Compromís denuncia que la Generalitat elimine 15 milions d’euros d’assistència sanitària per destinar-los als bancs – Compromís per Picassent\nLa diputada de Compromís Mireia Mollà va denunciar dilluns 11 de març que “la Generalitat haja decidit eliminar 15 milions d’euros corresponents al programa d’assistència sanitària per destinar-los a interessos de demora, és a dir, obeeix als mandats dels bancs mentre retalla en serveis bàsics per a la ciutadania”. Entre estes retallades es troba la del servei d’ambulàncies nocturn com ha denunciat Compromís per Picassent.\nMollà, portaveu d’Economia al grup parlamentari, ha indicat que “en concret, el Govern valencià ha decidit llevar 15 milions d’euros de les partides destinades a materials, maquinàries o transport i, en este sentit, esta podria ser l’explicació per a les retallades en el servei d’ambulàncies que vol aplicar la Conselleria de Sanitat i que afectaran greument a la qualitat de l’atenció dels pacients a l’augmentar el temps de resposta dels serveis mèdics”.\n“Per això, davant esta decisió, exigim al conseller d’Hisenda, Juan Carlos Moragues, que explique en quines retallades de serveis va a traduir-se la desaparició de 15 milions d’euros per a assistència sanitària, ja que estem parlant d’una xifra molt elevada que, de ben segur, suposarà un empitjorament de la sanitat valenciana que, com hem conegut recentment, se situa perillosament com una de les pitjors valorades de tot l’estat”, ha detallat la diputada de Compromís.\nMireia Mollà ha assenyalat que “la mala gestió del PP al capdavant de la Generalitat ens està portant a una situació insostenible en la que l’administració valenciana s’ha convertit en esclava del deute, doncs cal destacar que si els 15 milions d’euros corresponen només a interessos de demora, el deute generat en este cas concret podria ascendir a uns 250 o 300 milions d’euros”.\n“I mentre el Consell preferisca pagar als bancs que rescatar les persones i es negue a realitzar una auditoria del deute per saber quina quantitat és il·legítima, els ciutadans seguirem patint el desmantellament total de l’estat del benestar i la paràlisi d’una administració ofegada per les seues obligacions bancàries”, ha conclòs la diputada de Compromís.\nCompromís Picassent Sanitat\n←8 de març amb Compromís per Picassent\nCompromís es suma a la protesta contra les retallades en Sanitat i anuncia més mesures de pressió a la Conselleria→


PSM-IV-ExM de Palma esmenarà l’Ordenança d’ocupació de via pública per confusa i arbitrària\nEl grup municipal presentarà al·legacions en els propers dies per tal d’esmenar els articles que fan referència a la regulació dels horaris i els espais ja que incorporen criteris discrecionals sense sentit i fomenten una inseguretat jurídica per als restauradors i ciutadans en general\nLa coalició sobiranista i ecosocialista ha analitzat detingudament el contingut de l’Ordenança d’ocupació de via pública que ha presentat la Regidoria d’Interior i que ahir va aprovar la Junta de Govern. En opinió de la portaveu adjunta del grup municipal, Marisol Fernández, es tracta d’una normativa que “indueix a confusió per a la majoria dels ciutadans i incorpora criteris arbitraris i discrecionals que no responen a justificacions lògiques, sinó que s’acullen a la decisió de Batlia o l’organisme competent”.\nEl grup municipal PSM-IV-ExM ja està preparant les al·legacions que presentarà en els propers dies i que giren entorn a qüestions generals, com és aquesta manca de claredat en l’exposició de les motivacions i autoritzacions, però també faran referència a articles molt concrets. En aquest sentit, el grup rebutja que l’ordenança reguli l’ocupació de via pública en funció del contingut de la informació i no en funció de l’espai públic, i per tant l’espai que ha seguir permetent als vianants circular sense inconvenients.\n“El vianant ha de continuar sent el protagonista dins la via pública. Així, l’activitat econòmica ha de ser respectuosa amb els vianants i ocupar un segon lloc dins els espais peatonals”. Marisol Fernández alerta que la possibilitat d’instal·lar terrasses a espais com el Born i La Rambla pot suposar un impediment per als vianants si tan sols es respecten dos metres per al seu pas, “tenint en compte la gran afluència de persones que hi transiten diàriament i que són espais que han de tenir un tractament diferenciat”.\nPel que fa als horaris, el grup municipal considera que l’ordenança resulta “altament perillosa” ja que permet adaptar l’horari de les terrasses en funció de l’horari de l’activitat de l’interior del local. Així està recollit en la redacció de l’Article 18. A continuació, però, l’ordenança introdueix fins a tres possibilitats més d’horaris: les que permeten instal·lar terrassa de 8 a 24 hores entre setmana i de 8 a 00:30 els divendres, dissabtes i vespres de festius; una altra possibilitat aplicable als carrers peatonals del centre històric (de 9 a 23 hores); i finalment una quarta opció que contempla l’exempció d’aquests horaris per a aquells locals, bars o restaurants, que estiguin situats en zones turístiques.\nEn aquest darrer cas es produeix una doble confusió. Per una part, l’Ajuntament es reserva el dret a determinar quines són les zones turístiques, i quines poden acollir-se a l’exempció. I d’altra banda, permet una ampliació i restricció de l’horari sense concretar quins són els límits.\nTot plegat, en opinió de la regidora ecosocialista “és un gran despropòsit”, ja que una vegada més l’equip de govern del PP presenta una ordenança que, en comptes d’aportar solucions i claredat, indueix a confusió i deixa en mans d’un imprecís òrgan competent la decisió final amb criteris totalment arbitraris i discrecionals.\nPel que fa a les ocupacions temporals (capítol VI), la normativa preveu la prohibició per als partits polítics per tal de poder instal·lar taules informatives, excepte que s’acullin a un contingut temàtic concret. En aquest sentit, el grup municipal considera innecessari i restrictiu sense sentit que l’Ajuntament entri a regular el contingut de les taules informatives.\nTot això produeix una enorme confusió i inseguretat jurídica a l’hora d’interpretar aquesta ordenança ja que en la majoria els casos remet a la “determinació” de l’Òrgan Competent en un sentit, o en tot el contrari. En aquest sentit, el grup municipal presentarà les pertinents al·legacions en els propers dies amb la confiança que l’equip de govern i la Regidoria d’Interior sabran valorar la necessitat d’una major claredat, concreció i seguretat.


Cursos de 2 a 4 setmanes entre 10/07 i 07/08. Arribades i sortides en diumenges o dissabtes.\n*Tots els alumnes que viatgin a Estats Units per aprendre anglès estan obligats a omplir el formulari ESTA:\n*Els preus dels cursos per aprendre anglès estan subjectes a possibles variacions a causa de la fluctuació de les divises, augment de tarifes de transports, costos de carburant i taxes i impostos. El cost del programa està calculat sobre la base del tipus de canvi vigent en el BCE, el 12/11/20 (1 EUR = 0,8976 GBP; 1,1791 USD; 1,0805 CHF; 1,5443 CAD). El valor de la divisa s'actualitzarà un mes abans de la data d'inici del curs.\n*Tots els programes es componen de serveis efectuats per altres organitzacions. La programació dels cursos està subjecte a possibles canvis d’aquestes organitzacions.\n*Si en la duració del curs hi hagués un dia festiu local o nacional, l’escola es compromet a realitzar activitats opcionals supervisades. Aquell dia no es realitzaran classes, les hores lectives no són recuperables.


Fluxà posarà un xàrter setmanal d'EUA a Palma de maig a octubre\n23 abril 2021 20:30\nProposa al sector turístic balear de dialogar amb el Govern\nEl president del Grup Iberostar, Miquel Fluxà, va anunciar dijous passat en el sopar de celebració del 25è aniversari de la patronal d'agències de viatge i touroperadores de Balears, Aviba, que entre els mesos de maig i octubre de l'any que ve establirà un vol setmanal xàrter entre Boston, Nova York i Son Sant Joan, amb capacitat aproximada de 250 turistes, per recuperar el mercat dels Estats Units a Mallorca.\nEl president del Grup Iberostar, que integra Ibersostar Hotels, Viatges Iberia, el touroperador Iberojet, l'agència de receptiu Iberoservice i la xàrter Iberworld, compta amb importants canals de venda als Estats Units, principal client dels seus 14 hotels al Carib.\nEncara que no va especificar amb quins avions realitzarà la ruta, la companyia aèria xàrter del grup, Iberworld, va rebre fa poc menys d'un mes el seu segon Airbus 330, aparell amb capacitat per a 250 passatgers i amb autonomia per a viatges transoceànics. Aquest nou projecte del Grup Iberostar s'uneix als ja anunciats per Fluxà del creuer de luxe per l'Amazones i el projecte a mig o llarg termini de construcció d'un hotel i un camp de Golf en Salvador de Badia, Brasil.\nEl president del Grup Iberostar, que va pronunciar un discurs després del sopar, va afirmar que els empresaris turístics van advertir el Govern el mes de desembre que aquesta seria una mala temporada, «però ells no ho volien veure». «Hem d'esperar a les pròximes eleccions i obrir canals de diàleg amb el Govern que sorgeixi», va dir Fluxà, qui va considerar que el pròxim Executiu haurà d'impulsar un gran pla de promoció per recuperar la imatge de Balears.


Campus de Gandia - Universitat Politècnica de València - Facebook Page Review - LikeAlyzer\nReview of Campus de Gandia - Universitat Politècnica de València\nPagename: Campus de Gandia - Universitat Politècnica de València [Visit]\n52 Departament d'Història de l'Art UB 64\n53 Escola d'Enginyeria de Telecomunicació i Aeroespacial de Castelldefels 64\n54 Escola de Emprendedores. Edición Campus do Mar UDC 64\n55 Campus de Gandia - Universitat Politècnica de València 64\n56 Facultad CC. Económicas y Empresariales - Universidad Complutense de Madrid 63\nTop 5 Posts by Campus de Gandia - Universitat Politècnica de València\n2015-12-14 Hoy 14 de diciembre, Jose de Información finaliza su etapa en el Campus... 225 48 11\n2015-11-25 Ja tenim guanyador del concurs de micrometratges "Relacions... 33 1 24\n2015-12-02 El Campus de Gandia va organitzar la jornada ‘Turisme intel·ligent.... 41 0 15\n2015-12-04 Daniel Marfil i Zuzanna Parcheta, titulats de la Universitat Politècnica... 31 3 5\n2015-12-01 Recordeu aquest dijous la ja tradicional Food Fair al Campus de... 19 0 4


iHopCat APK Download - Android Lifestyle Apps\nAPK Downloader Apps Lifestyle iHopCat\nSi vols veure tots els esdeveniments que es publiquen al facebooksobre Lindy Hop, swing, cursos, ballades a Catalunya, aquesta és lateva aplicació.Si tens una pàgina al facebook relacionada amb elmón del swing, també apareixerà la info en iHopCat. I si no apareixnomés cal que ens facis arribar la informació de la teva plana i enun moment ja apareixerà.Es gratuït, aprofita-ho!If veure vols totsels esdeveniments being publicized on facebook Lindy Hop, swing,courses, ballades to Catalunya, és aquesta the teva itAPPLICATIO.If tens one page at facebook related amb the Sermon onthe swing, També apareixerà the info in iHopCat. I apareix nomes iflime ens the informatio FACIS arrive flat teva i ja apareixerà amoment.It gratuït, aprofita-ho!\nApp Information iHopCat


Ombra i Claror: Ara per ara, viure a la Comunitat Valenciana NO té BENEFICI\nAra per ara, viure a la Comunitat Valenciana NO té BENEFICI\nUn company de partit meu, Salvador G. Alfonso i Martínez, va obtindre esta captura de pantalla de la plana web d'un conegut diari. La conjugació entre el titular de la notícia i la publicitat gobernamental popular no deixa de tindre la seua gràcia irònica, però només durant uns segons, per a perdre-la tota al abastir les causes i la continua hipocresia que l'envolta.\nMentre que vora 1000 valencians tenen que anar-se'n a un altre país per a poder treballar i dur diners a casa, el govern popular s'atreveix a clamar que ara "viure en la Comunitat Valenciana té més BENEFICIS". Segur que les famílies dels electricistes aturats que pròximament marxaran a Brasil no diuen el mateix.\nEl Sr. Camps no pot seguir el seu pla urbanístic, ni amb tots els altres programes embogits i irracionals que té en marxa, però ell continua amb una política que ja ens ha dut al desastre. Ni tan sols a hores d'ara, any 2010, quan sabem massa bé que ha sigut la construcció exagerada un dels factors principal de l'actual crisi econòmica de l'Estat i la causa inicial de l'atur.\nAra tenim més de mig milió d'aturats als País Valencià i es calcula que la xifra de vivendes desocupades ací pot multiplicar per dos eixe nombre. Però el Molt Honorable (?) i els seus consellers, que no són electricistes ni, que jo sàpiga, aficionats a l'electricisme, continuaran vivint en les seues luxoses casones ("a no ser que algú d'ells les canvie per una habitació de reixes") i podran continuar veient i compartir la vida amb les seues famílies tots els dies. Molts electricistes valencians no podran fer-ho durant els pròxims dos anys. Poc de benefici els ha donat viure en la Comunidad Valenciana!


dilluns, 15 d'abril de 2013 Tornar a les notícies\nCorbera d'Ebre recrea la ruta de fugida dels brigadistes nord-americans l'abril de 1938\nDiari de Guerra (A.Caralt).-15/04/2013.-L'associació Cota 402 ha celebrat amb èxit de participació aquesta cap de setmana una jornada dedicada a recrear els últims dies del batalló nord-americà Lincoln-Washington entre finals del mes de març i principis d'abril de 1938. L'imparable ofensiva franquista iniciada al març a Aragó va trencar la línia defensiva republicana i obligà als brigadistes a uns fugida desesperada al marge esquerre de l'Ebre. Molts van morir i van ser fet presoners i el batalló, en aquells dies,va desaparèixer com a tal.\nL'experta en la XV Brigada Internacional, Anna Martí, fou l'encarregada d'oferir la xerrada programada dissabte al vespre al restaurant Cal Pelegrí del municipi terraltenc. Martí, el seu marit, i altres estudiosos locals, com Vicenç Julià de Corbera d'Ebre i Alan Warren van iniciar el 2009 una recerca per recuperar la memòria d'aquell episodi, que entre d'altres provocà la mort del cap de l'estat major de la XV Brigada Internacional, Robert Hale Merriman.\nLes 'chabolas' dels internacionals\nMartí va donar a conèixer durant la conferència els resultats de les últimes investigacions sobre l'episodi. A mitjans del mes de març de 1938, la XV i XI Brigada Internacional van instal·lar un campament al municipi de Batea per reorganitzar les tropes després de 10 dies fugint de l'ofensiva enemiga. La casa de l'estat major ja fou localitzada anys enrere gràcies a la valuosa col·lecció de la Unitat Fotogràfica de la XV BI. Martí i el seu equip han identificat al voltant del mas les restes d'un total de 378 'chabolas', aixecades pels internacionals per a descansar. A més, també han certificat que el campament s'instal·là en aquell punt per la presència de posicions fortificades de la línia dels Algars, erigida entre 1936 i 1937.\nEl 26 de març, tanmateix, han d'abandonar el campament davant la represa de l'ofensiva enemiga i s'instal·len a la vall de Canelles (Corbera d'Ebre), d'on també hi ha imatges de la seva estada. Especialment significativa és la imatge de diversos internacionals rentant-se en una sínia, anomenada la sínia d'Inça. El 30 de març, el batalló Lincoln-Washington, marxa al front, a peu, per la mateixa vall en direcció, altre cop, a Batea, a l'entorn de la Venta de Sant Joan, on instal·len l'equipament de primers auxilis. En aquella zona també hi ha presència de fortificacions de la línia de l'Algars.\nL'enemic atacà de nit i es produeixen forts enfrontaments. La XI i la XV BI reben l'ordre de retirada el dia 1 d'abril. Marxen a la tarda i inicien una retirada per camins amb l'objectiu d'arribar a l'Ebre. Martí detallà la possible ruta que van utilitzar per camins en direcció Vilalba, primer,Gandesa, després, i finalment Corbera d'Ebre.Van evitar entrar a les poblacions i utilitzar el trajecte de les carreteres perquè ja estaven controlades pels franquistes.\nA continuació, detallà la investigació duta a terme per Vicenç Julià, que preguntà a 37 veïns de Corbera d'Ebre, si havien vist internacionals aquells dies al municipi, entre d'altres. De la seva investigació i la confidència d'un antic militar del bàndols franquista, Julià extreu que alguns internacionals, entre ells Merriman, van ser capturats i tancats en una casa del Poble Vell. L'endemà serien afusellats en uns terrenys propers, anomenats Les Eres. Un veí de Corbera va corroborar a Julià que havia enterrats cossos en aquella zona.\nAhir, diumenge, unes 30 persones van participar en una visita guiada pels espais de la retirada de la Lincoln en el terme de Corbera d'Ebre. Es van visitar els camins de la ruta, la sínia d'Inça, la casa on presumptament fou tancat Merriman i el lloc de l'afusellament. Julià va dirigir la visita guiada, que va comptar amb la participació de membres del grup de recreació històrica F.A.R.E., que van oferir una demostració a l'espai rehabilitat de la Cota 402\nJulià explicant els enterraments a Les Eres. Foto. Diari de Guerra\nSínia de l'Inça.Foto: Diari de Guerra\nUn dels probables camins de la retirada dels Lincoln. Foto: Diari de Guerra\nRecreació a la Cota 402. Foto: Diari de Guerra\nXerrada d'Anna Martí, dissabte a Corbera. Foto: Diari de Guerra


'Aire en condicions', la campanya d'estiu més potent de la història d'Andorra - Diari de la neu\nMés muntanya, AndorraAndorraG. A. 17.04.202112.45 h\nA l'espot s'hi promocionen diverses activitats d'aventura Autor/a: Andorra Turisme\nLa ministra de Turisme, Verònica Canals, i el director general d'Andorra Turisme, Betim Budzaku, durant la presentació de la campanya (Foto: Andorra Turisme)\n"Si vols canviar d'aire, fes-ho en un aire en condicions". Rere aquest lema, Andorra Turisme ha posat en marxa la que, segons el director general de l'organisme, Betim Budzaku, és "la campanya d'estiu més potent de la seva història". Tant per la seva durada, com per la seva inversió "i per la diversitat i qualitat dels mitjans a través dels quals es farà difusió".\nDe fet, ahir mateix es va començar a insertar publicitat en mitjans de diversos països europeus. La més visible serà un espot de mig minut que, il·lustrat amb imatges de la natura i l'aventura andorranes, convida els turistes a visitar el principat.\nLa campanya d'enguany rebrà una inversió de 3.377.000 euros, xifra que representa gairebé 2 milions d'euros més més que l'any passat. A més, és la més internacional que s'ha fet fins ara, ja que per primer cop la difusió sortirà de les fronteres dels països veïns per arribar a un total de vuit paísos europeus. Així, a part d'Espanya i França, que continuaran sent els països on s'invertiran més diners (1.050.000 i 870.000 euros respectivament), aquest estiu el País dels Pirineus també es promocionarà al Regne Unit, Bèlgica, Alemanya, Irlanda, els Països Baixos i Itàlia.\nA Catalunya, València i l'Aragó la campanya hi començarà el 27 d'abril; a França, el 4 de maig, i a la resta d'Espanya, l'11 de maig.\nDurant la presentació que es va fer ahir, la ministra de Turisme andorrana, Verònica Canals, va destacar que l'objectiu és recuperar l'activitat turística depsrés de la primavera i d'una temporada d'hivern que ha estat "catastròfica". Per aconseguir-ho, la promoció s'adaptarà a la situació sanitària, destacant que el principat és una destinació segura, en un any en què està previst que tots els països apostin per incentivar el turisme nacional.\nPrecisament per això l'estratègia d'Andorra Turisme passa per focalitzar-se més que mai en les activitats d'aventura, així com en els esdeveniments esportius i culturals que se celebraran durant els propers mesos, sobretot en espais oberts. I d'aquests, en destaquen el Tour de França, l'Ironman, o programacions musicals com l'Andorra Mountain Music o el Jambo.\nLa ministra de Turisme, Verònica Canals, i el director general d'Andorra Turisme, Betim Budzaku, durant la presentació de la campanya La ministra de Turisme, Verònica Canals, i el director general d'Andorra Turisme, Betim Budzaku, durant la presentació de\n31.03.2021. El govern andorrà afirma que la mobilitat entre Andorra i Espanya ja és possible


Excàrrecs de la Generalitat neguen haver rebut ordres d'aturar el 9-N - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nExcàrrecs de la Generalitat neguen haver rebut ordres d'aturar el 9-N\nL'exdirector de l'Institut d'Estadística català diu que les dades sobre els votants es van cedir legalment\nExcàrrecs de la Generalitat que van gestionar serveis per a la consulta independentista del 9-N van testificar ahir en el judici al diputat de PDeCAT i exconseller de Presidència, Francesc Homs, que no van rebre l'ordre d'aturar-la després de suspendre-la el Tribunal Constitucional el dia 4.\nA l'inici de la declaració, l'exsecretari general de la Presidència de la Generalitat Jordi Vilajoana va assegurar que l'afecte que té per Homs no li impedia dir la veritat. Va recordar que el 24 d'octubre del 2014 va signar un conveni amb l'Institut d'Estadística de Catalunya perquè cedís noms i cognoms i els domicilis dels més grans de 16 anys empadronats en ajuntaments catalans als quals el llavors president Artur Mas va remetre una carta per informar-los del procés participatiu del 9-N.\nVilajoana va afegir que es van cedir aquestes dades a l'empresa que es va encarregar de l'enviament de les cartes i que creu que el dia 27 ja s'havien remès totes, és a dir, abans que el TC suspengués la consulta. Quan el fiscal li va tornar a preguntar si els enviaments no van començar dies més tard, Vilajoana va contestar: «doncs potser jo estic equivocat de dates, han passat molts anys ja, però jo crec que el 4 de novembre -data de la providència del TC- ja estava tot enviat».\nL'exdirector de l'Institut d'Estadística de Catalunya Federico Undina va declarar que es va tractar d'una cessió temporal de la base de dades i que es va comprovar que es va destruir el 21 de novembre. Com que el fiscal li va advertir que van cedir dades de menors, a preguntes de l'advocada defensora va aclarir que el conveni per a la cessió de les dades es va ajustar a la legalitat i que abans de firmar-lo va demanar informes als serveis jurídics, que li van assegurar que la cessió estava emparada per la llei. L'exdirector general d'Atenció Ciutadana i Difusió del departament de Presidència Ignasi Genovés va recordar que Homs va ordenar una campanya de publicitat institucional del 9-N, que es va encarregar a Media Planning amb un pressupost superior a 813.000 euros. Va afegir que va conèixer la providència del TC del 4 de novembre però que no va rebre cap encàrrec per paralitzar la campanya ja que la Generalitat va demanar-ne un aclariment.\nIgnasi Genovés va comentar que no el va estranyar que no li donessin instruccions per aturar la campanya després de la providència i va afegir que de fet la consulta es va celebrar el dia 9 «amb tota normalitat», a la qual cosa el fiscal li va fer una observació: «si hagués estat amb normalitat no seríem aquí». D'aquesta qüestió va testificar una exdirectora general de l'oficina de Barcelona de Media Plannig, Marta Coll, que va explicar que només podrien haver paralitzat la campanya per ordre judicial o d'autocontrol o per petició del client, cosa que no es va produir.\nMas diu al Tribunal Suprem que ningú no va avisar que el 9-N fos «un gran delicte». Arreu


Catalunya Subterrània: Cova de la Verge i Avencó de Foix (Torrelles de Foix, Alt Penedès)\nCova de la Verge i Avencó de Foix (Torrelles de Foix, Alt Penedès)\nEn aquesta nota presentem dues cavitats situades als voltants del Santuari de Foix, d'origen romànic i restaurat en 1987.\nLa cova de la Verge és coneguda de temps immemorials. La primera cita que hem localitzat correspon a un article publicat al Butlletí de l'Associació d'excursions Catalana (1):\nCASTELLANOS, Joseph (1890).- "Excursions per lo Panadés" Butlletí de l'Associació d'excursions Catalana 12(139-144):165-187\nLa santa Imatje qu' en ell 's venera es la Verge ab son fillet als brassos, morena, d' un metre de altura, que segons tradició popular es germana de la de Penyafel, de que s' ha parlat, y abdúas de la de Montserrat. Conta un' altra tradició, que un pastor la trová dins una cova y se l' emportá en un sarró á Torrellas, pero al arribar á mitja montanya li fugí y se n' entorná á la cova. Recullida altras voltas, sempre á mitj camí tornava al meteix punto. Observat lo miracle, sobre meteix de la cova s' aixecá un' ampla arcada que sosté lo camaril de la Verge, engrandint d' aquest modo l' iglesia ab l' adició de dúas petitas naus. De modo, que l' Imatje 's trova precisament sobre la cova. Aquesta tindrá, terme mitj, 2 metres d' altura per 10 de llargada, en qual extrém hi ha la concavitat hont fou trovada la Mare de Deu de Foix, á qui professan devoció extraordinaria tots los pobles circunvehins.\nAquestes dades són reproduïdes als catàlegs (2), (3), (4) i (5). Abans de la nostra visita només coneixíem una topografia publicada, realitzada per G. Aymamí i E. Tomàs (sense data) (8). Posteriorment, hem pogut localitzar una nova topografia (inèdita) feta per X. Conesa i J.Ayza l'any 1981 i que ens ha estat facilitada per Xavier Conesa (Grup de Recerques Espeleològiques de Vilanova).\nL'entrada està arranjada i tancada per una paret i una reixa (sense cadenat) i a l'interior hi ha una petita capella amb una làpida amb la imatge de la verge i la inscripció: "Segons la tradició, aquí es va trobar la imatge de Santa Maria de Foix"\nL'avencó de Foix és un petit enfonsament que, per la seva situació, també deu ser conegut de temps immemorials tot i que la primera cita correspon a Àngel Lagar (6). Es coneix una única topografia publicada (6). A aquesta publicació es diu que també es coneix com avenc de la Humitat, però realment aquest és un altre avenc, encara que impenetrable.\nFinalment, cal afegir que ens queden pendents de localitzar dues cavitats situades en aquest sector i que esperem situar en una propera sortida.\nAvencó de Foix (Torrelles de Foix, Alt Penedès)\nDesnivell: -3,3 m\nTerreny: Dolomies i calcàries del Juràssic-Cretaci inferior.\nSituació: Del km 4,250 de la carretera BV-2122 (entre Sant Martí Sarroca i Pontons) surt una pista asfaltada que porta fins a la urbanització "la Plana de les Torres". Transcorreguts 2,250 km per aquesta pista, trobarem a la nostra dreta una senyalització amb la indicació "Santuari de Sta. Maria de Foix" i una pista, en part asfaltada, en part de terra que seguirem aproximadament 1 km fins que queda barrada per una cadena. Deixarem el cotxe a l'aparcament i en poc més de 200 m arribarem al santuari. Passarem per l'edifici i seguirem fins al final i pocs metres després trobarem l'avencó a la nostra esquerra, enmig el bosc.\nDescripció: L'entrada es realitza per la part central de la cavitat. Per la nostra esquerra (Oest) una curta rampa ens porta al fons de l'avenc ,mentre que per la dreta (Est) la vegetació no es permet l'accés a una altra rampa, però podem accedir al final per l'exterior.\nCova de la Verge (Torrelles de Foix, Alt Penedès)\nZ: 620 m\nSituació: Seguirem el mateix camí que per l'avencó de Foix, però abans d'arribar trobarem a la nostra esquerra un camí (senyalitzat "Cova"), que ens portarà directament a la cova després d'uns 60 m.\nDescripció: L'entrada, tancada per una reixa, té uns 3 m d'amplada per 6 d'alçada. Els 3,5 primers metres estan arranjat am ciment i cal sortejar un petit mur per l'esquerra.\nLa cova consta d'una única galeria que va perdent amplada i alçada progressivament, fins a finalitzar als 11 m de l'entrada.\nAvenc de la Humitat (Torrelles de Foix)\nZ: 639 m\nSituació: Des de final de santuari seguirem un camí ben marcat en direcció Est. Al 70 m trobarem una desviació a l'esquerra que ens portarà a la boca de l'avenc després de 50 m.\n(1) CASTELLANOS, J. (1890).- "Excursions per lo Panadés " Butlletí de l'Associació d'excursions Catalana 12(139-144):165-187\n(3) FONT, N. (1897).- "Catàlech Espeleològich de Catalunya (Continuació)" Butll. C.E.C. (29):197-202\n(4) FAURA, M. (1908).- "Espeleologia. Coves y avenchs de Catalunya" Geog. Gral. Catalunya pp. 249-278\n(5) FAURA, M. (1909).- "Recull espeleològic de Catalunya" Sota Terra pp. 1-26\n(6) LAGAR, A. (1954).- "Los bathysciitae (Col. Catopidae) de la Provincia de Barcelona" Speleon (5-4):247-259\n(7) VIRELLA, J. (1978).- "Experiències a l'entorn de la localització d'estacions prehistòriques" Misc. Penedes. (1):241-269\n(8) AYMAMÍ, G. (1988).- "Contribució al coneixement espeleològic de l'Alt Penedès (11° nota)" Excursionisme (157):214-218\nPublicat per jdevalles a 20:24


Parlem de l'autoestima - La Veu de l'Anoia\n“La confiança en un mateix és el primer secret de l’èxit”, Ralph Waldo Emerson\nEn el moment en que naixem el nostre cervell és purament emoció. Encara no som capaços d’entendre, de raonar, però sí som capaços de percebre l’amor de la mare, l’amor del pare, el tracte agradable d’aquests. Aquesta primera etapa serà determinant en termes d’autoestima, doncs segons les vivències de cada un de nosaltres al llarg d’aquest temps, el nostre cervell emocional guardarà sentiments de confort, confiança, seguretat, amor, o per altra banda, si les vivències són negatives, gravarà sentiments de por, inseguretat i odi.\nA partir dels 5 anys, la part racional del cervell comença a madurar, és llavors quan les persones comencem a crear un concepte sobre nosaltres mateixes i és quan aquestes vivències, juntament amb alguns factors de caire hereditari, donaran forma a la nostra autoestima.\nCada cervell madura d’una manera diferent; donem menys importància al ritme d’aprenentatge dels nostres fills i filles i centrem-nos en donar-los-hi afecte, deixem que juguin i siguem companys de joc, entenguem els seus problemes i valorem-los, i sobretot, ensenyem-los a ser persones independents. L’infant sa que amb un any no camini, caminarà amb dos; l’infant sa que amb cinc anys no llegeixi, ho farà amb sis. Treballem la seva autoestima que, al cap i a la fi, conformarà la base del seu èxit escolar, i anant un pas més enllà, del seu èxit vital.\nConsells de bellesa- Laura CastilloCuida't\nArticle anteriorJa es coneixen les dates de la 14a edició del Zoom Festival, que serà ple de colors i diversitat\nPròxim articleLa sentència del Tribunal de Justícia de la Unió Europea sobre el dret a la indemnització en els contractes laborals d’interinatge


La Lídia s'assabenta que el Lluís ha desaparegut, a "La Riera"\nDemà, a les 15.50, en el capítol 1467 de "La Riera", la Lídia no pot acceptar que el Lluís hagi desaparegut, perquè això desgavella els seus plans de fer mal als Guitart. A més, la Susi decideix deixar d'amagar el seu embaràs i en Sebastià es confessa a la seva dona sobre l'Àxel.\n13/03/2017 - 10.37\nLa Lídia s'assabenta que en Lluís ha desaparegut. La Menchu s'empipa, perquè ella no va veure mai clar que l'haguessin d'utilitzar, però la Lídia està obsessionada a trobar-lo. És clarament una qüestió personal.\nEn Marçal parla amb la Susi, que li diu que ell no és el pare de la criatura. Més tard la noia, que ha decidit deixar d'amagar-se'n, acaba explicant el seu embaràs als companys de la cuina, que no saben si felicitar-la o no.\nL'Àxel i la Bibiana estan jugant al parc amb en Gustau. En Sebastià hi passa a prop, amb la Neus, i l'estampa el fa sentir malament. Més tard es confessa amb la seva dona i li explica que té un fill.\nPer la seva banda, la Griselda i la Tilda celebren el primer any de relació. La Griselda fa un regal molt especial a la Tilda.


El culebrot de l'Auditori - Notícies Cultura - Notícies Cultura - e-notícies\nCultura · 24 de Febrer de 2012. 12:53h.\nEl cessament del director esdevé la primera ensopegada de Jaume Ciurana\nCiurana, en una foto d'arxiu\nEl tinent d'alcalde de Cultura de l'Ajuntament de Barcelona, Jaume Ciurana, ha patit el primer entrebanc des del seu nomenament el passat 1 de juliol. Ciuarana es va fer càrrec d'una regidoria tan sensible -l'ara conseller de Cultura, Ferran Mascarell, també ho havia estat quan manaven els socialistes- després de la victòria de Xavier Trias a les darreres eleccions.\nLa dimissió del director de l'Auditori, Oriol Pérez Treviño, per un presumpte ús indegut de la targeta de crèdit de l'Auditori ha esdevingut un veritable culebrot a través dels mitjans de comunicació. Entre d'altres raons, perquè s'ha intentat esbandir amb un simple comunicat de premsa i sense convocar els mitjans de comunicació a una roda de premsa per donar explicacions.\nPérez Treviño, que ha negat l'acusació, tan sols ha durat cinc mesos en el càrrec des que el passat 28 de juliol Ciurana acordés -juntament amb el conseller de Cultura, Ferran Mascarell- el seu nomenament al capdavant de l'Auditori.\nEl fins ara director va ser nomenat per la seva "trajectòria i les seves aptituds professionals" i també per "les coincidències programàtiques entre el projecte presentat i els objectius previstos per a la institució", segons s'assegurava en el comunicat. Les administracions van arribar a un acord després d'estudiar les candidatures finalistes que la comissió assessora va seleccionar prèviament d’entre els 29 candidats que s'hi havien presentat.\nEn efecte, la institució -formada pel departament de Cultura i l'ICUB de l'Ajuntament de Barcelona- va traslladar dilluns passat als mitjans que acceptava la dimissió del ja exdirector, després de "constatar" un presumpte "ús indegut de les seves potestats com a director general pel que fa a l'administració de fons públics".\nTambé es va informar de l'obertura d'"un expedient informatiu per aclarir els fets", alhora que es convocarà el consell d'administració per prendre "les decisions oportunes en relació a la seva substitució". Tot i això, en el comunicat no s'informava de la quantitat que presumptament hauria gastat i en què s'ho hauria gastat.\nPérez Treviño, que va dimitir per carta després que se li comuniqués la informació referent a l'ús indegut de la targeta, va assegurar -en una conversació telefònica amb TV3- que no va fer mal ús dels recursos de la institució i que el seu adéu fou causat un cop constatada la desconfiança de l'entorn polític.\nSaviano adverteix del risc de l'Eurovegas\n#5 Adela, barcelona, 25/02/2012 - 23:33\nOriol Perez diu que ha tornat els diners, llavors, no s'han precipitat? i si van comunicar-ho a la premsa perquè no diuen les causes de l'apropiació i perquè no hi ha confiança d'esmena. Tot plegat sembla que es vulguin treure de sobre aquesta persona, com ja ho van fer amb el director Oué.\n#4 víctor, bcn, 24/02/2012 - 15:35\nTreviño havia amenaçat de parlar sobre els comptes que es va trobar a L'Auditori. Es dóna per fet que Víctor Garcia de Gomar, mà dreta al Palau de l'anterior gerent de L'Auditori, Joan Ollé, serà el nou director general. D'aquesta manera Ollé, continuarà dirigint L'Auditori des del Palau.\n#4.1 Gerard, Barna, 25/02/2012 - 21:26\nDoncs sí que anem bé. Potser aniria sent hora de dir en veu alta que l'Auditori és molt maco però és una "txapussa", exactament con el TNC. Espais dedicats al teatre i a la música amb una acústica penosa i un preus escandalosament elevats.\n#3 Almogàver , La Sagrera , 24/02/2012 - 14:53\nNo hi ha dubte que en Jaume Ciurana és honest i preparat, però moure's en aquest entorn no és el Consell de Districte de Sarria. Aquí s'ha de dir que com més cultes, més f... de... i l'ambient és de conspiració eterna perquè cadascú porta un rei al cos.\n#3.1 jajajaajajajaaa, barceloan, 25/02/2012 - 13:38\nhonest ? si es convergent no pot ser mira la parcel.leta on va edificar la seva caseta a Sant Cugat jajjajajaaja honest......jajajjajajaaaa\n#2 Ramon, Barcelona, 24/02/2012 - 13:33\nCiurana, i la circumstància, fa molts anys que és un aprenent de Pujol i va pel mateix bon camí... no seria gens d'estrany que el següent pas fos Banca Catalana número 2.\n#1 jajjajaaaaa, barcelona, 24/02/2012 - 13:29\n8 mesos al càrrec i ja posen la ma a la cixa els nacinmalistes ho porten a al sang.......


Dijous teatre: "Teenage Dream", amb Projecte Nisu\nInici » Agenda d'activitats » Dijous teatre: "Teenage Dream", amb Projecte Nisu\nCategories: Arts en Viu, (Antic) Teatre Modern, Joves.Prat\nCicles: Primera temporada Arts en Viu\n17/05/2018 - 20:00 h\nTeenage Dream és el pitjor capítol de la teva sèrie preferida. La protagonista no hi surt i els secundaris proven d’arrossegar una trama feble plena de llocs comuns. És un temps perdut escrit pel guionista més inexpert. Però en un gir del tot inesperat el mateix capítol es rebel·la fent aparèixer una heroïna pop que desestabilitza tota la temporada. Ella no surt al guió però ha vingut per quedar-se i reclamar el seu paper de protagonista absoluta de tota la història.\nProjecte NISU pretén indagar sobre la vivència de tres personatges que viuen de ple la fase de l’adolescència; tant pares com l’adolescent construeixen un món nou, de trànsit, on emergeixen noves formes de relacionar-se, nous rols, nous valors. L’adolescència és una fase de confluència de sensibilitats com el dubte, el despotisme, l’experimentació o el desbordament i també de tòpics i patrons que serveixen de fonaments pels valors de l’edat adulta.\nLa companyia vol recuperar un llenguatge tret de la cultura televisiva distorsionant-lo per generar un discurs sobre els moviments interns i externs que provoca l’adolescència posant en qüestió els models que ens arriben, mons comercialitzats, de colors alegres aparentant una realitat bonica però, tot i així, mons de cartró pedra revelant una mediocre fragilitat.\nUna creació de Projecte NISU.\nIntèrprets: Guillem Gefaell, Xavier Torra i Albert Pérez Hidalgo.\nEscenografia i vestuari: Margherita Mantovani. Disseny de so: Oscar Palenque i Guillem Gefaell. Disseny de llums: Oscar Palenque. Disseny gràfic i vídeo: Oscar Palenque i Alex Sánchez.\nUna co-producció de Projecte NISU i Teatre Tantarantana.\nTEENAGE DREAM CLIP from Projecte NISU on Vimeo.


El teu defensor: Anar-te’n sense tapar la rasa - Diari de Sabadell\nEl teu defensor: Anar-te’n sense tapar la rasa\nUn veí del carrer Covadonga denuncia que una empresa ha acabat les obres, però no ha reparat el forat de la vorera.\n"Per què no es deixa l’espai públic en les mateixes condicions que hi havia quan es van començar?”\nUn veí del carrer de Covadonga s’ha posat en contacte amb El teu defensor per visibilitzar un problema que la seva comunitat de veïns porta patint durant més de quatre setmanes. Segons explica, es va fer una obertura d’una rasa a l’entrada del pàrquing del carrer de Covadonga entre els números 303-311 – que té l’entrada al carrer Comte de Reus 15 –i encara no s’ha reparat.\nAquest veí denuncia que, a banda del forat, les obres han deixat “restes de material i contenidors de runa” que dificulten l’entrada i sortida dels vehicles. Aquest ciutadà espera que “aquesta falta de diligència tingui els dies comptats”. I es pregunta: “Si es té un permís per fer unes obres, per què no es deixa l’espai públic en les mateixes condicions que hi havia quan es van començar?”.\nLes obres, que eren per arreglar un problema relacionat amb les telecomunicacions, encara són allà, a l’espera de comunicar amb les persones que ho puguin resoldre. I abans que acabi l’estiu, potser.\nLes obres, sense acabar des de fa quatre setmanes, dificulten l’accés dels veïns al pàrquing\nDes de l’Ajuntament expliquen que donen autorització per a la instal·lació d’elements vinculats a una obra (com podria ser, per exemple, una bastida o altra tipus d’elements). Quan finalitzen aquests treballs, és l’empresa que executa l’obra la responsable de retirar-los i fer que la zona quedi tal com es trobava prèviament al seu inici.\nDavant el què se li exposa a l’Ajuntament, fons municipals anuncien que es donarà ordre de comprovar des de quan està aquest element. I si és el cas, farà un requeriment perquè es retiri en la seva totalitat.\nEn aquest cas, es tracta d’una obra que fa Endesa per tal de renovar i millorar la xarxa. Ara per ara, les rases són obertes i els falta fer les connexions del cablejat tenen previst fer-les a mitjans d’agost. Des de l’Ajuntament els hi han demanat que tapin provisionalment les rases, a l’espera de que facin les connexions i acabin l’obra definitivament. D’alguna manera, seria un pas més que s’ha fet en la gestió d’aquest conflicte, donat que se’ls ha demanat que es tapi provisionalment.


Adéu a Enric Pastor, l’últim ganiveter | REVISTA TOT CALDES\ntotcaldes / 1 Març, 2018\nCaldes de Montbui té un passat artesà. Sastres, cistellers, boters o moliners són només alguns dels oficis antics que havien arrelat a la vila i que han desaparegut.\nUn dels pocs que havia perdurat fins al dia d’avui era el de ganiveter gràcies a l’esforç i perseverança d’una persona: l’Enric Pastor.\nL’Enric era artesà i patrimoni d’un Caldes que desapareix però que és imprescindible no oblidar.\nEll era un ferrer dels de tota la vida: feia ganivets però també eines del camp i forestals, afilava i arreglava tot tipus d’eina de tall o de feina.\nNascut a Moya (Cuenca) l’any 1938, va venir a viure a Caldes l’any 1953 després d’haver viscut a Barcelona des dels 6 anys. Aprengué l’ofici de ganiveter amb el seu padrastre, Florenci Arseda, en el mateix taller on havia treballat tota la seva vida al carrer Major.\nEl seu padrastre nascut a Solsona, havia après allà l’ofici de ganiveter, que va continuar a Caldes juntament amb un altre ganiveter que hi havia a la vila també fill de Solsona.\nLes primeres feines que l’Enric desenvolupà eren purament auxiliars: manxar, dibuixar els mànecs en els tacs de fusta, netejar les moles, fer encàrrecs, etc. De tant en tant i quan el seu padrastre no treballava a la fornal, l’Enric practicava l’art de la forja. Al cap d’un temps, assumí la responsabilitat de fer els mànecs i esmolar les fulles dels ganivets i les navalles.\nAl Florenci li agradava molt treballar la forja i sota cap concepte volia deixar de fer-ho. Així doncs, l’Enric no va assumir la totalitat dels processos productius fins que el seu padrastre es va retirar.\nL’Enric Pastor va adoptar l’estil típic de navalles catalanes, sent sobretot les solsoneses, les ripolleses i les gabatxes les més fabricades, amb mànecs de fusta, de banya o de plàstic.\nA diferència del seu padrastre que signava només amb el nom d’Arseda, l’Enric Pastor va afegir la paraula Caldes en el seu segell.\nL’Enric, que ens va deixar la setmana passada, no tenia ni fills ni germans, així que no sabrem què se’n farà de la seva casa i taller. Però els del gremi ja han manifestat que caldria mostrar aquest patrimoni d’alguna manera i evitar que es perdi.\nEsperem que sigui així i poguem gaudir d’alguna manera del seu record i del seu bon ofici. JONATAN DEL AMO\n← Finalitza l’any Andreu Canals amb el recull de la seva obra en dos llibres\nEl Parc de l’Estació torna a acollir la majoria dels actes de la Diada de Sant Jordi →


Timbal de tomate, mozzarela y salsa pesto a la Delicatessen - Recepta de myTaste\nMaria Jose Casatejada Talaverano\nLapodemutilitzartant en pasta com per acompanyarcarn o peix. • Perquè l’all no ens repeteixi, el podemblanquejar\nLapaella los unos y el pesto o salsadeajoyalbahaca los otros. Valencianosy Genoveses compartimos un extremado orgullo (que a veces raya el ridículo) con nuestro platoestrella, que además nos dafamamundial\nHoy os traigounarecetadelas más sencillas, lasalsaalpesto. En unaocasión os expliqué cómo preparolasalsacarbonara (recetaaquí), que es lapreferidadeAlberty por este motivo hoytocaexplicaros como hagoesta, que es delas que más me gustana mí\nHi afegim l'oli, el formatge i un polsim desal i continuem picant fins a obtenir unapasta, picarem més o menys segons latextura que preferim\nLaquantitat d'oli dependràde com us agradilasalsa, quan més oli, evidentmentmenysespessa serà. El preu delspinyons i aconseguir fulles d'alfàbrega potser són els impediments més grans per fer-la\nvegetals, hortalisses, fruits secs, fruites… condimentades i preparades en formadesalsa per acompanyarpasta, amanides, pa i tot allò que laimaginació suggereixi\nLaparaula "Pesto" ve del genovÃ¨s "pestare", que significapicar o moldre en un morter, que Ã©s laforma en quÃ¨ tradicionalment es preparaaquestasalsa\n*Com que m’agradatorbaralgunpinyó sencer, quanja està fetalasalsa, n’hi afegeixo uns quantsde sencers torrats\nPer a desmuntar el timbal, pressionem unamicala superfície i tirem l’anellacapamunt. Per fer el timbal\nTriturarl'alfàbrega, afegir els alls i els pinyons ( reservant un grapadet), fins aconseguirunasalsahomogènia, afegirlameitatdel oli fins que quedi cremós, laresta poc a poc, com si féssim un allioli\nAldamunt hi tiraremlasalsade ceps que podem tenir en pols o bé preparar- laal moment. Tambépassem per lapaellalabotifarrade perol, totatriturada\nFent ús delcodonyatcasolà que ens ha fet arribarlamaredel’Asun, us presento aquestareceptatanbona\nEstasalsayalahacíaantesdeestaradieta. Detalledel corte en laparteabajodeltomatey los tomatesyapelados\nAra us poso lareceptadelasalsa que he fet servir per fer el platd'avuidinar. (L'aufàgrimala he agafadadelatorreta que tinc davantlafinestradelacuina, per aforagitar els mosquits)Lareceptala he agafadadel següent llibre\nAquestasalsatambé es pot fer per acompanyar les carnsalagraellatan típiques en els estatsdel sud delsEUA ( Arizona , Texas\nAquestaplanta, l'alfàbrega, té unes propietatsbastant bones, ja que no només serveix per cuinarambvarisplats, sinò que també es poden fer infusions o altres remeis que són beneficiosos per lasalut\nUnasalsa molt senzilla, ideal per combinarambpasta o amanida, que nosaltresvamutilitzar per elaborarlareceptadela Nuri Lladódel post anterior\nLaveritat és que no he estatgaireamantdelaSalsaPesto fins no fagaire. En aquestcas, lamevarecepta és unamicaal nostre gust i no és gaireforta, de fet se li pot posarunamicad’all si es vol un gust més potent o unamicadesal\n1) Amb un minipimer o trituradora reduïm els pinyonsa pols. 2) Tot seguit hi afegiml'alfàbrega i la triturem fins a obtenir unapastagranulada on l'alfàbrega i els pinyonshaginquedat ben integrades. 3) Ho passema un recipient més gros si fafalta i hi afegimlaresta d'ingredients per triturar-ho tot seguit fins a obtenir unacremaespessa. 4) Hi afegimaigua, laquantitatdepenentdelaconsistència que volguem per lanostrasalsa. 5) Ajustemlasal. 6) Servim amblapasta. 7) Adisfrutar. 15gr depinyons (també es pot fer ambqualsevolaltre fruit sec, nous per exemple, i lamesura és lamateixa). 30gr d'alfàbrega. 70gr de tofu. 1 culleradadellevaduranutricional. 1 dentd'all. 1 culleradadevinagredeMòdena. 1 culleradadesalsade tomàquet. 1 pessic de pebre negre. 1 pessic desal


Lienas, Gemma | Corpus Literari Ciutat de Barcelona\nGemma Lienas (Barcelona, 1951). Ha treballat sempre, des de l’ensenyament o des de l’edició, vinculada al món dels joves. El seu primer llibre, Cul de sac (1986), llibre que tracta el tràfic de drogues dins les escoles i amb el que obtingué el premi Recull de Narració Breu i l’Octubre de Novel·la; posteriorment publica 2CV (1987) amb el qual aconseguí el premi Ramon Muntaner de literatura juvenil, les dues últime sobre són Així és la vida Carlota (1990) i Bitllet d’anada i tornada (1999) en el qual tracta el tema de l’anorèxia i amb el qual aha guanyat el premi l’Odissea 1998. Actualment viu Estrasburg i es dedica completament a escriure. El 2003 guanya el Ramon Llull amb la novel·la El final del joc.\nEl final del joc és la història d’un divorci vista des dels ulls de l’Adrià, un nen de sis anys atrapat en el foc creuat de la separació dels seus pares, i explicada amb la seva pròpia veu narrativa, espontània i enlluernadora. L’Adrià no està capacitat per entendre les pareules i les accions dels adults i les interpreta a la seva manera, sovint involuntàriament còmica. El lector podrà copsar, més enllà de les lluminoses espurnes informatives de l’Adrià, la guerra d’odis i venjances que sostenen els adults.\n2CV narra les aventures urbanes de dos germans, en Manuel i en Víctor, que han de fugir del suburbi de barraques on malviuen amb el pare alcoholic. Els nois s’instal·len en un dos cavalls vermell, abandonat en un revolt de la carretera del Carmel, a Barcelona. Per sobreviure s’embarquen en uns afers que els porten a conèixer una sèrie de personatges com el Rata i la Lola, el Presi o el Portuguès, i descobreixen així el món dels marginats i l’economia submergida: una ciutat dins la ciutat, entre els Encants i el Raval.\nEl final del joc (premi Ramon Llull 2003) és la història d’un divorci narrada a través d’una innocent mirada infantil. El relat comença l’11 de setembre del 2001, quan l’Adrià, de 6 anys, encén la tele i veu com cauen les Torres Bessones. Paral·lelament, a casa seva assistim a l’esfrondament metafòric dels dos pilars que l’han vist néixer i créixer, el pare i la mare. En Toni i l’Amanda acaben de separar-se i, sense saber-ho, el petit Adrià inicia un recargolat procés d’adquisició de consciència que acabarà fent-li entendre moltes coses que ara desconeix. Gemma Lienas comença el relat explicant que l’Amanda li diu al seu fill que han perdut el papà. “No pateixis, que ja el trobarem”, respon el nen. A mesura que passa el temps, el petit veu com la mare plora cada dia més i s’adona que ell també enyora molt el seu extraviat pare. Alhora, l’Adrià sent les converses dels adults que l’envolten i es veu incapaç d’entendre tot el que diuen. Divorci, custòdia, horari de visites…, aquests, i molts més, són els termes que es veu obligat a desxifrar. Per això s’esforça i intenta interpretar, a la seva manera, tot el que escolta, convertint, involuntàriament, situacions amb gran càrrega dramàtica en fets que poden arribar a ser còmics i que caricaturitzen el món adult. Tota la confusió que pateix el nen -que s’encomana al lector- ve donada per l’existència d’una situació que el supera, que escapa a la seva, encara tendra, capacitat d’entendre la vida. De la mateixa manera, els personatges que l’envolten no semblen gaire disposats a facilitar-li les coses explicant-li el que passa, actuen d’una manera que només contribueix a reforçar l’embolic en què l’Adrià està immers. D’una banda, les afirmacions de la mare, com ara: “El papà ja no ens estima” i “Ja no tens papà, per nosaltres és mort”, exemplifiquen de manera clara una actitud egoista i torturada, pròpia del món adult. En la major part de l’obra, l’Amanda sembla més preocupada per fer-li la vida impossible al seu exmarit que per triar allò que més convé al seu fill. D’altra banda, el pare sembla comprar l’Adrià amb regals cars i permetent-li tot allò que la mare li prohibeix.\nEnmig d’aquesta batalla trobem el personatge del fill, que, sense voler-ho, actua com una mena de filtre que empetiteix i ridiculitza els sentiments dels seus progenitors: la solitud i el desengany de la mare, la incomunicació que condueix a tants malentesos, les dificultats per començar de nou… La inexperiència de l’Adrià i la negativa per part dels seus pares d’explicar-li les coses tal com són el portaran a confondre la realitat amb la ficció i a creure coses tan inversemblants com ara que un advocat és un home que endreça armaris o que es pot anar al cel a buscar gent que ha mort i tornar a la Terra. Al llarg de la novel·la, l’Adrià va deixant enrere el món de la infantesa i adquireix una nova consciència de la vida, una consciència que li farà veure que el seu pare mai s’ha perdut ni s’ha mort, sinó que s’ha separat de la mare, i que li permetrà entendre que no pots anar al cel i tornar perquè “quan et mors ho fas per tota la vida”. Nascuda a Barcelona l’any 1951, Gemma Lienas ha treballat sempre, des de l’ensenyament o des de l’edició, vinculada al món dels joves. Actualment viu a Estrasburg i es dedica únicament a escriure. La part més extensa de la seva obra la trobem dins de la novel·la juvenil amb exponents comara Cul de sac , amb vint-i-quatre edicions , Dos cavalls (premi Ramon Muntaner 1987) , Així és la vida, Carlota (menció d’honor de l’International of Books for Youth el 1990 i finalista del Premio de Literatura el 1991) , Ets galàctica, Carlota , amb quinze edicions , Bitllet d’anada i tornada (premi l’Odissea 1998) i El diari lila de la Carlota (menció d’honor del premi UNESCO). Pel que fa a la novel·la infantil, en l’obra de Lienas trobem La lluna en un cove, La meva família i l’àngel i El maximal , conte escrit per a una sèrie de televisió. També ha conreat la novel·la i el conte per adults amb Vol nocturn (premi Andròmina 1987) i El gust del cafè (premi Recull 1987). Anoche soñé contigo , la seva primera obra en espanyol, va ser la seva entrada a l’editorial Planeta.\nLienas ambienta la seva última obra , El final del joc , en la Barcelona actual i, després d’haver dedicat tres anys a investigar el llenguatge infantil, escriu a través de la veu narrativa de l’Adrià. Així aconsegueix un estil original i desproveeix els conflictes de tota càrrega dramàtica. El que més interessa a l’autora és el retrat psicològic dels personatges i dels seus dilemes emocionals. Des dels seus 6 anys, el protagonista intueix algunes coses però en desconeix moltes altres, així que ens explica tot el que veu i va construint un retrat devastador del fracàs sentimental dels seus pares. L’agilitat narrativa, les enginyoses ocurrències de l’Adrià, les reaccions que té davant dels continus xantatges als quals el sotmeten els seus progenitors, tot, s’enllaça per donar lloc a una novel·la dinàmica que, sens dubte, ens farà pensar en les veritables víctimes d’un divorci i en tot allò que no s’ha de fer si volem ajudar-les. El final del joc és una mena de finestra que dóna a l’egoisme adult, a la tendresa infantil i, sobretot, a la pèrdua de la innocència.\nUna novela narrada por un niño de seis años, El final del joc, de Gemma Lienas (Barcelona, 1951), ganó ayer el premio Ramon Llull, el Planeta en lengua catalana, dotado con 60.100 euros. Conocida como autora de libros para niños y jóvenes que describen las interioridades del mundo de la familia, en El final del joc Lienas ha dado forma a una narración en la que el chico cuenta la separación de sus padres “sin darse cuenta de ello”, afirmó Lienas. La obra tiene un tono “costumbrista”, según miembros del jurado del galardón, entregado anoche en Barcelona. La obra ganadora del 23º premio Ramon Llull se presentó bajo el título La mirada de l’Adrià y con el seudónimo Toni Carranza. La votación del jurado arrojó un resultado de cinco a dos. En esta ocasión no fue proclamado ningún finalista. Aunque es más conocida en el territorio de la literatura para jóvenes, Gemma Lienas publicó el año pasado en Planeta Anoche soñé contigo, una obra para adultos escrita originalmente en castellano que la autora consideró un punto de inflexión en su trayectoria. Lienas habló ayer de su obra como de una investigación “sobre los conflictos enmocionales, la frontera entre el equilibrio y el desequilibrio, la salud y la enfermedad mental”. Reto para la autora En El final del joc, Lienas ha optado por aproximar el punto de vista infantil a los lectores adultos, algo que Pere Gimferrer y Carles Pujol, miembros del jurado calificaron de “riesgo”. La autora afirmó que ha trabajado sobre todo este punto para lograr que la voz del niño sonara “verosímil” sin resultar demasiado llana. El punto de vista del protagonista es “insólito y, a veces, cómico”. El reto de la autora ha sido forzar al lector a introducirse en la mente de un menor a través de situaciones cotidianas y ricas en sugestiones, según el jurado. Lienas ha compaginado su actividad como escritora con labores en el campo editorial -en Grup Promotor y Cruïlla- y como docente en la Universidad de Barcelona. En su carrera no han faltado los premios. En 1987 obtuvo el Andròmina de València por Vol nocturn (Tres i Quatre); el Recull de Blanes por El gust del cafè (Pòrtic) y el Ramon Muntaner por la novela juvenil Dos cavalls (Empúries). En 1998 logró el Premi L’Odissea de literatura juvenil por Bitllet d’anada i tornada, una novela sobre una joven anoréxica. Otros dos títulos destacados de su obra son Així és la vida, Carlota (Empúries, 1989), que obtuvo una mención de honor del International of Books for Youth y fue finalista del Premio Nacional de Literatura Infantil y Juvenil y El diari lila de la Carlota (Empúries, 2001), un alegato en contra de la discriminación por razones de sexo, acaba de lograr una mención de honor del premio Unesco de Literatura Juvenil en pro de la Tolerancia. A la 23ª edición del Ramon Llull de les Lletres Catalanes concurrieron 71 manuscritos, de los que se seleccionaron 10 para la final. El jurado estaba compuesto por David Castillo, Pere Gimferrer, Gabriel Oliver, Valentí Puig, Carles Pujol, Antoni Vilanova y el editor en catalán de Planeta, Emili Rosales.\nDesprés de fer una incursió en castellà amb Anoche soñé contigo , editada a Planeta, Gemma Lienas (Barcelona, 1951) torna al català de la mà de la mateixa editorial i ho fa a través d’una porta que han traspassat autors tan dispars com Baltasar Porcel, fa dos anys, i Màrius Carol, l’any passat. Ahir, en un sopar a l’Hotel Arts de Barcelona, l’autora va resultar guanyadora de la XXIII Edició del Premi de les Lletres Catalanes Ramon Llull, dotat amb 60.100 euros, amb un tema que ja havia tractat en el seu èxit juvenil Així és la vida, Carlota , editat a Empúries. En aquest cas, Lienas també reflexiona sobre la separació matrimonial, però ho fa en una novel·la d’unes 200 pàgines narrada per un nen de sis anys que és testimoni del procés de separació dels seus pares. El nen és enganyat pels adults amb fórmules èticament dubtoses per consolar-lo, com dir-li que el seu pare és al cel, quan de fet ha marxat de casa. El joc s’acaba quan la criatura descobreix les mentides dels qui l’envolten i que el lector coneix gràcies a petits diàlegs que manté amb la mare, el pare i la mainadera. Al llarg de la novel·la, però, l’única veu en primera persona és la del nen, una veu, per tant, planera, i que el lector ha de completar per acabar entenent què passa en realitat. Lienas va declarar: “El conflicte emocional m’interessa molt. Intento jugar amb l’equilibri i el desequilibri emocional dels personatges”. Amb aquesta temàtica com a eix central de la novel·la, Lienas pot parlar també de la mort, de l’amor, del desencís i de temes recents com la caiguda de les Torres Bessones, fent una narració costumista que situa en el si d’una família benestant de Barcelona, un ambient que ella coneix prou bé, ja que és filla d’un petit industrial català i una mare francesa, educada al Liceu Francès i estiuejant a l’Empordà. Lienas, coneguda sobretot per les seves novel·les juvenils, té certa tirada als temes psicològics. A Bitllet d’anada i tornada va tractar la qüestió de l’anorèxia, que ella havia conegut gràcies a una temporada en què va treballar en un despatx de psicòlegs. El llibre va obtenir el premi Odissea, que edita Empúries, el 1998. A la mateixa editorial ha publicat El diari lila de Carlota , un diari sobre una adolescent que comença a descobrir el feminisme. El món de la dona també el va tractar fa temps a Vivir sin ellos. Los hombres no son imprescindibles , que, com indica el títol, és una guia per a dones que després d’una ruptura amb la parella han d’afrontar la vida soles i, moltes vegades, tirar endavant una família. La mateixa Lienas va viure una separació matrimonial en una Espanya prèvia a la llei del divorci i quan els seus dos fills eren molt petits, tal com explica en la seva pàgina web. De fet, el nen tenia una edat similar a la del narrador de la novel·la, circumstància que fa pensar que hi ha elements autobiogràfics que han ajudat l’autora en la versemblança de la ficció. En aquest sentit, Lienas reconeix que “hi ha emocions viscudes per mi, però la història no té res a veure amb el meu divorci”. Actualment, l’autora viu entre Barcelona i Estrasburg, on treballa el seu nou company, un científic internacional com protagonista d ‘Anoche soñé contigo , que és una biòloga. Recollir un premi no li va venir de nou ahir al vespre, ja que en el palmarès de Lienas hi ha el Recull de Blanes, amb la narració El gust del cafè; l’Andròmina dels premis Octubre de València, amb Vol nocturn ; i el Ramon Muntaner, amb Dos cavalls , tots tres rebuts curiosament el 1987. En el seu currículum professional també destaca el fet que Lienas ha treballat en el món editorial. Va ser responsable d’edicions al Grup Promotor, del grup Santillana; de Cruïlla, del grup SM; i va tornar al Grup Promotor quan es va vincular a Alfaguara com a directora d’edicions. Bona part de la seva obra juvenil ha estat editada a Empúries i a Cruïlla, i Així és la vida, Carlota ha estat traduïda al castellà, el serbocroat, el brasiler i l’alemany. El llibre, el més exitós de l’autora, va ser guardonat fa tretze anys amb la menció d’honor de l’International Of Books for Youth i finalista del Premio Nacional de literatura el 1991. D’aquest personatge també ha publicat Ets galàctica, Carlota! i el diari lila. Lienas ha presentat El final del joc amb el títol La mirada de l’Adrià . La novel·la ha guanyat per 5 a 2 en un jurat format per David Castillo, Pere Gimferrer, Gabriel Oliver, Valentí Puig, Carles Pujol, Antoni Vilanova i l’editor de Planeta Emili Rosales. En aquesta ocasió, es van presentar 71 novel·les i no n’ha quedat cap finalista. Tampoc s’ha lliurat cap guardó de novel·la negra, com va passar l’any passat, en què va resultar guanyadora Olga Xirinacs.\nLa escritora y durante muchos años editora Gemma Lienas (Barcelona, 1951) ganó ayer el XXIII premio Ramon Llull con la novela El final del joc, en la que se narra el proceso de ruptura de una pareja visto a través de la mirada de un niño de seis años. La autora concursó bajo el pseudónimo “Toni Carranza” y presentó la obra con el falso título La mirada de l’Adrià, ya que éste es el nombre del protagonista. El Llull, otorgado durante una cena en un hotel barcelonés, está dotado con 60.100 euros por la editorial Planeta. Como en novelas anteriores de la autora, que había abordado mediante la ficción temas como la anorexia, el feminismo o la infidelidad, El final del joc plantea también una cuestión social de fondo, en este caso el divorcio. Desde su punto de vista infantil, el protagonista narra la ruptura de sus padres y la interpreta a su manera. Sus monólogos se alternan en el texto con diálogos que Adrià mantiene con su madre, su “canguro” y otros familiares. “Mi novela es en realidad la historia del fracaso de una pareja, una historia de odios y venganzas explicó anoche Gemma Lienas. Pero me interesó presentarla desde una mirada infantil y, a partir de su discurso, el lector debe ir más allá y hacer su propia interpretación.” La escritora dijo que su gran reto al escribir esta historia ha sido “crear una voz propia para el personaje, en la que se equilibraran un lenguaje verosímil y simple por tratarse de un niño, y un aceptable nivel literario”. Lienas citó otras obras que dan voz narrativa a niños, como algún cuento de Monzó o Martin Amis, o las novelas Lo que Maisie sabía de Henry James, La buhardilla de Marlène Hanshoffer o Nuestros ayeres de Natalia Ginzburg. El final del joc está ambientada en Barcelona en la época actual y presenta diferentes situaciones cotidianas. Pero lo que le interesa más a la autora es el retrato psicológico de los personajes. “En todos mis libros trato de profundizar en el conflicto emocional entre los personajes y también en esta línea tan tenue que separa la salud mental del desequilibrio emocional”, explicó Lienas. La historia de El final del joc arranca el 11 de septiembre de 2001 y se prolonga hasta la primavera siguiente. La confusión del niño protagonista por la caída de las Torres Gemelas es una especie de metáfora de su desconcierto ante la separación de sus padres.\nPrevious PostPrev Post Pin i Soler, Josep\nNext PostNext Post Bryce Echenique, Alfredo


Ha tornat amb ganes Nil Solans amb la renovada FIA Júnior del mundial, després d'haver participat a la Dmack Fiesta Trophy del 2014 i 2015, encara que l'últim compaginant-lo amb diverses participacions en el WRC2 amb Peugeot 208 T16 R5 de lACSM Rallye Team. De fet, el jove pilot català ja va tenir un contacte amb el Ford Fiesta R2T en el passat RallyRACC, que va ser cridat per M-Sport i demostrar així que el cotxe és competitiu, situació que va prendre amb èxit després d'una brillant actuació amb la segona posició a RC4.\nEn la seva segona participació al Ral·li de Còrsega lanterior va tenir lloc el 2015 amb el Peugeot -, Nil va arribar convençut que podia optar a la victòria perquè "crec que hem tingut prou ritme per estar a la part davantera, mentre que el recorregut era gairebé nou per a nosaltres. Vam decidir des del principi per atacar fort des del primer tram, ja que a més l'asfalt és la meva superfície, però sí que he d'assenyalar que em va sorprendre la diferència amb la que vam acabar el primer dia, el que ens va donar marge per afrontar els altres dos amb més comoditat".\nNil reconeix que va tornar al mundial i a una categoria com la FIA Júnior, després dhaver fet diversos ral·lis a WRC2, no és un pas enrera: "Estar al mundial és car i difícil de trobar suport per a això. Encara que ja hem participat prèviament al Dmack, mai vam estar inscrits a la categoria Júnior, ja que és una iniciativa que considero molt necessària que permet als pilots poder evolucionar si els resultats acompanyen. Jo també sóc conscient que és molt més complicat a brillar a la Júnior, pel seu caràcter mundial on el nivell és molt superior, que en la 208 Rally Cup".\nLobjectiu que es planteja Nil Solans és "intentar guanyar-la per competir el proper any amb un Ford Fiesta R5, encara que aquesta temporada ha canviat el reglament i les proves s'agrupen en lots de dos, així que el millor de Còrsega i Sardenya ja tindrà dret a dues curses el 2017. El mateix passarà amb el que més punts sumi a Polònia i Finlàndia i, finalment, a Alemanya i Catalunya. El campió final té dret a una cursa al pròxim any, però el més lògic és que aquest ja hagi guanyat algun dels lots".\nAmb el precedent de Còrsega, Nil acudirà a Sardenya amb la satisfacció que se suposa que és el líder provisional del mundial Júnior, però veient també molt a prop la possibilitat de poder disputar al 2017 almenys dues proves amb el Fiesta R5 dM-Sport. No obstant això, és un pilot que li agrada més l'asfalt que la terra, tampoc es desenvoluparà malament a Polònia i Finlàndia, on ja va marcar algun escratx en les seves participacions a la Dmack Cup. I no parlem dAlemanya i Catalunya, dos ral·lis sobre la seva superfície preferida que poden ser decisius per la seva classificació final.\nClassificació FIA Júnior després del 1r ral·li puntuable\n1-Nil Solans/Miquel Ibàñez (Espanya), 29 punts\n2-Nicolas Ciamin/Thibault de la Haye (França), 20 punts\n3-Terry Folb/Christopher Guieu (França), 19 punts\n4-Julius Tannert/Jurgen Heigl (Alemanya), 12 punts\n5-Dennis Rådström/Johan Johansson (Suècia), 10 punts (Rookie)\n6-Robert Duggan/Gerard Conway (Irlanda), 8 punts\n7-Sebastian Careaga/Claudio Bustos (Bolívia), 6 punts\n8-Dillon Van Way/Dai Roberts (Estats Units), 4 punts\n9-Miko Niinemäe/Martin Valter (Estònia), 2 punts\n10-William Wagner/Kevin Parent (Bèlgica), 0 punts


Preciosa ruta a caiacs. Podeu triar-los oberts o tancats. També individuals, dobles o fins i tot triples o de 4 ocupants. Les rutes s'ofereixen amb o sense monitor acompanyant al riu; com vulgueu. No us espanteu pels quilòmetres: el gran secret d'aquesta activitat és que la suau corrent ens ajuda, de manera que sense remar gaire vam arribar al nostre objectiu que en aquest cas és el bonic poble de Miravet.\nEl recorregut ja inclou una parada per prendre alguna cosa, descansar o banyar-se depenent de l'època de l'any. També endinsar-nos en les illetes del recorregut i deixar-nos sorprendre pel exuberant bosc de ribera, els ocells i el silenci espectacular d'aquesta desconeguda comarca catalana.\nConsulteu per a ruta de dia complet fent el tram Vinebre a Miravet o bé Móra la Nova a Benifallet.


montserrat 2018-10-08 16:48:35 UTC #21\n@nurigracies per preguntar.\nSi, hi entro poquet i aixo que tinc temps perque soc a casa, pero entre que treballo amb l'ordinador, la tele, el metge, ni m'enrecordo del xat.\nTambe perque estic una mica decepcionada amb els politics.\nEl genoll petfecte, pero cap a finals de maig em va començar a fer mal la cama esquerra, jo creia que era de caminar malament per culpa del genoll que encara no m'han operat, i el metge tambe.\nHem va receptar voltaren retard per que pogues passar l'agost i em feia passigolles, com si no prengues res, i al setembre, quan va tornsr, i vam posar fil a l'agulla, radografies, tac, i resulta que tinc una hernia discal brutal\nAra em faran una punxada que s'en diu bloqueix per tal de treure el dolor i aixi poďer operar el genoll, i despres ja mirarem que fem amb l'esquena.\nJa veus, un desastre.\nNo us podeu ni imaginar lo.pesat que ha sigut, i es.\nA veure si tinc sort amb la punxada.\nPero si que vaig llegint de tant en tant el whatsapp i el xat\nElsa 2018-10-08 17:16:22 UTC #22\nI que en penseu d'aquest fil ?\nJo el veig com una rendició\nEl purisme té una idea molt clara però pot implicar una sèrie de problemes: (FIL) 1- Deixa de banda els "nous par… twitter.com/i/web/status/1…\n4:09 PM - 8 Oct 2018\nNuriav65 2018-10-08 17:25:00 UTC #23\nVols o pots doncs venir sl sopar?\nNuriav65 2018-10-08 17:25:50 UTC #24\nJa sé què és, “maten” el nervi. A la meva mare li van fer. Va ajudar-la una mica.\nvturiserra 2018-10-08 17:36:03 UTC #25\nMés avall li contesten exactament el que jo també en pens: mai no he acusat de castellanitzats els nous parlants, ni se m'acudiria. Els qui acús de castellanitzats són els mitjans de comunicació.\nUna cosa diferents són els títols dels nivells de català. Conec gent a qui gairebé han "regalat" el nivell C1, i no se'l mereixien. El qui vulga un títol de català ha de tenir-hi una competència que siga, pel cap baix, la que demana el títol. Altrament aquestos títol serien com els de la Universidad Rey Juancal·lo.\nElsa 2018-10-08 17:45:28 UTC #26\nJosep Carreras lamenta que s'hagi exclòs el català del funeral de Caballé via @en_blau elnacional.cat/enblau/ca/tele…\n2:51 PM - 8 Oct 2018\nÉs veritat, i tampoc no han dit res en andorrà. Això sí que sap greu. twitter.com/elnacionalcat/…\n5:26 PM - 8 Oct 2018\nElsa 2018-10-08 19:19:22 UTC #27\nJordi Corbalan (jcorbalan)\n#ÚLTIMAHORA L’informe dels lletrats del #Parlament adverteix que “l’eficàcia jurídica dels actes parlamentaris en q… twitter.com/i/web/status/1…\n7:03 PM - 8 Oct 2018\n#ÚLTIMAHORA L’informe dels lletrats del #Parlament adverteix que “l’eficàcia jurídica dels actes parlamentaris en què puguin participar els quatre diputats de JxCat resta seriosament afectada i són susceptibles de ser invalidats”.\nLa desobediència, si es vol practicar des de les institucions, té les cames molt curtes. L’independentisme instituc… twitter.com/i/web/status/1…\n7:17 PM - 8 Oct 2018\nLa desobediència, si es vol practicar des de les institucions, té les cames molt curtes. L’independentisme institucional viu dins d’una contradicció constant de molt mal resoldre.\nMontse70438403 2018-10-08 19:24:47 UTC #28\nBé, ja tornem a començar. En Torrent no voldrà arriscar-se\nElsa 2018-10-08 19:31:06 UTC #29\nEscandalosa i impresentable censura :\nBorrell va vetar Torra al fòrum de la Unió pel Mediterrani per evitar que "vilipendiés" Espanya\nADA 2018-10-08 19:48:19 UTC #30\nimage.png454x562 210 KB\nNuriav65 2018-10-08 20:17:22 UTC #31\nEn los exteriores de la ciudad de València -a horas del 9 de octubre- se han visto muñecos con esteladas pintadas a… twitter.com/i/web/status/1…\n11:42 AM - 8 Oct 2018\nNuriav65 2018-10-08 20:21:34 UTC #32\nJosep-M. Terricabras🎗 (jmterricabras)\nEn un curs de formació de la Comissió Europea als seus treballadors se'ls explica que els catalans a favor de l'aut… twitter.com/i/web/status/1…\n2:14 PM - 8 Oct 2018\n83301E15-ABF6-435B-8902-E94C780D4D7E.jpeg680x513 75.7 KB\nAlba 2018-10-08 20:42:06 UTC #33\nQuè fort!! El que hem d’arribar a aguantar d’aquests fatxes manipuladors!!\nAlba 2018-10-08 20:43:02 UTC #34\nJo no faria una pregunta, jo faria una denúncia directament!! Ja està bé!!\nmontserrat 2018-10-08 20:45:16 UTC #35\nCrec que no podre venir peto depen de com tingui el dia.\nOn el feu?\nMontse70438403 2018-10-08 21:00:27 UTC #36\nPrimer creia que era una broma... però veig que no...uff\nNuriav65 2018-10-08 21:16:32 UTC #37\nDe moment a Can culleretes. Però he de trucar.\nElsa 2018-10-08 21:29:52 UTC #38\n2 quarts de 12 i la @Sofia, que no diu res.\nElsa 2018-10-08 21:38:23 UTC #39\nNo era broma, no.\nCom no es broma aquest espectacle judicial que ens mostra que tenim a sobre un poder arbitrari, com ara aquest jutge del 13, que avui, desprès d'un any i mig, ha descobert que no era competent...\nQue no podia investigar el que investigava.\nEl que no ha impedit que per sota mà, proporcionés al Suprem, dades que no havia de donar, ni per suposat, els altres podien acceptar.\nI ara, es declara incompetent, i ho deixa així...\nNo s'inhibeix en favor de cap altre jutge ni jutjat.\nPila 2018-10-08 21:57:55 UTC #40\nFDGP, i més calificatius...que em serveixen per alliberame.\nI no ho hem vist tot!\nCom un gran monstre que va mutant dia a dia, i com Hidra de Lerna, que li neixen caps, aquí ens neixen ofenses i més ofenses, és un no parar.


Aspiradora escombra especial animals Ultimate Go Animal - Taurus\nReferència - 948890000\nquantitat de Ultimate Go Animal\nLa versión per a llars amb animals de l’aspiradora escombra sense cables Ultimate Go. Ultimate Go Animal disposa de totes les prestacions de l’aspiradora vertical Ultimate Go però inclou un super set d’accessoris, entre ells, el raspall motoritzat Mini Turbo Brush, ideal per a recollir d’una sola passada el pèl de les tapisseries, catifes i terres. Aspiradora encara més versàtil per a tots els amants dels animals. Aspiradora de mà i aspiradora escombra que acaba amb la brutícia de qualsevol racó.\nLa versión per a llars amb animals de l'aspiradora escombra sense cables Ultimate Go. Ultimate Go Animal disposa de totes les prestacions de l'aspiradora vertical Ultimate Go però inclou un super set d'accessoris, entre ells, el raspall motoritzat Mini Turbo Brush, ideal per a recollir d'una sola passada el pèl de les tapisseries, catifes i terres. Aspiradora encara més versàtil per a tots els amants dels animals. Aspiradora de mà i aspiradora escombra que acaba amb la brutícia de qualsevol racó.\nEl Mini Turbo Brush ha estat dissenyat per atrapar el pèl d’animal de qualsevol superfície, fins i tot sofàs i tapisseries, de la forma més ràpida i efectiva. Lliure de pèls d’una sola passada.\nUltimate Go Animal és l’aspiradora escombra més completa, i compta amb tots els accessoris. Inclou el raspall motoritzat Turbo Brush All Road per a tot tipus de terres; el Mini Turbo Brush per atrapar el pèl d’animal; un tub d’extensió, molt lleuger, d’alumini de 70 cm; la llança Extensive per racons i llocs de difícil accés; el raspall multiús Detail Brush per a mobles i tapisseries; i un raspall de neteja per netejar fàcilment les sabates i raspalls motoritzats de l’aspiradora escombra.\nL’aspiradora escombra Ultimate Go Animal és extremadament lleugera, amb menys de 2kg de pes que fan que puguis fer una neteja molt còmoda fins i tot a les zones més elevades. La seva lleugeresa es deu al seu disseny, però, sobretot, també gràcies a les seves bateries. Ja que compta amb bateries de liti de 22.2V compactes, lleugeres i de llarga durada\nDissenyat per aportar la màxima lleugeresa i comoditat possible, Ultimate Go Animal és una aspiradora escombra que compta amb un mànec de grans dimensions i de 270º perquè el puguis manipular des de qualsevol angle i posició. Ideal per a aspirar còmodament les zones més baixes i altes.\nAmb l’aspirador vertical Ultimate Go Animal podràs aspirar tota mena de superfícies gràcies al seu raspall motoritzat Turbo Brush All Road, una sabata amb un raspall capaç d’arrossegar la brutícia de tota mena de terres: moquetes, rajoles, catifes i parquets. A més, aquesta sabata compta amb articulació giratòria de 180º i incorpora el frontal Optic Led, un led lluminós i potent que t’ajudarà a netejar sota els mobles i a zones fosques.\nAspira expulsant un aire molt més net gràcies al sistema de filtrat Triple Advance Filtration amb què compta l’aspiradora escombra Ultimate Go Animal. Aquest sistema de filtrat filtra tres vegades més les impureses i és capaç d’expulsar un aire un 99% més net.\n40 min. autonomia. Aspira fins 200m2 d'un sol cop\nIndicador de el nivell de càrrega de bateries amb 5 LEDS, del 20% al 100%\nMAX AGILITY: Aspirador molt potent i extremadament lleuger de 2Kg\nRaspall extra Small Turbo Brush. Ideal per atrapar tot tipus de pèl\nGran nansa ergonòmica amb adherència de 270 º. Agafa'l des de qualsevol angle\nTRIPLE ADVANCE FILTRATION: Triple filtrat de la brutícia. Aire 99% més net. METAL MESH "és la barrera de la brutícia de major grandària. "CYCLONE" el cicló separa l'aire de la pols "HIGH HIGENIC FILTER" Filtre rentable de microfibra que captura les partícules més petites\nFiltres extraïbles que es poden netejar\nAccessoris: Llança "Extensive" per a racons o llocs de difícil accés, raspall multiús "DETAIL BRUSH" per a mobles i tapisseries. Inclou raspall de neteja


Intoleràncies i Al·lèrgies Alimentàries. Reglament Europeu número 1169/2011\nEl dia 13 de desembre del 2014 entrarà en vigor el nou Reglament Europeu nº1169/2011 sobre la informació dels al·lèrgens que totes les empreses d'hostaleria estan obligades a facilitar.\nEl Reial Decret espanyol encara no està aprovat, però tenim l'esborrany on inclou que la informació sobre al·lèrgens podrà donar-se de forma escrita o oral i a petició del client. També s'haurà de mostrar, de manera genèrica i en lloc visible, que es disposa d'aquesta informació. (esborrany del Reial Decret)\nCom afecta la llei a l'hostaleria?\nPer primera vegada un reglament d’aquestes característiques afecta, a més de la indústria alimentària, a l'hostaleria.\nEl gran canvi que inclou el Reglament Europeu nº 1169/2011, respecte a altres reglamentacions, és la responsabilitat directa que se li atorga a l'empresa (restaurants i col·lectivitats) sobre la informació alimentària relativa als al·lèrgens, que s'ha de facilitar al consumidor.\nLa llei parla de col·lectivitats: qualsevol establiment (inclosos un vehicle o un lloc fix o mòbil) com restaurants, menjadors, centres d'ensenyament, hospitals i empreses de subministrament de menjars elaborats (càtering) en els quals, com a activitat empresarial, es preparen aliments a punt per consumir, pel consumidor final.\nEn conclusió tot plat servit i que contingui al·lèrgens, haurà de comptar amb la informació adequada; és més, si una empresa serveix en un restaurant o en un menjador plats cuinats per tercers, també és responsabilitat seva la informació.\nTal com està plantejat el reglament, la presència no declarada d'un al·lergen en un aliment, es considera un perill alimentari comparable amb la presència d'una salmonel·la. Com a conseqüència es poden derivar responsabilitats penals (presó, multes i inhabilitacions, segons els casos).\nCom em preparo?\nSi vols estar preparat, el Mas Carandell t’ofereix la possibilitat de fer-ho mitjançant un curs on aprendrem quins són els principals al·lèrgens, els possibles perills, els aliments que amb més freqüència produeixen al·lèrgies i intoleràncies i que contempla l’annex II de la normativa, Les bones pràctiques per evitar la contaminació creuada amb al·lèrgens...\nSi ets monitor de menjador, manipulador d'aliments, treballes en contacte amb els aliments en un hospital, residència, escola, restaurant, bar o ets comerciant de productes a granel. Sigues pioner i especialitzat! destacaràs sobre la competència.\nI recorda, si tens més dubtes o vols adequar el teu negoci al nou reglament el professional Dietista-Nutricionista et pot ajudar.\nMés informació al vídeo següent: http://www.gencat.cat/salut/acsa/html/ca/dir3694/doc36408.html\nAl·lèrgia alimentària curs al·lèrgies intoleràncies intolerància manipulació aliments reglament europeu 1169/2011


Ja estan a punt les curses de Sant Josep | Atletisme Català\nInici General Ja estan a punt les curses de Sant Josep\nJa estan a punt les curses de Sant Josep\nEl Club Atlètic Montblanc organitza la 34a cursa popular i la 17a cursa de fons\nAquest divendres, 15 d\_’abril, es farà la presentació de la 34a Cursa Popular i la 17a Cursa de Fons a l\_’Ermita de Sant Josep de Montblanc. L\_’acte tindrà lloc a la sala d\_’actes del Casal d\_’Entitats (Plaça Poblet i Teixidor) a les 10 de la nit. Pel que fa a les curses, ja estan obertes les inscripcions a la Cursa de Fons a l\_’Ermita de Sant Josep del proper 1 de maig. Us podeu inscriure a www.clubs/montblanc La cursa popular té una distància de 3 quilòmetres. En aquesta cursa no hi hauran classificacions, pel fet de ser popular.| La cursa de fons té una distància de 10 quilòmetres amb sortida i arribada a l\_’ermita. Té un cost de 12 euros. Tots els participats seran obsequiats i podran participar en diversos sorteigs. Les diferents curses s\_’iniciaran a partir de les 10 del matí.


Crònica Cardassar-Ferriolense | card.cat\nA la primera part no es veren gols. L’encontre va transcórrer pràcticament tot el temps al mig del camp i amb l’empat inicial s’arribava al descans.\nAl segons temps, el Carde dominava però no va ésser fins al final, amb dos gols d’Alberto Pareja, un amb el cap i l’altre, un autèntic golàs, que se’n dugué la victòria i passà a la següent ronda, a la qual s’enfrontarà al Porreres a les semi-finals per a pujar a Tercera.\n– Roland Garros en marxa.\n– Landa fa tercer al Giro.\n– El Madrid, campió de Champions; el Barça femení, campió de Copa.\n– Campió de Lliga: R. Madrid.\n– Campió de la Copa del Rei: Betis.\n– Campió de la Supercopa: R. Madrid.\n– Campió de la Lliga de Campions: R. Madrid.\n– Lliga de Campions 2022-23: R. Madrid, Barcelona, Atlético i Sevilla.\n– Lliga Europea 2022-23: Betis i R. Sociedad.\n– Lliga Conferència 2022-23: Vila-real.\n– Descens: Levante, Alavés i Granada.\n– Trofeu Pichichi: Benzema (R. Madrid).\n– Trofeu Zamora: Bono (Sevilla).


Bella Vista Mar Nosara Costa Rica - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nBella Vista Mar300 mtrs oeste de Lagarta Lodge, Playa Pelada, Nosara, Nosara, Costa Rica, 50206 - Veure al mapaExcel·lent8,5Basada en150comentarisBella Vista MarVeure més fotos"Laurie was a fantastic host, so welcoming and accommodating...."ZoeUnited KingdomplatjaVeure més fotosVeure totes les 40 fotosMolt bona ubicació 8,1Veure al mapa8,1UbicacióParticularitats que li encantaranbalcó/terrassa\nSobre l'allotjamentDescripcióDissenyat tant per oci com per negoci, Bella Vista Mar està situat idealment a Nosara; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Bella Vista Mar, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, transport hotel/aeroport, instal·lacions per a reunions i banquets , lloguer de cotxes. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses piscina exterior, massatge, jardí, sala de jocs, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Bella Vista Mar la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Nosara.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsbalcó/terrassaplat de dutxaventiladorCaixa forta a l'habitacióservei de despertador empolles d'aigua de cortesiaservei de planxa Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantYou must show a valid photo ID upon check-in. Please note that all special requests cannot be guaranteed and are subject to availability upon check-in. Additional charges may apply.\nPlease note that PayPal or Cash are the only payment methods accepted. Mostrar més


EL REI EN JAUME I - CATERINA VALRIU; TOMAS VIBOT - 9788497165532\nEstás aquí: El rei en Jaume I, Caterina Valriu\nEl rei en Jaume I\nCaterina Valriu; Tomàs Vibot\n1ª ed., 1ª imp.(06/01/2008)\nLa isla de la calma, 45\nLos autores de este libro, con isbn 978-84-9716-553-2, son Tomàs Vibot y Caterina Valriu, esta publicación tiene ciento ochenta y dos páginas.\nEste título lo edita Edicions UIB. En 1985 dicha editorial comenzó su primera singladura impulsada por El Grup d’universitats G-9 y actualmente se encuentra en Baleares. Edicions UIB tiene más de 800 textos en catálogo. Zubia Editoriala, Alfaguara, Ediciones Grazalema, Punto de Lectura, El País-Aguilar... pertenecen al mismo sello (Genueve Ediciones) que la editorial. Edicions UIB está especializada en Baleares. Dicha editorial tiene las siguientes colecciones de textos: Antropologia De Leducació, Arquitectura Tècnica, Baliarica, 2000 I Uib, Assaigs Jurídics... Los textos que conforman el catálogo de Edicions UIB vienen de la mano de autores tan conocidos como Santi Taura, Alessandro Roncaglia, Diego Palacios y Walter Lippmann\nOtros libros de Valriu, Caterina son Influència De Les Rondalles En La Literatura Infan, El Comte Mal: Entre La Història I La Llegenda, Personatges De Llegenda A La Tradicio Popular Mallorquina, En Galceran I Les Marietes, L'amic De Paper Catal, Imaginari Compartit: Estudis Sobre Literatura Infantil I Juvenil, Les Banyes Del Dimoni Cucarell y La Filla Del Carboneret. .\nOtros libros de Vibot, Tomàs son Mallorca Interior Iii. 15 Rutes Pel Cor Illenc, Radwanderungen Auf Mallorca, Wanderugen Auf Mallorca, Mallorca Interior Ii. 15 Rutes Pel Cor Illenc, Les Possessions De Mallorca. Volum 3, Les Possessions De Mallorca. Volum 2, Les Possessions De Mallorca. Volum 4 y Cases I Posades De Mallorca: Volum 2. .\nOtros libros de la colección La isla de la calma:\nL'ultim Testament De Jaume I\nLa Xilografía En Mallorca A Traves...\nLa Real Cartuja De Jesús De Nazaret...\nLes Possesions De Sineu\nEl Hotel Del Artista, Valldemossa 1943-1966...\nJuga A Fer Juguetes\nL'esperit De Tramuntana\nMarines De Tramontana Ii\nSastre, Vicenç; Sastre i Arrom, Joan


El Contrafort: Carnaval no dura fins el novembre\nCarnaval no dura fins el novembre\nAvui és Dimecres de Cendra, però la festa per alguns no ha acabat. Fa tres anys que dura un carnaval de govern que ha portat el país a arraconar Dr. Jekyll i a fer president a Mr. Hyde. Senyors, la festa s'acaba. El país no pot passar tants anys de Carnaval. Cal deixar la rauxa per recuperar la il·lusió i començar a construïr des del seny. Sense màscares estranyes ni disfresses de catalanisme postís. La carrossa atrotinada del Tripartit ha de desguarnir Palau dels mobles Zen del Conseller Saura i permetre al país el canvi que el pot restituïr on necessita i es mereix.\nAvui, Dimecres de Cendra, aprofitem per demanar al Tripartit que enterri la sardina i que torni al desert si no volem que deserta i desencantada quedi aquesta societat. Encara que molta gent, sense saber d'on vé ni a què es deu, continuarà Carnaval mentre tingui esma, la festa s'ha acabat. Carnaval no dura fins el novembre, i quan cremi Carnestoltes Catalunya podrà tornar al lloc on era abans.\nDe La Pell de Brau a la independència\nLa doble via d'ICV\n"Independència o vassallatge"\nVendre el PSC per 30 monedes de plata\nNomadisme al s.XXI


Besurta - Renclusa - Portillón Superior - Glaciar de Aneto - Pico de Aneto - Vall de Barrancs - Plan de Aigualluts - Besurta | es Bòrdes, Catalunya (España) rute- GPS track\nBjergbestigning (Bedste Bjergbestigning ruter i Spain → Catalonia → es Bòrdes )\nBesurta - Renclusa - Portillón Superior - Glaciar de Aneto - Pico de Aneto - Vall de Barrancs - Plan de Aigualluts - Besurta\nen dag en time 58 minutter\nshangrila Alle rettigheder forbeholdes\nVist 2589 gange, downloadet 205 gange\nAscensió a l’Aneto (3404m), sostre dels Pirineus, el cap de setmana del 5 i 6 de Setembre del 2015 per part de 21 integrants del Centre Excursionista de Balaguer.\nVam seguir la ruta d’ascensió clàssica: Besurta – Renclusa (on hi vam fer nit) – Portillón Superior – Glaciar de Aneto – Collado de Coronas – Paso de Mahoma – Pico de Aneto.\nLa baixada, per tal de fer la ruta circular i gaudir de diferent paisatge, la vam fer per la Vall de Barrancs – Plan d’Aigualluts – Besurta.\nVam sortir la tarda del dissabte 5 de setembre des de l’aparcament de la Besurta direcció cap al refugi de la Renclusa. En uns 40 minuts ja érem al refugi on hi vam fer nit per tal de poder matinar el dia següent.\nEl diumenge desprès de l’esmorzar que serveixen a les 5:30 ens vam equipar amb frontals i a les 6:00, sota un cel estelat i lliure de núvols, vam començar a fer ruta.\nBen aviat el sender es convertí en en una gran successió de grans blocs de pedra granítica que ens acompanyarien durant la resta de l’ascensió.\nTot seguint les fites, entre blocs de pedra i passades 2h30’ arribem al Portillón Superior. Des d’aquí, a lo lluny, ja veiem la glacera, el coll de corones i el nostre objectiu, el cim de l’Aneto. Creuem el Portillón Superior i descendim una mica per desprès tornar a guanyar alçada fins arribar a l’inici de la glacera 1hora més tard.\nAra toca calçar-se els grampons i treure el piolet. Per sort la el dia anterior va nevar, regalant-nos un gruix de neu ideal per l’ús dels grampons, res a veure amb el gel viu que hi havia uns dies abans.\nRemuntem uns metres la glacera fins a trobar la traça que en diagonal i que no deixarem fins passada la Collada de Corones, que ens quedarà a la dreta. Un cop passada la collada, la traça gira direcció SO en fort ascens per després canviar a SE en l’últim tram de pujada que ens deixarà tot just a l’avantcim de l’Aneto, el famós Pas de Mahoma.\nAl mitificat Pas de Mahoma, tot i no presentar una dificultat extrema, cal parar-hi atenció. Els bons agafadors que ens brinda la roca ens permetran superar-lo i arribar al cim de l’Aneto.\nDesprès de gaudir de les espectaculars vistes en aquest dia radiant que hem agafat, i menjar una mica, ens tornem a calçar els grampons i desfem camí fins una mica abans de la Collada de Coronas.\nA partir d’aquí busquem el millor pas direcció N – NE que ens baixi fins a la Vall de Barrancs. Aquí faig un petit incís per remarcar que la baixada, tot i trobar alguna fita molt de tant en tant, no és sempre evident i queda al gust i criteri de cadascú trobar el millor pas per baixar fins a la vall. De fet nosaltres ens vam desviar del track que seguíem per tal d’evitar una pesada baixada per una canal de blocs i vam buscar terreny més herbós per desprès tornar a enllaçar amb el final de la canal.\nUn cop som baix a la vall seguirem fins arribar al Plan d’Aigualluts on enllaçarem amb el GR15 que ens durà, primer al Forau d’Aigualluts i desprès de nou a la Besurta punt d’inici i final de la nostra aventura.\n-\tEn els mesos d’estiu queda vetat el pas de vehicles fins la Besurta. Podem agafar un bus, amb freqüència de 30 minuts, que surt des de l’aparcament de Llanos del Hospital.\n-\tSi voleu fer reserva al refugi de La Renclusa cal que ho feu amb temps, sobretot en mesos d’estiu.\n-\tTot i que no l’ascensió a l’Aneto no presenta dificultat tècnica val a dir que no el regalen. És una ascensió llarga i exigent i això suposa estar amb bones condicions físiques.\n-\tImprescindible l’ús de grampons i piolet en la glacera. Tot i així, extremeu les precaucions depenen de l’estat en que es trobi la glacera.\n-\tSi no veieu clar el Pas de Mahoma, no el feu. Ep, que no passa res! Que el cim ja l’heu fet !\nAls organitzador de la sortida, el Ricard. A l’inestimable ajuda del mestre Eugeni. Sense ells aquesta aventura no hagués estat possible. I finalment a tots el companys del Centre Excursionista de Balaguer.\nEl sumidero de Aigualluts o Forau d'Aigualluts es un sistema kárstico en la cabecera del río Ésera, a unos 2074 m de altitud y cercano al pico Aneto (en la vertiente aragonesa de los Pirineos). En este sumidero desaparece el agua de deshielo de los neveros, transportada principalmente por los cauces del Ésera (glaciares de Aneto, Barrancs y Tempestades) y del Escaleta (Mulleres) hasta el Plan de Aigualluts, a los pies de los Montes Malditos, donde desaparece en una sima de un 1 m2, para reaparecer a 3,6 km de distancia en línea recta (Uelhs deth Joeu, Artiga de Lin, Valle de Arán) a unos 1658 m de altitud (42.667385, 0.710571) , hasta llegar al río Garona y, por tanto, al océano Atlántico, en lugar de al mar Mediterráneo como sucede con las aguas no infiltradas del río Ésera. El río Ésera, nacido en las montañas de la Maladeta, es un afluente del Cinca, que desemboca en el Mar Mediterráneo. A muy poca distancia de la fuente del Ésera, una fosa cárstica conocida como Trou de Toro en Francia y Sumidero de Aigualluts en España, con hasta 70 metros de diámetro y 40 de profundidad, recibe las aguas de los glaciares del Aneto y la Maladeta, que desaparecen bajo tierra. Durante mucho tiempo se ignoró a dónde se dirigían esas aguas. En 1787, Ramond Carbonnières propuso la hipótesis de que podría ser una fuente del Garona, es decir, que sus aguas vertieran al Atlántico, a diferencia de las del Ésera. En 1931, el espeleólogo Norbert Casteret estableció la exactitud de la idea de Ramond, mediante el vertido en la fosa de seis barriles de fluoresceína. Unas horas más tarde, el agua que brotaba desde el otro lado de la cordillera que separa Aragón del Valle de Arán, después de un curso subterráneo de 3,6 km, salió con el característico color en el Guelh de Joeu o Uell de Joeu (el ojo del judío o de Júpiter, no está claro), a 1658 metros sobre el nivel del mar, una fuente de un afluente del río Garona.\nEl glaciar del Aneto es el glaciar más grande de los Pirineos. Se encuentra dentro del municipio de Benasque (España). Ocupa 90 hectáreas de superficie con 50 metros de espesor máximo. Su morrena terminal ha dado lugar a un caótico entramado de rocas a sus pies que dificultan notablemente la subida en otoño y primavera, cuando la nieve únicamente las cubre con una fina capa. No obstante, en la actualidad, el desplazamiento de sus hielos se ha reducido considerablemente, por lo que las grietas de su superficie no alcanzan la peligrosidad de siglos atrás. Es posible que en un futuro próximo este glaciar quede dividido en dos partes, al seccionarse la masa próxima a la cima de la que se extiende al pie de Coronas.\nDesde Benasque sigue la carretera A-139 en dirección al Hospital de Benasque. A los 9,8 km, poco antes de que la carretera se acabe, toma un desvío a la derecha que, a través de una pista asfaltada, lleva al Hospital de Benasque y a La Besurta. Si es verano, 1,5 km más adelante llegarás al aparcamiento de El Vado, lugar donde se corta el paso de vehículos particulares y desde el que salen los autobuses, cada poco tiempo, hacia La Besurta. Si el acceso a La Besurta aún no está regulado (más abajo puedes consultar las fechas de regulación) podrás llegar en coche hasta ese punto, tras recorrer 5,5 km de pista asfaltada. Si has de coger el autobús de verano, consulta sus horarios y recuerda que es de pago.\nEl Refugio de la Renclusa es un refugio de montaña situado en la vertiente norte del macizo de la Maladeta, el más alto de la ladera sur del Pirineo. Administrativamente está en el municipio de Benasque, en el noreste de la provincia de Huesca, España. Tiene una capacidad de 93 plazas y es el punto de partida más común para ascender al pico Aneto (3404 msnm), el más alto de los Pirineos, lo cual lo convierte en uno de los más importantes de la cordillera. Está situado a 2140 metros sobre el nivel del mar y se accede mediante un sendero que sale de La Besurta, un área recreativa a la que se puede acceder en autobús de línea, situada a poco más de 1900 metros de altitud.\nEl Aneto es el pico más elevado de los Pirineos, con una altitud de 3.404 metros sobre el nivel del mar. Se encuentra situado en el Parque Natural Posets-Maladeta, en el municipio de Benasque, provincia de Huesca, comunidad autónoma de Aragón, en España. Forma parte del macizo de la Maladeta y, situado en el valle de Benasque, está constituido por terrenos paleozoicos de naturaleza granítica y materiales mesozoicos. En su cara norte, a partir de los 2.810 m aproximadamente, reside el mayor glaciar de los Pirineos, con unas 100 ha de superficie. Está, al igual que muchos en el mundo, en franca regresión como consecuencia del cambio climático. Se calcula que en los últimos 100 años ha perdido más de la mitad de su superficie, y que en 30 o 40 años puede llegar a desaparecer.\nEl paso de Mahoma es la última dificultad que nos impone el Aneto. Desde la antecima podemos ver ya la cima pero ¡aún no podemos pisarla! No hay que precipitarse porque el paso es corto pero entraña ciertos peligros: La verticalidad de la caída y la sensación de vértigo que comporta La posible densidad de personas cruzando el paso en ambas direcciones La inseguridad de quien lo cruza, que le hace moverse de forma más lenta y torpe Los resbalones por posibles restos de nieve, hielo o agua La vulnerabilidad, en caso de tormentas, a la caída de rayos.\nVall de Barrancs\nAlbert Monferrer 17. aug. 2016\nJeg fuldførte denne rute med shangrila\nBed shangrila om at tilføje dig som Trail Buddy på denne rute


L’home angèlic | Cultura | EL PAÍS Catalunya - Dotnews\nDic 21, 2021 angèlic, Catalunya, Cultura, Lhome, país\nI el lector aviat sap que al narrador se li havia fet present l’Àngel per primer cop en un bar de la seva ciutat, el lloc on impartia lliçons sobre les matèries que no s’estudiaven a la universitat, “per exemple, sobre el llenguatge dels ocells, la llengua primigènia que es parlava al Paradís; sobre la topografia de l’Infern, un planisferi de passadissos innombrables, d’escales infinites, de pous sense fons; sobre el destí misteriós de la bella Xahrazad, que contava històries per sobreviure en una nit eterna; sobre la naturalesa sagrada de l’Au Fènix, que es moria i ressuscitava de les seves cendres…”. I això és el que trobarà qui s’endinsi en la teranyina de prodigis que es narren a L’àngel de Santa Sofia, “un castell de contes” fulgurants —solars, feliços i vitals, però també visionaris o filosòfics— que el narrador va escoltant dels coneguts casuals i fantasmagòrics que li van sortint al pas mentre vagareja pels carrers i els cafès, en un cinema, en uns quants palaus, d’un Torí no menys fantasmagòric, talment com si assistís a la lectura d’uns fragments esparsos de la tesi doctoral del diable. Cal dir que el narrador de L’àngel de Santa Sofia no és algú anònim: quan la comtessa Sofia Pozzi, que té una filla endimoniada, li demana ajuda, el narrador es presenta —“Jo soc Josep Palau i Fabre, investigador de l’Extraordinari… i em poso al seu servei”—, i aleshores el lector entén per quins camins transita.