Dues maneres de guanyar al mig del desert | Fosbury\nDues maneres de guanyar al mig del desert\nA la Titan Desert d’aquest any hi han participat multitud de ciclistes del nostre país.\nA la Fosbury hem volgut parlar amb una corredora que l’ha disputat des del vessant competitiu, la guanyadora Anna Ramírez, i amb un corredor, Albert Roda, que l’ha completat per assolir un repte solidari.\nLa vigatana Anna Ramírez fa pòquer de ‘Titans’\nAnna Ramírez (Vic, 1981) ha estat la gran dominadora de la Titan Desert d’enguany com ho demostren les tres victòries d’etapa i el triomf en la classificació general. És la quarta vegada que guanya la prova ciclista que es disputa al desert marroquí en cinc participacions: “La vegada que no vaig guanyar vaig quedar segona perquè no anava tan preparada. És una prova d’exigència màxima, si no vas preparada, malament”.\n“Havia entrenat molt bé però hi havia molt nivell a la prova femenina. No ens coneixíem gaire amb les noies estrangeres i el primer dia va ser clau perquè vam imposar un gran ritme amb el meu gregari i vam aconseguir la victòria d’etapa i un bon temps d’avantatge que va ser clau per poder anar gestionant-lo la resta de dies. A la Titan d’aquest any es podia navegar molt i pot sortir bé o malament i no em volia arriscar a què una retallada de la Vera Looser, la segona classificada, li sortís bé i jo no sabés si estava per davant o per darrere, per tant, la millor solució era anar amb ella. Vam optar per una tàctica més conservadora la resta d’etapes, en comparació amb el primer dia en què van sortir a l’atac, i vam limitar-nos a mantenir la distància amb la Vera Looser”.\nLa ciclista de Vic ha guanyat la prova en quatre de les seves cinc participacions\nL’osonenca ha guanyat amb sis minuts de marge respecte a Looser: “Vaig anar rascant temps durant les etapes, en algunes que ho veia factible i em veia amb forces atacava per guanyar segons, a més vaig guanyar una bonificació d’un minut”. La tàctica era ben clara, seguir la rival que tingués just darrere a la classificació “i a la que es despengés del grup principal quedar-me amb ella. Així no havia de preocupar-me si ella navegava i trobava una drecera i li sortia bé. La tàctica era seguir a la segona classificada en tot moment i ens va sortir bé”. I és que en la prova masculina el guanyador es va decidir perquè qui anava segon al començament de l’última etapa va agafar una drecera als darrers quilòmetres hi va haver canvi de líder. “Són aquests moments en què pots perdre una Titan per un detall”.\n“Quan la preparo em va bé, tinc facilitat per aquest tipus de curses pel meu passat de ciclista de carretera”, confessa. “A la Titan has de saber molt bé com seguir a roda, entendre com bufa el vent i rodar. És un esforç constant, no és com a BTT que puges, baixes, deixes de pedalar i hi ha zones tècniques. Allà has de pedalar tota l’estona i la forma física i ser bona fondista és molt important“. Anna Ramírez és una més de les esportistes veteranes que aconsegueixen grans resultats aquesta temporada com Anna Comet o Marta Molist: “estic en un moment de forma similar o superior a quan corria en carretera, les dones quan assolim la maduresa no notem aquesta davallada física que seria imaginable. Si en tens ganes i estàs preparada psicològicament i físicament, es pot rendir al més alt nivell. Ja hem assolit una maduresa a la vida, tenim més experiència en aquestes proves i la longevitat del cos de la dona hi ajuda”.\nAnna Ramírez i Josep Betalú han guanyat la Titan Desert en quatre ocasions\nRamírez està empatada a quatre ‘Titans’ amb Josep Betalú: “és molt important que hi hagi referents de dones que aconsegueixen grans fites, com guanyar quatre Titans. Josep Betalú és un gran corredor i equiparar-me amb ell és un orgull, de fet una cinquena Titan Desert no faria cap mal i poder ser la primera persona a aconseguir-ho estaria molt bé”. Quan se li pregunta si hi tornarà encara no s’atreveix a donar un ‘sí’ rotund, però confessa que “és molt temptador, ho estic sospesant… a la Titan sempre hi he vingut cada dos anys”.\nEs donarà un temps per decidir-ho però ja té clar que al juny i al juliol correrà proves de l’Open d’Espanya d’Ultramarató. “Aquest any porto el mallot de campiona d’Europa i m’agrada poder lluir-lo en aquestes curses. No tinc res més programat, em limito molt les curses que faig, en part per l’edat i em concentro molt en una i la preparo molt bé, però la resta de la temporada m’agrada fer molt la meva. Està pendent acabar de decidir quan torno a fer la Titan i mirar d’aconseguir la cinquena, però a part d’això aniré decidint bastant dia a dia. A vegades apareix una oportunitat que motiva i m’hi llenço”.\nLa molinenca Marta Torà ha pujat al podi com a tercera classificada en categoria elit. Si voleu saber com va anar el seu debut al desert, escolteu l’entrevista de l’Etapa Reina en format podcast.\nPedalant per destinar fons a la lluita contra l’Alzheimer\nAlbert Roda (Tarragona, 1985) és un enginyer mecànic establert a Barcelona que corria la prova amb l’objectiu de recaptar fons per a la Fundació Rosa Maria Vivar de Reus que lluita contra l’Alzheimer. Roda va acabar en la posició 135 en la categoria individual i van ser quarts amb el seu company Christian García en categoria Corporate, en què competeixen parelles que representen una empresa, en aquest cas RDT Ingenieros, companyia on els dos treballen i que els patrocinava durant la cursa pel desert marroquí.\nEl repte benèfic, sota el nom de #pedaleandoxalzheimer ‘Mi Grano de Arena’, se’ls acut entre quatre companys de feina: “vam organitzar el projecte i vam decidir fer la Titan Desert”. Roda ja havia fet algun projecte solidari, però aquest cop el cas el tocava de ben a prop, la mare de l’Albert té Alzheimer i s’està a la Fundació Rosa Maria Vivar de Reus, els beneficiaris de la seu iniciativa. “Vam considerar que la Titan Desert és una cursa molt mediàtica, perfecte per llençar un repte solidari com #pedaleandoxalzheimer. Els vaig proposar fer això als meus companys i van acceptar de seguida. Tots teníem una bona base esportiva, el company que ha quedat en millor posició és triatleta, jo vaig fer rem durant molts anys i sempre he continuat fent esport i els altres dos sempre han fet tirades llargues de bikepacking. Tot i la bona base, hem fet un entrenament específic d’uns sis mesos seguint les pautes del llibre ‘Planifica tus pedaladas’ de Chema Arguedas”.\nAlbert Roda i Christian Garcia van estar ben a prop de pujar al podi en categoria Corporate\nL’Albert Roda i el Christian Garcia feien la cursa en parella en la categoria Corporate, per ciclistes patrocinats per empreses i l’Eloi Valenzuela i el Tristam Knoph “anaven una mica per lliure perquè tenen més nivell i van competir en categoria individual. Em va sorprendre la duresa de les etapes, ens esperàvem etapes dures però el que passa és que el desert és ple de trampes i quan creus que només queden vint quilòmetres per acabar la jornada resulta que quinze són de sorra i et toca caminar amb temperatures altíssimes. El clima extrem i el terreny era el més dur, perquè desnivell pràcticament no n’hi ha i rodar per pista amb vent en contra no és tan dur”.\nRoda va acabar 135è en la classificació general individual i es mostra satisfet de la seva actuació: “pel poc bagatge que tenia en curses de bicicletes ho valoro molt positivament, ha anat molt millor del que esperàvem. L’objectiu era simplement participar i acabar-la i a partir de la segona etapa ens vam veure competint per posicions de podi a la nostra categoria, la de Corporate“. La bona posició els va engrescar a ser més competitius i provar de què eren capaços. “És molt dura, no està a l’abast de qualsevol que surti en bici habitualment, s’ha de fer un entrenament específic físic i mental per arribar allà en bones condicions. Jo no perquè anava en parella, però són moltes hores rodant sol contra el vent pel mig del desert i no veus quan acaba la pista per on circules i molta gent abandona la prova per un factor psicològic”.\nLa recaptació final ha estat de 4.950 euros que aniran destinats a la lluita contra l’Alzheimer\nEl tarragoní riu quan se li demana si tornarà a participar-hi “és una mica massa aviat per saber-ho però a l’avió de tornada ja vam estar parlant de tornar-hi, és probable. Si aconseguim patrocinadors i un projecte que valgui la pena és possible que hi tornem”. La motivació la poden trobar en la bona recaptació obtinguda, “com a equip vam fer una aportació de 2.000 euros directament a la Fundació Rosa Maria Vivar i després vam crear la campanya #pedaleandoxalzheimer ‘Mi Grano de Arena’ i vam recaptar 2950 euros més. L’objectiu era arribar als 5.000 així que pràcticament ho hem assolit”.\nRoda ja havia participat en proves semblants i no descarta seguir embarcant-se en reptes solidaris, “no és la primera que en faig, vaig córrer fa uns anys el Panda Ride en què part de la inscripció va destinada a programes socials i la Walk Challenge, una cursa que destina els beneficis a la investigació de malalties neurodegeneratives en infants. El cuquet ja hi era abans de córrer la Titan Desert, si no hi ha un vessant solidari no té sentit organitzar projectes així“.\nFotografies cedides per Anna Ramírez i Albert Roda


PEDALEM PER LA INDEPENDÈNCIA. De Barcelona a Brussel·les. - totSuma\nPEDALEM PER LA INDEPENDÈNCIA. De Barcelona a Brussel·les.\nUn projecte de EduardSadurni\nTenim la idea d’anar amb bicicleta des de Barcelona fins a Brussel·les amb la intenció d’internacionalitzar el procés independentista de CATALUNYA.\nComençarem a pedalar el dissabte 16 d’agost d’aquest 2014 des de la plaça de Sant Jaume de Barcelona, davant del Palau de la Generalitat que és on vam acabar la pedalada del 2013, fent un acte institucional. Anirem cap a Girona el primer dia i hi farem nit. La segona etapa transcorre des d’aquesta ciutat fins a Perpinyà, on l'ANC Catalunya Nord ens rebrà i farem un acte cultural i participatiu. I a partir d’aquí travessarem tot França fins arribar a Bèlgica. El dilluns 1 de setembre pedalarem fins a Brussel·les, per finalitzar al Parlament Europeu i acabant la iniciativa amb altre acte institucional.\nDes de Pedalem per la Independència organitzem la iniciativa per a 20 ciclistes més un acompanyant per participant. Les places són limitades.\nLa sortida de cada etapa serà a les 8 del matí des de la ciutat on haguem fet nit. Entre 9 i 10 h tindrem l’esmorzar que ens hauran preparat les dues assistents. Pedalarem tot el matí i segons la llargada de l’etapa pararem a dinar a mig camí o ho farem a l’arribada. A partir de la tarda es dóna llibertat de moviments; això servirà per descansar, fer turisme, sopar en algun restaurant o potenciar les amistats (a gust de cadascú).\nA la nit no hi haurà cap mena de controls de dòping (per als qui els hi agradi allargar-la).\nÉs de total obligació disposar d'una ASSEGURANÇA per participant.\nAmb el preu assegurem:\nAllotjament de les 16 nits, inclosa la de Brussel·les, en hotels.\nUna furgoneta de suport per portar el material, la roba de cadascú i poder tornar les bicicletes des de Brussel·les.\nDues assistents que ens faran de xoferes i cuineres,\nEn el preu final no hi ha inclòs el sopar ni les possibles avaries de material.\nEl pressupost global per a 20 ciclistes és de 15850€\nPodeu veure de què tracta en aquest enllaç\nPedalem per la Independència a la premsa:\nEl Punt Avui - 06/07/2014 - Si pedalem, res no ens podrà aturar com a país\nENLLAÇOS A L’ANY 2013\n20 de juliol. El Punt Avui. Girona\n31 de juliol. Dairi de Girona. Girona\n1d’agost. Racó Català\n1d’agost. Empordà.info. Figueres\n1d’agost. El Punt Avui. Girona\n2 d’agost. Diari de Girona. Girona\n2 d’agost. La Selva comunica. Santa Coloma de Farners\n2 d’agost. dialogo libre ”I com ens estimen!”\n2 d’agost. El Vallenc.cat. Valls\n3 d’agost. Tot Bisbal. La Bisbal d’Empordà\n6 d’agost. Nació Digital. Ripoll\n6 d’agost. Ripollès.info. Sant Pau de Segúries\n7 d’agost. El Ter.net. Vic\n7 d’agost. La Xarxa. Vic\n8 d’agost. El 9 Nou. Vic\n9 d’agost. Kiosko y mas\n13 d’agost. Vilaweb.\n16 d’agost. Nació Digital. Solsona\n17 d’agost. Vilaweb. Mollerussa\n23 d’agost. Anoia diari. Igualada\n23 d’agost. Som Segarra. Cervera\n25 d’agost. Nació Digital. Montblanc\n29 d’agost. Radio tvu. Ulldecona\n31 d’agost. Tarragona\n31 d’agost Reus Digital. Reus\n2 de setembre. El Portal Nou. Valls\n5 de setembre. Rubí tv. Rubí\nTerritorials de l’ANC:\n7 de Juliol. Anc Vilanova i la Geltrú.\n14 de Juliol. Anc Berga.\n7 d’agost. Anc Osona.\n28 d’agost. Anc Terres de l’Ebre.\n28 d’agost. AncTortosa.\n4 de setembre. Anc Vallès Occidental.\n5 de setembre. Anc Granollers.\n19 de setembre. Anc Pla de l’Estany.\n1 d’agost. Ajuntament de Santa Coloma de Farners.\n2 d’agost. Generalitat de Catalunya. (plana11)\n20 d’agost. Paeria de Cervera.\n24 d’agost. Ajuntament de Montblanc.\n4 de setembre. Ajuntament de Vilanova i la Geltrú.\n4 de juny. Marc Sadurní\n4 de juliol. Ramon Bonet\n22 de juliol. Bikewomen\n30 de juliol. Catalunya-blog\n3 d’agost. Tecnologicat\n3 d’agost. Eticpedia\n3 d’agost. Xarxa Indepe\n20 d’agost. Si vens al Ripollès\n25 d’agost. Josep Mª Folch\n30 d’agost. Jordi Prades\n4 de setembre. Presspeople\nSóc el promotor de PEDALEM PER LA INDEPENDÈNCIA, una entitat sense ànim de lucre que es basa en la IL·LUSIÓ PER LA VIDA i que pretén incetivar els catalans, a través de l’esport, a pedalar per al PROCÉS SOBIRANISTA perquè ens canviarà i ens farà MILLORS PERSONES. http://www.pedalemperlaindependencia.cat\nSamarreta de cotó amb el Logo de Pedalem per la Independència\nLlibre: Superem el càncer! Pedalem per la Independència\nTrobada amb el promotor: Eduard Sadurní\nhttp://www.elpuntavui.cat/noticia/article/3-politica/17-politica/757777-si-pedalem-res-no-ens-podra-aturar-com-a-pais.html EDUARD SADURNÍ FUNDADOR I ÀNIMA DE PEDALEM PER ...


La ruta més curta per pujar a l'Montgó: Camp de tir-Cim La ruta més curta per pujar a l'Montgó: Camp de tir-Cim\nExcursions - Naturalesa - societat - Turisme\nLa ruta més curta per pujar a l'Montgó: Camp de tir-Cim\n03 de juliol de 2020 - 11: 46\nDe les tres rutes que porten al cim de l' Montgó, Aquesta és la de menor durada. La que parteix de Jesús Pobre dura al voltant de 3 hores 45 minuts, i la que surt des del Camí de la Colònia, unes 3 hores. No obstant això, la ruta des del Camp de tir de Dénia al cim té una durada estimada d'1 hora 45 minuts. Continua llegint per saber tots els detalls.\nDades i traçat de la ruta\nQuè podem veure\nComençarem la ruta al Camp de tir, a què s'accedeix per una pista de terra des de la CV-736. Aquí tens com arribar.\nAl costat dels aparcaments s'assenyala el principi de la ruta. Continua per la senda i arribaràs a una pista ampla, i segueix a la dreta cap al Montgó. La pista de grava porta a un sender pedregós que comença a ascendir en ziga zaga. En l'últim tram, el camí es complica perquè es desenvolupa sobre la cresta de roca calcària que hi ha abans d'arribar al cim: aquí passaràs per grans desnivells i zones en què hauràs de ajudar-te de les mans per grimpar per algunes roques.\nAquesta ruta està traçada en gris a la següent imatge, que pots ampliar i moure al visor cartogràfic de l'Institut Cartogràfic Valencià.\nLa línia grisa clara a la part inferior dreta marca aquesta ruta (Font: Visor cartogràfic de Parcs Naturals de la Generalitat Valenciana)\nRecorrerem gairebé 4 quilòmetres, 3874 metres. Es salva un desnivell acumulat de pujada de 550 metres.\nCom hem dit, la durada estimada és d'una hora i quaranta-cinc minuts.\nEs considera que és de dificultat alta, Especialment pel tram final a la cresta de roca del cim.\nA més de les impressionants vistes, amb una mica de sort pots gaudir de la volada de l'àguila cuabarrada o de l'falcó pelegrí.\nVistes de Xàbia en la ruta d'ascens a l'Montgó pel Camp de tir\nExcursions, Naturalesa, Turisme


La Lleganya: Repercussió mediàtica\nEl debut del SEL Vilanova i la Geltrú ha tingut les seves repercussions mediàtiques. La premsa escrita local, en aquest cas el Diari de Vilanova i la Geltrú, i els mitjans digitals de la ciutat, se n'han fet ressò. El retall de premsa escrita el podeu trobar més avall; a la xarxa, només heu de clicar sobre aquest enllaç, o aquest altre.\nLa participació a la Trobada de l'Hospitalet, i la irrupció en els mitjans, ens esperonen a continuar la tasca de promocionar el rugbi a tots els nivells possibles.


CIRCOGRAFÍA DE UNA TRAVESTI (WORK IN PROGRESS) - Circ i música en directe\nEspectacle de circ que parla de l'autobiografia fictícia de Victòria Sickness. L'espectacle es basa en 3 etapes de la vida: infància, adolescència i edat adulta. Victòria és una choni atrapada en el cos d'un biohome i serà criada com a tal. Haurà d'anar descobrint i reivindicant la seva pròpia identitat. Per narrar la història s'utilitza música en viu en sintonia amb l'època narrada, a través de beats electrònics, sintetitzador i trompeta. També hi ha rap i text. I durant tot l'espectacle moviment acrobàtic i roda cyr.\nA càrrec de: Victoria Sickness, companyia en residència a Can Clariana\nDurada: 40 minuts de work in progress i 20 minuts de col·loqui\nEspectacle en el marc del Dia Internacional contra la LGTBIfobia


[Illes Balears] Ante las graves inundaciones sufridas en Llevant de Mallorca – Juventudes.org\n[Illes Balears] Ante las graves inundaciones sufridas en Llevant de Mallorca\nin Estado español, Illes Balears, Noticias, Portada B, Regiones/Naciones, Vecinal\nAnte las graves inundaciones sufridas en Llevant de Mallorca\n[Castellano] Desde la UJCE en Illes Balears deseamos mandar nuestra máxima solidaridad a las familias de las víctimas por las inundaciones en el Llevant de Mallorca, y nuestro apoyo a las personas que se ven afectadas por la tragedia.\nDe la misma manera, agradecemos a todas las personas, colectivos y asociaciones que se han volcado en ayudar, demostrando que la solidaridad y la unidad ante las dificultades son la mejor respuesta de los pueblos.\n[Catalá] Des de la UJCE en Illes Balears desitjam enviar la màxima solidaritat a les famílies de les víctimes per les inundacions al Llevant de Mallorca, i tot el nostre suport a les persones que es veuen afectades per la tragèdia.\nAixí mateix, agraïm a totes les persones, col•lectius i associacions que s’han bolcat en ajudar, demostrant que la solidaritat i la unitat davant les dificultats són la millor resposta dels pobles.\nForça al poble!


Gandia reconeix Javier Abil Orpegui com a víctima de l’homofòbia - Valencia Plaza\nEl 5 maig de 2014, aquest veí, va ser assassinat per quatre homes en descobrir que era gai\nGandia reconeix Javier Abil Orpegui com a víctima de l’homofòbia\nVALÈNCIA. Dia històric pel que fa a la visibilització de l’homofòbia a Gandia, en aquest cas de la mà del reconeixement públic d’un dels crims més cruels per LGTB-fòbia de la nostra historia democràtica: l’assassinat de Javier Abil Orpegui. El veí del Grau va eixir de sa casa la nit del 4 al 5 de maig de 2014 i no va tornar; es va trobar al seu camí amb la persona que finalment el va assassinar de forma brutal en descobrir que era gai. El seu cos esquarterat va ser descobert a finals de juny de 2014 i va provocar la detenció de l’assassí i els tres còmplices.\nÉs per aquesta raó, que familiars, persones individuals i associacions com el Col·lectiu de Lesbianes, Gais, Transsexuals i Bisexuals de la Safor (CLGS) reclamen des d’aleshores que es reconega públicament l’assassinat de Javier com a víctima de l’homofòbia. Una petició que ha vist resposta en forma de declaració institucional, signada per tots els grups municipals (PSPV-PSOE, Compromís +´ Gandia unida, PP i C’s), i aprovada per unanimitat al Ple de l’Ajuntament de Gandia d’aquest matí. L’Alcaldessa de Gandia, Diana Morant, ha llegit la declaració en un acte on també hi eren presents familiars de Javier Abil, com la seua mare, i representants de CLGS.\nAixí, l’Ajuntament de Gandia ha reconegut Javier Abil Orpegui com a víctima de l’homofòbia. També s’hi ha acordat a dedicar-li una placa, o mural en la seua memòria al districte del Grau, que el reconega com a víctima de l’homofòbia de forma visible. I el compromís de realitzar anualment alguna acció en memòria de Javier Abil que faça visible la seua condició de víctima de l’homofòbia, així com una menció del cas en els discursos dels actes institucionals del dia internacional contra la violència LGTBI-fòbica (17 de maig) i en el dia de l’Orgull LGBTI+ (28 de juny).\nUna sessió plenària on també de forma unànime l’Ajuntament de Gandia ha reafirmat el seu compromís amb l'Agenda 2030, declarant la voluntat de treballar per tal d’aconseguir la futura implementació de polítiques\nmunicipals de desenvolupament dels ODS (Objectius de Desenvolupament Sostenible) de l'Agenda 2030. Tots els grups municipals s’hi han compromès a adherir Gandia a la Xarxa d'Entitats locals per a desenvolupar els ODS de l'Agenda 2030, «que ens acompanyarà en aquesta labor que es presenta per al desenvolupament d'un municipi més just, lliure i igualitari».\nD’altra banda, també s’hi ha acordat determinar per a l’any 2022 les següents «festes laborals de caràcter local i no recuperable al terme municipal de Gandia»: els dies 25 d’abril de 2022 (celebració de Sant Vicent Ferrer) i 03 d’octubre de 2022 (celebració de Sant Francesc de Borja-Fira de Gandia).\nNova regidora del Grup Municipal del PP\nA l’inici de la sessió ha pres possessió del càrrec la nova regidora del Grup Municipal del PP, Maria del Carmen Vidal Añón, qui substitueix a l’enyorat Antonio Rodríguez Aparisi, regidor del Partit Popular des de 2011, qui ens va deixar a principis del mes passat.


Apartamento DON ORENCIO VII - replique rolex montres watch are available in all ranges from branded to cheap one. ØINTERCON ØCERAMICA IMPORTADA ØTOPE DE GRANITO ØMADERA PRECIOSA ØHABITACION PRINCIPAL CON SU BAÑO ØCUARTO DE SERVICIOS ØÀREA DE LAVADO Ø1 Y 2 PARQUEOS ØPREINSTALACION AIRE ACONDIC. 2 hab, 2 baños, 1 parqueo, sala, comedor, cocina, balcón y 107mts neto mas 12.50mts de parqueos 3 hab, 2 baños, 2 parqueos con sala, comedor, cuarto de servicio, balcón, 130mts netos mas 25 mts de parqueos" />\n« Volver\tApartamento DON ORENCIO VII - JT5057\tRD$ 3,400,000\n, Distrito Nacional - 107 m2 - 2 dormitorios - 2 baños\nSuperficie edificada 107 m2\nDescripción RESIDENCIAL DON ORENCIO VII (Cercano a la Ave. Gustavo Mejía Ricart, y Núñez de Cáceres) APTOS. DE 2 HABITACIONES: OFERTA EN RD$3,400,000.00 APTOS. DE 3 HABITACIONES: OFERTA EN RD$ 3,700,000.00 Y 4,000.000.00 PROYECTO TERMINADO LISTO PARA ENTREGA replique rolex montres watch are available in all ranges from branded to cheap one. ØINTERCON ØCERAMICA IMPORTADA ØTOPE DE GRANITO ØMADERA PRECIOSA ØHABITACION PRINCIPAL CON SU BAÑO ØCUARTO DE SERVICIOS ØÀREA DE LAVADO Ø1 Y 2 PARQUEOS ØPREINSTALACION AIRE ACONDIC. 2 hab, 2 baños, 1 parqueo, sala, comedor, cocina, balcón y 107mts neto mas 12.50mts de parqueos 3 hab, 2 baños, 2 parqueos con sala, comedor, cuarto de servicio, balcón, 130mts netos mas 25 mts de parqueos\tSugerencias en:


Ara ens toca | Eudald Castells Martí - Ripollès Digital\nAra ens toca\nDilluns, 19 de maig de 2014 a les 10:30h\nDia rere dia anem donant voltes per veure què més podem fer i proposar per revitalitzar la nostra economia i per incorporar nous llocs de treball que millorin el nivell de vida a la nostra comarca.\nI també, dia rere dia, anem enviant missatges més o menys explícits als nostres governants perquè dediquin esforços i recursos a afavorir l’activitat econòmica i l’ocupació.\nCal reconèixer, però, que en els darrers temps, al Ripollès, s’han fet accions rellevants en aquesta direcció, des de les institucions. Sobretot en els camps de l’activitat turística, però també en el sector primari, molt especialment el sector ramader i, darrerament amb orientació a l’aprofitament forestal enfocat a la generació d’energia amb biomassa.\nTota la inversió duta a terme en el projecte de “Terra de Comtes i Abats”, que ha estat molt important i que abasta diversos municipis de tota la comarca, les diferents accions per a la promoció turística global per a tota la comarca, per a la promoció dels productes del Ripollès, són accions que s’han de valorar en la seva justa mesura i apreciar pel que representen en uns moments d’esforços molt alts per equilibrar uns pressupostos municipals i comarcals molt compromesos.\nTambé en l’àmbit de la indústria s’estan fent accions de millora en les condicions per a les noves implantacions i en l’entorn i qualificació de terreny industrial i en la disponibilitat de naus de transició per donar suport a l’inici de noves activitats.\nAra ens toca a nosaltres, la societat civil, creure’ns-ho i arriscar en la proposta de noves activitats i en la inversió, aprofitant les infraestructures que s’estan posant a disposició. Tots hem de fer el nostre paper i, com deia en una entrevista que em van fer amb motiu de la Fira de les 40 hores, ens posen la gespa a punt però xutar, ho hem de fer nosaltres.\nNingú pot substituir la iniciativa privada, la il·lusió per un projecte i la capacitat d’arriscar per una idea per a la qual estiguem disposats a treballar de valent i a deixar-hi, si cal, la pell.\nAra ens toca.


El grup d’Oncologia Molecular de l’IRBLleida investiga noves dianes terapèutiques pel càncer colorectal\nEl 31 de març es commemora el Dia Mundial per a la prevenció del Càncer de Còlon i Recte\nEl grup d’Oncologia Molecular de l’Institut de Recerca Biomèdica de Lleida (IRBLleida), de recent creació al centre i liderat pel director de l’Institut, Diego Arango, està investigant noves dianes terapèutiques pel tractament del càncer colorectal gràcies a l’estudi de proteïnes concretes que impacten en l’aparició, el desenvolupament i la progressió del càncer colorectal. Demà, 31 de març, es commemora el Dia Mundial per a la prevenció del Càncer de Còlon i Recte.\nEl grup de recerca treball en dues grans àrees els tumors del tracte digestiu. Els primers es focalitzen en l’enteniment de la biologia dels tumors colorectals a través de l’estudi de proteïnes concretes. També treballen en el camp de la nanomedicina, introduint i testant fàrmacs en nanopartícules (materials de fins a 1.000 vegades més petits que el mil·límetre) per administrar-los de forma dirigida a les cèl·lules canceroses per maximitzar l’èxit dels tractaments i reduir els efectes secundaris.\nD’altra banda, en una segona àrea de projectes de recerca, el grup busca classificar els pacients en funció de la probabilitat de resposta a les diferents teràpies disponibles pel tractament del càncer colorectal. Per aquest motiu, els investigadors i investigadores estudien les teràpies que reben els pacients en primera línia (5-fluoracil, irinotecan i oxaliplatí), com les que es fan servir quan la malaltia ha progressat i s’ha disseminat a altres òrgans (regorafenib i TAS102). Aquests projectes busquen biomarcadors de pronòstic per permetre als oncòlegs prendre decisions informades sobre quin tipus de teràpia s’ha d’utilitzar en cada pacient per augmentar la probabilitat de cura. D’aquesta manera el grup contribueix a la personalització del tractament del càncer colorectal.\n31 de març, Dia Mundial\nEl càncer de còlon i recte és una malaltia freqüent a partir dels 50 anys. És el càncer més freqüent tenint en compte els casos en ambdós sexes, i s’estima que es diagnostiquen 6.000 casos nous a Catalunya cada any.\nLa majoria de càncers colorectals es desenvolupen a partir d’unes lesions anomenades pòlips adenomatosos, lesions precanceroses. Tant els pòlips com els càncers sagnen de manera intermitent i és aquesta sang la que es pot detectar a través de la prova que ofereix el Programa de Detecció Precoç. A Lleida, segons dades de l’any 2019, des del seu inici, el programa de detecció precoç ha ajudat a diagnosticar 267 càncers de còlon i recte a la Regió Sanitària Lleida i 34 a la de l’Alt Pirineu i Aran. Participar regularment en el Programa de detecció precoç de càncer de còlon i recte del Departament de Salut redueix un 17% les probabilitats de patir un càncer de còlon i recte, i la taxa de positivitat se situa al voltant del 6% de les persones cribrades. La participació en el programa és gratuïta, encara que s’hagin de fer exploracions addicionals.


La tragèdia de Whitney Houston\n'Whitney', el nou documental de Kevin Macdonald, investiga en la vida turbulenta de la cantant d'r&b-pop\nBarcelona - Dijous, 05/07/2018 | Actualitzat a les 19:36 CEST\nDes de fa uns anys vivim una proliferació de documentals sobre artistes musicals desapareguts abans de temps. De vegades, els panegírics venen de dos en dos: el 2015 es van estrenar un parell de documentals sobre la vida i mort de Kurt Cobain, i només un any separa 'Whitney: Can I be me’ i 'Whitney', nova visió de la tragèdia de Whitney Houston.\nEn la primera, Nick Broomfield (director, per cert, d’un altre documental sobre Cobain) es preguntava per què va morir Whitney Houston, i repassava les pressions que van infligir sobre ella tant família com indústria. També Kevin Macdonald (guanyador de l’Oscar per 'Un día en septiembre') sembla obsessionat en la nova pel·lícula per discernir com Houston va acabar com va acabar, ofegada accidentalment en una banyera d’un hotel de Los Angeles. Tenia tan sols 48 anys.\nLes dues pel·lícules tracten la seva història gairebé com un misteri d’assassinat, buscant el culpable o els culpables entre un ‘dramatis personae’ que inclou familiars poc escrupolosos; productors obstinats a llimar les arestes de Houston i fer-la acceptable per al major nombre de públic possible, o fins i tot els mateixos espectadors, que igual es reconeixen entre els que un dia la van admirar però després, arribada la seva pitjor època, es van riure d’ella sense objecció. (El gag rescatat de 'Padre de familia' és esgarrifador).\nEn el cas de 'Whitney', el gir que, suposadament, il·lumina el misteri és una revelació arribada a prop del final: la seva antiga assistent Mary Jones explica com Whitney va patir abusos en mans de Dee Dee Warwick (germana petita de Dionne Warwick i cosina de Whitney) quan era molt jove.\nPot sorprendre que una revelació així aparegui en una pel·lícula que va tenir el beneplàcit dels seus hereus (no com la de Broomfield), però Macdonald es va assegurar el control del muntatge final i una vegada dita i gravada alguna cosa, tenia plena llibertat per utilitzar-ho.\nNo va deixar fora paraules que confirmen, per exemple, que les drogues van arribar a la vida de Whitney molt abans de l’entrada en escena de Bobby Brown; amb 16 anys, ja provava la marihuana i la cocaïna de mans del seu germà gran Michael. Tampoc no s’esquiva la qüestió de la seva fluïdesa sexual, tot i que la seva relació amb Robyn Crawford (amiga, assistent, amant) no es tracta tant com en 'Can I be me’.\n¿I què hi ha del pop?\nEl que tampoc no s’aborda en excés és, per desgràcia, la música. L’única cançó que se sent bé i sense distraccions és aquesta preciosa 'Home' en 'The Merv Griffin show', la seva primera aparició televisiva. I bé, en honor a la veritat, s’aprèn bastant sobre tot el que hi va haver darrere de la seva gran versió de 'The star spangled banner’ en la Superbowl del 1991.\nFora d’això, l’art de Whitney queda pràcticament fora de l’equació. Al productor L.A. A Reid se li fan més preguntes sobre l’addicció que sobre, diguem, la seva feina conjunta al magistral disc r&b-pop 'I’m your baby tonight’ del 1990.\nTemes: Documentals Música Cine


Escalant pel món: Arribada a Portugal\nArribada a Portugal\nPer entrar a Portugal des de Madrid varem passar per Badajoz, tot bona carretera (gratis evidentment...) Varem entrar a Portugal , per la regió d' Alentejo, i varem decidir para a dormir al poble d' Elvas.\nEl primer que podem contemplar al arribar al poble, és el fabulòs acueducte i les muralles del castell, la seva vista nocturna és un bon espectacle.\nL'endemà al matí varem voltar pels carrers d'aquest agradable poble fortificat.\nQueden 200 kms. fins a Lisboa, decidim no fer-los per autopista i anem tranquil·lament per carretera nacional, això també ens permet contemplar millor els llocs per passem.Anem creuant la regió d'Alentejo, una terra de vinyes i alzines sureres. I d'interessants pobles com Evora. Aprofitem l'hora de dinar per fer-hi una parada, rondar pels seus laberíntics carrers i contemplar la seva arquitectura.\nI al mateix dia arribarem cap al vespre a Lisboa, després de creuar el pont "25 de abril"anirem a casa la Carol i el Fran, i el Maties! que està a la panxa de la Carol i sortirà d'aquí un parell de mesos. Havíem quedat amb la Carol cap les vuit del vespre, i ups! resulta que a Portugal ¡van amb unahora menys que Catalunya i no ho sabíem, anem una hora per endavant...tindrem temps de fer una volta per Lisboa...però no... es fa de nit i plou...esperarem a la Carol.\ncreuant el pont per arribar a Lisboa\nPublicat per lali i quim a 2:51\nEnganxada de dits


Encuentra aquí información de Components d'una Computadora para tu escuela ¡Entra ya! | Rincón del Vago\nComponents d'una Computadora\nBIOS. Memòria. Plaques Base. Processador. Disc Dur. Disquetera. Targeta Gràfica. Ports\nEnviado por: Megan16\nHARDWARE: equip utilitzat per al funcionament d'una computadora. Són els components materials d'un sistema informàtic.\nComponents: BIOS, memòria, plaques base, processador, disc dur, disquetera, targeta gràfica, targeta de so, caixa, CD-ROM, DVD, monitor, MÒDEM, ports, connectors, IBM.\nLa BIOS (Basic Input / Output System, Sistema d'entrada / sortida bàsic) és una memòria ROM, EPROM o FLASH-Ram. Conjunt de rutines que treballen estretament amb el maquinari per a suportar la transferència d'informació entre els elements del sistema. Aquesta incorporat en la memòria de sol lectura de la maquina. Encara que és fonamental per al funcionament, el BIOS és invisible als usuaris dels equips. Es recolza en altra memòria, la CMOS que emmagatzema tots les dades pròpies de la configuració de l'ordinador, com poden ser els discos durs que tenim instal·lats, nombre de caps, cilindres, nombre i tipus de disqueteres, la data, hora, etc. Així com altres paràmetres necessaris per al correcte funcionament de l'ordinador. Aquesta memòria està alimentada constantment per una bateria, de manera que, una vegada apaguem l'ordinador no es perdin tots aquestes dades que el nostre ordinador necessita per a funcionar. Ara totes les plaques solen venir amb una pila tipus botó, la qual té una durada d'uns 4 o 5 anys (encara que això pot ser molt variable), i és molt fàcil de reemplaçar. Antigament, les plaques portaven una pila corrent soldada en la placa base, el que dificultava moltíssim el canvi, a més d'altres problemes com que la pila tingués pèrdues i es sulfataran aquesta i la placa.\nUnitat d'emmagatzematge de dades de l'ordinador, també cridada disc fix, de gran capacitat i velocitat d'accés i la informació del qual no es perd quan l'ordinador s'apaga. Hi ha dos grans estàndards, IDE i SCSI. El primer aquesta molt mes estès que el segon, la tecnologia SCSI aquesta present en moltes altres plataformes, com els Mac, sistemes Unix, AS/400 etc. Els dos estàndards han anat sofrint al llarg del temps distinta implementaciones per a intentar seguir el ritme marcat per altres components cada vegada mes ràpids com per exemple els processadors.\nEn les unitats de PC sol han existit dos formats físics considerats com estàndard el de 5 ¼ i el de 3 ½. El format 5 ¼ , el IBM PC.\nTambé conegut com disc flexible, és un dispositiu d'emmagatzematge d'informació exterior a l'ordinador que permet traslladar dades d'un ordinador a un altre. Existeixen dos tipus de disquets el de 3 ½ i el de 5 ¼.\nÉs la pantalla de l'ordinador per on podem visualitzar el que estem fent. És com una televisió. Però aquesta, nomes transmet imatges descodificades en canvi l'ordinador transmet imatges i textos mitjançant una targeta de vídeo.\nÉs un mitjà d'emmagatzematge d'informació de gran capacitat i ràpid accés que empra un mètode òptic, ajudat per un dispositiu làser, per a gravar la informació d'un disc de característiques especials. Per a recuperar la informació gravada en el disc és necessari utilitzar un lector de CD-ROM, que mitjançant un làser, pugui desxifrar la informació que s'ha guardat.\nÉs el dispositiu bàsic per a comunicar un ordinador amb qualsevol altre, via línia telefònica, el MÒDEM transforma les dades de l'ordinador en un senyal similar a la veu que pot viatjar per la línia telefònica i que és rebuda per altre MÒDEM i executa l'operació contrària.\nDenominació que reben els punts d'entrada i sortida de dades d'un ordinador a través d'un perifèric d'entrada / sortida. En els ordinadors personals existeixen normalment dos tipus de ports de comunicació atenent a la forma que es transmet la informació: port sèrie i port paral·lel. Port sèrie: es tractes d'un connector situat en la part posterior de l'equip. Port paral·lel: és o connector situat en la part posterior a la unitat que es connecta generalment a la impressora.\nEl component essencial d'un equip multimèdia és la targeta de so. Les targetes de so poden reproduir so a una resolució de 16 bits, el que significa que arriba a la mateixa qualitat de so que pot obtenir un CD d'àudio convencional. Les targetes de so d'instruments reals digitalitzats per a la seva reproducció en MIDI. Aquesta característica rep el nom de Wave Table. Les targetes de so incorporen a la part posterior de l'ordinador uns connectors en els quals s'endollen els altaveus per a reproduir el so, un micròfon per a gravar i, en cas que sigui MIDI, un instrument musical.\nLes targetes gràfiques de qualitat disposen d'un xip especialitzat en càlculs. Aquest xip és necessari per a traslladar les imatges de la memorial monitor de la forma més ràpida i eficaç possible. Descarreguen de treball a la CPU\nque en cas contrari, haurien de realitzar també aquesta tasca, a més del seu treball habitual. La memòria és altre component essencial d'una targeta gràfica. A l'augmentar la memòria, la pantalla dispondra de major resolució i numero de colors. La immensa majoria de targetes gràfiques es venen amb connector PCI. No obstant això, ja hi ha models amb connector AGP, que permet a l'adaptador gràfic aprofitar la RAM instal·lada en el PC.


Antic Forn de Vallcarca: TUFFO + DEADACT aka PEDRO LOPES\nTUFFO + DEADACT aka PEDRO LOPES\nDivendres, 20-03-2015 L'Antic Forn de Vallcarca (Barcelona)\nFederico Monti es un artista experimental argentino afincado en Barcelona. Ha editado sus trabajos en diversos netlabels y sellos de europa, y ha participado en diversos festivales como sonar, offf, lem y storüng .\nEsta activo desde el año 2000 y actualmente se halla involucrado en su nuevo proyecto: Tuffo, con el que desarrolla noise analogo, utilizando, osciladores, samplers y diversos efectos.\nDEADACT aka PEDRO LOPES\nDeadact utilitza mètodes inspirats en la música contemporània i improvisada, però també està obert a altres pràctiques com el circuit bending, hardware hacking - sense caure en el parany que és pensar que la "pirateria" pertany únicament a l'àmbit digital.\nOpta per usar elements de percussió, platerets, gongs, etc a la part superior de les agulles, i no qualsevol electrònica. Dit això, pot produir feedbacks, sorolls, i els harmònics que s'assemblen als sintetitzadors o computadores.\nPublicat per Associació Ecos a 11:06


Diada de Sant Jordi 2005 - Interpretacions de la llegenda - CiutatOci (www.ciutatoci.com) - CiutatOci.com\nFotografia de la diada de Sant Jordi 2004\nDia 23 d'abril INTERPRETACIONS SIMBÒLIQUES DE LA LLEGENDA\nL’any passat per aquestes dates, publicàvem un breu resum de les dues versions de la història de Sant Jordi. Per una banda la història més religiosa, i potser més realista, del màrtir cristià que va viure a la Capadòcia, i d’altra la més simbòlica i de llegenda sobre la lluita del cavaller amb el drac. Podeu consultar la pàgina de l’any passat en aquest enllaç. Aquest any continuem la qüestió, com si fos un llibre per capítols, i intentem centrar-nos en els aspectes simbòlics de la llegenda de Sant Jordi i la seva lluita amb el drac. Per fer-ho, utilitzem com a referència bàsica el llibre “La mitologia i la seva interpretació” de Joan Prat i Carós. Aquest llibre és una bona eina per conèixer algunes claus de la mitologia i els símbols que s’amaguen darrere els contes i llegendes de Catalunya.\nEn aquest llibre es plantegen tres punts de vista per interpretar el mite: la interpretació historicista, la interpretació naturalista i la interpretació psicològica. Procurarem resumir a grans trets les tres interpretacions.\nLa versió historicista principal consisteix en identificar el drac amb els enemics de l’època medieval, és a dir els sarraïns amb els quals es lluitava. Segons aquesta interpretació la donzella representaria Catalunya, i les destruccions causades pels exèrcits sarraïns serien equivalents a les desgràcies que causa el drac a la llegenda. El mal que simbolitza el drac estaria associat al paganisme enfront de la fe, representada per Sant Jordi. Aquesta interpretació que pot semblar simplista, potser és, lamentablement, la més actual si pensem en plantejaments com l’eix del mal o les invocacions a Deu en boca de determinats líders polítics abans de començar una guerra. Interpretacions naturalistes\nAquesta interpretació relaciona a Sant Jordi amb la protecció del blat, de l’agricultura i de la terra i seria una evolució d’una primitiva divinitat agrària. El drac en canvi simbolitzaria la natura i els seus cicles, la pluja, el tro i la vida vegetal. És una visió potser més complexa amb més possibles interpretacions sobre la germinació i el canvi de solstici. S’ha de tenir en compte que en moltes cultures orientals i occidentals anteriors a la cristiana, el drac no és un símbol negatiu sinó un símbol que condensa tot una sèrie de significats positius de natura, d’equilibri i de prosperitat. Interpretacions psicologistes\nA l’obra de Sigmund Freud i d’altres psicoanalistes es proposa una equivalència entre el simbolisme oníric, dels somnis, i el simbolisme dels contes i llegendes. La interpretació concreta que es vulgui fer de cada símbol i de cada història dependrà probablement de cada autor i de cada escola de pensament. En el cas de Sant Jordi i el drac també s’hi poden buscar diferents lectures psicologistes. De totes elles, explicarem la visió de Carl Gustav Jung ja que potser la considerem més actual o perquè en definitiva ens agrada més. Per a Jung i d’altres, la lluita d’un heroi contra un monstre representa la lluita interior entre el <<Jo>> i el costat instintiu i caòtic de l’inconscient. La lluita de Sant Jordi seria la lluita per a dominar els instints i els aspectes regressius.\nCom podeu veure, hi ha interpretacions de tots els colors, i això que ens deixem un grapat en el tinter. Si voleu aprofundir en la qüestió us recomanem de nou el llibre en el qual ens hem basat per explicar breument les visions de la lluita de Sant Jordi i el drac. La mitologia i la seva interpretació\nPrimera edició maig de 1984\nPROPOSTES PER SANT JORDI 2005\nEnguany si esteu pensant quins llibres podeu comprar per Sant Jordi, us proposem que consulteu la següent pàgina on hi ha tot una sèrie de recomanacions de llibres preparada per Llibres.com. Llibres.com és un espai web dedicat a la venda i difusió de llibres en català promogut pel grup Enciclopèdia Catalana i l’editorial Proa. Des de l’abril de 2005 a CiutatOci.com tenim un acord de col·laboració amb ells, que pensem pot ser un recurs molt bo per a les persones que ens visiten. Des d’aquesta pàgina podeu consultar les ressenyes dels llibres i fins i tot comprar directament els llibres. Consultar la pàgina de recomanacions de Llibres.com\nA banda d’aquesta pàgina també podeu donar un cop d’ull a la nostra secció de recomanacions de llibres i a la secció de literatura de CiutatOci.com. ACTIVITATS DIVERSES\nAquest any és l'Any del LLibre i la Lectura. Per aquest motiu es realitzen tota una sèrie d'activitats relacionades amb la literatura. Aquests dies al voltant de Sant Jordi hi ha programades moltes activitats:\nFESTIVAL MÓN LLIBRE Dies 16 i 17 d'abril de 2005\nUna de les activitats especialment destacada és el festival Món Llibre dirigit a un públic familiar en 23 espais del CCCB, el MACBA i el seu entorn. Aquest festival se celebra els dies 16 i 17 d'abril. A més del festival Món Llibre, al Palau de la Virreina hi haurà una trobada diaria a les 19h des del dia 18 al 24 d'abril sobre qüestions literàries.\nSi voleu conèixer més activitats de l'Any del LLibre i la Lectura os recomanem que visiteu el seu lloc web:\n>>>Visitar el web de l'Any del LLibre i la Lectura.\nPARADA DE LLIBRES DE TEMÀTICA CASTELLERA\nTots els interessats en comprar llibres de temàtica castellera els podrà trobar a la parada que muntaran els Castellers de Barcelona el proper dissabte dia de St. Jordi a Rambla de Catalunya entre Rosselló i Provença. FOTOGRAFIES DE LA DIADA DE SANT JORDI 2004\nTambé hem preparat una pàgina amb diferents fotografies de la diada de Sant Jordi de l’any passat. Si voleu veure-les feu click en el següent enllaç.\nFotografies de la diada de Sant Jordi 2004 a Barcelona. Tricentenari 1714-2014 Nadal i Reis. P�gina especial Art, dos punts. Barcelona viu l'art contemporani AGENDA PER DIES


MIGUEL NAVARRO: febrero 2010\nA partir del próximo 22 de Febrero empezara lo que es una innovadora propuesta en la provincia de Castellon, ya que es la primera vez que se realiza un evento de estas características en la provincia, el circuito finalizara el 16 de Abril, y se realizara una final fanática el 24 de Abril, con una competición de lances y velocidad para todos los participantes y el publico asistente, con sorteo de regalos al final del evento entre todos los participantes,\nen este circuito colaboran, ayuntamientos y marcas de escalada conocidas como FIVETEN, NODOGMA y la tienda de montaña en Castellon MERIDIANO O, aparte de muchas marcas mas de escalada y también sortearemos unas sesiones de fisioterapia, como podéis comprobrar es un evento que promete y tiene muy buena pinta.\nEl circuito interclubs de Castellon tiene un formato de compe un poco peculiar, cada participante pone su bloque, que llevara el numero del dorsal designado a cada uno de los participantes, para pasar ala final habrá que hacer el máximo numero de bloques dentro de las fechas estipuladas por la organizacion, cuantos mas participantes mas variedad de dificultat abra entre los bloques, lo que hara que haya muchos mas problemas para todos los publicos, no importa si es tu primer día, mes o año de escalada porque habrá gente de todo tipo.....\naquí os dejo uno de los carteles con mas info\npodéis inscribiros en cualquier de los rocodromos que colaboran en el evento,\nOnda, Villareal, Castellon, Nules y Castellon\ntambién hay hojas de inscripciones en la tienda de montaña Meridiano O, situada en c/sanauja 55\neste evento no esta enfocado a una competición de machacas, es un circuito con formato de compe pero enfocada a gente con ganas de pasarlo bien,un evento participativo y divertido para dar a conocer los buenos rocodromos que tenemos en Castellon y pasar unos buenos ratos apretando cantos y haciendo lo que nos gusta en buena compañía, servirá para que los escaladores de la provincia de Castellon se conozcan mas y para que en próxima ediciones podamos revolucionar el bloque y la compe en Castellon y sea todo mejor para todos, os esperamos a todos, no hace falta ser de Castellon ni pertenecer a ninguno de los clubes colaboradores, simplemente se necesita motivacion y ganas de buen rollo, la inscripcion es de tan solo 5 euros donde entra camiseta, la entrada a los rocodromos y sorteo de regalos.....\nparticipa en el 1 circuito interclubes de Castellon y no te arrepentirás;)\nCon la ausencia de callos en mis manos, por la falta de arenisca en mis yemitas, me empecé a aburrir en casa, y tras algunas investigaciones por los alrededores de mi pueblo, en Nules, Castellón, pero sin éxito en la búsqueda de un lugar bueno donde montar la slackline o cuerda floja, decidí montármela en casa, después de descubrir un método que me chivo Alberto Gomez, Gongo, y viene perfecto si dispones de un suelo firme, ya bien en un almacén o en la calle ,y ala distancia que tu elijas....harán falta dos anclajes con sus chapas, unas sillas o similares de hierro, y una cinta plana, ancha para dar saltos y hacer alguna acrobacia, y delgadita si lo que quieres es disfrutar y simplemente buscar tu equilibrio....\nyo ya tengo la mía en casa:) no es muy difícil y se monta en un momento....\naquí os dejo un vidiete para que veáis en que mantengo mi mente distraida , mientras mis dedos cogen fuerza para partir bloques en breves, esto es solo el principio , ya iré dejando caer mas vidietes por aquí cuando salgan mas cositas jeje\nespero que lo disfrutéis:)\nPublicado por Miguel Navarro en 01:37\nPublicado por Miguel Navarro en 01:43\nBueno, todo a su debido tiempo..... ya se puede disfrutar de la ultima escalar, especial boulder!!\ndonde aparecen 40 zonas de bloque con toda clase de información, y un articulo de Albarracin que yo mismo redacte para la revista Escalar, y con las fotos de David Munilla de aquel día que marco....sobre todo en mi espalda, pero bueno después de muchos cambios y horas delante del ordenador salimos todos los que eramos, Toni Bonet, Roberto Palmer(Ruper), Marina Cervello(Marineta), Jose Acamer y yo y quedo un articulo bastante bueno, no todo lo que nos esperábamos pero al menos queda claro lo que queríamos y se ve cual es la mejor zona de boulder de España.....aunque no hacia falta la ayuda de la revista escalar para saber esto;)\nPublicado por Miguel Navarro en 01:16\nPublicado por Miguel Navarro en 00:49


EOI Eivissa - Trasllat d'expedient\nL'alumnat pot continuar els seus estudis a qualsevol altra EOI. Per fer-ho, ha d'emplenar el trasllat del seu expedient acadèmic.\nNomés s’acceptarà el trasllat en cas que hi hagi places vacants al curs sol·licitat i que es justifiqui el trasllat per canvi de domicili o lloc de feina. En cas que trobi plaça, l’alumne o alumna haurà d’abonar la taxa per trasllat d’expedient a l’EOI des de la qual es trasllada només si es trasllada a una EOI de fora de les Illes Balears. El trasllat de l’expedient entre les escoles oficials d’idiomes de les Illes Balears, o entre aquestes i els centres que tenen adscrits, no ha de comportar cap despesa econòmica per a l’alumnat.\nLa matriculació es considera definitiva a partir de la recepció de l’expedient de l’alumnat al centre de destinació.\nEl trasllat de l’expedient de l’alumnat de modalitat lliure no es pot autoritzar en cap cas. Tant en la convocatòria ordinària com en l’extraordinària, la prova s’ha de fer a l’escola oficial d’idiomes sol·licitada en la inscripció. (BOIB núm. 11 de 24 de gener de 2019)\nEls trasllats d'expedient poden ser ordinaris o de matrícula viva:\nEl sol·licita l'alumnat que, havent aprovat després de les dues convocatòries d'avaluació (juny i setembre), vol continuar el estudis en una altra escola.\nEls trasllats d’expedient sol·licitats a partir de dia 1 de juliol s’hauran de resoldre, si hi ha places vacants, abans de l’adjudicació de les darreres vacants al mes de setembre, prioritzant els trasllats entre illes.\nNo es podrà demanar trasllat ordinari de matrícula durant els períodes d'avaluació (de maig a setembre).\nSón els que es produeixen quan l'alumne es trasllada durant el curs escolar i, per tant, no pot continuar els estudis a la seva escola. S'ha de sol·licitar com a molt tard fins a finals del mes d'abril.\nNo es podrà demanar trasllat de matrícula viva durant els períodes d'avaluació (de maig a setembre).\nTrasllat d'expedient: Passos\n1r: Matriculau-vos a l'EOI de destí i guardeu-vos el resguard de matrícula.\n2n: Feu el pagament a través de l'ATIB clicant: ordinari / família nombrosa i monoparental general. Estan exempts del pagament: els membres de família en situació de vulnerabilitat econòmica, família nombrosa i monoparental de categoria especial; persones amb una discapacitat igual o superior al 33%; víctimes de terrorisme (cònjuge i fills); víctimes de violència de gènere i fills que en depenen; joves tutelats, extutelats en vies d'emancipació i en acolliment familiar; persones privades de llibertat; reexpedició per rectificació de la menció del sexe en el registre civil.\nAlumnat d'altres escoles que vol venir a l'EOI d'Eivissa\nL’alumnat d’altres EOI que vulgui venir a l’EOI d'Eivissa no ha de demanar el trasllat d’expedient fins haver obtingut plaça a la nostra EOI.\nL’alumnat que vingui a l’EOI d'Eivissa d’una EOI que no sigui de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears haurà d’abonar l’import de matrícula corresponent als nous alumnes.\nL’alumnat matriculat a una EOI de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears no haurà d’abonar novament la taxa de matrícula en cas de traslladar-se a l’EOI d'Eivissa.\nAlumnat de l'EOI d'Eivissa que vol anar a altres escoles\nL’alumnat de l’EOI d'Eivissa que vulgui anar a una altra EOI s’ha de posar en contacte amb l’EOI de destinació per veure si tenen places vacants abans de demanar el trasllat d’expedient.\nNo es torna l’import de la matrícula a l’alumnat de l’EOI d'Eivissa que se’n vagi a una EOI que no sigui de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears.\nL’alumnat matriculat a l’EOI d'Eivissa no haurà d’abonar novament la taxa de matrícula en cas de traslladar-se a una altra EOI de les Illes Balears.\nL’alumnat que se’n vagi de l’EOI d'Eivissa a una EOI que no sigui de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears haurà de sol·licitar el trasllat d’expedient i abonar la taxa corresponent de trasllat d’expedient.\nCurs professorat 2022-23\nMatrícula juliol 2022


Els paranys i esquers instal·lades fa unes setmanes llancen resultats “molt positius, ja que es passa de presència en més de la meitat de les zones tractades a tan sols un vint per cent en aquesta última revisió”\nEl regidor de Via Pública de l'Ajuntament de Borriana, Vicent Aparisi, ha volgut acompanyar hui als operaris tant de l'empresa encarregada del servei de proveïment d'aigua i clavegueram a la ciutat, FACSA, com als treballadors de l'empresa contractada per al control i eradicació de plagues, Lokimica, els qui durant tot el matí han revisat les diferents zones en les quals es van instal·lar recentment esquers i paranys per a, d'una banda, comptabilitzar la presència de rosegadors, i per una altra, seguir amb els treballs d'eliminació que “ja estan donant grans resultats”. Així ho ha fet saber el mateix Aparisi, qui després d'acompanyar en les revisions als treballadors, explicava que “en les primeres anàlisis realitzades fa unes setmanes en el conjunt de la zona de Quarts de Calatrava, comprovem com la presència de rosegadors rondava el 60 per cent dels punts en els quals instal·lem tant paranys com esquers, que han funcionat a la perfecció, ja que en aquesta última revisió, tan sols hem constatat la seua presència en menys d'un 15 per cent del total, amb el que està donant fruits fins i tot més ràpid i en major mesura de l'esperat”.\nTal com explicava el mateix Aparisi durant la revisió tant de trapes de clavegueram com de diferents conductes, “ja fa temps que treballem tant en el control de les possibles plagues, com en la localització dels focus o llocs que puguen provocar una reproducció més ràpida dels animals, per això continuem marcant i gestionant aquells solars o descampats de propietat privada que en un determinat moment poden suposar un focus, així que igual que informem i intentem posar-nos en contacte amb els propietaris, cal fer una nova crida al civisme per part seua, i que entenguen que la propietat sobre una determinada zona, implica i comporta una mínima gestió del lloc o el permís al consistori perquè actue de forma subsidiària”.\nTots poden parlar\nTambe pot parlar dels eres de Andalucía , de juan guerra y de moltes coses mes Ala calla que pareix que parleu vosaltres de Aso y els demes tinguen que callar !!!!\n← TORNAR A LA NOTICIA Borriana continua treballant en l'eradicació definitiva de rosegadors en la zona de Quarts de Calatrava\nA on estan a guayar dines\nPor parlar dels Eres de festa\nJuan malas noticias\nAra de que parlaras? De Gurtel, de Zaplana, de Camps, de Rus, de Carlos Fabra, del Bigotes....mira si tens material ....\nHasta pa mirar les rates, se fa la foto. Vergoya ajena tic de vorel


El Sants empata al camp del Balaguer (1-1) després d’un desenllaç de partit boig | EL3 - Portal de notícies de Sants-Montjuïc\nEl Sants empata al camp del Balaguer (1-1) després d’un desenllaç de partit boig\nEl gol de Navarro al minut 87 va ser contrarestat per Putxi, que va empatar de penal al 92. Els santsencs queden a dos punts dels líders, el Martinenc i el San Cristóbal. Diumenge que ve els verd-i-blancs visiten el Martinenc al Guinardó, en un derbi barceloní d’alt voltatge per obrir la segona volta.\nEl Sants va tancar diumenge al Municipal del Balaguer la primera volta de la lliga i ho va fer en un camp fred i contra un rival combatiu, en un partit entretingut, amb ocasions, expulsions i nervis.\nEls santsencs van ser els primers a avisar, amb dos xuts des de la frontal que no van trobar porteria i una rematada de Navarro que va ser invalidada per unes mans del davanter verd-i-blanc. El Balaguer va contraatacar amb una jugada ràpida i vertical que va culminar Adrià, però l’ariet local estava en fora de joc.\nDesprés d’aquestes primeres insinuacions, el partit va baixar al ritme fins que Gaudioso el va despertar al minut 24. Va ser la primera ocasió clara, amb una falta picada pel ‘6’ del Sants des de l’esquerra i que va obligar a Alfred a volar i estirar-se per refusar la pilota a córner. Era un avís seriós. Els locals, però, van respondre al 31 també de falta a través d’Adrià, que no va trobar porteria.\nPoc després, es van succeir córners a les dues porteries, però cap dels dos equips va aconseguir rematar amb perill. Al minut 37, Navarro ho va tornar a provar amb un xut des de la frontal, però la seva rematada va marxar desviada.\nSemblava que el partit havia entrat en una dinàmica d’àrees que feia pensar que el gol, d’algun dels dos equips, era a prop. Però sense massa temps per més, es va arribar el descans.\nA la segona part, la freqüència d’arribades a l’àrea i d’ocasions va disminuir, però el Sants en va tenir dues de molt clares. Primer va ser Picolo, que al minut 5 va enviar una pilota al pal després de rematar una centrada, i Cervantes, en la segona jugada, no va poder superar a Alfred. I el mateix Cervantes, al cap d’una bona estona, al minut 30, tampoc va aconseguir batre al porter local amb un xut des de la distància.\nTanmateix, el segon temps va estar marcat per les expulsions. Al minut 14, Adrià havia estat expulsat en rebre la segona groga, sembla que per protestar, i havia abandonat el camp cabrejat. Al cap d’un quart d’hora, al 32, va ser Guille qui va rebre la segona groga i va haver de marxar del camp.\nMentrestant, les dues porteries tenien poca activitat i els porters havien d’intervenir escassament. Tot, però, va canviar en els últims deu minuts; uns últims deu minuts bojos. Primer va colpejar el Sants i ho va fer a través de Navarro. El Xèrif va rebre una passada llarga a la frontal, va superar el seu marcador i va engaltar un xut des de la mitja lluna que va superar a Alfred i va avançar als de Tito Lossio al marcador. Era el minut 87 i tot feia pensar que era el gol de la victòria.\nI és que semblava que el partit estava guanyat si no hi havia distraccions, tot recordant el precedent de l’Almacelles de feia una setmana (en què Alberto va marcar el gol del triomf santsenc al 93). Els jugadors del Sants havien d’estar previnguts.\nPerò al minut 92, una pèrdua al mig del camp va donar ales al Balaguer, que va recuperar l’esfèrica i es va plantar a l’extrem esquerre de l’àrea de Yamandú. En la centrada, un defensor del Sants va tocar la pilota amb les mans i l’àrbitre va assenyalar penal. Putxi, que havia entrat al principi de la segona, va ser l’encarregat de picar-lo i el va transformar enganyant a Yamandú. El Sants veia com la victòria es desfeia.\nI això que el Balaguer en va tenir una altra, a través de Genís, que va picar una darrera falta llunyana que va marxar fora, però que va fer patir a l’afició santsenca fins a l’últim segon. En la falta, Carlos va ser expulsat amb vermella directa. I abans, havia rebut la segona groga Hichem. Els dos equips, per tant, van acabar amb nou jugadors.\nAl final, i amb el punt que el Sants s’emporta de la Noguera, els de Tito Lossio són quarts, a dos punts del lideratge, compartit entre el Martinenc i el San Cristóbal. I diumenge que ve els verd-i-blancs visiten el Martinenc al Guinardó, en un derbi barceloní d’alt voltatge per obrir la segona volta.


«Es muy satisfactorio esas dos victorias en la reanudación de la Liga, ante grandes rivales como Millonarios y Nacional, estamos con la ilusión de mostrar lo que tenemos y eso se vio en esos dos partidos, queremos mantener la idea y el orden con la mentalidad ganadora».\n«Para todos en el equipo es una gran motivación ganar los dos partidos, vamos siempre con la misma ilusión en todos los partidos, ahora a seguir demostrando que estamos para grandes cosas».\n«Siempre uno se prepara para estos retos, cada fin de semana tenemos un desafío importante, se están dando las cosas bien, esperemos seguir por la senda de la victoria».\n«Ahora estamos pensando en lo que viene, Alianza Petrolera no va a ser fácil, es un rival que tiene gran juego, vamos a prepararnos con la ilusión de ir por los 3 puntos».


Hi ha 515 resultats sobre "Del Papa"\nLa intenció mensual del Papa Francesc de l'abril de 2018 és pregar perquè els responsables de l'economia tinguin el coratge de refutar una economia de l'exclusió.\nPapa Francesc: «La resurrecció de Crist és la veritable esperança»\nText del missatge «Urbi et Orbi» del Papa Francesc amb el qual desitja Bona Pasqua. També expressa un desig de pau per a tots aquells països i persones que viuen en situacions de conflicte.\nDel Papa 03/04/2018\nFormar-se per entendre què vol Déu de cadascú\nLa intenció mensual del Papa Francesc del març de 2018 és pregar per la formació en el discerniment espiritual, per reconèixer correctament què és el que Déu escriu al cor de cadascú.\nDel Papa 02/03/2018\nQuaresma 2018: «El nostre cor tornarà a cremar»\nLa Quaresma, que comença dimecres 14 de febrer, és un "temps per preparar-nos per rebre la Pasqua del Senyor". Ho explica el Papa Francesc al Missatge per a la Quaresma 2018, on indica com viure cristianament aquest temps litúrgic.\nDel Papa 08/02/2018\nEl Papa fa una crida a denunciar la corrupció\nLa intenció mensual del Papa Francesc del febrer de 2018 és pregar perquè els qui tenen poder material, polític o espiritual no es deixin dominar per la corrupció.\nDel Papa 01/02/2018


Adeu, Titet petit | Josep Andreu i Domingo - Nova Conca\nAdeu, Titet petit\nDiumenge, 31 de març de 2019 a les 09:17h\nQuan jo era infant, i després de jove, el pare del Titet petit, en Maties, i el seu oncle, l’Agustí, treballaven al molí del Celdoni. Quan jo hi anava sempre preguntava per ells i, si coincidia que hi eren, hi anava a parlar. Els preguntava si havien parat la garbella al toll de la Farga, o si havien tirat una anguilera al toll dels Ofegats, o si era temps de caça, què havien caçat el diumenge passat.\nA vegades, anàvem a treure l’anguilera o la garbella del riu i gaudíem si havien quedat plenes de carpes o d’anguiles, o anàvem a mirar si els llaços que havien parat abans de començar a treballar, o el dia abans, havien agafat algun conill. M’ensenyaven els senderons i on i de quina manera s’havien de posar els llaços.\nMés gran, em vaig ajuntar com a membre de la millor colla de caçadors que hi havia a Montblanc, la dels germans Titet. Els diumenges de caça sortíem de negra nit, en la foscor, i segur que amb el lladruc dels gossos havíem despertat tot el veïnat dels carrers Mur i Pedrera, que és on vivien i era el lloc de sortida del dia de caça.\nQuan ens començàvem a trobar al carrer Mur s’alçaven d’una revolada els Titets grans, el Ramon i el Pere, i al cap de no res també baixava el Josep, el Titet petit, que deia i insistia que ell també volia venir a caçar, però era massa petit per anar-hi, i se’n tornava al llit ple de plors i amb cara d’enfadat.\nHi havia dies que, quan arribàvem a Sant Joan, començava a clarejar, i ens passàvem tot el diumenge amb els gossos buscant, i quan feien saltar algun conill o llebre, l’escopeta precisa del Maties o de l’Agustí segur que feia la peça. Els dies que anàvem a la perdiu era caminar quilòmetres sense parar, i també el Maties i l’Agustí eren uns fenòmens a l’hora de tombar aquests ocells amb tota facilitat. A l’hora d’esmorzar o dinar era una meravella: les converses, el tracte amb els gossos, les explicacions dels camins i de les muntanyes...\nL’únic que fallava en aquella extraordinària colla de caçadors era jo, que no encertava ni conills ni perdius. El cert era que jo posava més atenció en les converses i els personatges que a encertar els trets.\nNo sé com però en les primeres dianes que vam fer amb la gralla del Josep Maria Moreno, en què l’acompanyàvem el Gabriel Vallbona, el Joan Ollé i qui escriu, se’ns va presentar un Titet petit, tan petit que portava les sabates de xarol que havia estrenat per la comunió.\nFos l’hora que fos, ell es presentava allà tot mudat i agafava la carpeta de la solfa i es passejava amb una colla de joves que érem del més esbojarrat que hi havia a Montblanc. Si anàvem a tocar a qualsevol poble i a qualsevol hora, el Titet era allà. Si ens convidaven a esmorzars per les cases, aquell brivall hi era present; fins i tot si després de tocar ens n’anàvem a la platja, ell ens hi acompanyava. O si fèiem algun sopar de xerinola, ell també compartia plat i got amb nosaltres. I això va durar uns quants anys.\nL’any 1981, a les Festes de la Serra, també estava amb tota la tropa que vam fer la Mulassa, el Drac i l’Àliga, i després ell, ja de gran, sempre el veies a la Festa Major i a les altres diades a la plaça amb els gegants i el seguici, o per Setmana Santa, amb els armats. En aquest moment en què ens ha deixat de cop, i en una edat encara jove, he volgut escriure aquestes ratlles en record del Josep Miró, i d’aquells moments meravellosos de la nostra joventut.


moviment artístic en el qual s'utilitzen els materials de la natura per a la creació de les obres\n(S'ha redirigit des de: Art de la terra)\nPotser l'artista més conegut que treballava en l'art natura va ser el nord-americà Robert Smithson, l'assaig de 1968 «La sedimentació de la Ment: Projectes de la Terra» proporciona un marc crític per al moviment, interpretat com a una reacció a la retirada del Modernisme dels problemes socials com la representada pel crític Clement Greenberg. La seva millor peça, i probablement la més famosa de tot l'art natura, és el Spiral Jetty (1970), per al qual Smithson disposa roques, terra i algues per tal de formar un embarcador de prop d'uns 1500 peus de llargada en forma d'espiral, que sobresurt a la Gran Salt Lake al nord d'Utah, Estats Units. També podem destacar l'italià Germano Celant, fundador de l'art povera, que va ser un dels primers procuradors en promoure l'art natura.\nExponents i formes de l'art naturaModifica\nÚs de materials de la naturaModifica\nCom a contrast o realçament de la naturaModifica\nRedescobriment i posada en escena de l'ordre còsmic i de les forces de la naturaModifica\nRelació art natura-vidaModifica\nTot tipus d'art té, inevitablement, relació amb la vida perquè aquest és fruit dels sentiments humans, de la voluntat d'expressar allò que, a vegades, és difícil de fer amb paraules. En aquest cas, podem veure que l'art natura estableix un tipus de relació intrínseca i directa amb la vida, és a dir, les obres d'art d'aquest moviment són de la vida i amb vida i es situen o hi ha vida: parlem d'obres d'art fetes de pedres, arbres, deixant marques a la mateixa natura, esculpint directament a les roques... Aquest fet mostra com la natura es presenta -i no pas es representa- com a element artístic. Així doncs, el marc on esculpim l'obra és a la natura: a la vida.\nCentres relacionas amb l'art naturaModifica\nExisteixen centres d’art o parcs d’escultures que treballen en la difusió i investigació d’aquest moviment artístic en alguns països occidentals. A Espanya existeixen alguns projectes com el CDAN (Centro de Arte y Naturaleza de la Fundación Beulas) a Osca, la Fundación NMAC (Montenmedio, Cadis), SIERRA Centro de Arte (actualment sense funcionament), el Centro de Arte y Naturaleza Cerro Gallinero (Àvila) i Valdearte a Sierra de Aracena (Huelva). A Suïssa hi ha el Land Art Biel Bienne.\nArtistes d'art naturaModifica\n↑ Fitxa de la intervenció a Muñogalindo, a la pàgina oficial d'Agustin Ibarrola, (castellà). [Accedit el 19 d'abril del 2020].\nTiberghien, Gilles A., Land Art, Carré, Paris, 2012, nou.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Art_natura&oldid=23996088»\nDarrera modificació: 6 jul 2020 a les 17:42\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 6 jul 2020 a les 17:42.


Democràcia - Editorial - VilaWeb\n'És evident que nosaltres tenim un gran interès que un dels nostres aliats més forts [la Gran Bretanya] continue essent un soci fort, robust, unit i efectiu. Però al final és una decisió que han de prendre ells [els escocesos].' La frase és d'ahir i la va dir Barack Obama, en una conferència de premsa, al costat de David Cameron. Els diaris anglesos --els escocesos no-- òbviament han remarcat que el president dels Estats Units s'estima més que el Regne Unit continue unit. Tanmateix, vist des d'ací, el 'però' que introdueix la segona frase és molt més important encara.\nHo decidiran ells, els escocesos. No la resta de britànics. I al cap i a la fi es farà allò que els escocesos diguen. Això és una norma de comportament tan elemental a tot el món que ni tan sols crida l'atenció de ningú, a la Gran Bretanya. Però ací resulta extraordinari.\nA ningú no se li acut, ni per un moment, de posar en dubte que els únics que poden decidir si Escòcia s'ha d'independitzar o no són els escocesos. Evidentment, la Gran Bretanya ja fa tant com sap i pot per a evitar la independència d'Escòcia, com és normal. I ara encara més, perquè la perspectiva d'una victòria del sí és més visible que mai. Però a la base hi ha un fet diferencial molt rotund respecte d'Espanya: a Anglaterra ningú no posa en dubte, ni tampoc el president dels Estats Units, que al capdavall prevaldrà l'opinió dels votants escocesos.\nPotser la imatge de Cameron i Obama ahir hauria de fer reflexionar Rajoy. Quan el president espanyol va anar a la Casa Blanca i va deixar caure la qüestió catalana, Obama va reaccionar amb un evident mal humor i refusà de dir ni un sol mot que pogués ser aprofitat en contra nostre. A la Gran Bretanya, en canvi, ha parlat amb llibertat i ha regalat a Cameron un bon espot per al no. Segurament perquè allà únicament hi ha en joc un canvi de fronteres, mentre que ací hi ha en joc la democràcia.\nTothom a la Gran Bretanya accepta, en efecte, que el futur d'Escòcia només el decidiran els escocesos perquè allà tothom sap i reconeix que Escòcia és una nació (una de les anomenades home nations). La diferència, abismal,és que Espanya, per començar, li nega a Catalunya el reconeixement com a nació. Molts espanyols veurien absurda aquesta idea. Aquest és el fons de la qüestió. Els catalans estem abocats a la unilateralitat.\nEns empenyem en que Espanya pot emmirallar-se amb altres països democràtics, que Rajoy podria reflexionar, podria reaccionar, però si la raó de ser del nacionalisme espanyol és justament no deixar exercir la democràcia. Si els defensors de Barcelona durant el setge de 1714 combatien sota el lema "Viurem lliures o morirem" i els madrilenys del 1814 (just un segle exacte després) rebien el Borbó al crit de "Muera la libertad", és que hi ha un abisme profund entre la cosmovisió d'uns i d’altres.\nm sembla molt bona notícia que països de primera fila, com el Regne Unit i els EUA estiguen decidits a mantindre la democràcia. I més encara que envien missatges, discrets però potents, al govern espanyol (en diplomàcia qualsevol paraula, coma o pausa és molt important) en el sentit que cadascú ha de decidir el seu futur.\nDubte que ho entenguen, però també veig difícil que suporten la presió a que es veuran sotmesos quan ja ara no en són capaços.\nPeer tal que us feu una idea de la magnitud i la importància de la diplomàcia espanyola, a més de les despeses fastuoses i buides (al meu poble en diuen "bufar amb caldo gelat"), l'ambaixador espanyol al Regne Unit, un tal Federico Trillo, ni tan sols parla anglés. Cosas veredes, amigo Sancho.\nA ningú no se li acut, ni per un moment, de posar en dubte que els únics que poden decidir si Escòcia s'ha d'independitzar o no són els escocesos.


Descargar PDF Canço De La Croada Contra Els Albigesos - PDF DOCS\nCanço De La Croada Contra Els Albigesos\nAUTOR(A): Guillem De Tudela, Anonimo\nNOMBRE DEL ARCHIVO: Canço De La Croada Contra Els Albigesos.pdf\nEl libro Canço De La Croada Contra Els Albigesos en formato PDF. El libro Canço De La Croada Contra Els Albigesos en formato MOBI. El libro Canço De La Croada Contra Els Albigesos en formato ePUB. El libro fue escrito en 2004 por el autor Guillem De Tudela, Anonimo. Disfruta leyendo con el sitio web permacultivo.es.\nTraducció al català de l'obra iniciada per Guillem de Tudela i acabada per un autor anònim. L'edició ha estat preparada per Vicent Martines i Gabriel Ensenyat.\ncanÇÓ trista. dÉu. el mÓn feudal els goliards. els gÈneres de la poesia. els joglars. l ... el judici de dÉu. la batalla de muret. la croada contra els albigesos. activitats sobre la croada contra els albigesos. la llengua d'oc. la matÈria de bretanya. la pesta negra. la poesia trobadoresca la vida al monestir. la vida dels ...\nBatalla de Basièja - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nConocimiento Del Medio 4º Educacion Primaria Proyecto Abre La Pue Rta Comunidad Valenciana.pdf\nSentido Común Estructurado: Una Historia De Supervivencia.pdf\nEl Error Sobre La Punibilidad.pdf\nTalleres De Activacion Cerebral.pdf\nSistemas Operativos Y Lenguajes De Programacion Ciclo Formativo G Rado Superior.pdf\nCancionero De La Enamorada - Carmen Conde - Poesia.pdf


Compromís exigeix solucions a l’amenaça de solsida del poble de Benillup al barranc de Cairata\nMulet ja va traslladar en 2017 l’assumpte al Govern espanyol des del Senat, exigint una partida pressupostària als Pressupostos Generals de l’Estat (que no va ser aprovada per la negativa de PP, PSOE i Ciudadanos a donar suport a l’esmena) i també per mitjà d’una pregunta escrita al Govern Central. A aquesta, el Govern va respondre que tècnics de la Confederació Hidrogràfica de Xúquer (CHX) havien visitat la zona i es van desentendre a l’afirmar que aquest fenomen estava fora del domini públic hidràulic i de la seua zona de policia “afirmació qüestionable al estar el poble pràcticament ja damunt del barranc”. “Segurament”, ha afegit Mulet “quan es van fer les delimitacions i mesuraments el poble distava molt del barranc, però durant els darrers quinze anys esta realitat ha estat canviant i les delimitacions no s’han adaptat al que hi ha hui en dia i que és realment alarmant”.


L'artista Miquel Lligades inaugura aquest divendres l'exposició 'L'etern diàleg' a La Claraboia - Cultura - Rubí TV\nL'artista Miquel Lligades inaugura aquest divendres l'exposició 'L'etern diàleg' a La Claraboia\nA la mostra es podran veure treballs d'escultura de ferro i un conjunt de gravats en petit format\nL'artista Miquel Ligades inaugura aquest divendres l'exposició L'etern diàleg, una mostra en la qual presentarà una selecció de treballs d'escultura de ferro i d'alumini en fundició.\nA més d'aquestes escultures, també es podran veure un conjunt de gravats de petit format realitzats amb la técnica del gofrat, estampes monocromes que en alguns casos l'autor modifica manualment i que anticipen possibles conceptes a desenvolupar en escultura. Tots dos treballs tenen en comú formes ondulants i orgàniques que tenen molt a veure amb la natura.\nLa inauguració de L'etern diàleg tindrà lloc el proper divendres 22 de juny a les 19.30h a l'espai d'art la Claraboia, situat al carrer Sant Miquel. La mostra es podrà veure fins el dia 1 de juliol.\nEtiquetes: Miquel Lligades, exposició, l'etern diàleg, espai d'art la claraboia, artista


La ciutat xinesa de Shenzhen, pionera mundial a electrificar tota la seva flota de 16.000 busos | TMB Notícies\nInici » Innovació » La ciutat xinesa de Shenzhen, pionera mundial a electrificar tota la seva flota de 16.000 busos\nLa ciutat xinesa de Shenzhen, pionera mundial a electrificar tota la seva flota de 16.000 busos\nShenzhen's silent revolution: world's first fully electric bus fleet quietens Chinese megacity https://t.co/qzJzfi8ZWl\n— Guardian news (@guardiannews) 12 de diciembre de 2018\nLa contaminació (no només l'atmosfèrica, també l'acústica o la lumínica) és un problema arreu, però que revesteix especial gravetat a les grans metròpolis mundials. Aquest és el cas de Shenzhen, a la Xina. Però hi està posant remei, perquè aquesta urbs pot presumir de ser la primera que ha electrificat tota la seva flota d'autobusos: 16.000 vehicles, ni més ni menys. I no contents amb això, estan a punt de culminar l'electrificació dels 13.000 taxis que operen a la ciutat.\nSense treure-li mèrit (que en té, i molt) a Shenzhen, és cert (com recorda l'article de The Guardian del qual ens fem ressò) que el projecte s'ha pogut tirar endavant gràcies a les quantioses subvencions econòmiques de les administracions locals i estatals.\nSegons explica l'article, la població està prou contenta amb el canvi. Tot i així, la principal companyia d'autobusos de la ciutat, Shenzhen Bus Group, afirma que està valorant incorporar algun soroll artificial als vehicles perquè els vianants els sentin quan s'acosten. En això, a Barcelona ens hem avançat: els busos híbrids i elèctrics de la flota de TMB tenen un avisador acústic que s'engega quan s'està arrencant o aturant l'autobús.


Quintet, quartet i trios\nES AMDMB 3-408-02-04-02.275\n[compositor]: Schubert, Franz; [instruments]: PF, VN, VA, VC I CBAIX; [editor]: Breitkopf & Härtel, Leipzig.\nES AMDMB 3-408-02-04-02.278\n[compositor]: Schumann, Robert; [instruments]: Música per a piano; [editor]:P. Jurgenson, Moscou.\nES AMDMB 3-408-02-04-02.279\nDie mestersinger von Nürnberg\nES AMDMB 3-408-02-04-02.282\n[compositor]: Wagner, Richard; [instruments]: Música per a cant i piano; [editor]: Schott, Mainz.\nES AMDMB 3-408-02-04-02.284\nÒpera en 5 actes. Act 3, 4 i 5; [compositor]: Meyerbeer, Giacomo; [instruments]: Música per a orquestra gran; [editor]: Ricordi, Milano.\nES AMDMB 3-408-02-04-02.298\nIntroduction, fugue et finale; [compositor]: Breville, P. De; [instruments]: Música per a piano; [editor]: E. Baudoux & Cie, Paris. Està signat.\nES AMDMB 3-408-02-04-02.302\n[compositor]: Barrios, A.; [instruments]: Música per a piano; [editor]: Astort y Miralles, Barcelona. Està signat.\nEtudes pour le piano-forte : 2e lIVre/15 études de style/15 études mélodiques op. 43\nES AMDMB 3-408-02-04-02.311\n[compositor]: Nollet, E.; [instruments]: Música per a piano; [editor]:E. Girod, Paris; Henry Lemoine, Paris. No està signat.


Hotel A Raiña, Oia – Preus actualitzats 2020\nOfertes al Hotel A Raiña (Hotel), Oia (Espanya)\nComparteix Hotel A Raiña\nHotel de 2 estrelles Platja. L'allotjament té accés a activitats a la platja Platja Trasllat a l'aeroport. Hi ha servei de trasllat a l'aeroport per un suplement. Pots demanar-ho en el pas següent. Trasllat a l'aeroport\nA Raiña 21 B, 36794 Oia, Espanya – Bona situació! Mostra el mapa\nAssegura't un bon preu al Hotel A Raiña - els clients que s'hi han allotjat fa poc li han posat un 8,5.\nHotel A Raiña Hotel de 2 estrelles\nHotel A Raiña treballa amb Booking.com des del 16 d'oct. de 2013.\nQuan vols allotjar-te a Hotel A Raiña?\nA TERRAZA DO MOSTEIRO (C. CULTURAL OIA) Cafeteria o bar\nCORMECIAL BLANCO Supermercat\nPuerto Oia Mar o oceà\nPOZAS DE MOUGAS Muntanya\nPARAPENTE OIA Muntanya\nMuiño do Folon (O Rosal) Riu\nSANTA TELCA (A GUARDA) Muntanya\nVirgen de la Rocha (Baiona) Mar o oceà\nIslas Cies Riu\n4 raons per triar Hotel A Raiña\nInstal·lacions de Hotel A Raiña Bones instal·lacions! Puntuació: 8,0\nLlegeix-ho Hotel A Raiña accepta peticions especials, que pots escriure al pas següent.\nEl Hotel A Raiña accepta aquestes targetes i es reserva el dret de fer una retenció temporal a la teva targeta abans de l'arribada.\nPreguntes freqüents sobre Hotel A Raiña\nQuins tipus d'habitació puc reservar a Hotel A Raiña?\nA Hotel A Raiña trobaràs:\nQuè es pot fer a Hotel A Raiña?\nHotel A Raiña ofereix les activitats o serveis següents (poden tenir suplements):\nQuant costa allotjar-se a Hotel A Raiña?\nEls preus de Hotel A Raiña poden variar segons l'estada (p. ex. depenent de les dates seleccionades, les condicions de l'hotel, etc.). Indica les dates per veure els preus.\nQuina és l'hora d'entrada i de sortida de Hotel A Raiña?\nPots fer el check-in a Hotel A Raiña a partir de les 15:00 i el check-out fins a les 12:00.\nHi ha aparcament a Hotel A Raiña?\nHotel A Raiña ofereix les opcions d'aparcament següents (segons disponibilitat):\nCom arribo a Hotel A Raiña des de l'aeroport que hi ha més a prop?\nPots arribar a Hotel A Raiña des de l'aeroport que hi ha més a prop amb:\nTots els enquestats Famílies (5) Parelles (54) Grups d'amics (13) Persones que viatgen soles (28)\nTotes les puntuacions Fantàstic: 9+ (49) Força bé: 7 – 9 (51) Bé: 5 – 7 (11) Malament: 3 – 5 (0) Molt malament: 1 – 3 (1)\nCom arribar al Hotel A Raiña des de Aeroport de Vigo\nEl millor de Oia\nClica aquí per veure més hotels i allotjaments a prop de llocs d'interès populars de Oia


REFLEXIÓ SOBRE L'EXISTÈNCIA ~ BLOC D'EN FRANCESC PUIGCARBÓ\nREFLEXIÓ SOBRE L'EXISTÈNCIA\nFrancesc Puigcarbó 9.3.16 Cap comentari\nEl director suec Roy Andersson va obtenir el Lleó d'Or al festival de Venècia gràcies a 'Un colom es va posar en una branca a reflexionar sobre l'existència', tercera entrega de la seva trilogia -'Cançons del segon pis '(2000) i' You , the living '(2007) són les anteriors- sobre el que, com ell mateix ha definit, «significa ser humà».\nLa pel·lícula és un enorme absurd, morosa, adoptant una fredor i estatisme que semblen trets d'un llenç de l'hiperrealista nord-americà Edward Hopper, Anderson, es recrea en una escenografia que busca una precisió fotogràfica mil·limètrica, deixant als actors desenvolupar-se en l'espai construït per evidenciar els mals individuals i socials dels que pateixen.\nAlguns personatges s'escapen de les mortuòries urpes dels morts en vida, els que apareixen molt escassament en la pel·lícula i són gent jove i amb amor que exterioritzar. D'altra banda, ocupant la part central del film, tenim una radiografia calidoscòpica d'una societat alienada que estudia el seu propi passat, des de la derrota de les tropes del rei Carles XII al segle XVIII, passant pels principis del segle XX fins a arribar al dia d'avui, compartint espai i alhora tristesa i fredor. El relat es mou pels dos protagonistes presents en gran part de l'obra, dos ridículs inadaptats que tracten de submergir-se al món laboral sense ser conscients del que grotescos i obsolets que resulten els productes que intenten vendre. Dos tristos figures que, com gairebé tots els personatges de la cinta, llueixen un molt pàl·lid i malaltís rostre alhora que es perden en una incomunicada tristesa plena d'una manta d'incomprensió que llisca tant sobre la resta de personatges com sobre ells mateixos . El turment i l'alienació portarà els personatges a perdre en un món inconnex i absurd, on alguns no sabran ni en que dia viuen, mentre que altres semblaran haver-se confós d'època. La conseqüència de tot això són els temors i les crueltats mostrades en dues escenes clau de la pel·lícula, on neixen les pors, s'exemplifiquen i es crea una pertorbació que vacil·la a l'ànima humana, com advertint que la fredor i la falta d'empatia acabaran sent els desencadenants de les maldats de l'ésser humà lligades a una normalització social, com la d'aquests ancians que semblen observar impassibles com la seva societat s'ha aixecat aixafant a unes altres.\nTot això està molt bé, i en resulta una crítica acurada de la pel·lícula, nomès que - ho sento - llevat de l'estética Hooperiana, la història que ens explica Anderson és insuportable, pedant, morosa i avorrida, però alhora t'atrapa, té quelcom que t'enganxa i fa que la continuis visualitzant, per què d'això es tracta, d'un extraordinari i desconcertant espectacle visual i no perquè esperis que passi alguna cosa, de fet, no passa res i alhora passa tot; la pel·lícula és com una experiència sensorial, visual i estética única e irrepetible.\nM'alegro que tot et vagi bé, diuen sovint els personatges parlant per uns mòbils que mai tenen missatges al seu contestador. Un colom es va posar en una branca a reflexionar sobre l'existència, és una meditació sobre el sense sentit de l'existència des de la malenconia, més que des de la provocació, on tot plegat troba la seva raó de ser en un humor callat, quiet i alhora punyent, absurd i surrealista.


Inici > Sortides culturals > Visita\nVISITA ANUL·LADA. Malauradament no s'ha format el grup per a poder realitzar la sortida.\nSi us heu perdut les anteriors visites que l'Associació d'Amics ha realitzat al Temple Expiatori de la Sagrada Família, aquesta és la vostra ocasió!\nEl proper dissabte 15 de juny tornarem a endinsar-nos en els misteris i secrets d'aquest símbol de Barcelona, l'obra més coneguda de l'arquitecte Antoni Gaudí. Durant dues hores, i acompanyats d'un guia expert, farem un recorregut per l'exterior del temple, les façanes de la Passió i el Naixement, per la cripta i la nau.\nLloc de Trobada: Façana de la Passió (carrer de Sardenya)\nPreu: 12 euros (no socis) i 10 euros (socis). Nens fins als 8 anys, gratuït.\nCal inscripció prèvia enviant un e-mail a amics@uab.cat o al telèfon 93. 581. 14. 90


La nit | Blog Vila Viniteca\nPer Àngel Juez\nEn plegar de la feina, qualsevol feina, no ve de gust anar a dormir. Es tracta d’anar a dormir tard. Aquesta és la meva visió, segurament n’hi ha d’altres. Comencem.\nLa vida és curta però ample i sense dubte la nit és mitja vida. La nit és mística, fa por, la nit distorsiona i confon, destenyeix, és romàntica o canalla. A la nit es fa l’amor i s’organitzen les guerres. La nit és cara i musical, fins i tot el silenci de nit és música, de nit surten els sentiments. Qui no ha ofegat les seves penes, expressat les seves alegries o explicat les seves inquietuds? Qui no s’ha enamorat de nit? Qui no somia dormint?\nDe nit la lluna actua\nA la nit passen coses, hi ha espectacle, el cos té un comportament especial, canvien els colors i les olors. La nit és la festa, hi ha concerts i ballaruga, es va al teatre o al cinema, i quan s’acaba tornes a la crua realitat. Ja se sap “noches de desenfreno, mañanas de Ibuprofeno”, antigament deien “noches alegres, tristes mañanitas”.\nPerò de nit no tothom balla, sinó que els hi ho diguin als forners, als metges i als vigilants, o als jugadors, als lladres i als impostors, i a la gent de guàrdia en general.\nDe nit hi ha ensurts\nLa nit sovint és màgica i la màgia té trucs que cal conèixer per evitar l’engany i conservar-los per mantenir l’encant. La nit s’ha de conèixer per poder passejar-hi sense entrebancs. Hi ha nits de tota mena: de lluna nova, de carnaval, de Sant Joan. Hi ha nits bones, nits de noces i nits de cap d’any. Hi ha nits de naixements i també morts. Ens falten les de lluna plena. Alerta amb la lluna plena.\nLa nit i l’hostaleria\nLa nit és per viure-la, però convindreu amb mi que perquè una majoria la visqui, una minoria l’ha de patir. Hi ha llocs on no hi ha nit. Hi ha llocs de negre nit.\nA la nit es treballa amb els sentiments, a la nit calen amfitrions i aquesta és la tasca a la que es dediquen tots els professionals de l’hostaleria. No en va, t’esperen bars i restaurants, perllongaments de la vida que, de vegades, si no es saben endollar treuen guspires. Si tot va bé et trobaràs com a casa teva.\nQuan arriba la nit, i cada dia de la setmana és diferent, hi ha tot un ventall de possibilitats (“vamos p’aquí, vamos p’allà, ¿no?”) per a tots els gustos, per a totes les edats i per a totes les butxaques. De sempre, hi ha hagut coses que no tenen preu, amb diners o sense.\nLa cultura del bar està canviant en general i a la nit en particular, evoluciona. El bar Manolo està en vies d’extinció. La gent ja no va als bars en massa quan acaba de treballar, uns perquè no tenen feina, altres perquè són immigrants. Tot plegat ha provocat que es creïn focus molt actius de bars populars a tots els barris de la ciutat. Sovint són vermuteries i vinateries, alguns d’ells toquen bé la tapa i el platillu a preus populars. “Les vinoteques” permeten sovint que compris una ampolla de vi a preu de botiga i te la puguis prendre pagant el “descorche” que mai és massa. Els més joves són aficionats als bars cooperatius que sempre son barats i tenen molta ètica. A tot aquest ventall s’hi han afegit les bodegues, recuperades o no.\nSi pugem una mica més amunt en poder adquisitiu trobem vermuteries – restaurants de tot tipus o uns quants bars per tastar conserves en llauna de qualitat artesanal. No és menys nombrosa l’oferta de la taverna i el gastrobar. Molts escullen a primera hora les cocteleries i no n’hi ha poques. Vist el ventall de possibilitats és l’hora de fer plans. El pla número u gairebé sempre és el sopar. La nit segueix.\nNo parlarem gaire de la quantitat de sopars sòrdids que es produeixen, només apuntar que n’hi ha de molt dignes i també molta presa de pèl. A tothom li agrada anar a sopar bé, és la festa del dia, hi ha autèntics entesos i sobra la informació, bona o no. Ara tothom en sap, “els bon vivant” s’han multiplicat.\nL’oferta de la nostra ciutat està més que preparada en quant a restaurants d’elit. Allà a on el tractament és exquisit, allà on pots trobar aquells vins, allà a on et pots posar aquell vestit.\nHi ha excel·lents establiments de gairebé totes les cultures culinàries del món, la primera la de la cuina catalana i els seus xefs que han evolucionat els plats tradicionals. Ha estat fusionada, “tunejada”, vilipendiada i glorificada. La cuina de tots els pobles d’Espanya segueix sent un referent.\nEl més important que ens ha passat últimament ha estat la implantació de la cuina asiàtica. La ciutat està farcida de bons restaurants d’aquest continent. Destaquen els japos amb llum pròpia. De sempre hem tingut bons italians de les diverses regions, sense la pizza i la pasta no seríem res. Sorprèn la qualitat d’alguns grecs i dels àrabs, tant libanesos com egipcis, tant mesopotàmics com turcs. Molt líders són els mexicans i tot el continent llatí en general. La cuina peruana és la més apreciada actualment pels entesos, l“asadito” no morirà mai. A Oceania no tenen cuina i de Nord Americans n’hi ha uns quants.\nNo ens podem oblidar de la mare Àfrica i els seus arrossos, com tampoc de l’Europa de l’Est ni d’Alemanya. França segueix estant molt ben posicionada. Els països nòrdics de vegades aconsegueixen l’excel·lència. I d’Anglaterra sempre ens quedarà el Roast Beef.\nPel que fa a l’interiorisme tampoc ens quedem enrere, alguns restaurants tenen vista i tot. N’hi ha per a tots els angles de l’estètica, des de sopars romàntics amb parella, seguint per tot tipus de sales i salons, i un bon nombre de reservats de tota mena. Mai han faltat grans barres per sopar. La cuina a la vista és un “atrezzo” natural.\nSi volem seguir la nit hem d’escollir. El que és oportú no molesta a ningú i de pesats sempre n’hi hauran.\nDurant els sopars es beu vi i gairebé sempre acaben amb licors. Podem retirar-nos o no. Si seguim, el camí ja és més estret. Ens esperen els bars de nit per prendre copes, els musicals per ballar des de primera hora i les cocteleries que regalen fantasia i alimenten als sentits. Hi ha bars d’hotel que organitzen festes espectaculars amb la gent més exclusiva de la ciutat. També hi ha bars amb ànima malgrat que són molt pocs.\nÉs l’hora dels sentiments, allà on tot es relaxa, és el moment de “liar-la” o triomfar.\nEls bars de copes i les cocteleries són com un concert de flamenc, sempre hi ha un moment per una exclamació o una picada de palmes (sordes si us plau). Si no es fa en el moment precís els artistes us fondran amb la mirada. Als bars qui us farà callar són els cambrers. Es diuen moltes mentides als bars però hi ha normes de comportament que cal respectar.\nDe res serveix preparar, calcular o esperar, sempre quan menys t’ho imagines la nit es torna eterna. Qualsevol nit pot ser la nit de la teva vida.\nDesprés dels bars de copes pots retirar-te o no. Si decideixes seguir de ruta t’esperen les discoteques, allà on es balla i gairebé no s’hi pot parlar, es va a el que es va. També hi ha establiments que tanquen tard on la música no és tan forta i et pots comunicar parlant. En queden pocs, però encara hi ha algun bar clandestí que porta a la nit terminal.\nSom conscients que en el món de la nit hi ha dos paràmetres més que importants, es tracta del món del sexe i el de les drogues, que no desapareixeran mai i es mereixen un capítol a part.\nSempre hi ha nits que aporten alguna cosa però és molt possible que no aportin res.\nLa propera parada és perillosa, pot transformar el Doctor Jeckyll que portem dins en un Mister Hyde brutal. Són els “afterhours”, protagonistes de la nit sense fi que segurament durarà fins al migdia. Hi ha llum, però no la veus. Moltes nits de dissabte són així malgrat que l’embolic està garantit cada nit.\nLa realitat s’encarregarà de posar les coses al seu lloc, no té por de la foscor.\nCom molt bé podeu imaginar són milions les coses que passen de nit, tant als bars com fora d’ells: es menja, es beu, es fuma, es fornica i es consumeix fins a la sacietat.\nEl sol es pon, les portes es tanquen, s’encenen els llums.\nEs fa de nit, la lluna surt. I tu, surts?\nNeix a Barcelona l’any 1953. Cursa estudis fins a preuniversitari. Amb disset anys s’incorpora a l’empresa familiar d’accessoris de cotxes fins als vint-i-quatre, quan agafa en traspàs el bar L’Ascensor. Combina aquesta feina amb col·laboracions amb diverses empreses del món musical, destacant el management del guitarrista Toti Soler i la Barcelona Boulevard, per a qui organitza concerts internacionals. L’any 91 rep l’encàrrec de programar tots els esdeveniments musicals a la Vila Olímpica durant els Jocs Paralímpics; i segueix amb aquesta tasca a les carpes de la Devesa i després a la sala Platea de Girona.\nA part del bar L’Ascensor, també dirigeix durant uns anys el bar del Walden. L’any 87 el contracten com a cap del personal de nou Zeleste, actualment sala Razzmataz. L’any 93 munta el Vici de la bici, al costat de l’oficina de vendes de Nova Icària. El 1994 es fa amb el traspàs del cafè bar Fusina al Born, que regenta durant quinze anys. L’any 99 obté la concessió del bar Sherlock Holmes del Barcelona Pipa Club a la Plaça Reial fins al gener del 2006.\nEn la seva vessant de cronista forma part del Col·lectiu Yate que edita amb “Plaza & Janés” Barcelona Bar, la primera guia moderna de bars de la ciutat. El 1991, juntament amb Oriol Comas i “Parsifal Ediciones”, surt Nits de Bars amb gran èxit de vendes. L’any 2011 edita Barbaritats, un petit manual d’hostaleria nocturna i el 2018 Històries de Bàrbars.\nActualment dirigeix el seu bar, L’Ascensor, i promet una segona i una tercera part d’Històries de Bàrbars: un compendi tècnic, històric i anecdòtic sobre hostaleria.\nIsabel Arnau 24 d'Agost del 2018 Reply\nLa primera part del que has escrit m’agrrada Molt. Es poètica . La segona respon al treball que tu fas i ho expliques molt be.Espero que el proxim llibre m’agradi tant com l’ultim