernandez 2 Diego Arroyo 3 Miquel Cruz 4 Roger Gomez 5 Roberto Sancho 6 Manel Antunez 7 Marçal Mallolis 8 Josep Salvatella 9 Dani de Campo 10 Albert Carreras 11 Albert Vinyals 12 Cristina Hernandez 13 Gerard Cuenca 14 Hadrien Huo....\nEl foraster quan em pregunta per fer un cim a l'Ardenya, la resposta sempre és: El Montclar.\nPujar al cim del Montclar com si ens hi anés la vida, com una bèstia salvatge de quatre grapes, és idea d'en Ioseba i en Codina del A.E. Matxacuca.\n** ALGUNES FOTOS DES DEL CIM DEL MONTCLAR AQUÍ..\nHan sigut uns poquets privilegiats els que han gaudit d'una crono escalada exclusiva per a corredors exclusius i de manera gratuïta.... Sense anar gaire lluny.\nObert a tothom corredors / Caminadors.\nMés Info: Tercera edició dels "Cims de l'Ardenya". Pujar en modalitat vertical a 4 cims coneguts del Massís:\nEl Montclar, Puig de les Cols, Puig Gros i com a novetat aquest any, el Puig de Matxacuca.\nPuntuen 3 dels 4 cims. Puntuen la posiciò, no el crono.\n** PROPERA CRONO EL 10 DE JUNY AL PUIG DE LES COLS.\nCRONO MOLNTCLAR I RESULTATS 2018 AQUI.\n** WEB CIMS DE L'ARDENYA\nFELICITATS A T@TS, IOSEBA; J.M.CODINA, VOLUNTARIS I CORRED@RS!!!!


¡Susto! Nicaragüense murió de un infarto al escuchar la alarma por tsunami - LaPatilla.com\n¡Susto! Nicaragüense murió de un infarto al escuchar la alarma por tsunami\nnoviembre 24 2016, 9:43 pm\nFoto: Autoridades nicaragüenses desalojan costas ante alerta de tsunami / AFP\nUna nicaragüense murió hoy de un infarto tras escuchar las sirenas de una alerta de tsunami anunciada por el terremoto de magnitud 7,2 que sacudió este jueves el Pacífico, con epicentro en El Salvador, informaron las autoridades.


Daiwa Prorex Minijig Lazer 5gr Multicolor, Waveinn\nDescripció Daiwa Prorex Minijig Lazer 5gr\nPes: 5,0 g\nEn aquests moments Daiwa Prorex Minijig Lazer 5gr té el millor preu online i és perfecte pels teus entrenaments i activitats esportives. A waveinn pots trobar centenars de productes per complementar la teva compra, a la categoria de Equip de pesca del nostre catàleg, a la secció de Esquers. T’oferim una gran varietat de productes de Esquers que satisfaran les teves necessitats i t’animaran a practicar encara més esport.\nCaracterístiques Daiwa Prorex Minijig Lazer 5gr\nTecnologias Daiwa Prorex Minijig Lazer 5gr


Tanaka Cia. de Teatre ha estat seleccionada a:\n- La Mostra, Fira de Teatre Infantil i Juvenil d'Igualada 2009.\n- Festival Internacional de Titelles de Gavà 2008 i 2010.\n- Festival de Teatre Al Carrer de Viladecans 2008, 2010, 2012 i 2014\n- Festival de Titelles de Barcelona, TOT FESTIVAL 2014.\n- Teatre Poliorama. TEMPORADA 2011-2012 de VIU EL TEATRE.\n- Catàleg d’Activitats d’Igualtat i Ciutadania 2011 i 2012 de la DIPUTACIÓ DE BARCELONA.\nHa actuat, entre d'altres, a: les Festes de la Mercè de Barcelona, a la Festa del Dia Internacional de les Famílies, a festes de Viu El Parc i Fires relacionades amb la Interculturalitat i la Solidaritat. També ha portat els seus espectacles a teatres i Festes Majors de moltes poblacions catalanes, i a moltes escoles, donant suport al seu projecte educatiu.\nActualment, forma part de CIRCUITS com:\n- FUNDACIÓ XARXA.\n- AGRUPACIÓ D’ENTITATS RIALLES DE CATALUNYA.\n- FUNDACIÓ LA RODA D'ACCIONS CULTURALS I DEL LLEURE.\n- CATÀLEG de PROGRAMA.CAT.\n- CATÀLEG ESCENARI de l’ODA.\nCom a empresa, va participar al CREAMEDIA 2008: Programa d'acompanyament a la creació i creixement d'empreses del sector de les indústries creatives (Barcelona Activa). I segueix reciclant-se en cursos de Barcelona Activa i l’SDE.\nTambé és membre de KID’S CLÚSTER, col·lectiu d’empreses que col·laboren i innoven per la infància.


Fundes per a mobles plegables |Mobiliari per a hostaleria i restauració\n<< Tornar Inici > Mobles d'Hostaleria>Mobles plegables>FUNDES per a CÀTERING i BANQUETS\nFUNDES per a CÀTERING i BANQUETS\nNecessites fundes per a mobles per a la restauració?\nDisposem d'un ampli catàleg que inclou cobertes per les taules, cadires i bancs, així com cobertes-roba de taula, tovallons i els arcs per les cadires. Tots els elements s'han dissenyat especialment per a l'mobles Zown que trobaràs a la nostra botiga en línia.\n90x90 cmDiam 120cmDiam 80cm alt: CÒCTEL180x75cmDiam 180cm\nTipus de funda de mobles plegables banquets\nFundes per cadire...\n13,35 € 16,15 € impost incl.\nNecessites fundes per a mobles plegables d'hostaleria?\nLes teles i els seus pesos han estat seleccionats per aconseguir l'equilibri perfecte entre la performance, l'estètica i la durabilitat.\nCostures especialment fet per a crear fortes unions que pot suportar bé els estira-i vores resistent no desgast.\nTeixits resistents a les arrugues i de fàcil rentat i planxa. Mantenir la seva forma sense defugir.\nTeixits tram amb un 10% de lycra, dóna elasticitat i permet recuperar la forma original sense ser deformada.\nTram: 90% Polyestireno 10% LYCRA, 200 g/m2\nParamount i la Plana 100% Polyestireno, 200 g/m2\nContacte amb nosaltres i li prepararem un pressupost


\tLES NOIES DE TIKTOK BALLEN DES DELS SEUS EX CORREUS DE VEU TÒXICS - MODA\nEls usuaris de TikTok ballen amb els missatges de veu dels seus ex tòxics\n'Ballar amb la meva ex que em cridava perquè portava polaines a l'escola'.\nUna nova tendència de TikTok que implica dones joves ballant al so de l'àudio dels seus ex missatges de veu tòxics i abusius es fa viral.\nUn nou gir al 'Jo ballant per ...' fins i tot , tot va començar amb una usuària anomenada Bella Dorlando que va publicar un TikTok amb el títol 'Dia 1 de ballar als missatges de veu del meu ex-nuvi trampós'.\nRelacionat | 5 signes de relació abusiva\nAl vídeo, se la pot veure ballar malhumorada amb una gravació del correu de veu insistent del seu ex-xicot 'demanant disculpes' per haver-la enganyat, en què treu algunes tàctiques greus de viatge de culpabilitat, com ara: 'T'ho dic a tots això i encara no confieu en mi, i sense tu, només tornaré a l'infern. Però no t’obligo a quedar-te amb mi.\nVaig veure una d’aquestes en què la noia ballava amb un enregistrament de la seva ex abusiva que li cridava perquè portava polaines a l’escola. Els seus següents quatre vídeos van ser seguiments que van aconsellar a altres noies com detectar banderes vermelles. Veritablement impressionant. https://t.co/PvoYIe0mYU\n- Spooky Maloney (@dynamofire) 17 d’octubre de 2019\nObbviament, el vídeo va coincidir amb altres dones joves de l'aplicació, que també van començar a penjar les seves pròpies versions del vídeo d'Isabella.\nNo només això, sinó que l’empoderador meme ha esperonat algunes voltes més en la tendència; totes elles veuen ballar a les nenes, encara que per sobre dels missatges de veu fotuts de “amics” o de textos bruts dels seus ex.\nDit això, és molt més que un simple meme divertit. Un dels vídeos més poderosos que va aparèixer va ser d'un jove de 18 anys anomenat Tenley, que va fer un TikTok amb el títol 'Ballant amb la meva ex que em cridava per portar polaines a l'escola', així com un vídeo de seguiment posterior parlant sobre les 'banderes vermelles'.\nCom va fer al·lusió Tenley Roca que roda , l’efusió de suport que ha rebut en resposta al vídeo inicial apunta al fet que moltes persones enganxades en relacions abusives no són conscients de moltes banderes vermelles o senyals d’alerta.\n'Hi ha moltes noies que em diuen:' He passat pel mateix ', i algunes diuen:' Estic literalment sortint amb algú així i això em va demostrar que necessitava sortir ', va dir a la publicació - que, sincerament, és l'única prova que necessito per saber que els nens estan bé.


Jo si tinc por però no és pas dolent – BonDiaMon\nJo si tinc por però no és pas dolent\nTenía algunos pensamientos que me rondaban la cabeza. A raíz del atentado terrorista que sufrió Barcelona mi cabeza volvió a Grecia, a casa de Bassam, que nos explicaba cuántas imágenes violentas había tenido que ver hasta que decidió marcharse de su país, Siria. Su hijo tenía la mirada perdida, nunca había visto a un niño con esa mirada… Un día tuve la necesidad de escribirlo y al final me he decidido publicarlo en el blog, y aunque originalmente lo hice en catalán cuelgo la traducción al castellano al final del texto*.\nTinc por perquè Barcelona es la nineta dels meus ulls. Perquè ens enfrontem a bojos que no tenen res a perdre. Perquè durant molt temps hem estat girant la cara i ara ens ha explotat a les mans. Tinc por des de que vaig estar a Grècia, a casa de persones refugiades que m’explicaven que els terroristes decapitaven cada dia persones a la plaça del poble. Que per això van fugir, que per això van deixar-ho tot enrere, no només béns materials també familiars , amics… Que van morir allà o pel camí quan fugien.\nA casa d’en Bassam, ens explicava històries per a no dormir.\nTinc por des de que fa dos anys vaig fer una campanya a Gàmbia per demanar la pau en Síria i les dones africanes aixecaven missatges demanant que s’aturés aquella barbàrie. Però tot va continuar igual, i llavors famílies senceres embarcaven en barques de cautxú i armilles de porexpan … I després l’Aylan …I espontanis que es tiraven a l’aigua a salvar vides… I darrere vingueren ells i el seu terror, i diferents països europeus canviaven les seves imatges de perfil i posaven banderes… I Facebook et preguntava si estaves sa i estalvi… I ara han vingut a casa, a la ciutat cosmopolita i acollidora, i ens han fet mal. I sortim al carrer per dir ben fort que no tenim por però jo si que en tinc.\nNo hem entès el món com a quelcom global… No ho hem entès fins ara.\nJo si tinc por. Però aquesta por cal canalitzar-la per aconseguir que no ens paralitzi sinó que serveixi de motor per a treballar a través de l’educació i de l’amor en un món on els qui tinguin por siguin els quatre brètols que es deixen manipular per males interpretacions de la religió, que siguin aquells qui fan de la guerra un negoci… Tenir por és lícit i molts cops inevitable, el que no s’esperen és que, com diu en Jorge Cuervo, la convertim en la nostra aliada.\n*Tengo miedo porque Barcelona es la niña de mis ojos. Porque nos enfrentamos a locos que no tienen nada a perder. Porque durante mucho tiempo hemos ido girando la cara y ahora nos ha explotado en las manos. Tengo miedo desde que estuve en Grecia, en casa de personas refugiadas que me explicaban que los terroristas decapitaban cada día personas en la plaza del pueblo. Que por eso huyeron, que por eso lo dejaron todo atrás, no sólo bienes materiales también familiares, amigos… Que murieron allá o por el camino cuando huían.\nTengo miedo desde que hace dos años hice una campaña en Gambia para pedir la paz en Siria y las mujeres africanas levantaban mensajes pidiendo que se parara aquella barbarie. Pero todo continuó igual, y entonces familias enteras embarcaban en barcas de caucho y chalecos de porexpan… Y después Aylan…Y espontáneos que se echaban al agua para salvar vidas… Y detrás vinieron ellos y su terror, y diferentes países europeos cambiaban sus imágenes de perfil y ponían banderas… Y Facebook te preguntaba si estabas sano y salvo… Y ahora han venido a casa, a la ciudad cosmopolita y acogedora, y nos han hecho daño. Y salimos a la calle para decir muy fuerte que no tenemos miedo pero yo sí que tengo.\nNo hemos entendido el mundo como algo global… No lo hemos entendido hasta ahora.\nYo si tengo miedo. Pero este miedo hay que canalizarlo para conseguir que no nos paralice sino que sirva de motor para trabajar a través de la educación y del amor en un mundo donde quienes tengan miedo sean los cuatro descerebrados que se dejan manipular por malas interpretaciones de la religión, que sean aquellos quien hacen de la guerra un negocio… Tener miedo es lícito y muchas veces inevitable, lo que no se esperan es que, como dice en Jorge Cuervo, la convirtamos en nuestra aliada.\nAutor Noe_OnaPublicat el 7 de setembre de 2017 8 d'octubre de 2017 Categories General\nSegüent Entrada següent: El doble reto de Stop SIDA


3. GUERRA CIVIL divendres, 5 de juny de 2015 | Comentaris\nEntrevista: Jordi Cantavella ret un homenatge a les Brigades Internacionals a ‘El brigadista’\n‘Un homenatge a gent que va lluitar i morir a casa nostra és un fet molt seriós i no sabia si estava capacitat per fer-lo’’\nEntrevista de Jordi Milian\nL’escriptor Jordi Cantavella s’ha proposat retre un homenatge a les Brigades Internacionals que van lluitar en la Guerra Civil. Cantavella ha canviat el seu registre habitual per oferir-nos una novel·la força emotiva centrada en persones anònimes que van decidir lluitar a favor de llibertat, lluny del seu país d’origen.\nArran del testimoni d’en Raymond, un nord-americà que va participar a la Guerra Civil amb Brigada Abraham Lincoln, coneixerem les seves experiències al front però al mateix temps ens endinsarem en una història d’amor viscuda en aquella època.\nEl brigadista (Rosa dels Vents), s’ha convertit en tot un repte per Jordi Cantavella i saldar un deute pendent.\nAmb la publicació d’El brigadista ha saldat un deute pendent, tenint en compte que sempre havia volgut escriure una novel·la sobre la Guerra Civil?\nCert, era un objectiu que m’havia marcat però em feia molt basarda posar-m´hi. Em feia por cometre errades de documentació, em causava pànic escriure diàlegs amb personatges que havien viscut i a qui respecto enormement… jo estava molt còmode escrivint les meves novel·les d’humor. Però quan l’argument va començar a gestar-se dins del meu cap, vaig pensar que ja tocava.\nEl meu pare era una persona obsessionada pel tema de la guerra i em va transmetre aquest interès. Malhauradament he fet tard degut a que ell ja no hi és.\nEl Brigadista és la novel·la més ambiciosa que ha escrit?\nAbsolutament. M’he ficat en un terreny molt difícil. Un autor ha de despertar emocions als seus lectors. Jo tinc facilitat per l’humor, però aquest està infravalorat en la nostra cultura literària. No sabia si el Cantavella de sempre seria capaç de ser creïble escrivint narrativa dramàtica.\nHa decidit canviar de registre tenint en compte que bona part de la seva obra anterior l’humor sempre ha estat molt present. Per què va decidir aquest canvi?\nPer respecte als voluntaris que van sofrir la guerra. Poca broma amb això. De tota manera no hi ha un sol Jordi Cantavella. Hi ha dies que es lleva del llit el Cantavella humorístic, altres dies pot ser una mica cínic, però també hi ha dins meu un romàntic, algú que creu en l’amor i que admira els ideals i les causes perdudes. Llegir + www.illadelsllibres.com/entrevista-jordi-cantavella-presenta-el-brigadista/\nSIES TV: La maternitat d'Elna, un muntatge teatral que relata el drama de l’exili durant la Guerra Civil\nJosé Colera, nativo de Mazaleon, mémorias de joventud y de guerra.\nDel amor, la guerra, y la revolución Recuerdos de la guerra de España: del 19 de julio de 1936 al 9 de febrero de 1939\nNOTICIES UDG: L'altre exili. L'èxode de la Dreta gironina durant la Guerra Civil (1936-1939)


L'Ajuntament aprova inversions en obres de millora per 1.251.934 euros | Alacant Extra\nL'Ajuntament aprova inversions en obres de millora per 1.251.934 euros\nEs milloraran les instal·lacions esportives i les zones verdes de la ciutat\nL’Ajuntament d’Alacant destinarà la suma d’1.251.934 euros repartits en els projectes de “Millora d’instal·lacions en infraestructures lliure-verda esportives”, per import de 534.663 euros; “Treballs de reparació paviments terrencs i elements d’obra civil en zones verdes municipals”, al qual es destinen 363.694 euros; i “Condicionament i renovació de diverses instal·lacions de la Ciutat Esportiva d’Alacant”, per la quantitat de 353.577 euros, que es dividirà entre dos lots.\nLa portaveu de l’equip de govern municipal, Mari Carmen de España, ha explicat que “la Junta de Govern ha adjudicat els contractes dels tres projectes, que formen part de les inversions financerament sostenibles, de l’exercici 2018, i que milloraran les condicions de diverses instal·lacions esportives de la ciutat, inclosa la Ciutat Esportiva, i de les zones verdes”.\nAdequació de les infraestructures esportives\nEl projecte de millora de les instal·lacions en infraestructures lliure-verda esportives, que s’ha adjudicat per més de 530.000 euros, pretén reparar i millorar aquests equipaments per a garantir unes condicions adequades de qualitat i seguretat.\nAixí mateix, tal com ha explicat d’Espanya, un altre dels objectius és “la diversificació dels tipus d’esports que es puguen practicar en aquestes zones, així com facilitar l’accés als equips de neteja per a aconseguir un correcte manteniment de les instal·lacions”.\nL’actuació es durà a terme als parcs del Palmerar i Muntanya Tossal, en l’Antic Hipòdrom i als carrers Princesa Mercedes, Sacerdot Isidro Albert, Benifallim, Quars i Diputat Antonio García Miralles. A més, s’escometran treballs en les places Florida Babel i Paternina, així com en les avingudes Jaume II i Unicef.\nReparació en paviments i elements d’obra civil en zones verdes\nL’objectiu general del projecte se centra en la reparació de paviments terrencs deteriorats per diferents motius, com el pas del temps, pendents excessives i falta de drenatge, entre altres, així com la reparació d’elements d’obra, entre els quals es troben vorades o arquetes.\nA més, s’escometrà el repintat del mobiliari existent en bancs, pèrgoles o pilons de tal manera que les zones verdes sobre les quals s’actue lluïsquen amb decòrum i presenten una menor despesa de manteniment futur, a part d’una millor percepció per part dels usuaris.\nEn aquest sentit, el contracte per a l’execució de les obres de millora s’ha adjudicat a la mercantil “M.O.A. E INVOLUCRA TERRIZOS ZONAS VERDES ALICANTE, UTE” per un import de 363.694,12 euros. Així mateix, des de la Regidoria d’Infraestructures i Manteniment que dirigeix l’edil Israel Cortés, s’ha proposat una reforma i una adaptació de paviments i ordenació per a un millor ús i gaudi com a espai públic als criteris de qualitat, sostenibilitat i accessibilitat demandats pels ciutadans.\nLes actuacions previstes pretenen millorar i adequar aquests espais urbans, a més d’obtenir una millor integració amb el mitjà urbà de la zona i possibilitar l’adequada utilització d’aquesta.\nD’aquesta manera es millorarà la mobilitat per als vianants i es garantirà itineraris accessibles, juntament amb mesures de millora de la qualitat ambiental amb incorporació d’arbratge urbà i mobiliari concorde a les necessitats.\nMillores en la Ciutat Esportiva\nEl contracte relatiu a l’execució de les obres compreses en el projecte de “Millores a la Ciutat Esportiva” s’ha adjudicat de manera que el lot 1 queda a favor de la mercantil Inelsa Enginyeria i Infrestructuras, S.L., per import de 163.229 euros, i el lot 2 a favor de la mercantil Realturf Systems, S.L., per 190.348 euros.\nLes operacions englobades en el lot 1 tenen per objectiu la millora de la pista d’atletisme i frontó. Per a això, s’escometrà la reparació superficial del paviment de la pista d’atletisme i la renovació de l’acabat de la mateixa amb nou marcat i pintat, l’adequació de la jardineria i la neteja de la canaleta perimetral de la pista i col·locació de reixetes intermèdies.\nA més, es preveu realitzar la reparació superficial de la pista de frontó annexa a la pista d’atletisme, a través de l’adequació de l’acabat de la pista també amb nou marcat i pintat; la reparació i repintat de les parets i la inserció d’una nova canaleta que reculla les aigües.\nPel que fa al lot 2, la fi és adequar el terreny de joc, compost d’un camp de futbol 11, de 4.077 metres quadrats de superfície; dues pistes de bàsquet; una pista d’atletisme i les zones de circulació.\nPer a això, es contempla renovar per complet la gespa, canviar els aspersors per canons, instal·lar un calderí i un programador de reg, pintar el paviment de les pistes de bàsquet, substituir part d’instal·lació d’il·luminació, canviar les porteries, les xarxes i el mobiliari, netejar els embornals i realitzar labors de manteniment i neteja.\nLa Diputació d'Alacant aprova reclamar al Govern una solució urgent al finançament autonòmic


Pablo-Ignacio de Dalmases | dilluns, 6 de setembre de 2021\nCarmen Posadas és una guardonada escriptora amb una copiosa obra literària, mentre que el seu germà Gervasi, si bé autor així mateix de diversos llibres, és en realitat publicitari. Fa uns anys i amb la finalitat de presentar-se a un premi de literatura gastronòmica van escriure conjuntament "Hoy caviar, mañana sardinas" , premi que, per cert, van guanyar. Després d'una reeixida singladura comercial, el llibre ha estat reeditat per Espasa.\nHem dit que els autors són Carmen i Gervasio Posadas, però la veritat és que en aquesta obra s'insereixen textos que es diuen procedents de les memòries de la mare de tots dos i que, de fet, constitueixen la major part de les seves pàgines. A ells, doncs, ens referirem amb especial atenció. Perquè la veritat és que Sara Mañé, mare Posadas, descriu amb extraordinària finor, notable sarcasme i agut sentit de l'humor les seves tribulacions com a ambaixadora consort -el seu marit Luis era diplomàtic de la República Oriental de l'Uruguai i va exercir com a representant del seu país a Madrid (on van ser veïns de Don Camilo Alonso Vega i els dijous veien arribar de visita a casa del general a "doña" Carmen Polo, cal suposar que per berenar i xafardejar amb la seva amiga doña Ramona), Moscou i Londres -, així com també les seves peripècies com a mare i mestressa de casa que, entre d'altres quefers va haver d'organitzar els casaments dos dels seus fills, una a la Unió Soviètica i una altra a la Gran Bretanya, preparar amb els mitjans que disposava nombrosos sopars, descobrir micròfons ocults a la seu uruguaiana de la capital soviètica o assumir a la capital britànica el condicionament de l'immens edifici representatiu al seu càrrec gràcies al seu propi esforç i a la col·laboració de treballadors búlgars il·legals, perquè la categoria diplomàtica era elevada però el pressupost parvo.\nEls records de la mare Posadas són divertidíssims. Així la divertida descripció de la dansa amb cert president de banc espanyol molt "ligón" que l'assetjava a força d'abraçades (avui podria haver-li denunciat i l'interfecte anar directament a la presó), l'evocació de certa nit a Marbella amb ingesta de "llet pantera" i final tragicòmic en què van acabar amb el seu cotxe a la piscina dels amfitrions, el colorista relat del casament dels ducs de Cadis a les acaballes del règim de Franco, quan es va sospitar que Carmencita podria convertir reina d'Espanya o l' "asendereada" i cortesana presentació davant la reina britànica en ocasió del lliurament de credencials del seu marit quan se li va enganxar certa cadena al vestit de fina gasa de chiffon i va quedar al descobert la seva roba interior davant Isabel II (que, advertida l'incident, va dir molt elegant i diplomàtica: "Són petits accidents laborals que ocorren, Sota, do not worry".\nTampoc "es para en barres" Carmen quan recorda el Madrid de la seva joventut com "una espècie de bacanal romana encoberta amb tothom embolicat amb tothom i no només amb un, sinó a vegades amb dos o tres" però "com no existia el divorci, tofus portaven una vida recatada en aparença, gairebé es podria dir modèlica. Els matrimonis anaven sempre al costat, regnava la pau i l'harmonia, no hi havia mal ambient, ni escàndols públics ". L'ambient va haver de deixar empremta perquè com és ben sabut Posadas va casar en segones núpcies amb l'espanyol Mariano Rubio.\nL'excusa perquè els autors es presentessin al premi de literatura gastronòmica va ser la de maridar text amb receptes, com així fan, tractant-los de forma més o menys convincent en els records que evoquen en cada moment ells o la seva mare. He de dir que a mi personalment em van sobrar les receptes, però el cos del text em va divertir extraordinàriament.


Dolços | El Rebost de Tastets\nArchive for the ‘Dolços’ Category\nAquest cop no us recomanem un sol producte perquè de carquinyolis en tenim per tots els gustos: els tradicionals d’ametlla, de nous, d’ametlla integrals, d’ametlla amb xocolata, de festuc o d’avellana. Tots ells amb un denominador comú: la qualitat i l’elaboració artesana que sempre garanteixen els productes del Forn Artesà Mas Palou, un dels únics forns artesans de llenya de foc directe que queden a Catalunya. Aquesta empresa familiar de Ripoll s’ha posicionat en nous mercats en pocs anys gràcies als seus productes innovadors i a l’experimentació amb nous productes i gustos. Avui, exporten a països com Alemanya, Itàlia, França, Anglaterra i…fins i tot al Japó!\nEtiquetes:carquinyolis, catalans, Dolços, gastronomia, gourmet, Mas, Palou, productes, Tastets, tradicionals\nEtiquetes:catalans, Dolços, especialitats, galetes, gastronomia, gourmet, monja, pets, productes, Tastets, Viñas\nEtiquetes:carquinyolis, carquinyols, catalans, Dolços, dolces, gastronomia, gourmet, pastes, productes, rosegons, Tastets, tatis\nArxivat a Dolços, Receptes | Leave a Comment »


Palafrugell tanca sis de les seves vuit platges per excés de banyistes - El Gerió Digital\nLes darreres tres setmanes ha estat habitual, especialment les més petites\nVista la Platja de Tamariu aquest diumenge © ACN\nPalafrugell (Baix Empordà) ha tancat sis de les seves vuit platges perquè el nombre de banyistes que volien accedir-hi era més alt que el permès per l'aforament establert.\nEn concret, són la Platja d'en Calau, la del Port Bo, la Platgeta, la de Port Pelegrí, la del Port de Malespina i la de Tamariu, la segona més gran del municipi.\nAixò fa que només restin obertes la de Llafranc - la més gran - i la del Canadell, a Calella de Palafrugell. Es tracta d'un fet habitual les darreres setmanes, especialment en la franja horària que va de les 12 a les 14 hores.\nDes del cap de setmana posterior al d'haver-se aixecat l'estat d'alarma, el municipi compta amb personal dedicat a controlar l'accés a les platges.\nApp a ple rendiment\nL’aplicació “Palafrugell al mòbil”, que va posar en marxa l’Ajuntament de Palafrugell per tal de consultar l’aforament de les platges i la informació sobre cadascuna d’elles, ja ha registrat més de 85.000 visites. D’altra banda, en els últims dies s’han realitzat unes 3.000 noves descàrregues de l’aplicació.\nGran part d’aquestes consultes tenen lloc durant els cap de setmana, on es registra la major activitat i on s’ha vist que quasi la totalitat de les platges han arribat al seu màxim d’aforament permès per seguretat.


Jaime Nubiola: "BARCELONA, 1920: RUSSELL, CREXELLS I D'ORS"\nPublicado en Revista de Catalunya 106, (1996) 50-56\nBARCELONA, 1920: RUSSELL, CREXELLS I D'ORS\nBertrand Russell mai no oblidà el curs que impartí a Barcelona a la primavera de 1920. A l'amarga portada de An Inquiry Into Meaning and Truth (1940), després de la sentència judicial que el separà de la docència al City College de Nova York, entre els seus mèrits inclou expressament aquelles conferències a Barcelona, juntament a las que havia fet a les Universitats d'Uppsala, Copenhague i La Sorbona. També les esmenta breument a la seva Autobiografía, però fins el moment no s'han estudiat ni les seves circumstàncies ni el seu abast. L'objectiu d'aquest treball és portar a la llum les dades disponibles al respecte en els Russell Archives (McMaster University, Canadà) i en els llegats documentals de Joan Crexells (1896-1926) i d'Eugeni d'Ors (1881-1954), els dos filòsofs catalans que promogueren la visita de Russell, i avançar una avaluació sobre la seva influència en la filosofia espanyola.\nEl jove Joan Crexells, professor assistent del Seminari de Filosofia d'Eugeni d'Ors a l'Institut d'Estudis Catalans, publicà l'abril i maig de 1919 a Quaderns d'Estudi un assaig lúcid en catalá de vint-i-set pàgines, amb el títol "La filosofia de Bertrand Russell", en què mostra un bon coneixement del pensament del filòsof britànic. Es tracta de la primera exposició del pensament de Russell escrita a Espanya. En ella, Crexells crida l'atenció sobre la presència de Leibniz a Russell —qualifica com a "magistral" l'exposició crítica de la filosofia leibniziana d'aquest filòsof— i detecta algunes de les característiques bàsiques d'allò que, amb el temps, seria la filosofia analítica. Crexells destaca "l'actitud científica" amb què Russell aborda els problemes filosòfics —que fa possible oferir solucions precises a alguns problemes plantejats amb claredat—, i explica amb una mica de detall el seu tractament de les nocions d'espai, temps i nombre, i les tesis de Russell sobre les relacions, els tipus i la significació de la idea de classe. Jardí ha suggerit que aquest treball hauria estat redactat per indicació d'Ors per preparar els futurs assistents a les conferències, però una lectura detinguda d'aquestes pàgines mostra que no es tracta d'un treball de circumstàncies. Crexells preparava en aquells mesos la seva tesi doctoral "Les veritats absolutes" en la qual es pot comprovar el seu bon coneixement de la filosofia i els escrits de Bolzano, Meinong, Husserl, del pragmatisme de James i Schiller, i de la lògica matemàtica de Schroeder i Russell.\nPer elaborar aquell assaig, Crexells disposà del primer volum dels Principia Mathematica, i dels llibres de Russell Our Knowledge of the External World (1914), Mysticism and Logic (1919), i Introduction to Mathematical Philosophy (1919). A més havia escrit a Russell per demanar-li un retrat, un esbós biogràfic i algun resum de la seva posició filosòfica (Carta de 15.3.19). No es conserva la resposta de Russell, però sí que es conserva la fotografia que envià Russell i aquells llibres amb què Crexells preparà el seu treball, així com les dades biogràfiques incloses en les quatre primeres planes de l'assaig.\nL'octubre de 1919 Crexells torna a escriure a Russell manifestant-li el seu desig d'anar a Anglaterra a estudiar lògica i matemàtica sota la seva direcció. Explica que tot just ha acabat els seus estudis universitaris, que sempre ha estat molt interessat en la lògica matemàtica, que ha llegit els estudis de Couturat, alguns estudis de l'escola de Peano, alguna cosa de Schroeder, els tres llibres de Russell citats abans, i que des de fa cert temps està estudiant els Principia (Carta de 22.10.19). Tampoc es conserva la resposta de Russell a aquesta carta, però sí la instància que Crexells presentà davant la Junta d'Ampliació d'Estudis el 1921 demanant una pensió per anar a Cambridge a fi de completar, allà, els seus estudis de lògica matemàtica amb Russell. Com a aval de la seva petició, Crexells adjuntava —com es pot llegir a la instància— la carta de contesta de Russell de novembre de 1919 en què li proposava l'assistència a un curs privat i li enviava, a més, el programa d'un altre curs que donaria també a Londres.\nAquella instància, la denegaren i Crexells s'orientà professionalment vers l'estadística i el periodisme. Però tant el seu projecte de tesi doctoral (1919) com els seus articles filosòfics (compilats pòstumament a Primers assaigs i a La història a l'inrevé), permeten qualificar Crexells com l'introductor de la incipient filosofia analítica en el nostre país: en la divulgació de la filosofia de Russell el 1919, en els comentaris sobre Peano i Frege —llavors encara viu—, i en la difusió del pensament anglès contemporani resideix —com ha afirmat Bilbeny— la seva major contribució a la filosofia.\nLa invitació formal per acudir a Barcelona partí d'Eugeni d'Ors, Director del Seminari de Filosofia de l'Institut d'Estudis Catalans, el qual se sentia vinculat afectivament amb Russell pel pacifisme militant d'ambdós durant la I Guerra Mundial i per la forçada separació de tots dos de la vida acadèmica i política. Russell hi acudí des de París, acompanyat de Dora Black. El curs monogràfic consistí en cinc conferències en francès sota el títol general "Matèria i esperit. El sistema de l'atomisme lògic", impartides del 29 de març al 3 d'abril. Russell exposà a un reduït auditori —probablement el nombre d'assistents no arribava a mitja dotzena— els principis de l'atomisme lògic i la seva aplicació a la física i a la psicologia. Es tractava d'una petita part del material publicat a Our Knowledge of the External World (1914) i sobretot d'una presentació del que Russell estava preparant per a Analysis of Mind (1921). Russell aspirava a compatibilitzar —seguint en bona mesura William James, John Watson i el "nou realisme" americà— la perspectiva materialista de la psicologia amb la perspectiva antimaterialista de la física relativista tant recent aleshores. Andreu Muntaner publicà a La Veu de Catalunya una ressenya diària de les conferències que després sortirien compilades a Quaderns d'Estudi (1920, XII/4: 131-138). A més, Russell féu una conferència el 4 d'abril a l'Ateneu Barcelonès sobre la situació política internacional i la qüestió social, i concedí una àmplia entrevista de premsa a Josep Artís en El Día Gráfico. De Barcelona anà a Mallorca amb Dora per passar, a Sòller, unes vacances curtes.\nBilbeny ha afirmat que Crexells assistí a les conferències de Russell, però tot fa pensar que es tracta d'una suposició errònia. El diari La Publicitat anuncia el 27 de març que Crexells ja ha arribat a Berlín com a corresponsal seu i el 6 d'abril publica la primera crònica de Crexells des d'aquella ciutat amb el títol "La situació política a Alemanya".\nEugeni d'Ors i Bertrand Russell\nQuan d'Ors rep Russell a Barcelona l'acabaven de destituir de la Secretaria de l'Institut d'Estudis Catalans, com a conseqüència del seu cessament obligat tres mesos abans a la Direcció d'Instrucció Pública de la Mancomunitat. Per això, en la seva glosa amb motiu de la inauguració del curs de Russell, d'Ors escriu que ambdós eren uns expulsats els quals l'atzar reuní físicament, però, moralment, una llei històrica profunda els havia donats destins paral.lels". Eugeni d'Ors era Professor de Lògica i Metodologia de la Ciència a l'Institut; havia estudiat aquestes matèries a París entre 1906 i 1908, coneixia personalment Bergson, Couturat, Padoa, Poincaré, Vailati, i molts d'altres matemàtics i filòsofs europeus del seu temps. Amb Giuseppe Peano havia co-presidit una sessió al Congrés Internacional de Filosofia a Bolònia (1911). A causa potser de la seva formació original pragmatista d'encuny peirceà, d'Ors aspirava a elaborar una síntesi del formalisme matemàtic i del vitalisme fenomenològic, malgrat que a les primeres dècades del segle XX els principals representants d'ambdues corrents de pensament les concebien com a totalment oposades.\nRussell i d'Ors coincidien àmpliament en la defensa d'una estreta connexió entre filosofia i ciència, però diferien en aquella qüestió més bàsica. "Ha passat per la nostra escena científica, projectant idees com llampecs i removent les aigües manses d'una pretenciosa incultura. Si no convencé tothom, tampoc volgué proposar-s'ho", hom escriví de Russell en una crònica de l'època (Estudio, 1920, VIII, 183). L'afinitat entre aquests dos filòsofs es reflecteix bé al rètol "d'intel.lectualisme" que d'Ors assigna a Russell i que, amb l'adjectiu afegit de "post-pragmàtic", havia assignat també a la seva pròpia posició filosòfica, però la distància que hi ha entre tots dos és gran. Eugeni d'Ors rebutjava "el racionalisme extrem" de Russell que establia una "separació teòrica entre el món real (...) i el món de les coses possibles, sotmès a la pura legalitat de la raó". Aquesta separació movia Russell a combatre durament la generalització de la teoria de l'evolució desenvolupada per la ciència del seu temps. En canvi, d'Ors estimava que l'evolucionisme era una visió de la vida, que "jutja Russell i l'inclou".\nEn front la lògica matemàtica, d'Ors defensa una fórmula biològica de la lògica capaç d'expressar la vitalitat de la intel.ligència. La "Logística" que d'Ors ataca no és la lògica matemàtica —que valora com "un organisme científic constituït"—, sinó la pretensió filosòfica —derivada dels progressos en lògica matemàtica—"de constituir un ordre del saber, tan llunyà a l'empíric que la seva font consistís de manera exclusiva en la deducció: un saber analític i formalístic, al qual romangués aliè qualsevol consideració d'objectivitat". Aquest ordre del saber expulsaria la intuïció de l'àmbit científic. Si Eugeni d'Ors hagués d'escollir entre Russell i Poincaré, entre logicisme i intuïcionisme, no hauria dubtat de sacrificar la seva amistat pel filòsof britànic per mor d'una filosofia oberta a viure.\nEugeni d'Ors al.ludirà en diverses ocasions a una carta que Dora Black li escriví des de la Xina l'any següent de la seva visita. A més es conserva la carta d'Ors, de l'1 d'agost de 1924, amb la qual envià a Russell un exemplar del llibre del Vescomte de Güell Espacio, relación y posición (Ensayo sobre los fundamentos de la Geometría) i li demanava el seu parer. Russell anotarà al peu de la carta que fou d'Ors qui s'havia encarregat de les conferències de 1920 a Barcelona. No hi ha dades d'altres relacions personals entre ambdós pensadors, però així com Russell no oblidà aquelles conferències a Barcelona, tant el filòsof britànic com la qüestió sobre l'abast de la logística estaran sempre presents al llarg de tota la producció orsiana.\nLa lenta i difícil recepció de la lògica matemàtica a Espanya es reflecteix bé en l'escàs ressò i en la molt limitada influència d'aquest curs de Russell el 1920 a Barcelona. L'interès inicial de Joan Crexells vers Russell i la lògica matemàtica es va frustrar per la seva reorientació vers el periodisme i l'estadística i per la seva mort primerenca el 1926. L'actitud refractària d'Eugeni d'Ors vers la logística posava les seves arrels en la seva formació pragmatista i vitalista. Malgrat tot, que els dos caps de sèrie —en expressió feliç de Bilbeny— que se succeïren en l'avantguarda del pensament filosòfic a Catalunya en el primer quart de segle, tinguessin interès efectiu per Bertrand Russell, mostra el caràcter erròniament simplista de la imatge amb què a vegades es presenta el desenvolupament de la filosofia del segle XX a Espanya.\nEl primer assaig de Joan Crexells sobre Russell, de 1919, continua essent en l'actualitat una acceptable presentació de la filosofia russelliana. Tanmateix, malgrat les traduccions al castellà i al català d'articles i llibres de Bertrand Russell i de les publicacions de García Bacca als anys trenta, la seva influència efectiva sembla molt limitada. La lenta obertura de la filosofia a la lògica matemàtica, a la "logística" com llavors se solia anomenar, reclama un estudi a fons a partir de les dades exhaustives compilades per Muñoz Delgado, que proporcioni una comprensió millor dels diversos factors imbricats en aquell procés.\nEl millor llibre sobre Crexells és el de Norbert Bilbeny, Joan Crexells en la filosofia del Noucents (Barcelona, Dopesa, 1979). Una part important del escrits de Crexells están compilats a Primers assaigs, editats per J. Estelrich i C. Riba (Barcelona, Catalònia, 1933) i a La història a l'inrevés, editat per J. Palau (Barcelona, A. C., 1968). Els textes d'Eugeni d'Ors citats procedeixen de La filosofía del hombre que trabaja y que juega (Tip. Murguía (s.l), Cultura, 1921), Nuevo glosario, I (Madrid, Aguilar, 1947), El secreto de la filosofía (Barcelona, Iberia, 1947) i La palabra en la onda (Buenos Aires, Sudamericana, 1950). El millor llibre sobre d'Ors és el d'Enric Jardí Eugeni d'Ors. Obra i vida (Barcelona, Quaderns Crema, 1990). Ademés de les referències en la seva Autobiografía, és molt interessant la vissió de Dora Black en The Tamarisk Tree. My Quest for Liberty and Love, (Nova York, Putnam, 1975). Per una àmplia informació bibliogràfica sobre Russell en castellá i catalá Francisco Rodríguez Consuegra, "Bibliografía de Bertrand Russell en español (primaria y secundaria)", Mathesis, III, 1987, 183-197. L'informació bibliogràfica basica per la història de la lògica a Espanya pot trovar-s'hi a Vicente Muñoz Delgado, "Notas para la historia de la lógica durante la Segunda República Española (1931-1939)", Religión y Cultura, XXVI, 1980, 893-931, i "Para la historia de la lógica en España e Iberoamérica (1939-1969). A A. Heredia, ed., Actas del II Seminario de Historia de la Filosofía Española, 213-328, (Salamanca, Ediciones Universidad de Salamanca, 1982).\nAgraeixo especialment la col.laboració de Kenneth Blackwell, que em facilità còpia de les cartes conservades als Russell Archives; d'Eugènia Crexells, que guarda la biblioteca i documentació del seu pare; i d'Àngel d'Ors, bon coneixedor del pensament i dels textos del seu avi Eugeni. Estic també en deute amb Mª Roser Torra i Magda Bosch per la traducció catalana d'aquest treball que va ésser presentat en desembre de 1993 en el I Congrés de Lògica a Madrid.


Reincorporacions - - Psicologia UAB\nInici > Informaci� acad�mica > Reincorporacions Graus EEES\nHoraris Gesti� Acad�mica Reincorporacions\nSi vols continuar uns estudis que vas iniciar a la UAB, els quals vas abandonar, hauràs de sol·licitar la reincorporació.\nEn el cas que els abandonessis els estudis de la UAB per a iniciar-ne estudis uns altres en un centre de la UAB, o bé per a continuar o iniciar-ne uns altres en una altra Universitat, hauràs de sol·licitar igualment la reincorporació.\nEn tots dos casos, és condició:\n- No haver exhaurit el Règim de permanència de la UAB.\n- Només es podrà incorporar en els estudis en procés d'extinció, quan el procés d'implantació dels nous graus ho permeti.\nHas de sol·licitar la reincorporació al deganat o a la direcció del centre corresponent, emplenant el formulari de sol·licitud de Reincorporació que també pots recollir a la Gestió Acadèmica del centre.\nTerminis de sol·licitud Cada facultat o escola fixa els terminis per a presentar les sol·licituds de reincorporació. Consulta directament amb la Gestió Acadèmica del centre on vols reincorporar-te.\nUn cop hagi estat acceptada la teva sol·licitud, has de fer la matrícula a la facultat o escola que et correspongui.\nCaldrà presentar, a més de la documentació demanada per a la matrícula ordinària, la resolució d'acceptació i, si escau, la documentació següent:\n- Si vas finalitzar els estudis iniciats amb posterioritat als abandonats, Certificat Acadèmic Personal i una fotocòpia compulsada del títol dels estudis finalitzats.\n- Si no s'han finalitzat els estudis iniciats posteriorment als abandonats, resguard d'haver fet efectiu el pagament pel trasllat d'expedient acadèmic.\n- Documentació acreditativa de gratuïtat o descompte de la matrícula (original i fotocòpia), contemplada a la Normativa vigent.\n- No procedirà l'acceptació de la sol·licitud de reincorporació en el cas que hagis exhaurit el règim de permanència de la UAB dels estudis als quals et vols reincorporar. En aquest cas, només podràs reiniciar aquests estudis si provens d'altres titulacions, ja sigui com a titulat o per la via d'accés per canvi d'estudis.\n- Tampoc procedirà l'acceptació si la sol·licitud és per a cursar estudis o cursos ja extingits.\n- En cas de reincorporació a uns estudis en procés d'extinció que hagin estat substituïts per uns estudis de grau, es procedirà a formalitzar la matrícula en el títol antic, sempre i quan el procés d'implantació dels nous graus ho permeti. En qualsevol altre cas, la reincorporació serà sempre als estudis de grau.\n- Un cop acceptada la teva sol·licitud, confirma la documentació que has de presentar per a la matrícula, directament amb la Gestió Acadèmica del centre on formalitzaràs el tràmit.\nNormatives relacionades Preus dels serveis acad�mics i administratius a les universitats p�bliques catalanes per al curs 2013-2014


Els veïns de Salelles diuen que tenen a punt un pla de seguretat per al retaule - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEls veïns de Salelles diuen que tenen a punt un pla de seguretat per al retaule\nL'associació defensa que l'església de Sant Sadurní és el marc idoni per a l'exposició de l'obra\nramon aran vilà | salelles 18.10.2015 | 08:00\nEls membres de l´Associació Pro Retaule, a la capella on hi havia l´obra, representada pictòricament SALVADOR REDÓ\nL'Associació pro Retaule de Salelles va assegurar ahir que té un pla de seguretat per protegir el retaule barroc del Roser de robatoris si l'obra se situés a la capella original de l'església de Sant Sadurní. Aquest pla inclouria també mesures contra la humitat i altres aspectes que en provoquessin la degradació. Les mesures contra robatoris es compondrien de la instal·lació d'alarmes i càmeres de seguretat.\nA més a més, l'associació va defensar en roda de premsa que l'església és el marc idoni perquè s'hi col·loqui el retaule. L'entitat va celebrar que el Jutjat Contenciós Administratiu número 3 de Barcelona els hagués donat la raó i que hagués deixat "ben clar" que el retaule és propietat de la parròquia de Sant Sadurní de Salelles i no de l'Ajuntament de Manresa. A més, contra el que argumenta el consistori bagenc -vegeu Regió7 d'ahir-, els veïns van exigir que el retaule ha de tornar a la capella de l'església, perquè "si és en el lloc d'origen, recupera la seva significació", va explicar el rector, Manuel López, contrari al fet que la peça segueixi exposada parcialment al Museu Comarcal del Bages, com demana el consistori manresà.\nUna demanda que es fonamenta, argumenta l'Ajuntament, en la tesi que els visitants tindrien més facilitats per visitar-lo que si el retaule es traslladés a Salelles. López va ser contundent: "el museu és poc visitat". L'Associació pro Retaule, en canvi, va anunciar que ja havia rebut 500 peticions a les xarxes socials per poder-lo visitar un cop la peça retorni.


Instal•lació i configuració d’un servidor SSO – www.jaumemoron.cat\nInstal•lació i configuració d’un servidor SSO\nPublicat el 1 de gener de 2018 17 de novembre de 2018 per jaume\nFa uns mesos, mentre arreglàvem el mon fent una cervesa amb el meu amic Jordi (K2), em va parlar d’una consulta que li havien fet dies abans.\nEstava tractant amb un client on tenien diferents aplicacions web que realitzaven l’autenticació mitjançant el mètode d’autenticació bàsica (http://es.wikipedia.org/wiki/Autenticación_de_acceso_básica) configurada a nivell del servidor web Apache.\nDesprés d’autenticar-se a una aplicació, al voler accedir en una altra, s’havia de repetir el procés d’autenticació. Això era molest i volien canviar-ho per que només calgués fer el procés d’autenticació una vegada.\nCom temps enrere ja m’havia trobat en aquesta situació li vaig parlar de la metodologia SSO.\nSegons la Viquipèdia: L’ autenticació única, single sign-on (SSO), en anglès, és un mètode que permet a un/a usuari/ària haver de procedir només a una autenticació (comprovació de la conformitat de dades transmeses generalment per mitjà d’Internet) per accedir a diverses aplicacions informàtiques o llocs web. Un bon exemple d’això el tenim en les aplicacions ofereix Google: es pot accedir a Gmail, GoogleDocs, Google +, etc fent l’autenticació només una vegada tot i ser aplicacions diferents.\nA arrel d’això vaig decidir escriure un article explicant com implementar un sistema SSO, que és el que esteu llegint en aquests moments.\nPer implementar un sistema SSO farem servir el CAS Server. El CAS Server es una infraestructura creada a la universitat de Yale i que al 2004 va passar a ser un projecte de la gent de Jasig (http://www.jasig.org) És open source, senzill i està implementat amb Java, per tant, què més volem?\nTenir un CAS Server instal·lat és molt senzill. Només cal seguir els passos que explicaré a continuació i de ben segur que no tindreu cap problema, al cap i a la fi és una aplicació web que córrer sobre Tomcat i llestos.\nPer tenir el Tomcat a punt només cal fer el de sempre: descarregar-lo, descromprimir-lo i arrencar-lo executant l’script del directori bin startup.bat o startup.sh (segons el S.O.). Un cop tenim el Tomcat arrancat podem accedir als contextos de les 3 aplicacions que hi ha:\n/app1: Aplicació web java d’exemple per logar-se al CAS Server\n/app2: Una segona aplicació web java per també logar-se al CAS Server\nLes dues aplicacions tenen la següent estructura:\nEl fitxer cas-client-core-3.2.1.jar és un jar amb les classes necessàries per que l’aplicació pugui logar-se al CAS Server)\nAl fitxer web.xml hi trobem la definició del filtre que controlarà les peticions i comprobarà si s’han autenticat previament o no reenviant-les al CAS Server en aquest últim cas.\nAmb el següent filter mapping indiquem els recursos que protegirem.\nNOTA: En aquest exemple estem fent servir aplicacions web Java per accedir al CAS Server però exiteixen mòduls que permeten connectar-s’hi des d’aplicacions .NET, PHP o el mateix servidor web Apache.\nSi accedim a http://localhost:8080/app1/ veurem la pàgina principal de l’aplicació on hi tenim dos enllaços: un per anar a la zona segura de la pròpia app1 i l’altre per anar a la zona segura de l’app2 (accedint a http://localhost:8080/app2/ trobem el mateix però a l’inrevés)\nQuan cliquem a l’enllaç secured zone, al no haver-nos autenticat previament, l’aplicació ens redirigirà al CAS Server per fer l’autenticació:\nEl CAS Server fa servir uns handlers per saber com ha de realitzar l’autenticació. En aquest cas, ve predefinit amb un handler d’autenticació que és una instància de la classeSimpleTestUsernamePasswordAuthenticationHandler (línia 128 del fitxer WEB-INF/deployerConfigContext)\nAquest handler simplement comproba que usuari i password siguin la mateixa paraula i, si és així, dóna per bó el procés d’autenticació (és un handler de test)\nEls handlers més coneguts serien els següents:\nAcceptUsersAuthenticationHandler: En el mateix fitxer de configuració indicariem el llistat d’usuaris amb els seus passwords.\nFileAuthenticationHandler: El llistat d’usuaris amb els seus passwords estaria en un fitxer extern.\nSearchModeSearchDatabaseAuthenticationHandler: Els usuaris s’obtenen de bdd.\nBindLdapAuthenticationHandler: Els usuaris s’obtenen d’un LDAP.\nUn cop realitzem l’autenticació se’ns redirigeix a la pàgina secured.html dins de la zona protegida de l’aplicació:\nAra, podem, navegar entre les dues aplicacions havent fet l’autenticació només a una d’elles. Cada vegada que entrem a la zona protegida de les aplicacions, el filtre definit més amunt comprovarà que estem validats i deixarà passar les peticions.\nI així, de senzill, ja tenim instal·lat un servidor SSO i dues aplicacions configurades. Els següents passos serien canviar el handler d’autenticació per un altre que, per exemple, es connecti a la bdd d’usuaris i canviar la pàgina d’autenticació del CAS Server per tenir l’aspecte que nosaltres volem.\nEspero que aquest article us hagi servit. L’objectiu era fer una petita introducció del CAS Server explicant la mínima configuració. Si voleu més informació seguiu els següents enllaços:\nhttps://wiki.jasig.org/display/CAS/Home (arquitectura i detalls del projecte CAS Server)\nhttps://wiki.jasig.org/display/CASUM/Home (Documentació tècnica per desenvolupadors)\nPublicat a CAS, SSO


Arxius de Bàsquet - CSS.CAT\nLligues bàsquet – Final Four 2017\nUn cop finalitzats els quarts de final de les Lligues de Bàsquet CSS.CAT 2016-17, ja coneixem els equips que disputaran el proper dissabte 17 de Juny la Final Four 2017 Han estat 9 mesos de competició on tots els equips han lluitat per arribar fins aquest moment clau de la temporada. Us volem felicitar per…\nA CSS.CAT organitzem lligues de bàsquet masculines i femenines, de manera que tots i totes podeu jugar al vostre esport favorit. Les lligues de bàsquet es juguen en pavelló cobert, concretament al col·legi Jesús-Maria de Barcelona, situat al carrer Jesús Maria 5 cantonada amb carrer Vendrell, tot just a prop de la sortida 7 de la…


Les tradicions que hem abolit | Jordi Serrano Blanquer\n← Fi de trajecte\nQui era Margaret Thatcher? →\nLes tradicions que hem abolit\nPosted on 5 Abril 2013 | 2 comentaris\nEn els darrers quinze anys han vingut a Catalunya més d’un milió de persones, i amb elles tota mena de llengües, tradicions, costums, religions, maneres de pensar, de fer, gastronomies, etc. Davant de tots aquests fenòmens nous es va imposar la idea que cal respectar totes les “cultures”. Com més radicalment d’esquerres, més “respecte” a aquestes noves tradicions i costums. Això ha significat una enorme desorientació de les esquerres davant del xoc cultural i un relativisme benevolent que ho accepta i defensa tot. Al final es crea un doble llindar ètic, un per als d’aquí i un per als que han vingut de fora. Anem a veure no el que hem fet històricament amb els costums de fora, sinó amb els propis. Per exemple, quina consideració tenia la dona en la “cultura” catalana ancestral? Vegem-ne algunes mostres en el Costumari d’Edicions 62 realitzat per Anna Parés, en les dues primeres pàgines de l’apartat “dones” en tenim prou:\n“1. A la dona i a la mula, vara dura;\n2. Alzina i dona, de cent una bona;\n3. A la dona i al ca, a l’una mà el bastó i a l’altra el pa”.\nEl mateix podríem dir d’un element tan nostrat com els “mals usos” de l’Edat Mitjana. És en part lògic que no vulguem recordar d’on venim. Com tots els pobles, tenim un passat galdós. I és llei de vida recordar només elements positius per poder caminar endavant; ara bé, ens va costar molt arribar a la Il·lustració. De fet, la major part de dies quan llegeixo el diari dubto que hi hàgim arribat. D’aquí ve que la gent de la Catalunya nord volguessin ser francesos. Ara és quan a la Catalunya nord hi ha qui comença a voler ser català. Lògic. Qui volia ser català amb tres guerres carlines o amb una dictadura feixista que durà 40 anys? Potser només el timbaler del bruc, un espècimen que de ben segur havia consumit bolets estranys.\nAra som menys catalans i més francesos, o holandesos o anglesos que abans, és a dir, deixem de ser el que érem per funcionar amb valors universals.\nSi per cultures entenem les llengües, les músiques, les literatures, els balls o les gastronomies no hi ha perill, són elements que enriqueixen la cultura universal; ara bé, quan les cultures serveixen per atacar els drets humans llavors hi hem d’estar en contra. A més, qualsevol atac als drets humans que provingui d’un lloc exòtic, per molt inversemblant que pugui semblar, sempre el trobarem en un passat més o menys llunyà de casa nostra. O per què us penseu que encara tants catalans maltracten violentament les seves parelles? Per tant, a les persones que han arribat aquí els hem de dir que facin el mateix esforç que hem fet nosaltres amb la cultura catalana: anar eliminant tot allò que xoqui amb els drets humans.\n2 responses to “Les tradicions que hem abolit”\nArqueòleg Glamurós | 9 Abril 2013 a les 12:26 | Resposta\n“Anar eliminant allò que xoqui amb els drets humans (occidentals)”\nSens dubte és un bon enunciat per la defensa del talibanisme eurocèntric que supura tot l’article.\nEs a dir: totes les cultures del món s’han d’adaptar a la nostre, que és la millor. I si no ho fan? Doncs res, els bombardegem i imposem un govern titella i llestos!\nTan difícil és d’entendre que en un mon global les lluites pels drets de les dones, LGTB, etc… evolucionen al seu ritme i amb les seves característiques particulars en cada cultura i que la superioritat etnicista que proposes es una quimera imperialista?\nPere | 10 Abril 2013 a les 13:05 | Resposta\nSi algú volgués fer una caricatura de l’esquerra més dogmàtica i paralitzadora només li caldria llegir copiar el comentari de l’Arqueòleg Glamurós.


Els primers anuncis a la premsa reusenca | ReusDigital\nEls primers anuncis a la premsa reusenca\nDels primers textos, simples i breus, es va passar en uns anys a composicions complexes, amb vinyetes i dibuixos, i on la imatge va guanyar en protagonisme\nper Marc Busquets, Reus | 13 de juny de 2021 a les 16:00 |\nDetall d'un anunci publicat | Arxiu Marià Arbonès\nD'ençà de l'aparició de la premsa a l'estat, al segle XVII, la publicitat l'ha acompanyada sempre. Si la informació i el tractament que se'n fa ha anat evolucionant, així com la professió del periodista, igualment ha passat pel que fa als missatges comercials que han omplert pàgines de diaris, revistes i tot tipus de publicacions. El Diario de Madrid i el Diario curioso, de Barcelona, van ser pioners en la inclusió d'anuncis. D'entrada, simples, directes; més endavant, cada cop més enginyosos, sofisticats, fins i tot complexos.\nLes primeres campanyes publicitàries a la premsa, en conseqüència, eren textos i comunicats d'estil periodístic. Els diaris de les grans ciutats van marcar el ritme a la resta del territori, i capçaleres més o menys humils, d'altres indrets, es van anar adaptant a la tendència d'afegir publicitat als seus diaris. En clau local, el magnífic treball Disseny i publicitat a Reus, 1882-2002. 120 anys d'agències de comunicació, d'Albert Arnavat, permet l'aproximació als primers missatges apareguts als rotatius de la nostra ciutat, al llarg del segle XIX.\nEls primers anuncis van ser "escassos, breus" i es confonien amb la resta del text de la pàgina, amb la informació, en no estar destacats o separats per un relleu. Amb el pas dels anys i la consolidació de la publicitat, però, es van anar perfeccionant fins al punt de comptar amb un percentatge establert de l'espai de les pàgines dels diferents diaris, i més endavant van acabar per néixer publicacions estrictament de caràcter publicitari. D'aquesta manera, apunta Arnavat, mitjans referents com el Diario de Reus o Las Circunstancias, o revistes satíriques van apostar per la publicitat, tot destinant pàgines senceres per a la seva difusió.\nDetall d'un anunci publicat a Foto: Arxiu Marià Arbonès\nVa ser amb tot, exposa Arnavat, a partir de 1860 quan es van començar a publicar composicions publicitàries molt més treballades, amb vinyetes i dibuixos, quelcom que va atraure l'empresariat local de l'època. Qui volia diferenciar-se, qui volia notorietat, podia servir-se de la publicitat als diaris per aconseguir-ho. A l'última dècada del segle, a banda, els avenços en les tècniques d'impressió van fer créixer els anuncis "diferents", personalitzats. La bona acollida del cartell com a suport i vehicle per transmetre missatges i idees va anar guanyant adeptes i va conviure amb la inserció d'anuncis en tot tipus de formats periodístics. D'alguna manera, doncs, s'havia entrat a l'era de la imatge, aquesta una eina perfecta per causar un efecte immediat en qui l'observés.\nMenció a banda cal fer als pioners en la il·lustració gràfica publicitària a Reus, en aquells anys. Noms com els de Baldomer Galofre o Josep Llovera, entre altres, van obrir camí per a molts altres que van arribar després.\nMés anuncis a la premsa reusenca dels primers anys del segle XX Foto: Arxiu Marià Arbonès\nAnuncis i altres serveis es van fer un lloc a les pàgines dels diaris reusencs Foto: Arxiu Marià Arbonès\nReus, anuncis, premsa local, premsa, publicitat


Aparten un professor de l’escola dels Maristes per presumpte abús sexual a una nena | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nAparten un professor de l’escola dels Maristes per presumpte abús sexual a una nena\nEls pares de la menor han presentat una denúncia davant els Mossos d'Esquadra\nBarcelona 7 ABR 2018 - 21:38\tCEST\nPati de l'escola Maristes Anna Ravell de Barcelona.\nUn professor de l'escola Maristes Anna Ravell de Barcelona ha estat apartat cautelarment de les seves funcions com a docent després que la família d'una menor del centre denunciés presumptes abusos sexuals a la nena. En un comunicat, el director de la Fundació Anna Ravell, Llorenç Claramunt, ha explicat que aquesta fundació ha posat els fets en coneixement de la Fiscalia, dels Mossos d'Esquadra, del departament d'Educació, del Consorci d'Educació de Barcelona i de la Direcció General d'Atenció a la Infància i l'Adolescència (DGAIA) de la Generalitat.\nFonts d'aquesta fundació han explicat que el cas s'ha posat en mans de la policia autonòmica i de la Fiscalia aquesta setmana, en el mateix moment en què aquesta família va denunciar abusos sexuals per part d'un professor.\nDe la seva banda, fonts pròximes a la investigació han assegurat que la família de la menor ha presentat una denúncia davant els Mossos d'Esquadra al·legant que hi havia hagut tocaments d'aquest professor a la seva filla. Després d'escoltar la versió del docent, aquesta escola, situada al barri del Poble Sec de Barcelona, va decidir apartar-lo provisionalment de les seves funcions fins que s'aclareixin els fets. Sempre segons aquestes fonts, el professor no reconeix aquests suposats abusos.\nEn la nota, aquesta fundació assegura que la família de la menor ha denunciat el cas davant la DGAIA i precisa que tan aviat com va tenir coneixement dels presumptes abusos va activar el protocol intern de protecció dels menors. També la fundació i la pròpia escola han ofert tota l'atenció necessària a la família i a la menor, i estan 'col·laborant amb les autoritats que investiguen el cas amb l'objectiu d'aclarir els fets el més aviat possible', afegeix la nota, que puntualitza també que s'ha informat del cas a tota la comunitat educativa del centre.\nEls últims anys, els col·legis maristes de Catalunya han rebut diverses desenes de denúncies d'abusos per part de mestres, encara que la majoria d'elles per casos de fa anys.


Funky Madena guay! - Opiniones sobre Hotel San Jose, Austin, TX - Comentarios - TripAdvisor\nFunky Madena guay! - Hotel San Jose\nOpinión sobre el Hotel San Jose\nPregunta a Kakebeen sobre Hotel San Jose\n228 - 233 de 386 opiniones\nPregunta a Hayley B sobre Hotel San Jose\nPregunta a Jimmey28 sobre Hotel San Jose\nPregunta a BeachBoys1966 sobre Hotel San Jose\nPregunta a DarenH sobre Hotel San Jose\nPregunta a Mary C sobre Hotel San Jose


jaquedelamant meaddCrie seu Meadd!SoundPortuguêsEspañol\nPerfiljaquedelamantRio De Janeiro, Rio De Janeiro, BrasilFotos pessoaisFotos23/02/13 9:4018/02/13 10:08 3/02/13 21:20 3/02/13 5:3928/10/12 3:13Ver todasNotíciasmessenger!Ver todasDesde 23/02/103 anos e 2 meses AnteriorPróxima\n" Não tenha medo da quantidade absurda de carinho que eu quero te fazer. E de eu ser assim e falar tudo na lata. E de eu não fazer charme quando simplesmente não tem como fazer. E de eu te beijar como se a gente tivesse acabado de descobrir o beijo. E de eu ter ido dormir com dor na alma o final de semana inteiro por não saber o quanto posso te tocar. Não tenha medo de eu ser assim tão agora. E desse meu agora ser do tamanho do mundo." Adicionem! Facebook ♥Adicionem! Facebook ♥Adicionem! Facebook ♥Adicionem! Facebook ♥Adicionem! Facebook ♥\njaquedelamant não deixa você ver os comentários que recebeu nesta foto.Fotos postadas a mais de 30 dias não podem receber comentários.Favoritospopsofquality22/05/13 20:24liviadias22/05/13 15:06phkitai13/12/12 7:48paulohenriquekitai20/05/13 23:00a_elite22/05/13 20:07victorhdm22/05/13 20:12Ver todosLinksPerguntas!*Perguntas!*Facebook!*Facebook!


Obra Gràfica – Text – Ribera Turu\nD’això neixen les taques, l’informe, el caos aparent, el desordre, encara que solament, és aparent. És un ordre d’un altre nivell, un nivell interior. Aquest soroll aparent, l’entropia -o mesura del desordre-, que capto en l’obra se’m revela en un primer moment com anti estètic. No obstant això, amb aquest primer pas fujo de patrons convencionals que em conduirien, massa aviat, a una banalització, per excés de sorolls previsibles.\nBusco noves maneres de fer i expressar per superar missatges i estètiques banalitzades, i és que solament les trobo bussejant en les meves interioritats. Segueixo tècniques orientals, que procuren expressions espontànies, ambigües, com la taca que filosòficament\nequivaldria al silenci absolut, complet. Deixo grans espais buits ( en el Manifest explico llargament aquest aspecte). Amb això pretenc crear un escenari estètic on la certesa no es presenti completa i dogmàtica. Insinuo una via perquè cadascun dels observadors de l’obra, descobreixin per si mateixos. Desitjo una obra allunyada de formes ídol. De concepte de limitadament ultra acabat i per tant tancats.\nFer possible una àmplia interpretació del meu treball, ho converteix en més obert. No obstant això, una excessiva ambigüitat, podria convertir-ho en soroll. Estic molt atent en això, la qual cosa em porta a mantenir un equilibri entre indeterminació o a-morfisme, i el que jo anomeno “germinació”. O sigui, la capacitat de convertir la taca en un continu assaig per estalviar-me les idees confuses. Germinació, convertir, el silenci de la taca, i l’aparent soroll en informació suggeridora.\nÉs un fet comunicatiu d’un acte vital. Sóc conscient que el que jo denomino germinació és l’acceptació de la ment en la “meva poètica” Zen. Una contradicció si convenim que el Zen fuig d’ella. Ell, entenc jo, fuig del vocabulari i llengua mental comuna, propi de tots els llenguatges, que pretén buscar raonaments als fets. Jo pretenc viure-e’l, raonablement sense raons.\nL’experiència interior, la que t’ofereix la visió que tot és una unitat, és una experiència alògica. Supera els esquemes mentals per molt madurs que siguin. Una vegada coneguda, es presenta la tasca de viure-la, de comprendre el tot des d’aquest recobrat ull, enmig del que nomenem realitat. L’essencial no pot ser transmès amb codis i llenguatges, a suports físics o amb gestos, so, veu, paraules escrites o no. L’essencial és inefable, irrepresentable, no obstant això cavalca indemne i en silenci com a genet invisible sobre tots ells. La petjada del cavall sobre el “paper” dependrà de la consistència del blanc. De la seva puresa i qualitat. Els que ens posem en aquests embolic, sabem que dia a dia caldrà comprendre l’abast del descobriment i mantenir, si és possible, la seva intensitat. Sostenir i créixer en consciència és la labor, motiu i objectiu, de tot el joc.\nEls creadors d’imatges, ens valem cada dia de la dinàmica dels oposats, precisament, almenys en el meu cas, per mostrar la seva “inexistència”. (Wittgenstein ha indicat la tasca de la filosofia per lluitar contra la fascinació que exerceixen les formes de representació.) Sento que la nostra contemporaneïtat precisa que l’inicial Tachisme informal, amb uns valors estètics impressionants (em van seduir des del primer dia que els vaig descobrir, un a un) sigui “germinat” amb uns signes d’organització, febles si voleu, però que facin de l’aparent caos o soroll, per a alguns, una organització, una cosmovisió intencionalment escollida.\nDescobreixo que la percepció interna de caos, desordre, i perplexitat és subjectiva. O sigui, emergeix del mi mateix com a subjecte, i solament una acció determinant d’intenció cap a l’ordre m’encamina, a través de la pintura o l’acte creatiu, a la cerca de la bellesa, compendi d’ordre. Per a això hauré de confiar, extreure del mi mateix, la hipòtesi d’un món perfecte. I amb una Utopia a la butxaca, construir una estètica concorde.\nLa tasca de comprendre el meu món (objecte), el que m’envolta, d’assimilar-ho, crea un procés de fusió. Unificació de subjecte i objecte.\nEstem en això.


El bloc de Julià Álvaro: ECOEMBES SE RESISTE A RECICLAR… SU NEGOCIO.\nAmb l'alcalde d'Elx, Carlos González, al seu despatx, explicant el nostre projecte de diposit per a envasos.\nAhir era el Dia Mundial del Reciclatge i bona part del treball de la jornada va estar molt relacionat amb eixa qüestió.\nDesprés d’un parell d’hores en el despatx que em varen servir per posar-me un poc al dia de coses que tenia pendents de llegir, firmar i contestar, me’n vaig a anar cap Alacant amb l’assessor parlamentari, Ruben Tello, i el cap de Gabinet de la conselleria, Fernando Rodrigo. Teniem dos importants reunions per davant: amb l’alcalde d’Elx, Carlos González, i l’alcalde d’Elda, Rubén Alfaro, que, a més, és el president de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies. El motiu de les trobades: començar una ronda de contactes amb alcaldes sobre el nostre projecte de recuperar el depòsit per a envasos.\nPrimer en Elx i, després, en Elda, acompanyats dels responsables de Medi Ambient dels dos ajuntaments, vàrem explicar als respectius alcaldes el sentit i les característiques del nostre projecte. Es tracta de posar en marxa una forma complementari a tot el que existeix actualment en la gestió dels residus. Posar un dipòsit de deu cèntims en tots els envasos de llanda, vidre, plàstic i tetrabrick per a refrescos, cerveses, aigües i sucs. L’objectiu és que tots els envasos puguen ser reciclats, que no acaben en els contenidors que no els pertoca, que no vaguen als abocadors, que no els trobem tirats en cunetes, carrers, muntanyes o platges. Els deu cèntims de dipòsit són una garantí de responsabilitat. Ho agrairà el Medi Ambient, la neteja dels nostres carrers i, també, l’economia general. Actualment del prop de 7 milions d’envasos abans esmentat que cada dia es consumeixen al País Valencià, només dos acaben als contenidors que els correspon, la resta va tirat pels carrers o, en el millor dels casos, va a abocador. Cada any sepultem al voltant de 12 milions d’euros en envasos que si es reciclaren tindrien eixe valor en material recuperat.\nAmb l'alcalde d'Elda i president de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, Ruben Alfaro.\nAllà on anem ens expliquen que Ecoembes, l’empresa que ara té el monopoli de la gestió d’envasos a través dels contenidors, ja els ha fet alguna visita. Estàvem avisats, però l’ofensiva contra el nostra projecte (ja en funcionament en 40 regions a tot el mon) està resultant especialment intensa.\nL’explicació a tants nervis és senzilla: Ecoembes cobra per cada envàs que es posa al mercat el conegut com a “punt verd” (en el cas dels envasos que ens ocupen, cobra per 7 milions diaris) però després només paga als ajuntaments pels dos milions que acaben als contenidors grocs. Quan s’implante el sistema que nosaltres proposem, el “punt verd” deixaran de cobrar-lo. I és més, si el nostre “mal exemple” s’estén a altres punts de l’estat, estem parlant de que deixaran de cobrar per aproximadament 70 milions d’envasos al dia.\nI acabe amb una referència més a la qüestió. Recolint dades d’Ecoembes, diferents mitjans, entre ells el diari “El País”, titulaven ahir: “España recicla el 74’8% dels envasos”. Només els faltava dir (detall menor?) que es referia al 74’8% dels envasos que van al contenidor groc. Com que 2/3 dels envasos no van a eixe contenidor sinó al de resta o es llancen a terra, la realitat és que amb prou faenes es recicla un 25%. No és el mateix, veritat?\nSegur que seguirem amb esta qüestió en els pròxims dies.\nDit tot això, i tornant, a les nostres visites d’ahir, el balanç va ser més que positiu ja que tant l’alcalde d’Elx, com el d’Elda van estar més que receptius, van entendre les bondats del nostre projecte i ens van donar suport. Pels ajuntaments, el nostre projecte és sinònim de pobles i ciutats més netes i d’estalvi en recollida de fem gràcies al menor volum de residus als carrers. En els pròxims dies seguirem amb la ronda de contactes en paral·lel amb les reunions que estem mantenint també amb els diferents agent implicats en el procés, des de comerciants a distribuïdors, passant per usuaris, recicladors, etc...\nHui sembla que tindrem un dia especialment complicat ja que haurem de concretar les retallades que haurà de patir la nostra conselleria dins del “Pla d’Ajust” que el Govern del Partit Popular ens imposa. És curiós que el grans defensors de la Constitució siguen els que, de fet, s’estan carregant el sistema autonòmic a base de retallar els mínims d’autonomia financera dels quals disposem les comunitats. És com si el Partit Popular, ja en els minuts afegits dels seu govern, tornara als seus origen de fa 40 anys quan no volien acceptar l’Estat autonòmic. Llavors no el volien i ara se’l carreguen per la via dels fets ofegant-lo econòmicament.\nPublicado por Julià Álvaro en 23:19


Grupo 33 DC (Discografia Completa) [MEGA] | DescargasGratis4U Descargas Gratis\nGrupo 33 DC (Discografia Completa) [MEGA]\n¿Como descargarlos? solo den click sobre el nombre del Disco\n01 - Matices \n02 - Siempre hay Motivos (1990)\n03 - Ven, es Tiempo de Adorarle (1992)\n04 - Rey De Las Naciones (1993)\n05 - Teruah Fest, en Vivo (Dios sustentador) (1994)\n06 - Por Su Sangre (1996)\n07 - Avivanos (1998)\n08 - Vida (1999)\n09 - Rindiendo Honor Y Gloria (2007) 2 CD\n1 Deja tu Comentario :\nExcelente material... hace un rato pasamos el tema "Preparen el camino" que corresponde al CD 'Ven, es tiempo de adorarle'. Material altamente recomendado...\nAprovechamos para invitar a nuestros hermanos en Cristo Jesús que deseen escuchar nuestra Radio por Internet, pueden hacerlo a través de nuestros sitios WEB:


Ref. no.\t431100338802PINK


Colau diu que amb el 48% dels vots no es pot iniciar la independència - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nColau diu que amb el 48% dels vots no es pot iniciar la independència\nL'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, considera que "amb el 48% dels vots" obtinguts per Junts pel Sí (JxS) i la CUP a les eleccions catalanes del 27 de setembre "no es pot emprendre un camí unilateral" cap a la independència, "encara que sigui legítim defensar-la".\nEn una entrevista publicada al Vanity Fair, Colau aposta per convocar un referèndum a Catalunya i s'ha queixat que "s'hagi passat de pantalla massa ràpid" en el procés sobiranista. "Mai no he estat nacionalista ni independentista. En la consulta catalana del 9-N vaig votar que sí davant l'immobilisme del PP. Per això insisteixo que fem un referèndum, perquè la gent elegeixi democràticament i lliurement", va insistir.\nD'altra banda, sobre la complicada aritmètica parlamentària a Espanya, va desdramatitzar l'escenari d'uns nous comicis: "la política és un lloc de negociació. I si no s'aconsegueix un acord no passa res per tornar a convocar eleccions generals". A més a més, Colau va advertir que "qui vulgui governar Espanya ha de tenir una proposta per a Catalunya", i els socialistes "de moment no n'han fet cap".\nPer altra banda, el president de la Cambra de Comerç d'Espanya, José Luis Bonet, va demanar al president de la Generalitat de Catalunya, Carles Puigdemont, que defensi la seva posició independentista "sense entrar en il·legalitats".


Tubs figures de la marca Plastoy\nTub Bombers Plastoy\nTub 11 figuretes bombers guerrers del foc de la marca plastoy. Ref 70368\nTub les Terres Oblidades Plastoy\nTub 11 figuretes Les Terres Oblidades de la marca plastoy. Ref 70367. Tub fora de catàleg.


El Barça abaixa els braços a l'ACB\nEl Barça abaixa els braços, mentre el Manresa i la Penya continuen guanyant\nEls jugadors del Barça, a Saragossa | FC Barcelona\nNova bona jornada per als equips catalans a l'ACB\nEl Barça de bàsquet ja es veu líder de la Lliga ACB al final de la fase regular. Els blaugranes, després de guanyar fa dues jornades al Reial Madrid, van agafar un avantatge molt considerable amb el seu principal perseguidor i això ha provocat una relaxació que s’ha traduït en dues derrotes consecutives. Tot i això, els de Sarunas Jasikevicius encara són líders en solitari amb dues victòries més que els blancs i el basket-average particular a favor. Per la seva banda, la Penya i el Manresa continuen endavant amb la seva gran temporada i es troben en els llocs immediatament posteriors al Madrid a la classificació, amb només una derrota més que els merengues. Així doncs, estan completament vius a la lluita per la segona plaça.\nEl resum dels partits del Barça, la Penya i el Manresa\nPel que fa als partits en qüestió, cal destacar que el Barça ha caigut derrotat a la pista del Saragossa, probablement perquè els blaugranes tenen els quarts de final de l’Eurolliga al cap. Jasikevicius ha repartit els minuts entre els seus jugadors de forma equitativa per tenir-los frescos de cara als enfrontaments contra el Bayern de Munic que començaran a partir d’aquesta setmana. Malgrat la derrota, ha destacat el bon paper d’Abrines, amb vint-i-sis punts i vint-i-cinc de valoració.\nPer la seva part, la Penya i el Manresa han guanyat a casa. Els verd-i-negres ho han fet contra el Fuenlabrada gràcies a un segon quart brutal, on han anotat fins a trenta-cinc punts, amb una majestuosa actuació coral. El mateix ha passat al Nou Congost, on els del Bages s’han menjat el Múrcia gràcies a una primera meitat espectacular, després de la qual, d’haver-se mantingut el mateix ritme a la represa, hauria acabat amb un marcador de rècord. Sigui com sigui, els de Pedro Martínez han estat capaços de gestionar el resultat a favor i s’han endut el triomf amb un Joe Thomasson imperial.


ara.cat – “Arriba ‘La gatera’, de Muriel Villanueva, últim premi Just M. Casero “ - Premi de Novel·la Curta Just M. Casero\nara.cat – ara llegim – 19/01/2012\nArriba ‘La gatera’, de Muriel Villanueva, últim premi Just M. Casero\nLa novel·la narra un any en la vida d’una noia que viu un “renaixement” en perdre la família i heretar dos pisos interconnectats, que esdevenen escenari i metàfora del relat\nBARCELONA | Actualitzada el 19/01/2012 16:22\nL’escriptora i professora d’escriptura Muriel Villanueva\nL’escriptora Murel Villanueva i Perarnau ha presentat aquest dijous La Gatera, l’obra guanyadora de l’última edició del Premi Just M. Casero de novel·la breu, que organitza la Llibreria 22 de Girona. La decisió del jurat va ser unànime, i encara avui, l’editora d’Amsterdam Llibres, Marina Penalva, i el propietari de la llibreria, Guillem Terribas, s’han desfet en elogis cap a “la millor que ha vist el jurat en els últims anys”. La Gatera narra un any en la vida d’una noia que viu un “renaixement” en perdre la seva família i heretar dos pisos interconnectats, que esdevenen escenari i metàfora del relat; metàfora de ‘frontera’, un concepte que apareix com a element clau de l’obra. La Gatera és una novel·la “escrita des del llindar”, s’explica a la contraportada d’aquesta obra de Muriel Villanueva. I així ho ha defensat la seva autora, l’editora del llibre i tmbé el propietari de la Llibreria 22, Guillem Terribas, en la presentació pública del llibre.\nLa frontera física que separa els dos pisos heretats per la protagonista, i que tan sols uneix una gatera oberta en una paret limítrof és només un dels llindars als què fa referència la sinopsi de l’obra. La frontera entre el passat i el present, entre la vida i la mort, entre la ficció i la realitat, són els altres diàlegs que s’estableixen a la novel·la.\nUn text amb què, a més, Villanueva també ha traspassat una frontera personal: la de l’escriptura. Tal i com ha exposat aquest dijous, l’escriptora “ha fet un salt important” en la seva trajectòria literària, ja que es va “atrevir a fer alguna cosa més” estilísticament. “Em vaig carregar una sèrie de coses (narratives)”, fugint del mètode que ella mateixa ensenya a l’Escola d’Escriptura.\nUn títol molt destacat\nPocs mesos després d’endur-se el XXXI Premi Just M. Casero, editora i representant del jurat reiteren que ‘La Gatera’ és possiblement l’obra de més nivell presentada en els darrers anys del guardó. A més, el seu reconeixement forma part d’una tendència força intrínseca d’aquests guardons, que com s’ha encarregat de recordar l’editora d’Amsterdam Llibres, Marina Penalva, passa per premiar autors amb “veus narratives potents”.\nVillanueva ha agraït els molts elogis rebuts, i ha admès que publicar en aquesta editorial li “obre portes” en l’àmbit professional, per bé que l’escriptora ja havia publicat fins el moment tres altres títols. A més, l’escriptora ha abonat la tesi de Terribas segons la qual el Premi Just M. Casero és un guardó “net”, i considerat entre la crítica literària i el conjunt del sector com un certamen “just”, quant al criteri estrictament literari del jurat.


Arthur matisa les seves paraules | We Love Barça\n16 Juny, 2019 - 11:34\nAbans de començar la Copa Amèrica van transcendir unes paraules d’Arthur on explicava que a la selecció de Brasil se sentia més còmode, Dies després, el futbolista reformula aquella afirmació al diari Sport.\nParaules sobre els diferents rols\n“Qui ho va escriure va ser una mica malintencionat, perquè el que jo vaig dir va ser que a la Seleçao tenia una mica més de llibertat per anar enrere i poder treure la pilota”.\n“No hi ha una manera de jugar que sigui correcta i una altra equivocada, amb la selecció juego d'una manera determinada però jo no he dit que al Barcelona no em senti bé i que el que faci en el meu club estigui malament”.\n“El Brasil i el Barcelona tenen actualment dos estils diferents, són dos equips que no actuen tàcticament igual".\n"I jo estic adaptat als dos sistemes i puc jugar tant en un com en un altre sense cap tipus de problemes".\n"La major diferència és que al Barça començo a participar en la construcció més amunt, darrere de la primera línia de l'adversari, he de rebre més entre línies i arribar a l'atac. Aquí, amb la Seleçao, vaig més enrere”.