El govern espanyol dubta que Atlantia pugui comprar les autopistes espanyoles d'Abertis sense el seu vistiplau\nRed Eléctrica estudia comprar a Abertis el gestor de satèl·lits Hispasat\n3 min. Barcelona 10/10/2017 11:55\n651x366 El ministre de Foment, Íñigo de la Serna, en una compareixença al Congrés. / MARISCAL / EFE El ministre de Foment, Íñigo de la Serna, en una compareixença al Congrés. / MARISCAL / EFE\nEl govern espanyol té dubtes sobre si Atlantia pot comprar les autopistes espanyoles d'Abertis sense una autorització prèvia de l'executiu de Mariano Rajoy. Per això, el ministre de Foment, Íñigo de la Serna, ha demanat un dictamen a l'Advocacia de l'Estat.\nEl govern espanyol ja va advertir per carta al president de la Comissió Nacional del Mercat de Valors (CNMV), Sebastián Albella, que l'oferta pública d'adquisició (opa) d'Atlantia sobre Abertis requeria l'autorització de l'executiu en el que fa referència al traspàs de les autopistes espanyoles.\nNo obstant això, la CNMV va aprovar aquest dilluns l'opa, i en el seu fullet Atlantia dona per fet que no li cal l'autorització. Però el ministre De la Serna ha dit aquest dimarts que ha demanat un dictamen a l'Advocacia de l'Estat i que, "en tot cas, serà el govern d'Espanya, i no Atlantia, qui determini si és precisa o no l'autorització".\nEl ministre s'ha mostrat molest en assegurar que cap representant o dirigent de l'empresa italiana s'ha posat en contacte amb el govern espanyol des que es va llançar l'opa.\nD'altra banda, Abertis ha reconegut aquest dimarts que Red Eléctrica està interessada a comprar la seva participació a la gestora de satèl·lits Hispasat, de la qual controla gairebé el 91% del capital. L'empresa està estudiant aquesta opció, encara que Abertis no ha rebut cap proposta vinculant, de moment. Així ho han comunicat totes dues companyies a la Comissió Nacional del Mercat de Valors (CNMV).\nEn el cas d'Hispasat, Atlantia, en el fullet de l'opa, diu que està disposada a vendre-la si així ho vol el govern espanyol. No manté la mateixa posició sobre l'operadora de telecomunicacions Cellnex, de la qual Abertis té un 34%. En aquest cas Atlantia diu que en vendria un 4% per no superar el 30% de la companyia, cosa que l'obligaria a llançar una oferta pel 100%.\nD'altra banda, Red Eléctrica ha afirmat que manté una recerca "activa" d'oportunitats d'inversió en àmbits com el transport d'electricitat i les telecomunicacions. Actualment el principal negoci 'teleco' de la cotitzada és l'explotació comercial d'infraestructures com la fibra òptica. Així doncs, la compra d'Hispasat permetria a l'empresa entrar en un sector estratègic com les comunicacions per satèl·lits i diversificar la seva activitat.\nAbertis controla el 90,74% de les accions d'Hispasat després que el maig d'aquest any adquirís el 33,69% de les accions a Eutelsat, operació que es va tancar quan la italiana Atlantia ja havia anunciat les seves intencions d'adquirir el 100% del gestor d'infraestructures. Així doncs, la resta de participacions del capital d'Hispasat està en mans de l'Estat a través de la Sepi (Societat Estatal de Participacions Industrials), que controla el 7,4%, i el CDTI, amb l'1,85%.\nPrecisament, la CNMV ha publicat aquest dimarts el calendari de l'opa d'Atlantia sobre Abertis i ha fixat que el termini d'acceptació de l'oferta per part dels actuals accionistes d'Abertis començarà aquest dimarts i s'allargarà fins al 24 d'octubre.


Narcisos en flor - cosir i repuntejar\n25 de enero de 2009 0 Cristina Junyent Des del terrat Todos los posts\nEls narcisos (Narcissos spp) han estat les primeres flors de l’any al terrat. La seva flor anima les tardes que s’allarguen. Quan vivia a Collserola em van alegrar el cor un matí fred i humit: havien florit de la nit al dia. Des d’aleshores, no em puc resistir als primers de la temporada.Aquests bulbs d’ara els vaig dur de Japó i els vaig plantar el nou de novembre. S’han avançat un xic al que diuen les fitxes. Benvinguts.\nLa flor del narcís va semblar tan bonica als antics grecs, que li van assignar el mite de l’amor no correspost. I, justament, l’etimologia del nom fa referència a aquest estat catatònic i ‘narc-otitzant’ que hi va associat.\nEs veu que Narcís era un jove d’una bellesa tan extraordinària, que totes les que li veien el rostre se n’enamoraven perdudament. Ell, però, arrogant, les menystenia.\nUn dia que Narcís descansava en un prat, la nimfa Eco, filla del riu Cèfix i la nimfa Liriope, el va veure i se’n va quedar perdudament enamorada. Com Narcís s’havia despertat i semblava que volia marxar, Eco, en sortir de darrera un arbre, va trepitjar una branca seca. El soroll va alertar Narcís:\n– Qui hi ha aquí? – Aquí. Va respondre Eco.\nSobre ella, per haver ajudat amants de Zeus, Hera havia fet caure la maledicció de repetir sempre la darrera paraula que sentia.\n– Qui ets? Per què no vens? – Vens? Va preguntar Eco\n– On ets? No et puc veure? – Et puc veure. Va dir Eco.\n– Ja n’estic tip, marxo. – Marxo, va repetir Eco, que en realitat no volia marxar.\nElla el va seguir, però Narcís no volia saber res d’una nimfa amb una conversa tan poc interessant, i en va fugir. Eco va arribar fins a un penya-segat on va restar pansint-se d’amor i d’humiliació fins que no va quedar més que la seva veu. Encara ara se la sent repetir les darreres paraules.\nQuan les germanes d’Eco van saber que era morta, van demanar ajuda a Nèmesi, filla de la nit i deessa de la venjança. I la va venjar. En Narcís es va acostar a beure a una font cristal·lina, va veure el seu reflex en l’aigua i es va enamorar de la pròpia imatge. Va voler acostar-se i tocar-la, però en fer-ho l’aigua es movia i la imatge desapareixia. Ara bé, el sentiment era tan profund que amargat i turmentat per l’amor no correspost va restar sense menjar ni beure, absort en la imatge perfecta, fins que les seves cames es van transformar en arrels, els braços en branques i el cap en la meravellosa flor que duu el seu nom.


L’onada de calor activa el nivell roig d’alerta i modifica el calendari de cremes - TV Digital Ontinyent\nHome>Destacat>L’onada de calor activa el nivell roig d’alerta i modifica el calendari de cremes\nTVDigitalOntinyent 13/05/2015\tDestacat Comentaris tancats a L’onada de calor activa el nivell roig d’alerta i modifica el calendari de cremes\nLa posible onada de calor prevista per als propers dies a la Comunitat Valenciana ha motivat que la Conselleria de Sanitat haja activat l’alerta de nivell roig per altres temperatures en diversos municipis, entre els que aquest dijous es trobarà Ontinyent, que hui dimecres estava a nivell taronja.\nLes dades de l’Agència Estatal de Meteorologia apunten que, durant la jornada de dijous, els termòmetres superaran els 40 graus en nombrosos punts de la província de València. Per evitar els efectes negatius sobre la salut que poden generar les altes temperatures previstes, i seguint les directrius de la Direcció General de Salut Pública, des de la regidoria de Sanitat s’ha recomanat beure molta aigua i líquids sense alcohol ni cafeïna; realitzar menjar lleugers; estar en llocs frescos; evitar eixides a l’exterior en les hores centrals del dia així com activitats que requerisquen un esforç important; utilitzar roba lleugera i de colors clars; i no oblidar l’ús de protecció solar.\nPer la seua banda, la Conselleria de Governació i Justícia, a través del Centre de Coordinació d’Emergències, ha decretat el Nivell 3 de Preemergència o risc màxim d’incendis forestals suposa la prohibició de realitzar qualsevol tipus de foc, fins i tot en les zones recreatives autoritzades i habilitades a l’efecte.\nL’ampliació que ha fet la Generalitat del període de restricció de cremes per a l’any 2015 suposa deixar en suspens el Pla Local de Cremes d’Ontinyent, pel què des de la regidoria de Medi Ambient s’ha recordat a la població que amb caràcter general, estarà prohibit fer cremes agrícoles en el període comprés entre el dilluns 18 de maig i el 30 de setembre. Abans del 18 de maig, únicament es podran fer cremes els dies que no estiga declarada l’alerta 3 o máxima en la que ens trobem ara. Igualment, i pel que fa als horaris, es recorda que les cremes únicament es poden realitzar entre el trenc d’alba i les 13:30 hores.\nEtiquetesaltes temperatures Comunitat Valenciana Conselleria emergències incendi medi ambient Ontinyent salut sanitat Valencia\nAnterior Ontinyent fomenta l’ocupació agrícola amb un curs reglat i gratuït d’agricultura ecològica\nSegüent De l’influx del modernisme a Sueca a les cultures de l’aigua a Atzeneta d’Albaida\nSanitat prohibeix els vetlatoris i restringeix les cerimònies funeràries per evitar la propagació del covid-19 -… https://t.co/nnG9pdXwYB20 minuts ago


RööööMERS Lleida - Top Secret - La Ley Seca\nTop Secret - La Ley Seca\nAmbientada als anys 20 i amb una temàtica gàngster, La Ley Seca és una sala d’estil clàssic amb un objectiu clar: sortir amb un barril que incrimini a la banda en menys de 60 minuts.Els candaus estan per tot arreu i els enigmes tenen la tecnologia que tindrien en aquella època: fotografies, quadres, pesos, etc, és a dir, res fora de lloc o fora de l’espai temporal que pretén emular.\nI aquí una petita estirada d’orelles als responsables: faltava una de les fotografies d’un dels enigmes (l’havia extraviat algun grup anterior) i, per tant, no acabàvem de pillar-ho (donant voltes a alguna cosa que hauríem pogut trobar molt abans). Entenem que es pugui espatllar algun dels mecanismes o es “trenqui” alguna cosa impossible de reparar al moment, però que es perdi una foto i no n’hi hagi una de recanvi és d’aquestes coses que molesten una mica quan penses que pagues perquè tot estigui al seu lloc i una “xorrada” així et trenca la màgia del joc.\nA part d’això, tota la resta va transcórrer força bé, amb les pistes donades de forma correcta i indispensable i amb un final que et deixa amb ganes de més… i, potser per això, en vam voler més.\nUn cop a la sala de les taquilles i a punt per marxar, l’Eva va pronunciar les paraules màgiques: “Preguntem si tenen lliure l’altra sala?” Instants d’incertesa i… pam! en un moment ja estàvem a punt per a fer “Attractions” sense saber de què anava ni res, així en plan pim-pam-pum. I la sorpresa va ser brutal (review disponible aquí).


Com millorar els resultats de gestió amb eines del segle XXI – SCGS\n16/10/2018 /in innovació, sistema sanitari, TIC Jornades /by SCGS\n3:30 pm - 6:30 pm| 16/10/2018 | Jornades\nLes Tecnologies de la Informació i la Comunicació (TICs) ja són una eina indispensable pels gestors del segle XXI. Tots som conscients que la innovació tecnològica en el sector de la salut té un ritme menys elevat que en gran consum.\nTanmateix, si les eines digitals ja influeixen en la vida saludable de les persones és lògic pensar que urgeix donar un pas endavant per part de l’àmbit de la gestió per fer servir eines existents que permetin millorar l’ús i l’aplicació dels recursos sanitaris.\nhttp://scgs.cat/wp-content/uploads/2015/11/logoscgs1-300x102.jpg 0 0 SCGS http://scgs.cat/wp-content/uploads/2015/11/logoscgs1-300x102.jpg SCGS2018-09-18 16:34:412018-10-04 10:35:25Com millorar els resultats de gestió amb eines del segle XXI\nCan Value-based healthcare be implemented in Europe? How personalised medicine... Acte de lliurament de la I edició dels Premis als Millors Projectes de Coordinació...


D’AQUELLS POLSES AQUESTS LLOTS – ACTUALITAT POLITICA\nD’AQUELLS POLSES AQUESTS LLOTS\nPublicat el 9 Març 2016 10 Març 2016 per Gonçal Bayó i Canut\nD’AQUELLS POLSES, AQUESTS LLOTS\nAquests dies i després de les dues jornades al!! Congrés dels Diputados!!, per aconseguir l’elecció d’un nou President pel govern espanyol, ara i en tot moment ens arriben per tots els mitjans de comunicació tant mes-etaris com catalans, les lluites entre els quatre partits, més grans en l’àmbit Nacional espanyol, per desqualificar-se, menyspreança, i insultar-se, però sempre sota l’òptica dels dos punts crucials i imperatius, lluita caïnita vers PSOE & CIUTADANS vs. PODEMOS i PP vs. PSOE, i el segon i per sobre de tot el “culpable” de la no entesa no és ni més ni menys, que Catalunya i el Dret a Decidir (Dret d’Autodeterminació), aquest principalment és el de més importància i el més primordial, per aquesta Espanya en la qual ens ha tocat viure.\nCap d’ells té en compte versar, i debatre les seves diferències, les angoixes, i els seus projectes, amb l’element més adient Indispensable políticament parla’n, humanament imprescindible per solucionar-ho immediatament com són els greus problemes socials, la desigualtat més esfereïdora i més gran dins dels països de la UE, entre les classes socials del teixit civil, i com a resultat obtingut podem “gaudir” de la Pobresa, la misèria, i la mancança d’una alimentació adient de molts dels nostres infants i fins i tot la fam que els envolta, d’Espanya i molt especialment a Catalunya, una de les regions més prosperes i riques de la UE.\n¿Perquè doncs la ciutadania espanyola amb una considerable proporció, vota partits corruptes, de tipologies i polítiques neo-liberals, vist els estralls que ens han portat, ací i a tota la UE.?\nTot seguit faig una reflexió, que no pretén tenir la raó, si més no exposar humilment i sense cap animo d’ofendre a ningú la meva opinió de les raons i els motius d’aquest esdeveniment inversemblant a la majoria de Països Occidentals i de la UE.\nAixí doncs vull exposar la meva reflexió en el sentit de voler entendre aquest comportament d’una part considerable del nostre poble, i basant-me en les meves experiències polítiques personals, Jo fou fill d’una família que en el període de la guerra!! Incivil!!, espanyola va perdre, avi, dos germans i Pare, aquesta dramàtica circumstància, va condicionar totalment la relació entre la meva Mare i Jo, fins al punt que durant molt temps vaig ser un noi amb un gran complex d’Èdip, per raons òbvies és fàcil d’entendre, però això va tenir i va contenir determinats peatges, i un d’ells va ser que mai la meva Mare, ni hem va parlar de política, ni va contestar a les meves preguntes relatives als tristos successos esdevinguts en la meva família, per causes polítiques, és fàcil d’entendre en aquest context la utilització d’una frase estereotipada!! No et fiquis en política, ni et busquis problemes en creure o parlar amb altres persones, de Política no vull que sofreixis per això!!\nIndubtable-ment va ser l’exigència majoritària dels Pares als seus fills, en l’Espanya dels anys 1940 fins als anys 1980 i pràcticament encara avui en ús en les persones d’una certa edat (un col·lectiu cal no oblidar-ho) que solament en el grau de Pensionistes depassa els nou milions de persones) el que evidencia que una gran part dels ciutadans amb dret al vot, ho exerceixin de manera i forma excessivament conservadora, i tots sabem quin és el significat d’aquest”” conservadorisme””, protegir el que és imprescindible per a la seva subsistència, i en la majoria dels casos l’únic per poder conservar-la, amb l’excusa utòpica de “millor Boig conegut que savi per coneixer” creiem així infundadament que podrán !!Cobrar cada mes les seves Pensions!!\nAquesta generació que vam créixer amb el desconeixement i la ignorància política, i l’ocultació de la veritat tan familiar així com la Nacional, som avui avis, que com a Pares vam educar als nostres fills en tot, però que una gran majoria de nosaltres, fins i tot havent-hi mort Franco, i acceptat una Constitució sense participació qualcuna del Poble, és a dir imposada, i no consensuada, després d’un referèndum i veure el naixement d’un País, amb certs aires demòcrates, la memòria, el record constant dels 40 anys de permanència en la foscor, d’una Dictadura ferotge i criminal i dels escoltes i denúncies als sicaris i policia política del Franquisme, per informadors de la mateixa ciutadania en teoria “Amics” o veïns i fins i tot companys de Facultat i els seus efectes repressius en la societat civil, fou una de les raons de no voler parlar-los de política, i si ens assabentàvem que es movien en aquests ambients, intentàvem dissuadir-los, afortunadament pràcticament tots van desoir aquests consells, però evidentment no van tenir cap classe d’educació, sobre aquest tema que els formés un caràcter polític amb el qual i amb, la lectura d’informació política veraç i rigorosa en tots els mitjans, contribuís a l’ampliació d’interès per la política a les bases culturals i populars.\nMolts d’ells van escollir una o altres filosofies polítiques, pel miratge que produïen els programes i el seu contingut ple de promeses (la majoria d’elles irrealitzables) dels partits d’aquells temps creats per membres successores del règim en Franquista, i els seus hereus polítics, el resultat no tractar-re de descriure-ho, perquè ja és suficientment conegut i reflectit, través de totes les eleccions fetes a Espanya en el transcurs dels últims 36 anys.\nI també de tots és sabut els coneixements adquirits a les nostres escoles, de la Història d’Espanya, i de la total ignorància de la ciutadania, mantinguda de forma rotunda, grollera i violenta per part dels governs espanyols, des de l’any 1707 amb el primer Tractat de Nova Planta referent al regne de València, després va seguir el de 1716 referent al Principat de Catalunya, del que va ser i segueix sent, una Nació sobirana dins d’una confederació de Nacions, anomenada “Corona d’Aragó”, el no reconeixement per part de l’Estat espanyol, de les diferents Nacions de les quals està format, que nega, constantment, i combat de manera dramàtica, un dels motius i de la raó per poder romandre l’Estat espanyol unit de debò, com és el reconeixement i respecte de la seva Pluralitat Nacional.\nEl drama de les pors, ací com l’exigència del nacionalcatolicisme, unit al nacionalisme constitucional (tanta munta, munta tant) i la demagògia en l’ensenyament de les glòries nacionals, algunes d’elles, de manera fantasiosa i irreal o en forma de llegenda, i poc d’històrica porten al fet que una ciutadania admirable extraordinària i solidària, avui i en general molt bé formada intel·lectualment, sigui la més ignorant políticament parlant de la UE el resultat, com diu aquell vell refrany castellà “” D’aquells Polses, aquests Llots””\n← LA LLEI CONTRA EL POBLE\nREFLEXIONS AMB CONTERTULIANS A FACEBOOK I AL MEU BLOC →


Jersey | Max Aue\nMarç 2, 2008 in economia, personal, politica, Reflexió | Tags: personal\nLlegeixo amb horror els crims de l’illa de Jersey que són objecte d’investigació.http://www.elpais.com/articulo/sociedad/Aislados/hospicio/terror/elpepusoc/20080302elpepisoc_4/Tes.\nConec el lloc. Hi he estat un parell de cops i no pas per turisme. Jersey és una illa, una mica més gran que Formentera, però en la que hi viuen unes 85.000 persones. La veritat és que no sembla que hi hagi tanta gent. L’aspecte de Saint Helier, la capital, és d’una agradable ciutat petita campagnard, amb l’única excepció d’uns quants hotels grans, que no gegantins. La gent és amable, fins i tot massa, i la gent més gran parla un “francès” incomprensible. I li dic francès al que parlen perquè ho sembla per l’entonació, però no perquè sigui possible d’entendre.\nL’illa té un regim fiscal força beneficiós per les companyies constituïdes allí i, es clar, n’existeixen unes 30.000. Totes elles propietat de britànics o europeus, que d’aquesta forma optimitzen els impostos a pagar. Aconseguir-ho només té una pega: cal fer alguna activitat a l’illa; i l’activitat que fan a l’illa aquestes 30.000 empreses és una convenció. Per aquest motiu hi han tants hotels i tanta gent a una illa que, com ja he dit, és una mica més gran que Formentera. I també per aquest motiu hi vaig haver d’anar en dues ocasions.\nL’empresa per a la que treballava aleshores era un trust constituït a Jersey i, un cop a l’any, amb qualsevol pretexte, la companyia ens citava a un grup d’empleats allà per parlar del model standard de la matèria o de l’aparellament de les foques. El tema era el de menys, la qüestió era reunir una vintena de persones, fer un parell de sessions de treball i convidar el Bailiff (no sé ben bé si és el president del parlament o el cap del govern de l’illa) que, invariablement, clausurava l’acte amb una xerradeta en la que ens explicava amb molta serietat, que l’illa és una illa britànica, però que no forma part del Regne Unit i que tampoc es una colònia. Ja m’explicareu com es menja això?\nDes de l’illa es veu la costa francesa; per això els habitants parlen l’idioma que os he dit i porten cognoms francesos com Marquand, Pollard, etc. I això os ho puc confirmar perquè com que l’hotel on estàvem era aprop del cementiri, l’única activitat que vaig poder fer amb els meus col.legues italià i francès, va se donar un tomb per allà. El lloc era molt agradable; ja sabeu com són els cementiris rurals: bones vistes, arbres i gespa ben cuidada. Tots els cognoms dels panteons eren francesos sense excepció.\nÉs clar que els meus col.legues i jo, érem els paries de la reunió. Per això passejàvem pel cementiri. De fet, tots tres vam estar d’acord en que allò era un incordi: per una reunió de dues hores que no tenia interès de cap mena, havíem perdut dos dies sencers: vols des d’els nostres llocs fins a Londres o París, avioneta (amb la que et donaven una manilla perquè ajudessis la rotació de les hèlices) fins a Jersey i taxi fins als afores de St. Helier; tot per a tenir com a única distracció un passeig pel cementiri local. Vés a saber que coi devien fer mentrestant els capitosts?\nI avui, al llegir la notícia, he pensat si no seria la resposta a la meva pregunta d’aleshores. Com és possible que un ciutat de 25.000 habitants tingui 30.000 empreses registrades que, totes elles, fan una convenció d’aquesta mena al any, i continuí tenint tot l’aspecte rural i provincià com té St. Helier?\nPotser perquè existien distraccions igual de secretes que la llista de les 30.000 companyies registrades a l’illa o els noms dels clients de la vintena de bancs que hi operen. La justificació, segons l’article, de que tot això hagi sortit a la llum és que els caps de la policia i del departament de protecció del menors no són de l’illa. Això voldria dir que els abusos sexuals i la pederàstia s’haurien estat cometent amb el coneixement de les autoritats locals, que havien de fer la vista gruixuda per no perjudicar el negoci principal. I tot això a uns pocs kilòmetres de les costes franceses; no fa falta anar-ho a trobar a Tailàndia o altres llocs remots.\nAra em resulta perfectament comprensible que el Bailiff insistís tant en que no érem al Regne Unit ni a una colònia!! Visca el fet diferencial!! Vostès posin aquí les seves empreses, paguin els seus impostos i vinguin de tant en tant, i nosaltres els hi garantim que tindran distracció, que els impostos seran mínims i que mantindrem en secret ambdues coses.\nCom es possible que la Comunitat Econòmica Europea mantingui una relació de privilegi amb aquesta cosa que no és el Regne Unit però que tampoc és una colònia britànica?\nI no os vull parlar de Liechtenstein, que darrerament també està sortint molt a la premsa, i que és un cas molt semblant (encara que, com que està al continent, s’hi pot anar amb cotxe).\nMarç 3, 2008 a 3:32 pm\nquan hi ha tants secrets, les coses no poden anar be\nels secrets son com la boira: ho enfosquiexen tot\n« Krieg ist Krieg und Schnaps ist Schnaps\nMon grand-oncle (I) (res a veure amb Tati) »


Blog Cristina Curto: Albert\nEl meu nebot.\nBolígraf i rotulador sobre cartró blanc [28x27]\nETIQUETES bolígraf, cartró, Gent, retoladors, Retrats\nPerò què faaaaaaaaaaaaaaaaasssss! és perfecte això sí que és hiperhiperhiperrealisme !!! una monada\n23 de novembre de 2010 a les 20:05


Semana Internacional de la Mujer en SEAT. | J.T.A. Motor Tarragona, Taller Oficial SEAT en Barcelona


Figueres prepara la capitalitat sardanista amb un concert d'homenatge a Ramon Basil - Empordà\nSANTA CREU 2016\nFigueres prepara la capitalitat sardanista amb un concert d'homenatge a Ramon Basil\nContinuen les audicions de sardanes, a la plaça de l'ajuntament, organitzades per l'Ajuntament i Foment de la Sardana\nEMPORDA.INFO 04.05.2016 | 07:53\nAudició de sardanes a la plaça de l´ajuntament EMPORDA.INFO\nL´Ajuntament de Figueres i el Foment de la Sardana Pep Ventura han organitzat el concert de ballables de Ramon Basil i Brujó (Figueres, 1873 – 1938) que interpretarà l'Orquestra Ciutat de Girona aquest dimecres, a les vuit del vespre, a l´auditori dels Caputxins.\nLa presentació anirà a càrrec d'Inés Padrosa i Gorgot, Llda en Història de l'Art i Diplomada en Biblioteconomia i Documentació, Josep Reig i Canals President de Musicat i Anna Costal i Fornells, musicòloga i professora de l'Escola Superior de Música de Catalunya.L´entrada gratuïta\nContinuen les sardanes\nMentrestant continuen les audicions de sardanes que ha organitzat l´ajuntament conjuntament amb Foment de la Sardana per Fires. Dimecres hi haurà nova audició amb la Cobla Montgrins i finalment dissabte amb La Principal de la Bisbal. L'horari de les audicions és el migdia i l'espai, la plaça de l'ajuntament.\nLOrquestra Ciutat de Girona


Generalitat de Cataluña | Àtic. Línea de Trabajo de Antonio Blay. Cursos, seminarios y talleres según la línea de trabajo de Antonio Blay Generalitat de Cataluña | Àtic transmite una espiritualidad fundada en la línea maestra de Antonio Blay, con todo el acento práctico propio de su orientación.\nEntradas etiquetadas con ‘Generalitat de Cataluña’


Agriturismo La Ferrozzola Castellina in Chianti Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLocalità Ferrozzola 1, Castellina in Chianti, Castellina in Chianti, Itàlia, 53011\nInformació bàsica sobre Agriturismo La Ferrozzola\nMés informació sobre Agriturismo La Ferrozzola\nDissenyat tant per oci com per negoci, Agriturismo La Ferrozzola està situat idealment a Castellina in Chianti; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAgriturismo La Ferrozzola també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Castellina in Chianti. L'hotel ofereix aparcament de cotxes, servei de cangur, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, s'admeten animals de companyia per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com piscina exterior. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Agriturismo La Ferrozzola és una selecció idònia per a la vostra estada a Castellina in Chianti.


Immobles en venda i de lloguer a Pla de l'Estany - Lucas Fox\nL’ajudem a trobar una propietat excepcional a Pla de l'Estany\nEspanyaGironaPla de l'Estany\nPropietats en venda i de lloguer al Pla de l'Estany\nImmobles en venda Pla de l'EstanyMasiesCases / Vil·les\nImmobles destacats Pla de l'Estany\nGran propietat rural en venda a prop de Banyoles, a la província de Girona\nMasia de 350m² en venda a Pla de l'Estany, Girona\nMasia en venda a Banyoles, província de Girona\nVegeu més propietats en venda a Pla de l'Estany\nEl Pla de l’Estany és una petita regió d'una gran bellesa a l’interior de la província de Girona que engloba la plana de l’estany de Banyoles. Aquest estany és el llac natural més gran de Catalunya i durant els Jocs Olímpics de 1992 va acollir la competició de rem. El paisatge és molt pintoresc i singular gràcies al sistema lacustre de diversos estanys i als poblets i masies que l’envolten. És una zona privilegiada i ideal per adquirir un immoble a la província de Girona.\nA Lucas Fox Costa Brava oferim una àmplia selecció d’immobles en venda i de lloguer al Pla de l’Estany: cases de camp, ruïnes de masies, propietats semi-restaurades, masies de luxe, castells i cases adossades en venda. A més, assessorem els propietaris que volen vendre els seus immobles a clients locals o internacionals.\nEl punt més a l’est del Pla de l’Estany es troba a només 10km de la ciutat de Girona i de l'aeroport internacional, i a uns 50km de la Costa Brava. La capital de la comarca, Banyoles, és a només 70km dels Pirineus i les estacions d’esquí corresponents.\nAl nord de Banyoles hi trobem diverses poblacions precioses: Serinyà, conegut per les seves coves prehistòriques, Esponella, Vilademuls, Puigpalter i Crespià, amb una església romànica molt bonica. Al sud de Banyoles hi ha els pobles rurals de Porqueres, Camós, Cornellà del Terri i Palol de Revardit.\nPot contactar amb els nostres agents immobiliaris si vol més informació sobre la compra, venda o lloguer d’immobles del Pla de l'Estany.


Moorea - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nMoorea (Mo’orea en tahitià normalitzat) és una illa volcànica de l'arxipèlag de la Societat a la Polinèsia Francesa. A només 17 km al nord-oest de Tahití és anomenada a vegades com «l'illa germana».\n17° 31′ S, 149° 49′ O / 17.52°S,149.82°O / -17.52; -149.82\n11 km ( ) × 19 km ( ) default\noceà Pacífic, badia d'Ōpūnohu i Cook's Bay (French Polynesia) (en)\nMount Tohivea (en) (1.207 m)\nBadia de Cook a Moorea\nVista de Moorea a ponent de Tahití\nLa superfície total és de 133,5 km², i l'altitud màxima és de 1.207 m al Mont Tohiea. L'illa té un perfil muntanyós, amb els seus vessants coberts de plantacions de pinya, alvocats i pomelos. A més de les dues gran badies, té vuit valls que formen una estrella. Una altra llegenda diu que l'illa és un pop. Al voltant està rodejada d'una llacuna amb platges de sorra.\nAquest perfil rocós i escarpat, present constantment a ponent de Tahití, va fer que l'escriptor nord-americà William Sommerset Maugham, al llibre The Moon and Sixpence (1919), la descrigués com una Montserrat del Pacífic.\nL'illa té 14.226 habitants al cens del 2002, distribuïts en les comunes associades de Afareaitu, Haapiti, Paopao, Papetoai i Teavaro. Junt amb Maiao forma la comuna de Moorea-Maiao amb 14.550 habitants.\nEl nom històric és Aimeho, o Eimeo, que vol dir «refugi». La proximitat amb Tahití feia que s'utilitzés com a refugi pels guerrers derrotats. Un exiliat va ser el rei Pomare II que el 1808 s'hi instal·là durant set anys després de la revolta provocada en intentar establir un regne absolutista. Avui continua sent un refugi de cap de setmana pels que volen fugir de la capital Papeete.\nPer Samuel Wallis (1767) va ser l'illa de York, i per l'espanyol Domingo Boenechea (1772) l'illa de Santo Domingo. Va ser George Vancouver, el 1791, que la va anomenar Morea, encara que només era el nom d'un dels districtes i s'ha acabat aplicant a tota l'illa.\nEl nom de Mo’orea vol dir «llangardaix daurat». Una llegenda explica que un llangardaix gegant va partir amb la cua les dues badies al nord. Aquestes badies són les de Opunohu i la de Cook o Paopao. De fet James Cook, el 1777, va ancorar a la badia de Opunohu i no a la de Paopao. El mirador de Belvedere (o Roto Nui) és un punt d'atracció amb esplèndides vistes a les dues badies.\n↑ Findlay, Alexander G. A directory for the navigation of the Pacific ocean. Londres: Laurie, 1851, pàg. 890 [Consulta: 14 febrer 2009].\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Moorea\nCommune de Moorea-Maiao (francès)\nCoord.: 17° 32′ S, 149° 50′ O / 17.533°S,149.833°O / -17.533; -149.833\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Moorea&oldid=22093949»\nDarrera modificació: 11 oct 2019 a les 21:05


Desfile solidario FANimalista con 10 ONG mallorquinas | FAN Mallorca Shopping\nDesfilada solidària FANanimalista\ndivendres 5 de d'octubre de 2018\nEl dissabte 20 d’octubre, FAN Mallorca Shopping celebra un gran esdeveniment que reunirà a un total de 10 ONG animalistas de tota Mallorca, amb l’Asociación Peluditos de Son Reus al capdavant, amb l’objectiu de donar visibilitat a la seva gran labor de conscienciació sobre l’adopció d’animals en estat d’abandonament. La desfilada es desenvoluparà a la plaça al costat de Dock39, de les 17.00 a les 20.00h.\nDurant les tres hores que dura la jornada, totes les entitats disposaran d’un estand on podran explicar la seva labor i recaptar fons. A més, el moment àlgid de l’horabaixa tendrà lloc una desfilada on els assistents podran conèixer de primera mà a aquests peludets que estan desitjant tenir una nova llar. Les organitzacions sense ànim de lucre que estaran presents a la cita són:\nMoixes de Marratxí\nAddicionalment, l’Asociación Peluditos de Son Reus realitzarà una rifa solidària en la qual es repartiran diferents regals entre tots aquells que comprin una de les seves paperetes, la recaptació íntegra de les quals anirà destinada a finançar la seva labor altruista.


El present i el futur de l’educació no s’entenen sense l’ús del que anomenem Noves Tecnologies de la Informació (TIC). L’Escola Intermunicipal, conscient d’aquest fet, hi ha apostat de ple fent una inversió considerable: 4 tallers d’informàtica –més de 100 ordinadors d’última generació; 3 laboratoris amb cinc ordinadors cadascun; un laboratori d’idiomes equipat amb projector i equip informàtic; projectors i pissarres digitals a totes les aules; gestió informatitzada per al control d’incidències i contacte sms amb les famílies, i connexió Wifi disponible a tot el centre.\nLa utilització de les TIC pot i ha d’incidir positivament en la disminució del fracàs escolar, i ha de servir per potenciar noves metodologies d’aula, per accedir a nous models d’ensenyament i d’aprenentatge més atractius i pedagògics i per adaptar-se als diferents ritmes d’aprenentatge de l’alumnat.\nTanmateix, no podem perdre de vista que tot aquests instruments són això, instruments que ens han d’ajudar en l’assoliment dels objectius educatius: educar equival a preparar l’adolescent per ensenyar-lo a ser lliure, autònom, a saber pensar i decidir per ell mateix i a tenir criteri personal, és a dir, eduquem persones i les formem acadèmicament amb tot el que comporta de treball individual, serietat, constància i esforç.\nYou are here: Carta presentació - Nova Direcció


iBitàcoles « L'iBit en primera persona\nSessió de treball al Parc Bit\nPublicat per: Francina Mas Parera, el 16 novembre 2010\nEl passat dimecres, dia 10 de novembre, va tenir lloc al Parc Bit, una Sessió de Treball amb entitats del sector de la petita i la mitjana empresa de Balears. El motiu de la reunió era comentar els resultats de l’estudi Les TIC a la pime balear i treure idees per nous projectes i fer propostes d’actuació per poder millorar la competitivitat de les nostres empreses.\nContinua llegint ‘Sessió de treball al Parc Bit’\nUn comentari - (No es permeten comentaris) Cibersocietat iBitàcoles, OBSI\nLes TIC a la pime balear\nPublicat per: Francina Mas Parera, el 9 novembre 2010\nEl passat dijous, dia 4 de novembre, la Consellera d’Innovació, Interior i Justícia, Pilar Costa, va presentar l’estudi Les TIC a la pime balear. Aquest estudi desenvolupat per l’OBSI és el número 6 de la col·lecció iBitàcoles i pretén determinar el grau d’implantació de tecnologies de la informació i les comunicacions a la pime de les Illes Balears i ha comptat amb la col·laboració d’entitats del sector: Associació de Joves Empresaris de les Balears, Cambra de Comerç de Mallorca, Cambra de Comerç d’Eivissa i Formentera, Cambra de Comerç, Indústria i Navegació de Menorca, Centre de Recerca Econòmica (CRE), GsBit. Associació Balear d’Empreses de Software, Internet i Noves Tecnologies, Institut Balear de Turisme (IBATUR), Institut d’Innovació Empresarial de les Illes Balears (IDI), Petita i Mitjana Empresa d’Eivissa i Formentera (PIMEEF), PIME Balears, Pimeco, PIME Menorca, Federació de la Petita i Mitjana Empresa de Menorca, Unitat d’Innovació del Parc Bit.\nContinua llegint ‘Les TIC a la pime balear’\n2 comentaris - (No es permeten comentaris) Cibersocietat iBitàcoles, OBSI\nEl cyberbullying, una altra forma d’assetjament\nPublicat per: Francina Mas Parera, el 21 setembre 2010\nÉs el cyberbullying una conseqüència del desenvolupament de les TIC o un rebrot d’un fenomen més vell i conegut com és el bullying?\nEl bullying o assetjament escolar és una manifestació en forma de maltractament psicològic, verbal o físic que es produeix de forma reiterada durant un període determinat. És un fenomen massa present entre els menors i els joves als centres escolars de la nostra societat. Però el tema que aquí ens ocupa és una forma concreta d’assetjament, el que es comet mitjançant la utilització de les Tecnologies de la Informació i les Comunicacions. Altres riscos associats a l’ús de les TIC per part dels menors gaudeixen d’un major impacte social, però l’estudi del què parlaré mostra que el ciberassetjament constitueix el perill més freqüent.\nContinua llegint ‘El cyberbullying, una altra forma d’assetjament’\nUn comentari - (No es permeten comentaris) Cibersocietat ciberassetjament, iBitàcoles, OBSI


Insuficient teixit productiu per a 6 milions d’aturats - Antoni Garrell\nPosted by agarrell | juny 25, 2013 | Empresa |\n“L’autèntic problema resideix en les reformes requerides que mai s’han volgut afrontar, pel que representa de pèrdua de privilegis per a uns, o per la impopularitat de les reformes a entomar”\nLes noticies diàries certifiquen les enormes dificultats i la manca de capacitat de l’Estat per sortir de la crisi. El cert és que L’Estat espanyol té un insuficient teixit productiu per competir en el món global i donar feina als 6 milions d’aturats. Aquest és un fet inqüestionable, que s’arrela en el temps, i que cal assumir per posar-li solució. Certament qualsevol persona que mirés el rerefons de les coses podia veure que a l’Estat no s’estaven construint les bases per entomar els desafiaments de futur en un món globalitzat, i amb senyals d’esgotament del model de governança planetària.\nA Espanya, els recursos financers es dedicaven a activitats tot sovint especulatives, mentre es renunciava, o destruïa, la industria arran de les legislacions que, a nivell europeu, obrien els mercats donant tota classe de facilitats a les importacions de productes de països, amb legislacions divergents, sense assegurar reciprocitat per les empreses europees. Actuacions que portaren que s’anessin tancant empreses per competència inassumible, o per localitzar la producció en països amb salaris molt més baixos, i sense respecte al medi ambient o a les condicions de treball.\nLa industria va perdre pes. El país va entomar la crisi amb una debilitat que comportà que sols en els primers anys, del 2007 al 2011, l’aportació de la industria manufacturera al PIB va caure un 13%, i l’ocupació industrial es va contraure un 25%. Mentre es destruí lentament el sistema productiu, en els anys previs a la crisi, les Administracions -tot menystenint que sense un fort model productiu no és possible el progrés i la societat del benestar-, s’endeutaven per vertebrar un país insostenible, que hipotecava el futur, tot creant infraestructures innecessàries, enviant missatges d’uns nivell de riquesa inexistents, i creant empreses, corporacions o agències per poder desenvolupar, amb opacitat, activitats de molt dubtós retorn pels ciutadans.\nÉs cert que la pèrdua de pes industrial no és sols un problema espanyol, ho és a nivell europeu. Fa poc dies a Brussel·les s’afirmava que “sense economia real no hi ha futur, els països amb un sector industrial fort afronten millor la crisi que la resta. Es requerit posar la indústria en el centre de decisions de la política econòmica”, i a la vegada el vicepresident de la Comissió Europea, encarregat dels temes industrials proposava que la UE llancés un pla industrial de la magnitud de l’actual programa d’estabilitat fiscal.\nAra bé, esperar que Brussel·les ens arregli els problemes seria novament no entomar els desafiaments. Els esculls que conflueixin en el desenvolupament de l’economia real de l’Estat i la creació d’ocupació no s’arrelen únicament en la manca de crèdit; ni en el problema del deute que comporta que les empreses hagin de pagar un 85% més que els països que no tenen aquest problema; ni en al cost de l’energia per la industria que és superior a la de molts països de la UE, i molt superior a els EUA, (país que ha decidit recuperar i potenciar la industria); ni en les erràtiques, i desencertades, polítiques europees que obliguen a retallades que eliminen estímuls a la iniciativa empresarial. L’autèntic problema resideix en les reformes requerides que mai s’han volgut afrontar, pel que representa de pèrdua de privilegis per a uns, o per la impopularitat de les reformes a entomar, i en la crisi institucional que omple de desconfiança a la ciutadania i frena l’assumpció dels riscos indefugibles a qualsevol iniciativa empresarial.\nEn la línia de les solucions que esdevenen imprescindibles, cal considerar que la legislació no s’ajusta al teixit productiu real, configurat per un entramat de PYMES, les quals requereixen tractaments molt diferents als de les grans corporacions multinacionals; que és imprescindible vincular la formació professional i universitària al sistema productiu i viceversa; que cal focalitzar els recursos en les empreses amb capacitat d’exportació contrastada i amb capacitat de crear llocs de treball; que és precís incentivar la innovació competitiva, el que comporta assegurar la continuïtat del flux de generació i aplicació de coneixement, tot primat les empreses i universitats que assumeixen el repte; articular polítiques enfocades al sorgiment de nous empresaris el que comporta no confondre els requisits dels autònoms amb els dels emprenedors; condicionar positivament les accions encaminades a la cooperació competitiva i l’assumpció de massa crítica de les empreses; i finalment, desenvolupar una política energètica que faciliti la competitivitat.\nLes 7 actuacions anteriors no son exigències noves, és quelcom conegut per qui esta amatent als diversos sectors econòmics que configuren “l’economia real”. La diferencia és que al trencar-se el miratge de les falses palanques per construir el futur, sorgeix amb força el fet que el sector industrial és qui més exporta; qui té més capacitat per crear mes valor afegit pel treballador i més llocs de treball de qualitat. També que és motor de productes d’alt valor, ja que inverteix 5 vegades més en R+D+i que els sectors no industrials, i que sense una potent industria el sector serveis perd capacitat.\nCal fer un gran esforç per millorar el sistema productiu, sabent que hi ha una forta base on recalçar-nos, que disposen d’alta capacitat creativa, i tenim l’experiència d’haver superat les diverses crisis que s’han tancat en fals. Es hora de no deixar-nos portar pel pessimisme, hem d´exigir que la classe política centri el seu esforç en crear les condicions requerides per possibilitar el sorgiment de noves empreses, i molt especialment en facilitar el creixement de les empreses existents, tot desplegant el potencial industrial que existeix. L’objectiu és clar, les solucions existeixen, res justifica doncs no fer-les possibles.\nAntoni Garrell i Giu\nPreviousLa crisi política frena la recuperació econòmica\nNextAmb atur no hi ha futur


-14,837 mas/a (declinació)\n6,929 mil·lisegons d'arc\nVDB 28 (Catalogue van den Bergh (en) )\n[ABG2007] 473 (The XMM-Newton Optical Monitor survey of the Taurus Molecular Cloud (en) )\nHBC 35 (Second catalog of emission-line stars of the Orion population (en) )\nT Tauri (T Tau / HD 284419 / HIP 20390) és una estrella variable a la constel·lació de Taure que dóna nom a un tipus de variables, les estrelles T Tauri. Fou descoberta l'octubre del 1852 per John Russell Hind i forma part del cúmul de les Híades, no lluny de l'estrella Ain (ε Tauri). Estudis recents situen T Tauri a 481 anys llum de distància del sistema solar.\nT Tauri és un sistema estel·lar d'almenys tres components, dels quals només un és observable en l'espectre visible. Aquest últim és una jove estrella groc-taronja amb només 1 milió d'anys d'edat i que encara no ha entrat en la seqüència principal, per la qual cosa no ha començat la fusió d'hidrogen en el seu nucli. Encara té un diàmetre molt gran, però està col·lapsant. Gira molt de pressa i és un estel bastant actiu.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=T_Tauri&oldid=25340743»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 31 oct 2020 a les 05:57.


- El Consell Municipal de Solidaritat i Cooperació reprèn després de 4 anys aquesta mostra d’entitats i associacions que treballen per la pau i la cooperació.\nLa Fira de la Solidaritat torna a la Rambla de Badalona després de la darrera edició que va tenir lloc al 2014. El dissabte, 6 d’octubre, des de les 10 del matí fins a les 8 del vespre, tindrà lloc una nova edició de la Fira organitzada pel Consell Municipal de Solidaritat i Cooperació de Badalona. Durant la jornada es podran visitar els estands de les diverses entitats que treballen a la ciutat en aquest àmbit, gaudir de tallers i jocs infantils, xerrades, exposicions, videofòrums i un reguitzell de diverses activitats.


Subvencions per al lloguer a persones de 65 anys o més - Fundació Enllaç\nSi tens 65 anys o més, vius a Barcelona en un pis de lloguer amb contracte al teu nom i et trobes en una situació difícil pots optar a una subvenció per pagar l’habitatge. Aquesta convocatori de subvencions de l’Àrea de Drets Socials a través de les oficines d’Habitatge està oberta fins el 29 d’abril de de 2022.\nPer accedir a l’ajud cal que la renda familiar no superi 2,83 vegades l’Indicador de Renda de Suficiència de Catalunya (IRSC).\nPer a l’exercici del 2022, la Llei de pressupostos de la Generalitat de Catalunya fixa el valor de l’indicador de renda de suficiència de Catalunya en 569,12 euros mensuals i 7.967,73 euros anual\nLa finalitat d’aquesta convocatòria és ajudar a aquelles persones que compleixen els requisits i paguen un lloguer superior al que es considera just.\nSi necessites ajuda per fer la sol·licitud o en vols més informació, truca’ns!\nQuè és l’Indicador de Renda de Suficiència de Catalunya (IRSC)?\nAquest indicador serveix per valorar la situació de necessitat, per a poder tenir dret o accés a les prestacions. S’entén per situació de necessitat qualsevol contingència que té lloc o apareix en el transcurs de la vida d’una persona i que li impedeix de fer front a les despeses essencials per al manteniment propi o per al manteniment de les persones que integren la unitat familiar o la unitat de convivència a la qual pertany\nQuè es considera un lloguer just?\nEs considera lloguer just un que no superi el 20 o 30% dels ingressos de la persona arrendatària, en funció que aquests siguin inferiors o superiors a 0,94 vegades l’Indicador de Renda de Suficiència de Catalunya (IRSC), ponderat.\nA la imatge: una pintada “Casa nostra” en un edifici d’habitatges públics d’Austràlia.\nPublicat a Notícies Etiquetat habitatge


Max Beckmann: un dels "artistes degenerats", al CaixaFòrum\nMax Beckmann: arriba al CaixaFòrum un dels "artistes degenerats" del nazisme\nBarcelona. Dimecres, 20 de febrer de 2019. 13:53\nMax Beckmann és un dels grans artistes alemanys del segle XX. I a desgrat de tot, va passar els darrers 13 anys de la seva vida lluny d'Alemanya, perquè els nazis van considerar que feia "art degenerat" i va preferir exilar-se, primer a Holanda i després als Estats Units. La pintura de Beckmann té una relació molt estreta amb les avantguardes (va tenir contactes amb el moviment expressionista i després amb la Nova Objectivitat), però l'artista era molt individualista i solitari, i va crear un art molt original, personalíssim, que en els darrers anys va estar molt marcat per l'exili i la frustració. Ara es podrà conèixer millor la seva obra, al CaixaFòrum, amb Beckmann, figures de l'exili. Aquesta exposició presentada avui, coorganitzada entre la Caixa i el Museo Nacional Thyssen-Bornemisza, es podrà visitar des d'aquest dijous fins el 26 de maig. Agrupa 49 peces de Beckmann, entre pintures, dues escultures i una desena de litografies, i ja havia estat mostrada anteriorment a Madrid.\nEl comissari de l'exposició, Tomàs Llorens, a la presentació, ha desitjat que l'exposició, que ha trigat 6 anys en organitzar-se, tingui tant d'èxit a Barcelona com l'ha tingut al Museo Nacional Thyssen-Bornemisza de Madrid i ha lamentat que fins ara Beckmann hagi estat "un artista poc conegut a Europa i poc conegut a Espanya" i l'ha comparat per la seva qualitat amb Matisse, tot i que ha apuntat que Beckmann no ha estat prou comprès perquè té una "pintura complicada i difícil", que s'allunya de les grans línies de l'art europeu de la seva època (a molts museus els costa adjudicar els seus quadres a alguna sala). Llorens atribueix el desconeixement de Beckmann a que la seva és una pintura de "gran densitat", per l'ús d'al·legories que tenen una lectura oberta, i també perquè el seu estil és molt particular i requereix un cert hàbit de contemplar pintura, perquè recull tradicions pictòriques molt diverses.\nMax Beckmann. Quappi amb suèter rosa, 1932-1934 Museo Nacional Thyssen-Bornemisza, Madrid. © Max Beckmann, VEGAP, Barcelona, 2019.\nUn artista estimat\nEl comissari ha destacat que Beckmann és "l'artista alemany del segle XX més estimat pel públic alemany", a desgrat de tenir una producció molt reduïda. I n'ha fet la seva personal interpretació: "És l'autor que reflecteix millor el drama de l'home modern de la primera meitat del segle XX", ha explicat Llorens. El comissari ha volgut centrar l'exposició sobre Beckmann en el període d'exili, del 1937 a 1950, però en ser la primera exposició d'aquest artista a Barcelona, ha volgut oferir en una miniretrospectiva, amb una dotzena d'obres, la trajectòria de Beckmann abans d'anar a l'exili. Dins de l'àmbit central, dedicat a la seva estada a Àmsterdam i Nova York, les obres s'organitzen en torn a 4 metàfores: "Màscares" (l'impacte identitari de l'exili), "Babilònia elèctrica" (el retrat la ciutat moderna com una societat deshumanitzada), "El llarg adéu" (sobre la presència de la mort, la reencarnació i les seves relacions amb l'exili) i "La mar" (un dels referents continus per a Beckmann, que fa referència per a ell al moviment continu i a un temps cíclic).\nMax Beckmann. Ciutat (Nit a la ciutat), 1950 (The Town [City Night]) Saint Louis Art Museum, San Luis. Llegat de Morton D. May. © 2018 Artists Rights Society (ARS), New York/VG Bild-Kunst, Bonn © Max Beckmann, VEGAP, Barcelona, 2019.\nDels grans tríptics a les litografies\nEl públic que no conegui Beckmann podrà veure algunes de les obres clau d'aquest autor. Hi ha en posició destacada el tríptic Els argonautes, el darrer quadre que va acabar, una de les seves obres més emblemàtiques. Del seu període d'estada als Estats Units també es presenten algunes Natures mortes molt acolorides, amb un toc clarament matissià. També té algunes obres de caràcter molt pessimista que reflecteixen els durs temps viscuts durant la guerra (com el Globus amb molí). Però potser els més rellevants són els quadres de l'apartat Babilònia electrònica, que ofereixen una visió apocalíptica de la ciutat moderna, amb joc, prostitució i delinqüència, com Ciutat (Nit a la ciutat) També hi ha alguns dels seus tríptics d'un període anterior, com Carnaval, del 1943, en què amb nombroses al·legories reflecteix la fugida a Amsterdam de l'artista i la seva esposa (aquesta obra ha estat restaurada especialment per a l'ocasió). Hi ha, òbviament, algunes de les seves obres més conegudes, com Quappi amb suèter rosa (el retrat de la seva segona esposa) o el retrat de la societat parisenca Societat. Beckmann va ser molt conegut com a gravador, però a l'exposició només s'hi pot veure una sèrie de 10 litografies de temàtica circense. Això sí, la mostra incorpora diversos autoretrats, pintats o esculpits (en realitat les obres exposades són de les poques obres escultòriques d'aquest artista).\nUn home marcat per la persecució i l'exili\nBeckmann es va formar a França i va rebre moltes influències de Cézanne i de Monet. Després de passar per París i Florència va començar a tenir èxit just abans de la Primera Guerra Mundial. Aquesta va suposar una ruptura en la seva carrera, perquè es va mobilitzar, tot i que va estar poc temps al front i més tard se'n va anar a Frankfurt, on tornaria a pintar. Beckmann va tenir un gran èxit durant la República de Weymar. En aquells anys d'eufòria creativa, Beckmann va estar en contacte amb el ric món cultural alemany. Però a partir de 1933 començarien els problemes amb la pujada al poder del partit nazi (que odiaven profundament l'art modern). Beckmann va ser expulsat del seu càrrec de professor, i els museus van deixar d'exposar la seva obra. Diverses obres de Beckmann figuraven a l'exposició "Art degenerat" organitzada pel govern alemany a Munic el 1937. El mateix dia que van inaugurar l'exposició, quan Beckmann va sentir el discurs de Hitler en aquesta ocasió, va fugir d'Alemanya cap a Holanda. No tornaria mai al seu país. Això suposaria una segona ruptura en la seva carrera i va donar pas a uns anys marcats per la crisi i, a partir de l'ocupació alemanya d'Holanda, per la persecució política. Va passar alguns anys en la misèria. A la fi de la guerra va renunciar a tornar a Alemanya i va marxar als Estats Units el 1947. Allà aconseguiria allò que sempre havia somniat: reconeixement públic, llibertat, diners, possibilitats de viatjar... Però no va tenir una carrera llarga als Estats Units perquè va morir d'un atac de cor, tres anys després de la seva arribada.\nMax Beckmann. Globus amb molí, 1947 (Luftballon mit Windmühle) Portland Art Museum, Portland. Adquisició del Museu, Helen Thurston Ayer Fund © Max Beckmann, VEGAP, Barcelona, 2019.\nDe l'expressionisme a Beckmann\nElisa Durán, la directora adjunta de CaixaFòrum, ha recordat que el Palau Macaya ja havia presentat una exposició sobre l'expressionisme alemany, però ha afirmat que Beckmann mereixia una atenció individualitzada, en ser considerat "el millor artista alemany del segle XX". I ha recordat la connexió entre Beckmann i altres grans genis de l'època com el dramaturg Bertold Brecht o el pintor George Grosz. Durán ha manifestat que un moment de migracions forçoses massives, Beckmann és més viu que mai, perquè reflectia molt bé el dolor de la partida. Durán ha destacat que aquesta exposició ha estat possible gràcies a la predisposició i a la col·laboració del Museo Nacional Thyssen-Bornemisza i de tots els prestataris que han accedit a la col·laboració. Valentí Farràs, director del CaixaFòrum, ha volgut afegir que s'han preparat activitats per a les escoles per facilitar la comprensió i divulgació de l'exposició.\nBeckmann no és un dels artistes més coneguts al nostre país. Bona part del públic que passarà pel CaixaFòrum no en tindrà un gran coneixement, i probablement es trobarà amb una sorpresa. Beckmann està allunyat de la convencionalitat, però entra fàcilment pels ulls. Alguns dels seus quadres tenen la força i la lluminositat d'un còmic, però estan elaborats amb la genialitat d'un gran mestre. Les obres de Beckmann construeixen un món artístic molt particular, tot un univers per descobrir.\nCaixaForum 'Poètiques de l'emoció': l'art figuratiu com a porta al contemporani Gustau Nerín


desembre 2020 - Jove Espectacle\nArxius de desembre 2020\nVist el diumenge, 20 de desembre de 2020 a la Sala La Planeta de Girona, dins la programació del Temporada Alta SINOPSI Sovint es diu que la destinació no és el que importa, sinó el viatge. I especialment si hi vas en bona companyia! Petits i petites, pugeu a la caravana de la Lea i […]\nVist i sentit el dimarts, 22 de desembre de 2020 a l’Esclat de Lloret de Mar SINOPSI Amb el confinament vam descobrir que hi havia llocs permesos (els supermercats) i llocs prohibits (els teatres). Amb la pandèmia, l’ocultació de la identitat darrere una mascareta ja no és un fet excepcional. Abans, la mascareta era un element sospitós. I ara, què és? Potser […]\n14 de desembre de 2020 per JMViaplana Deixa un comentari\nVist el divendres, 11 de desembre de 2020 al Teatre Municipal de Girona dins del Festival Temporada Alta Un còctel espurnejant i explosiu agitat per les paraules d’Empar Moliner i les notes d’Andreu Gallén COMÈDIA MUSICAL – RELACIONS DE PARELLA – TEATRE I LITERATURA Fa 25 anys, Dagoll Dagom va estrenar un dels seus muntatges més celebrats: T’odio, amor meu, un musical […]\n13 de desembre de 2020 per JMViaplana Deixa un comentari\nVist el dissabte, 12 de desembre de 2020, al Teatre Municipal de Girona, dins del Festival Temporada Alta Les icones de Shakespeare passades pel sedàs boig d’un clown contemporani en un espectacle hilarant i corrosiu CLOWN – HUMOR – WILLIAM SHAKESPEARE Si ets un personatge shakespearià, mil maneres de morir tindràs. Herois, malvats, traïdors, reis i enamorats […]\n7 de desembre de 2020 per JMViaplana Deixa un comentari\nEnguany, i degut a les restriccions del Covid-19, moltes de les peces que s’havien programat al Temporada Alta s’han hagut d’ajornar, malauradament alguna suspendre’s i, com és el cas del Torneig de Dramatúrgia, bescanviar les sessions presencials per les telemàtiques (sota la denominació genèrica de ‘A Distància’) o bé fer-les alhora, quan les autoritats han […]\nArxivat com a: Crítiques, Cròniques\n6 de desembre de 2020 per JMViaplana Deixa un comentari\nVist el diumenge, 6 de desembre de 2020 a la Sala La Planeta de Girona, dins del Temporada Alta 2020. SINOPSI La Bleda ens convida a reviure els records d’aquells estius. Des d’un càmping ben singular i divertit… per no oblidar! AVENTURES – EMOCIONS – HUMOR – FAMILIAR – TEATRE Durada: 50 min – Estrena A partir de 3 anys Nits d’estiu, […]\nVista el divendres, 4 de desembre de 2020 al Teatre de la Vila, de Palau-Solità i Plegamans SINOPSI Una festa esbojarrada i amb molt de ritme per repassar els millors moments de Rhum & Cia. Després de l’èxit de Rhum(2014), Rhümia(2016) i Rhumans(2018), arriba la collita del 2020. De què tindrà gust? Doncs d’humor absurd, gamberrisme, màgia, tendresa i emoció. Un Gran reserva servit per […]


Relleu difícil en el motor econòmic català\nLa substitució de Bonet en la presidència de la Fira s'ajornarà\nEl canvi de la majoria del consell allarga les negociacions\nDissabte, 17/06/2017 | Actualitzat el 19/06/2017 a les 17:55 CEST\nEl relleu de Josep Lluís Bonet en la presidència del consell d’administració de Fira de Barcelona està sent més lent i complicat del que s’esperava. La institució afronta el canvi de la presidència i la renovació de més de la meitat dels nou membres del seu consell en un moment d’equilibris polítics delicats que requereixen consens entre les institucions patrones de l’entitat: la Cambra de Comerç de Barcelona, la Generalitat de Catalunya i l’Ajuntament de Barcelona.\nEn la primera no hi ha hagut pràcticament canvis des que la presideix Miquel Valls, és a dir, des del 2002. Però en les dues institucions de la plaça de Sant Jaume s’han produït modificacions significatives: a la Generalitat, cap a una política independentista; i a l’ajuntament, amb l’entrada d’una força inèdita en el poder fins fa dos anys, amb Ada Colau al capdavant.\nAlguns empresaris reclamen que el perfil de la presidència no només reuneixi el consens institucional per garantir l’impuls d’aquest motor econòmic català, sinó que permeti que Fira no es polititzi. Són els que han criticat més la possibilitat que l’empresari Miquel Martí, president de Moventia i membre del lobby empresarial Femcat, sigui presentat com a candidat a la presidència per part de la cambra. I, de fet, ha deixat de sonar com a possible relleu de Bonet.\nLa principal excusa per descartar-lo seria el fet que Martí aspira a aconseguir el contracte del servei de Bicing de la ciutat de Barcelona, després de guanyar el contracte de París per un volum de 400 milions d’euros, cosa que pot generar un conflicte d’interessos, ja que la Fira està participada per l’ajuntament.\nMartí era l’opció per la qual apostava Miquel Valls, el president de la Cambra de Comerç. Mai ho ha reconegut oficialment, però tampoc ho ha negat. La cambra té la responsabilitat de realitzar la primera proposta, tant del candidat a president com dels altres càrrecs al consell que es renoven.\nNo obstant, aquesta candidatura va rebre des del primer moment crítiques de sectors empresarials que la van considerar massa pròxima a posicions sobiranistes, perfil oposat al de Bonet, que sempre s’ha posicionat en contra del procés independentista català i presideix la Cambra d’Espanya. Paradoxalment, Bonet sempre ha considerat Martí un bon candidat i ha recordat que ell mateix mai ha defensat les seves idees polítiques des de la seva butaca de president del consell d’administració de Fira.\nEl consell general de Fira es reuneix dues vegades a l’any i aprova els nomenaments de consellers i president. Té la seva primera cita anual la primera quinzena de juliol. La proposta de la cambra hauria d’haver-se anunciat prèviament en el ple d’aquesta institució. Les negociacions a tres bandes haurien d’estar a punt en unes tres setmanes, o quedaran ajornades fins al desembre. En aquest cas, la sortida seria prorrogar Bonet fins llavors. Això permetria portar a terme les negociacions amb més calma i amb un panorama polític més clar.\nUna altra possibilitat que s’estudia és la de l’empresari Pedro Fontana, president del grup francès Áreas, que ja és conseller però que té l’inconvenient que només li queden dos anys de mandat. Seria una solució també provisional, però que permetria rodar-se al relleu que sortiria de les noves incorporacions.\nDes de l’Ajuntament de Barcelona, a més a més, s’aposta per aprofitar la renovació de la Fira per incorporar-hi representants de la nova economia, sobretot de l’àmbit digital, i ampliar també el nombre de dones. Entre les candidates hi hauria Helena Guardans i Inma Amat.\nSobre la taula hi ha dues possibilitats: si s’opta per algú que ja estigui al consell, el consens apunta a Pedro Fontana; si s’opta perquè la presidència l’ocupi un nou membre, com va passar quan es va incorporar Bonet, s’hauria de buscar un empresari o empresària que pogués reunir el consens polític. La decisió no està resultant fàcil i el temps s’esgota.\nTemes: José Luis Bonet Ada Colau Generalitat


El sobiranisme torna a exhibir força al carrer en una gran manifestació pels presos polítics | La torre del Palau\nper Roger Tugas / Irene Ramentol / Jordi Bes, 12 de novembre de 2017 a les 11:45 |\nPolítica, manifestació, procés català, Assemblea Nacional Catalana, Barcelona, presos polítics, Òmnium Cultural, ANC\nQuanta energia malgastada?\nPer Anònim el 13 de novembre de 2017 a les 14:00\nQuants anys i quantes manifestacions per un resultat, anava a dir nul però no, negatiu (ja que han marxat empreses, s'han reduït prespectives de creixement i s'ha perdut autogovern, entre d'altres). Que està molt bé la dignitat i tot això, però el que pateix les pseudo-vagues i el que li toca la butxaca tot aquest procés tant mal plantejat és, precisament i irónica, a la majoria...


Qui Som – Anoia Jove\nEt presentem l’equip del Departament de Joventut del Consell Comarcal de l’Anoia.\nGemma Fabrés i Casals\nConsellera de joventut de la comarca\nM’encanta participar en la vida social del meu poble i, com no, aprendre de les noves tecnologies. Sí, sí aprendre’n!\nSoraya Pérez i Galindo\nResponsable del Departament de Joventut\nSóc la responsable del Servei Comarcal de Joventut. M’agraden els dolços perquè he crescut entre pastissers.\nMaria Soldan i Mestres\nTècnica de Joventut Compartida\nSóc la Tècnica de Joventut de Vallbona d’Anoia, Hostalets de Pierola, El Bruc i St. Martí de Tous. També sóc informadora al Punt d’informació del SES Vallbona. M’agrada viure a la muntanya i gaudir de la natura.\nMarina Duocastella i Sala\nSóc Tècnica de Joventut de Calaf, Sant Martí de Sesgueioles, Copons i Carme. Sóc Escolta des de ben petita i això m’ha fet estimar la natura, la música i el món del lleure. També m’agrada viatjar i conèixer cultures d’arreu del món.\nIsaura Sánchez i Bagués\nImpulsora de Garantia Juvenil\nDes de petita sempre m’ha agradat cantar i ara estic aprenent a tocar la guitarra per posar música a la vida!\nLaura Segura i Checa\nTècnica de Joventut\nSóc Tècnica de l’Oficina Jove de l’Anoia, de diversos projectes comarcals i assessora acadèmica. Em trobareu a l’Oficina Jove per acompanyar-vos en allò que necessiteu! M’agrada gaudir dels petits moments de la vida i captar-los en imatges!\nSilvia Llamas i Ceballos\nTècnica d’orientació laboral i formativa\nSóc la Tècnica de La Laborateca a Carme, Castellolí, El Bruc, La Llacuna, La Kaserna d’Igualada, St. Martí de Tous i Vallbona d’Anoia. També porto l’assessoria laboral i formativa de l’Oficina Jove de l’Anoia. M’agrada molt caminar per la muntanya! Un dels meus racons preferits és el Forau d’Aigualluts.\nMaria Sánchez i Tula\nSóc la tècnica de joventut de La Llacuna, Sant Martí de Tous i Vilanova del Camí.\nM’encanta fer volar la imaginació i crear nous personatges pel teatre i el cinema!\nAlícia Benito i Manzano\nSóc la tècnica de joventut de La Torre de Claramunt, Capellades i Castellolí. També sóc informadora al Punt d’Informació de l’IES Molí de la Vila i de l’Institut Guinovarda. La guitarra, la muntanya i el món del lleure són els meus incentius per desconnectar!\nAnna Suàrez i Grau\nAssessora de Mobilitat Internacional\nSi teniu ganes de viatjar, fer un voluntariat, marxar a estudiar o treballar a l’estranger… em trobareu els dijous a la tarda a l’Oficina Jove per resoldre els vostres dubtes! M’encanta conèixer persones d’arreu del món i també m’agraden molt els jocs de taula!


beques trobar feina estudiants voluntariat L'Hospitalet de Llobregat Treballar a l'estranger educació feina habitatge Estudiar a l'estranger casal formació ajuts universitat estiu solidaritat ofertes de treball a l'estranger cursos art premis formació ocupacional Voluntariat a l'estranger europa lloguer treball recerca cultura ofertes de treball tallers Badalona Idiomes pràctiques mobilitat europea pràctiques a l'estranger cooperació participar Santa Coloma de Gramenet estranger concurs emprenedoria\nDemà dijous es fa una sessió informativa sobre aquest Certificat Professional Nivell 3 totalment subvencionat pel SOC i que comença el 1 de març. La xerrada serà dijous a les 10:00 al C/ Major de Mercabarna, 76. 3ª planta. El certificat de professionalitat és un document oficial que acredita a qui l’obté que és competent professionalment per a desenvolupar una activitat laboral d’acord amb les exigències de la producció i l’ocupació. És a dir, que té els coneixements i habilitats per desenvolupar-la, de forma correcta i d’acord amb les exigències del mercat. Aquest certificat en concret és sobre Gestió Administrativa i Financera del Comerç Internacional a Mercabarna.\nLa formació es de 680 hores i de dilluns a divendres, de 15 a 20 hores.\nInclou els següents mòduls formatius:\nGestió administrativa del comerç internacional (230 hores)\nFinançament internacional (180 hores)\nMitjans de pagament internacionals (90 hores)\nAnglès professional per al comerç internacional (120hores)\nMòdul de pràctiques professionals no laborals (40 hores)\nTreballar en el departament d’importació i exportació de qualsevol empresa nacional i internacional.\nFer-te expert en tramitacions duaneres administratives i financeres\nConèixer els diferents tipus de transport de mercaderies i gestionar el més adient per les operacions internacionals\nSi estàs interessat envia un email a formacio@mercabarna.cat. Més informació trucant al 93.556.34.56\nEtiquetes: comerç, formació


Blanes torna a ajornar el pressupost i tampoc anirà en el ple del mes d'abril - Diari de Girona\nBlanes torna a ajornar el pressupost i tampoc anirà en el ple del mes d'abril\nAquesta és la segona vegada que el govern municipal posposa l'aprovació dels comptes i els podria aprovar en un ple extraordinari\nblanes | jordi vera 20.04.2012 | 11:30\nL´alcalde de Blanes. marc martí\nEl govern de Blanes ha decidit tornar a ajornar el pressupost municipal i tampoc anirà en el ple ordinari d'aquest mes d'abril. Segons van explicar fonts municipals, el nou ajornament seria una qüestió de temps, ja que la Setmana Santa hauria tallat i endarrerit les negociacions per aconseguir els suports necessaris per aprovar-lo. Cal recordar que el govern de Blanes està format només pel PSC i està en minoria, de manera que per aprovar el pressupost ha de comptar amb el suport d'algun dels altres tres grups (CiU, ICV-EUIA i PP).\nEl govern del PSC va presentar la seva proposta dels pressupostos per aquest any el passat 5 de març i va donar la informació als altres grups municipals perquè comencessin a revisar tota la documentació. Després de pocs dies van començar les primeres reunions entre els grups per intentar forjar un acord, però el 22 de març el mateix govern va anunciar que ajornava l'aprovació dels comptes i treia els pressupostos de l'ordre del dia del ple ordinari del mes. En aquell moment, l'alcalde de Blanes, Josep Marigó, va justificar que la decisió es prenia perquè primer calia tirar endavant el Pla d'Ajust per finançar els 14 milions d'euros en factures pendents que té l'Ajuntament. Cal tenir en compte que l'autorització del Pla d'Ajust comportarà un augment de despesa d'uns 800.000 euros anuals per pagar el crèdit.\nL'alcalde Marigó va declinar fer cap mena de declaracions sobre aquest nou ajornament del pressupost municipal. Un cop tornat a ajornar, doncs, el pressupost es podria portar a aprovació en un ple extraordinari abans de l'ordinari del mes de maig, tot i que aquesta qüestió no ha estat confirmada des del govern. Cal recordar que la proposta del govern preveu diverses retallades i augments en el pagament dels serveis que han generat malestar al municipi.


Crítica: 'El talent', Jordi Nopca\nA 'El talent', de Jordi Nopca, dos editors roben un prototip capaç de detectar autors inèdits carregats de futur i qualitat literària\nEls acadèmics de les sacrosantes universitats nostrades –ja sabeu, aquestes institucions que de cada vegada seran més per a nens rics- comencen a estar preocupats perquè s’han quedat sense adjectius. Adjectius per a què? Doncs per a definir tota aquesta patuleia d’escriptors menors de quaranta anys que no només empren el català amb tota la normalitat del món sinó que a més a més resulta que escriuen força bé i guanyen premis. Són totes aquestes noies i nois que des del 2000 ençà i alguns abans, han anat fotent sacsejades a la nostra literatura (que si imparables, que si post-pacos, que si vés a saber què) i que fa poc La Vanguardia va descobrir que existien i com que no els havien fet ni puto cas els van dedicar una portada de la publicació –crec que era també en dia de tortell. És clar, d’ençà que aquestes noies i nois han estat ungits pels olis sacramentals de can Godó a la universitat estan com a bojos pensant com definir-los i no els hi serveix allò de la generació Nocilla perquè ja ho usen els espanyols per a Fernandez Mallo, Fernandez Porta, Jordi Carrión i companyia.\nEl penúltim en arribar a aquesta tribu en la qual destaquen els Sebastià Alzamora, Pere Joan Martorell, Melcior Comes, Llucia Ramis, Bel Olid, Alba Dedeu, Edgar Cantero, Joan Todó, Marta Rojals, Pere Antoni Pons, Jo Alexander, Cinta Arasa, Damià Bardera Poch, Borja Bagunyà, Marc Pastor, Francesc Bononad, Bea Cabezas, Laura de Andrés, Angel Cano Mateu, Ivan Carbonell Iglesias, Xavier Carmaniu Mainadé, Anna Carreras, Roc Casagran, Annabel Cervantes, Mercè Climent, Najat el Hachmi, Víctor Garcia Tur, Andreu Gomila, Gerard Guix, Sebastià Jovani, Albert Llimós, Joan Jordi Miralles, Marc Moreno, Cesc Martínez, David Parra, Teresa Roig, Martí Sales, Tina Vallès, Xavier Veloy, Muriel Villanueva, Pere Guixà, Montse Banegas, Helder Farrés, Joan Escolies, Marina Espasa… (i que em perdonin els poetes però avui parlem d’un narrador i els que no hagi citat per pur desconeixement) és en Jordi Nopca (Barcelona, 1983).\nNopca ens ofereix a la seva novel·la de debut, El talent (LaBreu), una obra molt interessant on dos joves editors de vint-i-cinc anys acaben de trobar (i robar) la panacea universal: un detector de talent literari. Amb aquest aparell marxen a Lisboa per descobrir els autors amb els quals nodrir el catàleg d’Edicions del Cocodril. Evidentment, seran perseguits per altres editors que volen tenir el mateix aparell per fer-se rics ells mateixos (i sobretot per evitar que se’n facin els altres). Fins aquí la història senzilla que ens demostra una vegada més que la gent de la cultura som així de ximples: sempre ens barallam per les engrunes.\nPerò al darrera d’aquesta història amb un punt naif, Nopca ha construït un brillant artefacte narratiu que suposa una alenada d’aire fresc i un atreviment notable. I és que l’escriptor –habitualment encarregat de lidiar amb les notícies llibresques del diari Ara– ha decidit que la fantasia és una vàlvula d’escapament molt notable i ha decidit pervertir els gèneres en un joc que oscil·la entre la ciència ficció, la novel·la negra, les expressions de la novel·la gràfica i el porno japonès (aquell on els sexes sempre estan difuminats, qui sap si en una reminiscència del Canal Plus sense descodificador). Amb tot això i amb els homenatges a la literatura –que cadascú identificarà segons els seus propis arxius textuals- basteix una trama que no deixa de ser una road-movie surrealista amb dolents molt dolents i amb uns personatges construïts a força de diàlegs secs (la Júlia) i inacabables palles mentals (el Marco), la mescla explosiva dels quals –com totes les grans duples de la literatura- funciona a la perfecció.\nAixí, el passeig per la Lisboa surrealista (amb alguna petita errada de localització) fa entroncar Nopca amb els escriptors catalans que han emprat aquesta ciutat per a les seves obres –des de Josep Pla fins a Jaume Benavente- i el fa reivindicar la figura de Pessoa; mentre que els accidents aeris –boníssima l’escena de l’avió, que reclama una nova entrega de Aterra com puguis– els deixaran a aquesta Catalunya Nord que sembla xic però que és provincianament francesa. I després hi ha la grisor del que Nopca anomena Balzaclona, la gran ciutat grisa i absolutament mancada de talent i imaginació.\nPerò la novel·la de Nopca va molt més enllà. L’autor critica amb ferotgia el panorama editorial actual, farcit de mediocritat, es carrega bona part de la postmodernitat (d’aquí el seu pastitx amb els gèneres literaris) i fa una aposta ferma i decidida per la literatura de qualitat que hauria d’inquietar molt tots aquests llicenciats en econòmiques reconvertits en editors que ja va destrossar Vila-Matas a El mal de Montano, però que segurament no llegiran el llibre (perquè sovint no llegeixen ni els que editen). Sigui com sigui, Nopca ha bastit un molt bon debut (posats a buscar-li algun defecte en algun moment la història podria haver estat escurçada sense que es perdés res essencial) que és un joc molt talentós amb la bona literatura.\nJordi NopcaLaBreu Edicionsliteratura catalanaSebastià Bennasar\nAmors sensuals i relacions lliures\nPublicat per\tRedacció\t- maig 28, 2012\nPublicat per\tRedacció\t- juny 10, 2012


Autores más vendidos y premiados, autores españoles e internacionales\n"Lo que de verdad me gusta de un libro es el momento del descubrimiento, ese «bum, aquí tengo una historia chula» que me pone a investigar, a estudiar, a trabajar con la pasión que pongo en todos mis libros. Toda esa labor está destinada a conseguir un desenlace que me permita sorprender al lector. Entonces es cuando me pongo a escribir. La parte de documentación es la que más me gusta, está llena de momentos «eureka», después intento que el lector caiga en un ensueño y llevarlo de la mano sin que tropiece con nada, porque sé que si tropieza puedo perderlo."\n(Matilde Asensi, sobre Sakura)\nDurante el mes de mayo puedes tener sus libros al mejor precio, ¡no te los pierdas!


La família de Beniarbeig-Verger - Levante-EMV\nL'escola que uneix els dos pobles té 40 alumnes i una dotzena de mares han creat un grup per a jugar\npedro valero | valència 07.05.2018 | 04:15\nPresentació de l´escola esta temporada a Beniarbeig. levante-emv\nFa vora dotze anys, en 2006, Basilio Sánchez va fundar a Beniarbeig una escola de pilota. Tanmateix, els seus alumnes només podien jugar a frontó. Així que va decidir posar-se en contacte amb l'Ajuntament del Verger, amb un carrer artificial de pilota, per tal d'unir esforços. El resultat, tres temporades després, és la nombrosa escola Beniarbeig-Verger, amb 40 xiquets practicant totes les modalitats i amb l'honor de ser la més guardonada la temporada passada amb un total d'onze trofeus, segons apunta Basilio Sánchez, el monitor.\n«L'escola ha crescut una barbaritat i estic molt content perquè hem aconseguit ser el que jo volia, ser una família, sense que ni xiquets ni pares estiguen massa pendents guanyar o perdre, només de passar-ho bé», explica Sánchez.\nDe fet, el monitor explica que s'ha creat un grup de mares per a practicar, arran del bon ambient que es viu a l'escola. «Les anomenem les 'masters'. És un grup de mares que de vore jugar als fills van començar a jugar. Eren 21 mares i ara són 12 perquè són les que més facilitats tenen per a vindre a entrenar», apunta Basilio, que als seus 44 anys i natural de Beniarbeig, va ser un dels jugadors aficionats amb nivell al poble, d'uns 2.000 habitants.\n«Intente que jugen a totes les modalitats. Les inscripciones les fem a totes. El raspall és un poc la base, perquè els xiquets toquen més pilota i és més fàcil. Però també fem One Wall, frontó, galotxa, escala i corda, llargues... Ací ha predominat sempre el raspall. Recorde a la gent jugant al carrer», explica.\nAra bé, hi ha afició en l'actualitat? «Si dius de jugar s'apunten 10.000 xiquets, però si dius d'anar al trinquet a vore una partida, el meu fill Joan i pocs més... Ho he parlat amb trinqueters de Pedreguer, Bellreguard... I no sé quina és la raó però és complictat que els xiquets vagen a vore partides. La gent que va és major. Jo sóc dels joves al trinquet!», exclama Basilio.\nLa seua escola va acollir el passat cap de setmana les finals dels XXXVI Jocs Esportius de raspall.


Filters: Autor is Torres, Xohana [Clear All Filters]\n Torres, Xohana. Com és de rica la mar?. Desplega vela. Barcelona: La Galera, 1971.\nDibuixos d’Ismael Balanyà. Literatura infantil i juvenil.


El Bloc de trenscat.cat: de juny 2010\nEl bloc de la web dels trens de Catalunya, amb fotos, opinions, reflexions i experiències viscudes per la xarxa ferroviària\nVaga a FGC\nAcabo de venir de la Barcelona-Vallès per fer un trajecte Terrassa Rambla-Pl.Catalunya. En primer lloc dir que no s'estan complint els serveis mínims per la presència i imagino que durant una estona encara deu haver estat pitjor de treballadors protestant a l'estació de Pl.Catalunya. Tot ha començat quan havia d'agafar el S1 de les 6:54 que finalment ha sortit a les 7:01 i no de la via 1 com tothom pensava sinó de la via 2, que ha provocat corredisses per canviar d'andana. Ja durant tot el trajecte el tren ha anat sovint més lent de l'habitual i a Sarrià ja s'hi ha parat una bona estona. Al tornar a arrencar el maquinista ha anunciat que el tren pararia a Les Tres Torres, La Bonanova i Sant Gervasi també. Fins a Sant Gervasi hem anat fent més o menys bé, però a Sant Gervasi ja ens hi hem estat parats ben bé 5 minuts. Posteriorment el tren ha seguit fins a Gràcia on ha estat parat ben bé 10-15 minuts més; els L7 finalitzaven a Gràcia i feien de llançadora fins a Av.Tibidabo i els L6 no circulaven fins a Pl.Catalunya tampoc (feien la llançadora Sarrià-Reina Elisenda). Finalment seguim fins a Provença on s'anuncia que el tren finalitza recorregut en aquella estació, però quan ja sortíem de l'andana han anunciat per megafonia que el tren de la via 2 (o sigui amb el que havia vingut) seguiria fins a Pl.Catalunya. Torna a pujar al tren i finalment hem entrat per la via 3 de Pl.Catalunya, 1 hora i 10 minuts després de sortir de Terrassa-Rambla. En aquesta estació com he dit hi havia treballadors de FGC protestant a la nau de les vies 1 i 2 i els pocs trens que circulaven ho feien per la via 1 (jo he vist sortir un S2 a Sabadell i prou, als monitors no s'anunciava cap més tren). Els trens a les vies 3, 4 i 5 estaven parats i amb l'indicador de "Reservat". Conclusió: no s'han complert els serveis mínims, només circulaven S1 i S2 des de Pl.Catalunya parant a totes les estacions i que sortien amb comptagotes. A Pl.Catalunya hi havia diversos mitjans de comunicació cobrint la noticia.\nPublicat per Bernat Borràs a 09:10 7 comentaris:\n28 de juny 2010\nL9/L10 Bon Pastor-La Sagrera\nAhir vaig anar a veure el nou tram de la L9/L10 de Bon Pastor a La Sagrera. En línies generals està bé, és "més del mateix" sense gaires sorpreses veient en directe com han resolt l'enllaç del túnel propi de la L9 amb el de la futura L4. Em va sorprendre veure que ja hi ha una via d'enllaç amb les cotxeres del Triangle al nivell inferior, tot i que suposo que no es deu usar massa de moment. Sobre les estacions, la d'Onze de Setembre està prou bé amb els llums verdosos del mur de vidre retroil·luminat i les escales mecàniques no es fan gaire pesades, tot i que la majoria d'usuaris que vaig veure agafaven l'ascensor (no sé si per la inèrcia de que estacions de la L9=agafar ascensors). Per cert, a Onze de Setembre direcció Gorg/Can Zam hi havia una porta d'andana que estava fora de servei, suposo que són fallades de "joventut". L'estació de La Sagrera la vaig trobar més aviat petita, ja d'entrada el fet que l'accés a l'andana sigui per un extrem en lloc d'estar més centrat ja és una mica problemàtic perquè la gent s'acumula en aquest punt. Després que hi hagi 5 trams d'escales mecàniques per pujar al vestíbul ho trobo excessiu, sembla que no s'acabin mai i si s'obre l'andana inferior més endavant seran 6 trams! Crec que hauria estat més encertat posar ascensors de gran capacitat tot i que la forma rectangular del pou és una mica justa potser. També passava que un cop baixaves per les escales per anar cap a l'andana havies de passar per un passadís una mica estret, tot i que suposo que es solucionarà quan els trens surtin per l'andana inferior. L'enllaç amb la L5 és correcte però amb la L1 i la futura estació de Rodalies serà una mica pesat, per haver d'anar pujant i baixant escales i passar per l'andana de la L5, a veure si ho solucionen amb un passadís independent per alguna banda amb cintes transportadores a poder ser.\nPublicat per Bernat Borràs a 23:59 Cap comentari:\n21 de juny 2010\nUTs 112 a les vies 3 i 4 de Plaça Catalunya\nD'aquí uns anys les vies 3 i 4 de Plaça Catalunya de FGC possiblement deixin d'utilitzar-se pel viatgers un cop es posi en servei la famosa cua de maniobres. De moment per això, els serveis S1 i S2 es van tornant les vies 4 i 3 respectivament a la monumental estació subterrània del centre de Barcelona.\nPublicat per Bernat Borràs a 19:57 1 comentari:\n13 de juny 2010\n150 anys del tren a Lleida\nLa factora de Lleida Pirineus dóna la sortida al Tren dels Llacs cap a Balaguer i La Pobla de Segur, el dia de la celebració de l'Expo Tren, fira de gran èxit que s'ha celebrat a la capital de la Terra Ferma en motiu dels 150 anys del ferrocarril a la ciutat.\nPublicat per Bernat Borràs a 23:50 3 comentaris:\n05 de juny 2010\nNova estació FGC Volpelleres\nAquest ha estat el primer tren que ha parat a l'estació de FGC de Volpelleres un cop s'han obert les portes per al públic després de l'agitada inauguració per part del president de la Generalitat. A la línia Barcelona-Vallès feia més de 20 anys que no s'inaugurava una estació en un lloc completament nou. L'estació recorda molt la de Pallejà pels seus tons blanquinosos a tot arreu. Volpelleres té correspondència amb la línia R7 de Rodalies de Catalunya, si bé cal caminar quasibé 1 km tot i que les vies passen just en perpendicular per sota les de FGC.\nPublicat per Bernat Borràs a 14:16 3 comentaris:\n03 de juny 2010\n449 i Civia a la Sagrera\nUna unitat 449 procedent de Figueres en servei MD circulant per la variant de la línia de Granollers per la Sagrera a Barcelona. És curiós que en aquesta variant hi ha trams amb suports de catenària tipus "LAV" o "polivalent" no sé ben bé quin nom tenen. Al fons un Civia circula per la línia de Mataró que aviat es desviarà també per les dues vies que estan en obres.\nPublicat per Bernat Borràs a 08:02 3 comentaris:\nAnar a trenscat.cat\ntrenscat.cat, la web del Trens de Catalunya\nflickr de trenscat.cat


Els socis de Caixa Rural Vila-real aproven els comptes de l’entitat – Fundació Caixa Rural Vila-real\nEls socis de Caixa Rural Vila-real aproven els comptes de l’entitat\nPosted on 3 de juliol, 2020 3 de juliol, 2020 by Fundació\nEls socis de Caixa Rural Vila-real van aprovar ahir per la vesprada els comptes anuals de l’entitat en l’assemblea general celebrada en el seu Centre Social. Enguany l’assemblea s’ha desenvolupat amb els condicionants provocats per la pandèmia de la Covid-19, per la qual cosa l’assistència presencial s’ha limitat per a garantir les condicions de seguretat. En conjunt més de 200 socis, entre assistents i representats, han donat el seu vist-i-plau a la gestió realitzada durant 2019.\nQuant a l’evolució del negoci en l’entitat, el president ha significat l’increment del mateix durant l’exercici 2019, per la qual cosa “considerem que ha sigut un any positiu en l’evolució econòmica de la Caixa”. A tancament de 2019, la xifra de balanç és de 390.575 milers d’euros.\nEl negoci de balanç, exclusivament de clients minoristes, aconsegueix un import de 562.166 milers d’euros, gràcies a l’evolució positiva del crèdit a la clientela i al dinamisme dels recursos minoristes, que superen la xifra de l’any anterior i se situen en 356.207 milers d’euros. Els fons d’inversió s’han incrementat en un 14,6%. La renda fixa i variable, amb un augment del 14%, fan que els recursos fora de balanç experimenten un increment del 10,5%, situant-se en 45.341 milers d’euros.\nSegons Portalés, l’entitat compta amb una cartera diversificada, repartida quasi al 50% entre el segment minorista i el corporatiu. També ha destacat com a rellevant un increment interanual del capital social del 24,7%, arribant a la xifra de 10.760 milers d’euros. La recuperació d’actius i la millora interanual dels resultats de la gestió i venda d’actius improductius han permés a Caixa Rural Vila-real dotar les provisions i obtindre un resultat després d’impostos de 419 milers d’euros.\nEn l’assemblea també s’ha aprovat la reelecció de nous càrrecs en el Consell Rector de l’entitat. D’aquesta manera, han sigut triats per a formar part del mateix en els pròxims quatre anys Enric Rerverter Andreu, Ana Rosario Petit Ortells, Maria Dolores Broch Arnau i Manuel Martínez Torrecilla com a titulars. Vanesa Bonet Torán s’incorpora com a suplent.\nL’exercici de 2019 ha sigut també el de la celebració del centenari de Caixa Rural Vila-real. Un ampli programa d’actes va permetre reconéixer la trajectòria de l’entitat en aquest últim segle. “D’aquesta celebració quedarà en la nostra memòria la figura del llaurador que la Fundació Caixa Rural Vila-real va cedir a la ciutat i que tots podem admirar a les portes de l’oficina de la plaça de l’Ajuntament”, va afirmar Enric Portalés.


Aragonès aposta per un pla de reconstrucció de la zona afectada per l’incendi de Santa Coloma | EFMR.cat\nInici Notícies Aragonès aposta per un pla de reconstrucció de la zona afectada per...\nPere Aragonès visita la zona cremada durant l'incendi de Santa Coloma de Queralt, incendi de la baixa Segarra, incendi de la Conca de Barberà\nAragonès aposta per un pla de reconstrucció de la zona afectada per l’incendi de Santa Coloma\nEl president de la Generalitat, Pere Aragonès, ha visitat aquest dijous, la zona afectada per l’incendi de la Conca de Barberà i l’Anoia que dilluns es va donar per controlat i que ha cremat un total de 1.657 hectàrees. El Govern s’ha compromès a engegar un pla de reconstrucció per a la zona afectada pel foc conjuntament amb els ajuntaments i les diputacions de Tarragona i Barcelona.\nEn aquest sentit, ha explicat que ara una de les prioritats és evitar l’erosió del terreny i la retirada de la fusta cremada. Aragonès ha explicat que dimarts de la setmana que ve començaran les reunions tècniques per la gestió post-incendi. El president ha aprofitat per demanar a la ciutadania “màxima precaució” per evitar nous incendis, i ha recordat que, en el que es porta d’any, ja se n’han declarat 392 amb una superfície cremada de 2.200 hectàrees.\nÀUDIO: El president de la Generalitat, Pere Aragonès, parla de la reconstrucció\nVisita acompanyada de concentració\nA les 12 del matí, el cap de l’Executiu ha iniciat la seva visita als afores de Bellprat, acompanyat del delegat del Govern de la Generalitat al Penedès i alcalde de Sant Martí de Tous, David Alquézar, i de la directora general d’Ecosistemes Forestals i Gestió del Medi, Anna Sanitjas, entre altres autoritats. Allí Aragonès s’ha topat amb una cinquantena de persones, contràries a la massificació de parcs eòlics i fotovoltaics a la comarca. En aquest sentit, el president ha anunciat que es farà una modificació del decret llei de les renovables per tal de no castigar tant al territori.\nÀUDIO: Aragonès explica que estan treballant per canviar el decret\nPere Aragonès visita la zona cremada durant l’incendi de Santa Coloma de Queralt, incendi de la baixa Segarra, incendi de la Conca de Barberà\nArticle anteriorAssumpció Canela Corbella és nomenada nova vicepresidenta del Consell Comarcal de la Conca\nArticle següentEl carnet de la Ruta del Cister renova la seva imatge i amplia la seva validesa


Sèries | Enginyeria de projectes i instal·lacions | Ofiprojet - Part 2\nClassificació de les activitats de restauració a Barcelona\n* Aquesta condició pot no ser d’aplicació si es justifica que tots els elements són elaborats per una empresa de catering. En aquest cas podran instal·lar-se equips d’escalfament amb una potència elèctrica inferior a 5 kW.\nActualment els establiments de restauració es classifiquen per categories que determinaran els requisits que els són d’aplicació, com s’aprecia en la taula del gràfic.\nEn tots els casos serà necessari que el local disposi d’un magatzem, d’una sala per a escombraries i dos lavabos (un dels quals haurà habilitar per a minusvàlids).\nAtesa la complexitat d’aquest tipus d’activitats, OFIPROJET sempre recomana que un tècnic visiti l’establiment, amb el propòsit d’assegurar que compleix amb el que estableix la normativa actual.\nEn OFIPROJET t’assessorem en el tràmit de totes les llicències d’obertura per al teu bar o restaurant. Fes un cop d’ull als nostres serveis: Llicències d’Obertura restauració.\nInstal·lació de sortides de fums (xemeneies) a Bars i Restaurants\nEls establiments de restauració que disposen d’elements de cocció, estan obligats a extraure els fums de derivats de la cocció, mitjançant una instal·lació composada de xemeneia i campana extractora.\nEls aspectes a tenir presents, són els següents:\nEl diàmetre o secció de la xemeneia, haurà de ser adequat a les dimensions de la campana extractora, als equips de ventilació i a la potència tèrmica dels elements de cocció.\nHaurà de conduir els fums a l’exterior, sobresortint 1 metre per sobre de qualsevol edificació situada en un radi de 10 m al voltant.\nSi el recorregut de la xemeneia transcorre per forats arquitectònics de l’edifici, pròxim a finestres, etc, caldrà tenir en compte aspectes com el nivell sonor emès o l’estabilitat al foc.\nCaldran registres en els canvis de direcció o trams horitzontals.\nEl dimensionament del motor de ventilació (potència, nivell de soroll i comportament davant del foc) dependrà dels punts anteriors.\nSi la potència tèrmica dels equips de cocció als que abasteix superen els 20 Kw, serà necessari un sistema automàtic d’extinció d’incendis en la pròpia instal·lació d’extracció de fums.\nPel cost econòmic que suposa, i per la complexitat de la instal·lació, OFIPROJET sempre recomana l’assessorament d’un tècnic qualificat i amb experiència en el disseny d’una instal·lació d’extracció de fums.\nLa nostra activitat requereix d’un Pla d’autoprotecció?\nArrel de la publicació del Decret 82/2010, gran part de les activitats que presenten una afluència de públic notable, o que presenten un risc d’emergència elevat, requereixen un pla per a la protecció civil local.\nEl propòsit d’aquests plans és valorar la capacitat d’un establiment o del lloc de desenvolupament d’una activitat, d’assegurar les condicions de protecció per als usuaris en cas de produir una emergència de qualsevol tipus.\nÉs a dir, la capacitat d’afrontar l’emergència, la manera d’alertar als usuaris i fins i tot d’evacuar-los del lloc, els procediments necessaris per demanar la intervenció als serveis públics d’emergències i el control per part de l’administració del compliment d’aquesta normativa .\nEn la implantació del Pla d’autoprotecció s’ha d’estudiar el funcionament de l’activitat desenvolupada i les possibles emergències que pugui ocasionar, així com la capacitat per afrontar-les.\nUn cop quantificats els riscos i els mitjans de què es disposa, s’han de redactar els procediments d’aplicació per a cada emergència, composar un equip d’actuació format pel propi personal i, si és possible, fer simulacres per identificar punts febles i perquè els implicats assimilin les seves responsabilitats.\nA aquest personal implicat se li ha de donar la formació i la informació necessàries per realitzar les seves funcions, sense excedir-se, i de forma coordinada amb totes les persones que formen l’operatiu d’intervenció.\nEl paper dels col·laboradors en la creació de l’empresa\nIndependentment que la nostra aventura empresarial sigui en solitari o en companyia de socis, precisarem envoltar-nos de col·laboradors interns i externs que ens assessorin en temes especialitzats.\nSer conscients de les nostres limitacions és una limitació menys.No podem ser experts en tot i per tant hem d’aconseguir la formació d’un equip de col·laboradors que ens ajudin en la presa de decisions.\nEls col·laboradors poden ser interns o externs, atenent les funcions que han d’exercir.\nEls coneixements específics, la fidelitat i la implicació personal dels nostres col·laboradors han de ser un important punt de suport en el dia a dia de l’empresa.\nL’externalització de serveis específics, que sent necessaris, no formen part de la nostra activitat, permet una major dedicació a la bona gestió de l’empresa.\nEls recursos econòmics dedicats a un bon equip de col·laboradors, resulta ser sempre una bona inversió, amb un ràpid retorn.


fallas - Concurs de Declamació en Llengua Valenciana\nConcurs de Declamació en Llengua Valenciana\nConvocatòria per a les categories Sènior i Juvenil\nLa Junta Central Fallera, per mig de la seua Delegació de Cultura, convoca el III CONCURS SÈNIOR i el XXIII CONCURS JUVENIL DE DECLAMACIÓ EN LLENGUA VALENCIANA per a l’exercici 2018-2019, d’acord amb les següents.\n1. Podran participar en el concurs tots els fallers i falleres adults i juvenils de les comissions de falla que ho sol·liciten i que estiguen censats en la JCF.\nSÈNIOR.- Concursants majors de 18 anys (declamaran a partir de 80 versos)\n3. No serà obligatori assistir i participar abillats amb el vestit regional, però serà condició indispensable participar amb una correcta vestimenta com a signe de respecte cap al Concurs.\nLa inscripció es farà a través de la Secretaria Virtual, Tràmits i Servicis, Inscripció Declamació, des del dia 19 de novembre de 2018 fins al dia 20 de desembre de 2018.\nCada participant podrà triar qualsevol poema que complisca les característiques de la seua categoria segons la base 2a.\nS’establixen els premis següents: PRIMER, SEGON i TERCER premi, per cada una de les diferents categories. El lliurament dels premis es farà en la Gala de la Cultura en el lloc i en la data que s’anunciaran oportunament.\nEl concurs es celebrarà en una única fase el dia 13 de gener de 2019, a partir de les 18:00 hores, i tindrà lloc al Saló d’Actes de l’ATENEU MERCANTIL de València. El veredicte del jurat es farà públic en la web de fallas.com. L’hora de citació per als participants és a les 17:00 hores.\nEn aplegar el dia 13, tots els participants hauran de confirmar la seua participació en las taules que estaran convenientment senyalitzades.\nEs comunica que durant la Declamació no es permetrà l’accés a la sala. Finalitzat el Concurs, tots els participants es faran una fotografia de conjunt amb la Fallera Major de València i la seua Cort d’Honor.


Espies de Barcelona. Passejada guiada amb Roser Messa | La Carbonera Llibreria\n« La Carbonera al Cercallibres del Poble-sec\nSignatures de llibres – Sant Jordi a La Carbonera »\nEl pròxim 17 d’abril, dissabte, podreu gaudir d’una nova ruta guiada pel Poble-sec. Aquest cop ens hi acompanyarà l’escriptora i investigadora Roser Messa, autora del llibre recent publicat Espies de Barcelona.\nLa visita té un preu de 3 euros o és gratuïta amb la compra del llibre. Cal inscripció a través del correu electrònic: [email protected].