Calendari d'iCloud de transferència a Android\n4 formes de transferència iCloud calendari per Android\nMètode 1: Transferència iCloud calendari a Android amb MobileTrans\nWondershare MobileTrans és una aplicació fàcil d'utilitzar que permet usuari per transferir les seves dades d'iCloud a dispositius Android sense cap problema. Això permet transferir totes les dades incloent-hi apps, música, fotos, música, contactes etc. al seu mecanisme android sense ocupar li cauen un munt de tècniques ni els detalls fa requereixen que prèviament han tingut l'exposició de qualsevol procés similar.\nAra per ara, ens està preocupat només amb la transferència d'iCloud calendari al dispositiu Android per a que tot el que has de fer és descarregar MobileTrans i seguiu aquests senzills passos:\n1. després d' instal·lar MobileTrans pel seu ordinador portàtil, connectar en iCloud del registre en la secció a la pantalla inicial de MobileTrans de. Connectar el dispositiu Android amb el seu ordinador portàtil.\n2. Seleccioneu la còpia de seguretat d'iCloud desitjat de la llista d'esquerra per descarregar arxius de reserva. Esperar per descarregar per completar.\n3. des del menú etiquetada "Seleccioneu contingut a restaurar", seleccioneu "Calendari".\n4. els arxius de calendari d'iCloud automàticament començarà a ser copiat al dispositiu Android connectat.\nVostè haurà notat per ara que MobileTrans és molt simple d'utilitzar i presenta una interfície elegant. Si voleu utilitzar una aplicació dissenyada específicament per a transferència de calendari iCloud, no obstant això, hi ha moltes opcions disponibles en Google jugar botiga alguns dels quals són gratuïts, altres costa una mica. Tres d'aquestes aplicacions han estat revisats en les següents línies:\nMètode 2: Transferir només iCloud calendari a Android amb apps\n1. SmoothSync per calendaris núvol\nSmoothSync és una simple aplicació dissenyada perquè els usuaris transferir els seus calendaris d'iCloud d'androides i viceversa. Que fàcilment es pot trobar a la botiga Play Google i es pot descarregar per a $2.99.\nTot el que has de fer és descarregar-lo al seu mecanisme Android, connecti's utilitzant el seu vàlid apple Id, seleccioneu el calendari que voleu sincronitzar i deixar que l'app fer la resta per a vostè.\nDefinir les opcions de sincronització preferit per explorar a través dels menús. Pot seleccionar l'interval de sync desitjat, permeten l'app per córrer en fons de manera que ho fa tot el treball sense molestar-lo.\nAvantatges: Permet vostè sync calendari dues vies, opció de sincronització automàtica, fàcil d'utilitzar.\nContres: No deixa vostè editar iCloud calendari del vostre dispositiu Android.\nDescarregui enllaç: https://play.google.com/store/apps/details?id=org.dmfs.caldav.icloud&hl=en\n2. sincronització d'iCloud\nSync d'iCloud és un altre productivitat app disponible en botiga d'app de franc. Que no només permet sincronitzar el seu calendari d'iCloud al seu mecanisme Android però també permet editar-lo de seguida de dispositiu Android. Només has de descarregar-lo al seu mecanisme i registrar utilitzant el seu ID vàlid de Poma, seleccioneu el calendari a sync i un cop es completi la transferència, podeu visualitzar i editar-lo dret del dispositiu Android.\nAvantatges: Permet editar iCloud calendari del vostre dispositiu Android.\nContres: Necessita millores quant a teclat problema de gelada, incapacitat per treballar en alguns mòbils LG, incapacitat a sync sense cap raó aparent vegades\nDescarregui enllaç: https://play.google.com/store/apps/details?id=com.granita.caldavsync&hl=en\n3. Samsung Smart Switch mòbils\nSamsung Mobile de canvi Smart és no només un vol per transferir iCloud calendari al seu mecanisme Android però també dóna suport a la transferència de contactes, música, fotos, missatges de text fins i tot apps de telèfon i és capaços de suggerir apps similars si els anteriors no està disponibles per a dispositius Android.\nDesprés d'instal·lar l'app al seu mecanisme Android, podeu seleccionar el tipus de transferència que vol realitzar, comprovar les dades que voleu transferir i feu clic a "Importa".\nPros: IPhone suports Galaxy, iTunes a galàxia i iCloud galàxia transferir\nContres: Error de dóna durant la transferència de registres i missatges, suporta només Samsung Galaxy sèrie dispositius de trucada\nDescarregui enllaç: https://play.google.com/store/apps/details?id=com.sec.android.easyMover&hl=en\nQuin és millor per a vostè?\nSmoothSync per a\nCalendaris de núvol Sync per a iCloud Samsung Smart\nNivell de complicació Fàcil Fàcil Mitjà\nTipus de fitxer admesos iCloud calendari iCloud calendari iCloud calendari, música, fotos, contactes,\nmissatges de text, registres de trucades, apps\nDispositius compatibles Dispositius Android Dispositius Android Dispositius Samsung Galaxy\nEn aquest article, hem explorat diferents maneres de transferir iCloud calendari a Android; un utilitzant un programari d'aplicació d'escriptori i altres tres en forma d'aplicacions mòbils. Tots ells tenen pròpies fortaleses i debilitats, però tots tenen la capacitat de fer la feina. Un pot seleccionar qualsevol d'aquestes segons el seu requisit.\n> Recursos > trasllat > 4 maneres de transferir iCloud calendari per Android


Can Mir Villa Mallorca Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPoligon 1, Parcela 94, Camí Des Rafal s/n, Inca, Mallorca, Espanya, 7311 - Veure al mapa\nMés informació sobre Can Mir Villa\nSituat en el cor de Inca, Can Mir Villa és un lloc ideal des d'on descobrir Mallorca. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat.\nCa s'amitger és ben reconeguda per la seva qualitat de serveis i el seu personal amable, i Can Mir Villa compleix amb aquesta expectativa. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'hotel compta amb 1 precioses habitacions, i totes inclouen entrada privada, sofà, tovalloles, armari, habitacions per a no fumadors. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Can Mir Villa.


NOU NIVELL INTERMEDI 1 (LL+Q+CD). CURS DE LLENGUA CATALANA-FORMACIÓ DE PERSONES ADULTES. ALEMANY MIRALLES, ESTHER; LLAGOSTERA CASANOVA, AGNÈS; SABATÉ MAYOL, SUSAGNA; VIÑAS FELIU, VICENÇ. 9788498046526 Llibreria Carrer Major\nALEMANY MIRALLES, ESTHER\t/ LLAGOSTERA CASANOVA, AGNÈS\t/ SABATÉ MAYOL, SUSAGNA\t/ VIÑAS FELIU, VICENÇ


CURSOS SEMIPRESENCIALS PRIMER QUADRIMESTRE A LA NUCIA 2018/2019\nS'ha de fer obligatòriament una preinscripció entre les 9 hores del 5 de setembre i les 14 hores del 10 de setembre de 2018, prèvia a la matrícula. Formulari de preinscripció. -Recomanem utilitzar Mozilla Firefox-


Paris… mon amour! | Fet a mà a ritme de solfa\n28 octubre 2013 mariademusica\t3 comentaris\nUna altra de les cosetes que m’agrada fer… bisuteria amb resina!! Aquest collaret el vaig fer per la Cris, que pels que la coneixeu, ja sabeu que li encanta París! Aquí teniu l’enllaç de quan el va penjar els regals que li vam fer al seu blog\nEspero que us agradi…. jo el trobo moníssim i té aquest toc “vintage” que ara es porta tant, oi??\nPetons 😛 … i fins aviat!!\nEntrada anteriorI va de cors…Següent entradaConeixeu a la Júlia?\n3 pensaments a “Paris… mon amour!”\n28 octubre 2013 a les 19:42\nÉs genial, em sembla que ja t’ho havia dit ;). Jijiji. Nena no pares aquest blog està súper en marxa!!!! Petons guapa\n29 octubre 2013 a les 11:51\nM’encanta…ja ho saps…Ets una artistassa, guapa! Muaaaaaaa!!!!\n10 febrer 2017 a les 5:53\nPersonally, I think that being a house Negro ( a Negro who uses his position of power to hurt others and only benefit himself) is just as abominable as being a racist. In fact, he might be worse, because we expect more from him. So this is what I struggle with. Not whether only white people are capable of being &q;acurotist" in the strictest definition of the word, but whether the person in power (be they black or white) uses their power to hurt others.I agree with the above 100%


Eurocopa 2016: Un dron rebenta el Sèrbia-Albània | Esports | EL PAÍS Catalunya\nUn dron rebenta el Sèrbia-Albània\nEl partit se suspèn després de l'enfrontament entre els jugadors a causa d'una bandera albanesa que va sobrevolar la gespa\nAlemanya empata contra Irlanda i Cristiano salva Portugal en el minut 95\nMadrid 15 OCT 2014 - 07:10\tCEST\nEl serbi Mitrovic agafant la bandera albanesa que portava un dron. marko djurica reuters\nEl partit entre les seleccions de Sèrbia i Albània, de la fase de classificació per a l'Eurocopa 2016, s'ha suspès aquest dimarts quan amb prou feines quedaven dos minuts per arribar al temps de descans a causa d'un enfrontament entre els jugadors de tots dos equips, després que un dron sobrevolés el terreny de joc amb una bandera albanesa, que va retirar el jugador serbi Mitrovic. El resultat era llavors de 0-0. L'àrbitre no va reprendre l'enfrontament, ja que va decidir suspendre definitivament el partit cap a les onze de la nit. En el mateix interval de temps, la policia ha detingut Olsi Rama, germà del primer ministre albanès, Edi Rama, a qui s'acusa de ser qui manejava el vehicle aeri no tripulat des de la llotja oficial, segons va informar aquesta matinada la televisió oficial sèrbia. D'aquí a vuit dies, el primer ministre té previst visitar Belgrad per vegada primera en 68 anys.\nEl xoc, considerat d'alt risc per la UEFA, es va desenvolupar amb normalitat fins al minut 43, moment en què un dron va sobrevolar l'estadi de Belgrad amb una bandera dels territoris que Albània reclama com a seus. En aquest moment, el jugador serbi Mitrovic la va agafar i els jugadors d'Albània s'hi van encarar, preguntant-li pel seu gest. Això va desencadenar una baralla entre els futbolistes de totes dues seleccions. L'àrbitre de l'enfrontament, l'anglès Martin Atkinson, va decidir en primer lloc suspendre temporalment el partit 30 minuts després, quan les dues seleccions eren ja als vestidors, abans d'optar per una solució definitiva malgrat la petició de Sèrbia de reprendre l'enfrontament.\nDrone Stoped Match Serbia 0-0 Albania ( EURO... per Euro2016\n"Ha passat una cosa que no podem entendre. Nosaltres volíem continuar jugant", va dir el capità de Sèrbia i defensa del Chelsea, Branislav Ivanovic. Els jugadors albanesos, que van acceptar la proposta de Sèrbia de jugar el temps que restava amb la condició que la UEFA buidés l'estadi, cosa que els oficials van rebutjar, van abandonar el terreny de joc entre llançaments d'objectes i cops d'alguns aficionats que van aconseguir saltar al camp.\nLa selecció albanesa anava a Belgrad per primera vegada des del 1967 en un context polític marcat pel conflicte de Kosovo. Fins a set jugadors d'Albània van néixer a Kosovo, la independència del qual rebutja Sèrbia. Els dies que van precedir el partit, la UEFA va decidir prohibir la presència d'aficionats visitants per raons de seguretat. En l'àmbit esportiu, Albània arribava líder en el grup I amb quatre punts en dos partits, després d'haver guanyat Portugal (0-1, gol de Balaj) i d'empatar amb Dinamarca (1-1). La selecció sèrbia, del tècnic holandès Dick Advocaat, va ensopegar en la seva estrena contra Armènia i només sumava un punt fins al partit d'ahir a la nit entre ambdues seleccions.\nCristiano Ronaldo, anotant el seu gol de cap davant el defensa Simon Kjaer de Dinamarca. MARIO CRUZ EFE\nDinamarca, 0; Portugal, 1. Cristiano va alliberar amb un gol de cap en el minut 95 la selecció portuguesa, amb la qual s'estrenava en un partit oficial el tècnic Fernando Santos. El davanter madridista va marcar després d'una passada de Quaresma, i va posar fi a un partit molt igualat en Copenhaguen. El gol permet maquillar la desfeta del duel anterior, contra Albània. Cristiano va ser de nou el gran líder de la seva selecció, es va associar sovint amb Nani i Danny, i es va acostar sovint a la porteria fins al gol final.\nAlemanya, 1; Irlanda, 1. Joachim Löw continua buscant una nova fórmula per a l'equip que va ser coronat a Maracaná com a campió mundial. El conjunt germànic es va avançar amb una gol del madridista Kroos en el minut 71, amb un xut des de fora de l'àrea, però va veure com John O’Shea, exfutbolista del Manchester, empatava el partit en el minut 94.\nLöw havia apostat una vegada més per un onze experimental, rejovenit, en el qual destacava la presència de Julian Draxler, de 21 anys, que brilla amb el Schalke des de l'inici de la temporada. Amb aquest empat, Alemanya es queda amb quatre punts després de tres partits disputats. Una puntuació que li fa quedar-se a tres d'Irlanda, líder del grup D al costat de Polònia, que no va poder passar de l'empat (2-2) a Varsovia contra Escòcia.\nGibraltar, 0; Geòrgia, 3. No hi va haver miracle a l'estadi Algarve de Faro-Loulé, on la selecció gibraltarenya va encaixar la seva tercera derrota consecutiva, després de perdre davant Georgia. En altres partits, Finlàndia, 0; Romania, 2. Grècia, 0; Irlanda del Nord, 2. San Marino, 0; Suïssa, 4. Illes Fèroe, 0; Hongria, 1.\nSelecció futbol Albània


Vols fer de voluntari aquest estiu al Raval? / NOTÍCIES / BRAVAL\nVols fer de voluntari aquest estiu al Raval?\nVine a donar un cop de mà al casal d'estiu\n- 4 setmanes (1-26 de juliol 2013);


SubjectUN. Department for Field Support (6)UN. Department of Peacekeeping Operations (6)PEACEKEEPING OPERATIONS (5)LAW REFORM (2)PRISONS (2)... View MoreLanguageEnglish (6)Arabic (1)French (1)


Primera experiència de Voluntariat per la llengua virtual a Cardedeu | Voluntariat per la Llengua\nInici | Blog | Primera experiència de Voluntariat per la llengua virtual a Cardedeu\nPrimera experiència de Voluntariat per la llengua virtual a Cardedeu\nEnviat per editorvxl el dv., 17/02/2017 - 15:14\nL’Otto i la Mayte, la primera parella virtual, es presenten:\nEm dic Otto, soc canari. Fa dos anys i mig que visc a Cardedeu en el barri de Poble Sec. Abans vaig viure a Barcelona durant dos anys però no vaig necessitar el català per viure a la cuitat. Quan vaig arribar al Vallès em vaig adonar que per integrar-me millor havia d'aprendre bé el català. Per això, em vaig a apuntar a les classes de conversa. Pel meu ofici, treballo en el món de l’espectacle, estic molt temps fora de casa i amb la Mayte, la meva parella lingüística, hem trobat la solució fent videoconferències quan algú està fora de Cardedeu.\nEm dic Mayte, soc catalana, tinc 44 anys i visc a Cardedeu. Des de fa uns anys estic fent el voluntariat per la llengua i haig de dir que és una de les experiències més enriquidores que he viscut. He tingut la sort de conèixer persones meravelloses de qui he après molt. Viatjo molt per feina i a vegades és difícil poder fer les sessions presencials, per això aprofitar eines com Skype o FaceTime ajuden a mantenir el ritme i poder seguir amb les trobades. Amb l'Otto hem trobat una manera dinàmica, divertida i fàcil de poder comunicar-nos des de qualsevol lloc del món.\nEndavant amb el VxL virtual!\nDe Cardedeu a Dubai, primera experiència de Voluntariat per la llengua virtual\nAssumpta Relats, tècnica de Normalització Lingüística de l’Oficina de Català de Cardedeu (Centre de Normalització Lingüística del Vallès Oriental)


Antonio Vazquez - Ilustrador: La Sangre de la Atalaya 17\nLa Sangre de la Atalaya 17\nY allá va la de esta semana, no tenemos vacaciones. La acabada aquí.\nPublicado por Antonio Vazquez en 10:56


Qui som « Reagrupament Baix Camp\nL’article “Patriotisme i dignitat” de Joan Carretero, publicat el passat mes d’abril, ha significat una crida a la unitat del poble català per tal d’aplegar les voluntats que es declaren a favor de la independència, contra l’asfixia a la qual ens sotmet Espanya i establir l’estratègia vers la proclamació d’una Catalunya independent i lliure.\nEn aquest sentit, l’associació Reagrupament ha iniciat el procés d’organització i implantació territorial arreu dels Països Catalans, que ens ha de portar a esdevenir un Estat membre de la Unió Europea.\nDesde el Baix camp ens hem organitzat amb l’objectiu principal de difondre els valors de transparència, austeritat i eficàcia que sustenten l’objectiu de independència i regeneració política que promulga Reagrupament.\nLa confiança en les persones és el valor principal que ens ha de portar a assolir aquestes fites, per aquest motiu el boca – orella i el convenciment mitjançant els fets són els principals instruments per créixer en nombre d’associats i obtenir el major suport ciutadà.\nEstem davant d’una tasca gens fàcil que requereix de molt d’esfoç i treball. Per aquest motiu, t’ animem a que formis part d’aquest projecte d’alliberament nacional i et demanem la teva aportació en tot allò que consideris que pots col·laborar en l’assoliment dels objectius de Reagrupament.\nAixí mateix, t’animem a què contactis amb nosaltres fent un correu electrònic a la bústia de la gestora del Baix Camp: baixcamp@reagrupament.cat


Ciutadans demana que Ràdio Cambrils sigui "plural, bilingüe i neutral" - Revista Cambrils\nCiutadans demana que Ràdio Cambrils sigui "plural, bilingüe i neutral"\nLa regidora Patricia de Miguel també ha proposat tallers de ràdio perquè "l'emissora serveixi com a escola de futurs professionals"\nPublicat el Dijous, 1 de febrer de 2018 12:48h\nInstal·lacions de Ràdio Cambrils | Lluís Rovira i Barenys\nLa regidora del grup municipal de Ciutadans (Cs) a Cambrils, Patricia de Miguel, ha defensat un model de gestió basat en un organisme desconcentrat per a Ràdio Cambrils que garanteixi que la futura emissora sigui "plural, bilingüe i neutral". Així ho ha traslladat a la comissió d'estudi que ha de definir les missions del servei públic de l'emissora municipal durant l'última reunió. La regidora de la formació taronja ha explicat que "actualment la Llei permet dues opcions: gestió directa o organisme desconcentrat", per la qual cosa ha rebutjat "un model de gestió que depengui directament d'una regidoria" per "evitar que qualsevol color polític pugui influir en els criteris professionals de l'emissora".\nTanmateix, ha apostat per "una emissora bilingüe amb dues llengües vehiculars". És a dir, "no només permetent la participació d'ambdues llengües sinó incloent en la seva graella programació tant en català com en castellà". Finalment, De Miguel ha defensat un model de gestió de la ràdio "dinàmic" que serveixi "com a escola de futurs professionals". Per això, ha proposat que "una vegada l'emissora estigui en funcionament, es duguin a terme tallers de ràdio en el marc dels cursos de formació municipal".


Festa Major d'hivern Argentona | La Clau -Revista gratuïta del Maresme\nFesta Major d’hivern Argentona\nPresentació del llibre Pepe i Jo, de Joan Lluís Bozzo . A les 19 h, al Saló de Pedra. Ho organitza: Argentona Cultura i Debat.\nTeatre El Secret de la Lloll. A les 20.30 h, a La Sala d’Argentona. Un conte amb fragàncies de cabaret, un concert teatralitzat, un divertimento musical. Un espectacle fresc i divertit, on la Lloll hi fa tots els papers de l’auca i desplega el seu ofici i el seu art per explicar la història mai no contada del comte i la cupletista. Actriu: Lloll Bertran. Actor: Bernat Cot. Piano: Ariadna Cabiró. Entrada: 13 € (taquilla), 10 € (anticipada). Venda a www.argentona.cat , a l’OAC a partir del 8 de gener, i a la taquilla de La Sala 1h abans de l’espectacle.\nMostra de documentals: De Tot Cor, Blondie Crash i Història d’un Error. A les 21 h, al Centre Parroquial. En aquesta mostra podrem veure 3 documentals amb un rerefons molt colpidors. Taquilla inversa. Ho organitza: Centre Parroquial d´ Argentona.\nTaller familiar Sonàrium El Viatge dels Sentits. De 17 a 19 h, a la plaça Nova. Espai de joc amb l´objectiu de divertir-se per despertar els sentits, especialment dissenyat pels més petits. (A partir d’1 any).\nInauguració de l’exposició Càntirs a l’Antiguitat. Col.lecció Jaume Bagot. A les 19 h, al Museu del Càntir. Seguidament presentació del catàleg de l´exposició a càrrec de Joan Gener Sala, col·leccionista. Ho organitza: Museu del Càntir.\nInauguració de l’exposició: Patrimoni Oblidat. Memòria Literària, i Conferència La Literatura: paisatge i memòria notarial. A les 20 h, a la Casa Gòtica. Conferència a càrrec del Dr. Llorenç Soldevila. A continuació inauguració de l’exposició, produïda per la Coordinadora de Centres d’Estudis de Parla Catalana i l’Institut Ramon Muntaner. La mostra vol posar en relació elements patrimonials ja desapareguts o bé abandonats o ruïnosos —o que en un determinat període històric ho van ser—, amb textos literaris que s’hi han referit. L’exposició romandrà oberta fins al 4 de febrer. Ho organitza: Centre d´ Estudis Argentonins Jaume Clavell.\nTeatre Brujas. A les 20.30 h, al Centre Parroquial. Una mort accidental, la consulta d´una bruixa (la Lula), un quadre… de vegades només cal una petita empenta per què els poders ocults es manifestin. Entrada: 5 €. Ho organitza: Centre Parroquial d’Argentona.\nGarrivern. A partir de les 22.30 h, a l´espai Cal Guardià. MIQUEL DEL ROIG. És un dels grans amics de la nostra festa i, segurament, l´artista que més cops hi ha tocat. És el mestre de cerimònies de centenars de festes majors cada any i torna a Argentona després d´anys d´èxits a la nostra festa gran. ADALA & THE SAME SONG BAND. A Argentona li agrada el reggae i a nosaltres encara més. Si us agrada gaudir dels ritmes jamaicans i del dub aquest concert és una de les vostres cites de l´any al poble. DJ HOCHI. És ja el DJ de capçalera de La Garrinada. No falla, un cop es posa davant els plats la festa està servida i el ball assegurat. Ho organitza: Garrinada.\nIV Torneig Escacs, Escac i Mat. De 10 a 14 h, a l´Escola Argentona. Més informació a www.centreparroquialargentona.cat. Ho organitza: Centre Parroquial d´ Argentona, secció Escacs.\nCercavila de Gegants. A les 11.30 h, des de la pl. de Vendre baixant pel carrer Gran fins a la pl. Nova. Ho organitza: Geganters i Grallers d’Argentona.\nAcrobàcia i humor amb Todo Encaja. A les 12 h, a la plaça Nova. UpArte presenta un espectacle viu que manté la línia de la tècnica acrobàtica d´alt nivell, però aquesta vegada els artistes mostren la seva vessant més humana amb petits tocs d’humor.\nSardanes amb la Cobla Sant Jordi Ciutat de Barcelona. A les 12.30 h, a la terrassa de l’Església de Sant Julià.\nEspectacle d´ Acrosport i Gimnàstica. A les 13 h, a la pista de futbol-sala del Centre Parroquial. Ho organitza: Club Esportiu Crazy Jumpers.\nTrobada d´Hereus i Pubilles. A les 16 h, pl. Nova davant el tramvia. Visita guiada pel centre històric de la vila (obert a tothom). Ho organitza: Amics del Pubillatge d’Argentona. Col·labora: Centre d’Estudis Argentonins Jaume Clavell.\n10a Mostra de Bestiari de Foc. De les 17.30 a les 19 h, a la plaça de Vendre. La 10a Trobada de Bestiari de Foc convida a tres bèsties de foc d´altres poblacions, que juntament amb La Polseguera es planten a la Plaça de Vendreperquè nens i grans les puguin contemplar i aprendre la seva història; i es faran a la vegada activitats per la quitxalla. Ho organitza: Calabrot d’Argentona i Diables d’Argentona.\nConcert de Festa Major amb l´Orquestra Maravella. A les 18 h, a La Sala d’Argentona. Preu: 4 €. Entrades anticipades a www.argentona.cat i a l’OAC de l’Ajuntament a partir del 8 de gener,\ni a la taquilla de La Sala 1 h abans de l’espectacle.\nÉs l’hora del Foc i les Bèsties A les 19 h, a la plaça de Vendre. Tabalada amb les colles participants a la Mostra de Bestiari. A Càrrec dels Diables d’Argentona.\nPetit Correfoc dels Banyetes. A les 19.15 h, a la pl. de Vendre i carrers del costat. A Càrrec dels Diables d’Argentona.\nCercavila de BÈSTIES DE FOC. A les 19.30 h, des de la pl. de Vendre. Cercavila de foc amb les bèsties participants a la Trobada de Bèsties. A Càrrec dels Diables d’Argentona.\nConferència I sota les llambordes…l´arqueologia: dels primers argentonins a la Campana Juliana. A les 20 h, a la Casa Gòtica. A càrrec de Cesc Busquets i Míriam Esqué, arqueòlegs, ATICS SL. Ens presentaran els resultats de les darreres excavacions i recerques arqueològiques fetes a Argentona. Es donaran a conèixer les novetats sobre el naixement de la vila d´Argentona i els seus primers habitants; com Sant Julià havia tingut un fossat i una muralla; i la troballa del motlle i l´estructura on es realitzà la Campana Juliana.\nBall de Festa Major amb l’Orquestra Maravella . A les 23 h, a La Sala. Tindrem el tradicional ball de Festa Major amb una de les millors orquestres. Com a novetat hi haurà servei de bar dins La sala. Entrada gratuïta. Ho organitza: Amics del ball.\nNit de Festa! Concert amb Pelukass . A les 23 h, a l’espai Cal Guardià. És el grup de versions amb més projecció del moment i, amb més de 70 concerts, és un dels noms de referència de les Festes Majors. En acabar, la música continuarà amb el Garri Dj, que ens farà ballar amb el millor remix de música i amb qui podreu proposar al moment, (per Twitter) les cançons que volgueu sentir.\nPlantada de Gegants. A les 9 h, a la plaça del Geganter Joan Padrós. Rebuda i presentació de les colles convidades. Ho organitza: Colla de Geganters i Grallers d’Argentona.\nTrobada de Plaques de Cava. De les 9 fins les 13.30 h, a la plaça de Vendre. Ho organitza: Amics de les Plaques de Cava del Maresme.\nCercavila de Gegants i Grallers amb les Colles Geganteres Convidades. A les 11 h, des de la plaça del Geganter Joan Padrós fins la plaça Nova. A més a més dels nostres gegants i grallers podrem veure els de les colles convidades. Ho organitza: Colla de Geganters i Grallers d´Argentona.\nTradicionals Tres Tombs. A les 12h, sortida del Polígon Nord. Cap les 12.30h, arribada a la pl. Nova. Amb l’animació de la Banda de Música. Ho organitza: Comissió Sant Antoni Abat.\nVermut Jazz de Festa Major. En acabar els 3 Tombs, a l’espai Cal Guardià. Podrem gaudir d’un concert de música en directe i fer el vermut a la carpa.\nTrobada d’Escacs. A les 17 h, al Centre Parroquial. Per a totes les edats nens i adults. No importa el nivell, si no en saps t’ensenyem. Informació cpescacsargentona@gmail.com. Ho organitza Centre Parroquial d’Argentona, secció d’Escacs.\nEspectacle familiar Notes de Viatge. A les 18 h, a la Sala. Espectacle familiar i per a tots els públics. Preu: 7 € i 6 € Venda a www.xarxaargentona.com, i a La Sala, des d’una hora abans de l’espectacle. Ho organitza: Xarxa d’Espectacles Infantils i Juvenils d’Argentona.\nPiromusical. A les 19.30 h a l’Ajuntament. A càrrec de Pirotècnia Tomàs. Acabarem la Festa Major de Sant Julià amb un fantàstic piromusical que es podrà veure des dels voltants de l’Ajuntament i de Can Doro.\nCinema Infantil i Dia de Festa. A les 12 h, al Centre Parroquial. Músics i animadors esperen els infants i les famílies a la porta del cinema i els inviten a gaudir de la festa. Un cop dins la sala, gaudiran d’una selecció de pel.lícules presentades i acompanyades de música, màgia, titelles i jocs. Preu únic: 4 €. Recomanat: a partir de 3 anys. Ho organitza: Centre Parroquial d’Argentona.


Inteligencias Múltiples en Secundaria. Porque aquí cabemos todos : Fotos Ma Planète La Terre\nPublicado por María Caballero en 2:50\nEtiquetas: IM. Francés. Carmen campos


Recopilatori 2011: Els millors posts de Get Things Done | David Torné\nPublicat perDavid Torné\t 29/12/2011 11/10/2015 Deixa un comentari a Recopilatori 2011: El Top 15 de Get Things Done\nDurant 2011 he consolidat el coneixement i l’ús de Get Things Done com a sistema per obtenir el control de la meva activitat. A més he aprofundit en els nivells de perspectiva com a via per enfocar la meva activitat cap a uns propòsits a major o menor distancia. He deixat de veure el mètode de David Allen com quelcom que em permet organitzar-me i he passat a percebre’l com un camí per dissenyar el meu estil de vida.\nBases per a la gestió de projectes\nPractica GTD: Utilitza les llistes de control\nTraduir tasques a accions\nGTD: Estar en la zona\nGTD: Mapes mentals per recopilar\nMicroprojectes: Dinamitza la teva activitat\nGTD: De microgestor a comandant en cap\nGTD: Construint una visió de futur\nAmb especial afecte destaco l’enllaç del post dedicat a les jornades GTD que vam celebrar a Barcelona el passat més d’Octubre. Una experiència increïble que em va permetre conèixer alguns dels meus lectors, posar a prova les meves habilitats com a ponent i intercanviar idees amb els membres de la blogosfera productiva.\nMotivación para el uso de GTD – David Torné per jornadasGTD\nAmb aquest post finalitzo la setmana de recopilació de material produït durant aquest any. Espero que 2012 ens permeti continuar aprofundint en GTD i la productivitat personal. Gracies a tots pel temps que dediqueu al blog, a la seva lectura i a compartir el contingut publicat.\nBon any 2012 @davidtorne\nPublicat perDavid Torné 29/12/2011 11/10/2015 Publicat enGTDEtiquetes: 2011, Sobre el blog\nCanviant hàbits per millorar la productivitat


Enginyeria i joguines per a nenes – AMPA LA MAR BELLA\nEnginyeria i joguines per a nenes\nPodem canviar la forma de pensar de la societat al voltant de les joguines per a nenes? Pot ser aquest canvi font d’inspiració de més vocacions tecnològiques entre el sexe femení? Aquesta és la idea que hi ha darrera GoldieBlox, una empresa de joguines per a “incentivar la contrucció entre les nenes”. Debbie Sterling, la fundadora i CEO de la compañía, graduada a Standford, es va sentir frustrada amb el poc nombre de dones amb qui compartia el seu curs d’ Enginyeria Mecànica. L’any passat Sterling va posar en marxa una exitosa campanya amb la que va aconsguir més de 285.000 $ per a GoldieBlox. En el vídeo introductori de la campanya, Sterling resumia la seva missió dient: “Estic començant una empresa de joguines anomenada GoldieBlox per aconseguir que les nenes estimin l’ enginyeria tant com ho faig jo”. Els productes de l’empresa inclouen llibres, trencaclosques y joguines de construcció LEGO i similars.


Entitats socials de la Terra Alta celebren la desestimació de les centrals ‘Murtes’ i ‘Vall de la Torre’ - Canal 21\nEntitats socials de la Terra Alta celebren la desestimació de les centrals ‘Murtes’ i ‘Vall de la Torre’\nL’Ateneu Popular la Pastora i la Plataforma per la Defensa de la Terra Alta celebren que la Ponència Ambiental hagi desestimat els projectes de centrals eòliques de les “Murtes” i “Vall de la Torre”. Així i tot, en el cas del projecte “Empedrats”, de moment només es descarta l’emplaçament de dos aerogeneradors però segueixen demanant que es desestimi del tot.\nAra mateix, resten a l’espera de la valoració en relació amb les centrals “Ebre”, “Santa Madrona” “Les Crestes”, “Sant Blai” i “Calvari”. També estan pendents de diferents projectes, amb el nom “Tramuntana” que just fa pocs dies s’han iniciat a tràmit.\nLes i els activistes terraltins argumenten que les empreses segueixen perseguint els mateixos interessos especulatius de les centrals energètiques tradicionals, buscant emplaçaments en les zones rurals més envellides i poc poblades, passant per alt la voluntat dels pobles, oferint contraprestacions irrisòries en relació amb els seus beneficis, i afectant negativament a gran part de les activitats econòmiques que s’hi desenvolupen.\nFinalment, denuncien que les empreses, tant en el passat com en el present, divideixen les centrals en projectes de menys de 50 MW per tal d’evitar una normativa més estricta, i per tant ho consideren un frau de llei.\nTags: Ateneu Popular la PastoraDestacatsDestaquemPlataforma en Defensa de la Terra AltaTerra Alta\nSanta Bàrbara posa punt i final al campus de conjunt instrumental amb un concert especial\n17 nous positius i risc moderat de rebrot a les Terres de l’Ebre\n17 nous positius i risc moderat de rebrot a les Terres de l'Ebre\nConcert final del Campus de Conjunt Instrumental La Plana del Montsià\nSupès el partit de presentació del CD Tortosa per un cas de coronavirus


Vídeo: mil músics interpreten 'Rebel Rebel' de David Bowie\nVídeo: mil músics interpreten ‘Rebel Rebel’ de David Bowie\nEls músics es van fer famosos l'any passat quan van demanar al grup Foo Fighters que organitzessin un concert a Cesena (Itàlia)\nUn miler de músics, l’any passat, es van reunir a Cesena per a demanar al grup nord-americà Foo Fighters perquè celebressin un concert a la ciutat italiana. Els músics, per fer viral la seva petició, van interpretar, de manera conjunta, la cançó Learn to fly. El grup que encapçala David Grohl (ex-bateria de Nirvana) no va poder dir que no, i poc després va organitzar un concert a Cesena. Aquest estiu, els músics es van embarcar en un nou projecte: fer un concert sencer. Rebel Rebel, de David Bowie, va ser un dels temes que van tocar.\nAcí, per si voleu comparar, podeu escoltar la cançó original:


Els violents - Editorial - VilaWeb\nLes imatges de militants, i candidats, del PP agredint a colps de puny, de peu i de bandera gent que protestava al míting de Rajoy a Barcelona han causat un gran impacte. Amb raó. No és què fan sinó com ho fan.\nEntenguem-nos. En qualsevol míting d'un partit polític l'aparició de contraris protestant porta tensió. Això és natural. És obvi fins i tot que la tensió puga expressar-se en un moment determinat en crits, en escridassades als qui protesten. Però d'això al que vam veure despús-ahir, a aquesta violència desbocada i feliç contra uns pocs, hi ha un món. Les cares, les expressions, la sensació que pegaven ben de gust, aquells crits increïbles de 'llibertat, llibertat' entonats amb tanta ràbia, la reacció de Mariano Rajoy… Caram, crec que un psiquiatre hi trobaria molta matèria d'estudi, en els fets viscuts en aquell acte. Molta. I em sembla peculiar tot plegat. I perillós.\nI, contra allò que alguns voldrien dir, no crec que siga pas anecdòtic. El nacionalisme espanyol incorpora en el seu estament més profund una cultura de la violència i la imposició que no és cap anècdota. I que em fa l'efecte que es va desacomplexant a Catalunya. Hi ha aquesta reacció, hi ha la campanya directament racista i xenòfoba que fa el PP en llocs com Badalona i Barcelona mateix. Hi ha les propostes de Ciutadans i particularment de Carina Mejías: la idea que es pot prohibir tot i que cal prohibir les expressions lliures de la gent si no coincideixen amb les teues. Hi ha més fets, anecdòtics si es vol, però no pas menors. Determinats comportaments de la presumpta nova esquerra, com les piulades aquelles. Pablo Iglesias reaccionant a la defensiva dels joves de Gasteiz dient que ells no volen saber res 'dels hereus de la violència'. Com si Espanya, l'Espanya mateix que és avui i que és el seu projecte, no fos hereva directa de la violència de Franco. Caram, tu. No vull barrejar coses i demane que s'entenga això que diré ara com una cosa diferent, però l'altre dia seguidors del Reial Madrid van anar a l'aeroport de Barcelona… a insultar Catalunya i agredir a colps la gent que portava la samarreta blau-grana. A l'aeroport del Prat!\nSembla que algú ha decidit que havia arribat l'hora d'amollar la violència, de fer-la saltar al carrer, d'oblidar la contenció que fins ara es reclamava a tothom. D'ací al setembre, si això va com fins ara, potser haurem de travessar situacions que en aquest moment són poc imaginables però que haurem de superar amb nota. Ells maldaran per fer-nos eixir de la via, sospite, a base de provocacions. I nosaltres ja cal que tinguem el cap ben clar. Els hem de denunciar, però no hem de caure en el seu parany. Simplement.\nMolta calma. Quant més enfurismats estiguin, nosaltres hem d'estar més calmats perquè això significa que el camí que portem és el correcte. Però calma no vol dir pas rendició ni deixar de fer el que toqui fer. Això sí, podem anar preparant litres i litres de til·la.\nAquest incident m'ha portat al cap l'actuació de dos polítics antagònics. El primer és el candidat del PP a Badalona, en Garcia Albiol, qui ja el 2006 va encetar aquesta pràctica dels candidats del seu partit d'agredir físicament a manifestants amb el famós cop de puny que va propiciar davant les càmeres a uns manifestants a Martorell el 2006 (vídeo). Sempre m'he sorprès que una persona amb un caràcter tan violent aconseguís l'alcaldia de la ciutat. Just a l'altra banda de l'espectre polític, l'activisme no-violent de Mohandas Gandhi i la citació associada (que no seva) de: "Primer t'ignoren, després se'n riuen, després t'ataquen i finalment, guanyes.". Ja som a la penúltima fase. Demano als nostres polítics que treballin perquè sigui el més curta possible.\nGràcies per posar uns quants fets, aparentment molt banals, en el context adequat. Veient un programa a una tele catalana, vaig veure un enfocament on els violents els mostraran com a components de la PAH I res més lluny de la realitat. Tota la violència física venia de peperos, alguns d'ells candidats a batlle.\nNo perdem de vista el conjunt, és bàsic per la nostra salut mental i per mantenir la serenor i fredor que, sens dubte necessitarem els propers mesos.\nCom aventurava en un anterior comentari a la teva editorial, anem passant de la violència verbal a la física. I cada dia, una mica mes...\nAvui m'he decidit a escriure perquè crec que val la pena donar suport a l'editorial d'avui del Vicent Partal. I no tan sols donar-li suport perquè seria un error polïtic caure en la provocació de la violència, que molts espanyolistes tan desitgen, sinó perquè crec que cal preservar el pacifisme per sobre de tot. No el pacifisme que es defenda a empentes i bufetades, és clar. Estic convençut que molts independentistes estem molt satisfet que el nostre desig de llibertat nacional l'hàgim defensat de manera serena, amb la paraula ben argumentada i l'acció festiva. El nostre pacifisme és un bé comú que hem de mantenir. Així, ben segur que guanuarem.\nQue el PP i la dreta unionista espanyola vol crispar i provocar violència, em sembla que és molt clar i no hauria de sorprendre a ningú. El sinistre Aznar ens ho va dir ben clar i penso que en aquell moment poca gent hi va donar la importància que es mereixien les seves amenaces. Nosaltres cal que no caiguem en la provocació però sobretot que ens activem per denunciar-ho internacionalment, que enviem imatges als mitjans internacionals. Ara posaran la directa , per tant no badem. Una de les poques coses que els podria frenar seria un rebuig massiu a les urnes el 24M i el 27S. Si perdem seguiran amb el seu plan d'aniquilar-nos sense pietat.\nAvui he sentit a 8TV la Sánchez-Camacho intentant treure ferro a les agressions que han passat al míting del PP, però davant de la insistència del mateix Josep Cuní i dels tertulians, ha hagut de condemnar les agressions que han comès militants i simpatitzants del seu partit amb banderes, cops de puny i fortes empentes. Esperem que no es tornin a repetir. De tota manera recomanaria als manifestants antidesnonaments que miressin de fer una protesta contundent però sense contacte físic perquè llavors ja tenen l'excusa perfecta d'atacar violentament, ja sigui els mateixos militants com la policia.\nSempre hem dit que el procés independentista ha de ser democràtic, cohesionador i pacífic. Recordem els passats 11 de setembres plens d'alegria i il·lusió. Això no ho hauríem d'oblidar ara que encara vindran més maldades. No es tracta de para l'altra galta, es tracta de no deixar-ne passar ni una i amb l'ajut de fotos i vídeos, fer la denúncia contra l'agressor. Cal aplicar la màxima de cap agressió sense resposta però de manera intel·ligent, fent-los posar en evidència als violents, que és la marca España. Si ho fem bé segur que guanyarem més persones cap al nostre projecte d'alliberament.\nSí que sembla que els espanyolistes han tret decididament la violència al carrer. Segurament, ja tenen coll avall que qualsevol altra estratègia no els valdrà per evitar l'inevitable. A saber, que Catalunya se'n va i els deixa amb un pam de nas. Només dos apunts molt breus.1. No es pot caure en el seu parany de violència. Cal evitar-ho. La publicitat que es fan és impagable.2. Cal tindre clar que la violència és el darrer recurs de l'incompetent.\nEl nacionalisme espanyol incorpora en el seu estament més profund una cultura de la violència i de la imposició que no és cap anècdota.


Manresa participa en reunions a Azpeitia i Bellpuig per continuar impulsant la promoció del Camí Ignasià\nL’alcalde de Manresa, Valentí Junyent, va ser dijous passat a Azpeitia per participar en el primer fòrum de municipis bascos sobre el Camí Ignasià; i divendres el regidor de Turisme, Joan Calmet, a Bellpuig per participar en la reunió dels municipis catalans.\nLa Fira de l'Aixada aplega multituds i deixa molt bones sensacions malgrat les inclemències del temps\nLa Fira de l’Aixada 2016 ha guanyat el pols a la meteorologia. Malgrat que la pluja va afectar les activitats d’una part de dissabte, el públic va respondre com sempre al certamen manresà. El 80% de les actuacions es van poder portar a terme Al final, satisfacció general entre paradistes, coordinadors escènics i entitats, que s’han abocat com sempre a la Fira i als quals l’organització agraeix profundament la feina i l’esforç.\nBona afluència de públic en les jornades de portes obertes al Museu Comarcal de Manresa\nMés de mig de miler de persones han visitat durant la Festa de la Llum aquest equipament cultural de la ciutat\nL'Encesa de la Nova Llum i els Jardins de Llum il·luminaran aquest dissabte els carrers de Manresa\n30.000 espelmes cremaran en l’acte que enguany es dedica a Muriel Casals. A més, el Centre Històric s’omplirà d’art i color amb setze propostes artístiques basades en la llum.\nPresentació de l'Encesa de la Nova Llum i de Jardins de Llum 2016\nLloc: Centre Cultural del Casino\n-Jordi Corrons, president d'Òmnium Bages\n-Roser Oduber, presidenta de la Taula d'Arts Visuals de la Catalunya central\n-Representant de l'Associació Misteriosa Llum\nL'Ajuntament de Manresa incorporarà un nou gerent de Fira de Manresa per reforçar la dinamització estratègica i turística de la ciutat\nL’Ajuntament de Manresa ha obert un procés de selecció per cobrir la plaça de gerent de la Fundació Fira de Manresa. La creació de el nou càrrec directiu reforçarà l’estructura de l’ens, amb l’objectiu de potenciar la dinamització de la ciutat i els projectes estratègics i turístics.\nActuació Municipal,Comerç,Projectes de Ciutat,Turisme\nPresentació de la darrera fase de la instal·lació de la senyalització turística i patrimonial als llocs ignasians\nEls nous elements consisteixen en 85 indicadors de senyalització d’orientació per a vianants al Centre Històric, 3 plafons interiors (a la Capella del Rapte, a la capella de Sant Pau i a la Casa Canyelles), 7 tòtems informatius en llocs neuràlgics ignasians i 2 faristols panoràmics (un al pla de la Torre de Santa Caterina i un altre al mirador de la Balconada).\nPortes obertes al nou "Espai Manresa 1522, la ciutat d'Ignasi", aquest cap de setmana\nDesprés de la inauguració d'aquest dilluns, els ciutadans podran conèixer el nou "Espai Manresa 1522. La ciutat d'Ignasi" aquest cap de setmana, en jornades de portes obertes que seran dissabte (finalment només a la tarda, de 5 a 8) i diumenge al matí, de 10 a 2. L'equipament ocupa una ala de l'antic claustre del convent de Sant Domènec, a l'actual teatre Conservatori.\nManresa acull la presentació d'una guia turística per descobrir el Bages, Moianès, Anoia, Lluçanès, Berguedà i Osona\nL’acte ha tingut lloc avui, al Museu Comarcal de Manresa, amb la presència del seu autor, l'escriptor i fotògraf Jordi Bastart; del diputat delegat de Turisme de la Diputació de Barcelona, Miquel Forns; i del regidor de Cultura i Turisme de l’Ajuntament de Manresa, Joan Calmet.


Castellón, 12/11/2021. El Colegio de Médicos de Castellón (COMCAS) acogió esta tarde el primero de los actos del Día Mundial de la Diabetes que, conme-mora el centenario del descubrimiento de la insulina. Una conferencia y una mesa redonda de expertos en esta patología ofrecieron una visión de la situa-ción actual y de los retos de futuro para tratar una enfermedad que padecen 450 millones de personas en el mundo y de ellos 5,3 millones son españoles.\nEl COMCAS celebra hoy los 100 años del descubrimiento de la insulina\nCastellón, 12/11/2021. El Colegio de Médicos de Castellón se suma hoy a las 18.30 horas, la conmemoración de los Cien años del descubrimiento de la insulina y lo hace en un acto que incluye una conferencia del doctor Antonio Pérez, presidente de la Sociedad Española de Diabetes (SED) seguido de una mesa redonda sobre aspectos prácticos del tratamiento de esta patología que aqueja a 5,3 millones de españoles y más 450 millones en el mundo.\nTaller de Salud y sexualidad\nCastellón, 11/11/2021. El Colegio de Médicos de Castellón (COMCAS) acogió esta tarde un taller de Salud y sexualidad, impartido por la doctora Nuria Pascual Regueiro, F.E. en Medicina Familiar y Comunitaria y profesora de la UJI.


Flix - Uniopèdia, el mapa conceptual\n84 les relacions: Aeroport de Reus, Albert Guiu Bagés, Albert Rivera Díaz, Alianza Popular, Alicia Sánchez-Camacho Pérez, Andreu Carranza i Font, Artur Bladé i Desumvila, Artur Mas i Gavarró, Autopista de la Mediterrània, Autopista del Nord-est, Autovia del Nord-est, Batalla de l'Ebre, C-12, Candidatura d'Unitat Popular, Caramelles, Carles Puigdemont i Casamajó, Carles Riera i Albert, Castell de Flix, Catalunya en Comú-Podem, Cementiri, Ciutadans - Partit de la Ciutadania, Convergència i Unió, David Fernàndez i Ramos, Diàleg Republicà, Dissabte Sant, Ebre, Ercros, Esquerra Republicana de Catalunya, Esquerra Unida i Alternativa, Estació de Flix, Federació d'Independents de Catalunya, Felip V d'Espanya, Flix, Freixa de Flix, Garrigues, Guerra de Successió Espanyola, Guerra dels Segadors, Ilercavons, Inés Arrimadas García, Iniciativa per Catalunya Verds, ISSN, Joan Herrera i Torres, Junts per Catalunya, La Colònia de la Fàbrica, Laura Mur i Cervelló, Línies de Llarga Distància a Catalunya, Lleida, Los Comellarets, Mare de Déu del Remei (Flix), Meandre, ..., Miquel Iceta i Llorens, Montse Banegas, Municipi, Oriol Junqueras i Vies, Pantà de Flix, Parc solar Ramon Escriche, Partida rural, Partit Animalista Contra el Maltractament Animal, Partit dels Socialistes de Catalunya, Partit Popular (Espanya), Partit Popular Català, Partit Socialista Obrer Espanyol, Partit Socialista Unificat de Catalunya, Pere Muñoz i Hernández, Pere Navarro i Morera, Pollancre, Priorat, Punta del Montblanquet de Dalt, Ramon Berenguer IV, Refugi antiaeri de Flix, Reserva Natural de Sebes, Ribera d'Ebre, Santcliment, Sàpiens, Segrià, Societat Anònima Cros, Terra Alta, Tortosa, Unió de Centre Democràtic, Vila, Vocabulari, Xavier Domènech i Sampere, Xavier García Albiol, Zona degradada.\tAmpliar l'índex (34 més) » « Shrink índex\nNou!!: Flix і Aeroport de Reus · Veure més »\nAlbert Guiu Bagés (Tarragona, 1972) és llicenciat en Filologia Hispànica i professor de llengua i Literatura.\nNou!!: Flix і Albert Guiu Bagés · Veure més »\nNou!!: Flix і Albert Rivera Díaz · Veure més »\nNou!!: Flix і Alianza Popular · Veure més »\nNou!!: Flix і Alicia Sánchez-Camacho Pérez · Veure més »\nAndreu Carranza i Font (Ascó, 19 de juny del 1957) és un escriptor català.\nNou!!: Flix і Andreu Carranza i Font · Veure més »\nNou!!: Flix і Artur Bladé i Desumvila · Veure més »\nNou!!: Flix і Artur Mas i Gavarró · Veure més »\nNou!!: Flix і Autopista de la Mediterrània · Veure més »\nL'Autopista del Nord-Est o AP-2 és una autopista que s'estén entre Alfajarín (Província de Saragossa) i El Vendrell (Província de Tarragona) i que constitueix la prolongació de l'A-2.\nNou!!: Flix і Autopista del Nord-est · Veure més »\nNou!!: Flix і Autovia del Nord-est · Veure més »\nNou!!: Flix і Batalla de l'Ebre · Veure més »\nLa C-12 o Eix Occidental, també coneguda com a Eix de l'Ebre, és una carretera que va d'Amposta fins a Lleida.\nNou!!: Flix і C-12 · Veure més »\nNou!!: Flix і Candidatura d'Unitat Popular · Veure més »\nNou!!: Flix і Caramelles · Veure més »\nNou!!: Flix і Carles Puigdemont i Casamajó · Veure més »\nCarles Riera i Albert (1960) és un sociòleg, psicoterapeuta Gestalt i activista polític català.\nNou!!: Flix і Carles Riera i Albert · Veure més »\nEl castell de Flix és un edifici de Flix (Ribera d'Ebre) declarat bé cultural d'interès nacional.\nNou!!: Flix і Castell de Flix · Veure més »\nNou!!: Flix і Catalunya en Comú-Podem · Veure més »\nNou!!: Flix і Cementiri · Veure més »\nNou!!: Flix і Ciutadans - Partit de la Ciutadania · Veure més »\nNou!!: Flix і Convergència i Unió · Veure més »\nNou!!: Flix і David Fernàndez i Ramos · Veure més »\nDiàleg Republicà és una candidatura que es presenta a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2017.\nNou!!: Flix і Diàleg Republicà · Veure més »\nNou!!: Flix і Dissabte Sant · Veure més »\nNou!!: Flix і Ebre · Veure més »\nAntiga seu de l'empresa Cros, al passeig de Gràcia de Barcelona Ercros és una empresa química amb seu social a Barcelona.\nNou!!: Flix і Ercros · Veure més »\nNou!!: Flix і Esquerra Republicana de Catalunya · Veure més »\nNou!!: Flix і Esquerra Unida i Alternativa · Veure més »\nFlix és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada al sud-oest de la població de Flix a la comarca de la Ribera d'Ebre.\nNou!!: Flix і Estació de Flix · Veure més »\nNou!!: Flix і Federació d'Independents de Catalunya · Veure més »\nNou!!: Flix і Felip V d'Espanya · Veure més »\nNou!!: Flix і Flix · Veure més »\nFreixa de Flix\nLa Freixa de Flix (Fraxinus angustifolia) és un arbre que es troba a Flix (la Ribera d'Ebre), el qual és considerat un element emblemàtic de Flix i forma part de l'escut de la vila.\nNou!!: Flix і Freixa de Flix · Veure més »\nNou!!: Flix і Garrigues · Veure més »\nNou!!: Flix і Guerra de Successió Espanyola · Veure més »\nNou!!: Flix і Guerra dels Segadors · Veure més »\nNou!!: Flix і Ilercavons · Veure més »\nInés Arrimadas García (Jerez de la Frontera, 3 de juliol de 1981) és política i advocada, diputada al Parlament de Catalunya pel grup de Ciutadans-Partit de la Ciutadania i cap de l'oposició al Parlament de Catalunya a la seva XI Legislatura.\nNou!!: Flix і Inés Arrimadas García · Veure més »\nNou!!: Flix і Iniciativa per Catalunya Verds · Veure més »\nL'ISSN (International Standard Serial Number) és un codi internacional d'identificació de revistes, diaris, etc.\nNou!!: Flix і ISSN · Veure més »\nNou!!: Flix і Joan Herrera i Torres · Veure més »\nJunts per Catalunya (JuntsxCat) és una candidatura de caràcter transversal i independentista formada majoritàriament per membres independents per concórrer les eleccions al Parlament de Catalunya de 2017.\nNou!!: Flix і Junts per Catalunya · Veure més »\nLa Colònia de la Fàbrica o El Barri Internacional és una urbanització creada a la població de Flix l'any 1914, al costat de l'Empresa Electroquímica, on al principi hi vivien famílies dels tècnics, la majoria dels quals eren estrangeres (alemanys, austríacs, suïssos, francesos...) per tal de facilitar-los una habitatge prop de l'empresa on treballaven, popularment anomenada la Fàbrica.\nNou!!: Flix і La Colònia de la Fàbrica · Veure més »\nLaura Mur i Cervelló (Flix, Ribera d'Ebre, 1962) és una escriptora catalana.\nNou!!: Flix і Laura Mur i Cervelló · Veure més »\nA Catalunya hi ha diferents línies de llarga distància que uneixen diferents poblacions catalanes, principalment Barcelona, amb diferents poblacions espanyoles de la península Ibèrica, França, Itàlia i Suïssa.\nNou!!: Flix і Línies de Llarga Distància a Catalunya · Veure més »\nNou!!: Flix і Lleida · Veure més »\nLos Comellarets o també les Casetes, és una entitat de població del municipi de Flix situada a la part més alta de la població.\nNou!!: Flix і Los Comellarets · Veure més »\nMare de Déu del Remei (Flix)\nLa Mare de Déu del Remei és un santuari a uns sis quilòmetres al nord del nucli urbà de la vila de Flix, prop de la punta de la Senyora, per la carretera C-233 i agafant el Racó de l'Ermita fins al temple.\nNou!!: Flix і Mare de Déu del Remei (Flix) · Veure més »\nNou!!: Flix і Meandre · Veure més »\nMiquel Iceta i Llorens (Barcelona, 17 d'agost de 1960) és un polític català i actual primer secretari del Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC) i secretari primer del Parlament de Catalunya fins al 2014.\nNou!!: Flix і Miquel Iceta i Llorens · Veure més »\nMontserrat Banegas Vila (Flix, Ribera d'Ebre 18-02-1974) És llicenciada en ciències polítiques.\nNou!!: Flix і Montse Banegas · Veure més »\nNou!!: Flix і Municipi · Veure més »\nNou!!: Flix і Oriol Junqueras i Vies · Veure més »\nEl pantà de Flix és un embassament del riu Ebre, creat per una presa al municipi de Flix, que s'estén pels termes de Flix i Riba-roja d'Ebre, a la comarca de la Ribera d'Ebre.\nNou!!: Flix і Pantà de Flix · Veure més »\nParc solar Ramon Escriche\nEl parc solar Ramon Escriche és el parc d'energia solar fotovoltaica el 2008 el més gran de Catalunya, i el més gran del món utilitzant la tecnologia de cel·lules fotovoltaïques de triple unió.\nNou!!: Flix і Parc solar Ramon Escriche · Veure més »\nNou!!: Flix і Partida rural · Veure més »\nNou!!: Flix і Partit Animalista Contra el Maltractament Animal · Veure més »\nNou!!: Flix і Partit dels Socialistes de Catalunya · Veure més »\nNou!!: Flix і Partit Popular (Espanya) · Veure més »\nNou!!: Flix і Partit Popular Català · Veure més »\nNou!!: Flix і Partit Socialista Obrer Espanyol · Veure més »\nNou!!: Flix і Partit Socialista Unificat de Catalunya · Veure més »\nNou!!: Flix і Pere Muñoz i Hernández · Veure més »\nNou!!: Flix і Pere Navarro i Morera · Veure més »\nNou!!: Flix і Pollancre · Veure més »\nNou!!: Flix і Priorat · Veure més »\nLa Punta del Montblanquet de Dalt és una muntanya de 450 metres que es troba entre els municipis de Flix i de La Palma d'Ebre, a la comarca de la Ribera d'Ebre.\nNou!!: Flix і Punta del Montblanquet de Dalt · Veure més »\nNou!!: Flix і Ramon Berenguer IV · Veure més »\nEl refugi antiaeri de Flix és un refugi antiaeri construït a Flix (Ribera d'Ebre) durant la Guerra Civil Espanyola (1936-1939).\nNou!!: Flix і Refugi antiaeri de Flix · Veure més »\nLa Reserva Natural de Fauna Salvatge de Sebes i Meandre de Flix (Ribera d’Ebre) són dos espais fluvials inclosos al Pla d’Espais d’Interès Natural (PEIN).\nNou!!: Flix і Reserva Natural de Sebes · Veure més »\nNou!!: Flix і Ribera d'Ebre · Veure més »\nTorre Vella de Badalona. Els Santcliment, o Sant Climent, foren una important família catalana documentada a partir del segle XIII a Lleida i Barcelona.\nNou!!: Flix і Santcliment · Veure més »\nNou!!: Flix і Sàpiens · Veure més »\nNou!!: Flix і Segrià · Veure més »\nSocietat Anònima Cros fou una empresa química catalana, una de les principals d'Espanya al llarg de tot el segle XX fins a la dècada de 1980.\nNou!!: Flix і Societat Anònima Cros · Veure més »\nNou!!: Flix і Terra Alta · Veure més »\nNou!!: Flix і Tortosa · Veure més »\nNou!!: Flix і Unió de Centre Democràtic · Veure més »\nNou!!: Flix і Vila · Veure més »\nNou!!: Flix і Vocabulari · Veure més »\nXavier Domènech i Sampere (Sabadell, 2 de desembre de 1974) és un historiador, activista social i polític català.\nNou!!: Flix і Xavier Domènech i Sampere · Veure més »\nNou!!: Flix і Xavier García Albiol · Veure més »\nUna de les pedreres a Ulldecona. Degradació greu a Nauru. La capa fèrtil de fosfats es va extreure comercialment i va ser exportada a Austràlia, deixant un erm d'agulles calcàries. Erosió a un camp de blat a l'estat de Washington, USA. El pantà de Flix. Zona degradada és un concepte d'ecologia segons el qual la qualitat de l'entorn biofísic és alterada mitjançant processos d'intervenció humana sobre la superfície terrestre.\nNou!!: Flix і Zona degradada · Veure més »\nFlixanca, Flixanco, Lèxic de Flix, Lèxic flix, Xofars.


Francesc Masó Majó fou director administratiu del Gran Teatre del Liceu des del 1947 fins al 1980 i un gran un afeccionat al teatre i a l’òpera. Durant la seva vida va anar col·leccionant fotografie, postal i premsa de tot allò relacionat amb les arts escèniques de gran part del segle XX\nEl MAE va adquirir el 1997 un fons d'esbossos escenogrràfics de Sigfrid Burmann ( 1891-1910), escenògraf alemany establert a Espanya des del 1910. El fons conté premsa que s'anirà digitaltizant i difonent a través d'aquesta col.lecció.


Vilanova rebrà 26.000€ de l’Agència de Residus per millorar la recollida selectiva i avançar en la prevenció de residus - vilanovainformacio.cat - Portal de Comunicació de Vilanova del Camí\nL’Agència de Residus de Catalunya ha concedit a l’Ajuntament de Vilanova del Camí dues subvencions per millorar la recollida selectiva i avançar en la prevenció i reutilització de residus. Les ajudes, valorades en 26.000€, corresponen a dues línies d’actuació diferents: d’una banda, l’elaboració d’una diagnosi que permetrà conèixer l’estat actual de la recollida selectiva i de l’altra, la redacció del Pla Local de Prevenció de Residus\nL’àrea de Medi Ambient de l’Ajuntament de Vilanova del Camí, liderada pel regidor Juan Manuel Cividanes, va sol·licitar a l’Agència de Residus una subvenció per a un projecte de foment de la recollida selectiva de la fracció orgànica. “Una sol·licitud, explica Juan Manuel Cividanes, “que ha estat acceptada i que suposarà una ajuda de 10.000€ que s’invertiran en l’elaboració d’una diagnosi que permetrà conèixer l’estat actual de la recollida selectiva”. Així mateix, diu el regidor, “les dades obtingudes a la diagnosi serviran per definir un pla d’actuació per millorar la recollida selectiva de la fracció orgànica al municipi”.\nAixí mateix, l’Agència de Residus de Catalunya ha concedit una subvenció a l’ajuntament vilanoví de prop de 16.000€ per a la redacció del Pla Local de Prevenció de Residus. Amb aquesta ajuda, afirma el regidor de Medi Ambient, Juan Manuel Cividanes, “es podrà dur a terme una diagnosi de l’estat actual i podrem planificar i definir unes línies estratègiques a seguir amb l’objectiu de millorar en la prevenció i reutilització de residus”.\nL’Igualada Volei Club aconsegueix una victòria important de l’equip juvenil masculí


El PSC de Vic 'passa' de la direcció - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 18 de Gener de 2010. 23:05h.\nManté que els canvis al padró s'aplicaran si són legals\nEl portaveu del PSC, Josep Burgaya, en un ple municipal. A l'esquerra, el regidor socialista, Joaquim Raurell (foto: ACN / Marc Riera)\nEl PSC de Vic no es fa enrere en l'aplicació dels nous criteris d'empadronament. El grup socialista manté -tal com ho va fer dimecres al ple municipal- que el no empadronament de sense papers "només" s'aplicarà si el dictamen sol·licitat al ministeri de l'Interior sosté que està dins de la legalitat.\nEl tercer tinent d'alcalde i portaveu del PSC, Josep Burgaya, ha explicat que "dins d'un conjunt de mesures" que s'han decidir aplicar per millorar la gestió del padró s'han trobat en dubtes sobre si una d'elles "és plenament legal". Si es pot avalar que està fora de la llei, ha dit Burgaya, es faran enrere; així que només en aquest cas obeiran l'ordre que han rebut des de la direcció del partit.\nBurgaya ha assegurat només conèixer de manera superficial i indirecte les declaracions del viceprimer secretari i portaveu del PSC, Miquel Iceta, on aquest assegurava que el partit ha "instruït" ordres als seus regidors a Vic perquè s'oposin als nous criteris de no empadronar immigrants sense papers.\nBurgaya ha assegurat que el contacte amb el partit és "permanent", i més "en uns dies com aquests", pel ressò que ha tingut la polèmica. Tot i això, no ha entrat a valorar si han rebut rebut algun tipus de pressió d'ordre del partit perquè la mesura no vagi endavant.\nEl portaveu del PSC a Vic sí que s'ha referit a les opinions expressades aquest dilluns pel president de la Generalitat, José Montilla, i que "comparteixo plenament". En una entrevista a Catalunya Ràdio, Montilla ha destacat les "polítiques d'integració modèliques" que s'han fet a Vic i on ha assegurat que l'Ajuntament "complirà amb el que diuen les lleis". Burgaya ha afirmat que el PSC de Vic comparteix aquestes paraules i que mantindrà el que sempre ha sostingut: "Si no és legal nosaltres no hi donarem suport".\nEn el ple del passat dimecres tant el propi PSC com ERC van assegurar que si hi ha un dictamen que diu que la mesura no és legal no s'aplicarà. CiU no ho va dir directament en el ple de divendres però l'alcalde, Josep Maria Vila d'Abadal, si que va sostenir divendres que es farà enrere si Interior dona arguments jurídics contra la mesura.\n#2 Andres, Bcn, 19/01/2010 - 09:50\nEl PSC prueba su propia medicina.... Ellos \_"pasan\_" del PSOE y los de VIC \_"pasan\_" de los de Barcelona.... Todos a su aire y Cataluña a la deriva. Vengonzoso !!!!\n#1 Pere Grenadas, Barcelona, 19/01/2010 - 01:05\nHem de reconèixer que al PSC vivim en aquests moments un cert descontrol intern. Els de Vic passen de la direcció, els alcaldes frenen la llei de vegueries del govern, i l'Hereu ha passat de tothom en anunciar que vol els Jocs d'Hivern.


Les multes lingüístiques són una aberració - Notícies Societat - Notícies Societat - e-notícies\nSocietat · 16 de Febrer de 2010. 16:26h.\n"Les multes lingüístiques són una aberració"\nL'historiador John Elliott, que va aprendre català durant el franquisme, s'hi mostra en contra\nL'historiador John Elliott, en una imatge d'arxiu\nEl historiador John Elliott ha assegurat en una entrevista a La Vanguardia que va aprendre català "quan Franco el perseguia, per això em fa pena que avui possin multes per no retolar en català".\nL'hispanista ha afegit, sobre aquest punt, que "el pitjor servei que pot fer un govern a la seva llengua és imposar-la a qui no vol utilitzar-la. Les multes lingüístiques són una aberració en qualsevol idioma".\nElliott ha explicat que va aprendre l'idioma després de posar un anunci a La Vanguardia: "jove anglès busca família que li ensenyi català", deia l'avís. Segons l'historiador, "em van contestar més de cent famílies i així vaig començar a aprendre català".\nOlga Lanau es 'cola' a la comissió d'investigació\n#57 jm, martorell, 18/02/2010 - 08:40\n500 normatives espanyoles obliguen al castellà. http://www.plataforma-llengua.cat/media/assets/1583/500_lleis_que_imposen_el_castell__des_2009_DEF.pdf\n#56 Fran, Llinars, 17/02/2010 - 22:10\nLlavors q fareu? expulsareu aquest home x no estar d´acord amb el regim?.Esta clar q aquest home sap veure quan s´ha instaurant 1 regim,abans i ara.\n#55 Billy Elliott, Sheffield, 17/02/2010 - 19:51\nSolidaridad imperial ...\n#54 Tim, Bcn, 17/02/2010 - 12:03\nBMjvalles, totalment d'acord ¿perquè no es multa a tothom? Es fàcil. Amb l'atur que hi ha no trigarien ni deu dies. Prou discriminació: uns si d'altres no.\n#53 bmjvalles, Terrassa, 17/02/2010 - 11:49\nTé raó, les multes lingüístiques són una aberració, i a més segurament inconstitucional. I també és curiós per què hi ha qui és multat i qui no. Si es multés a tots els establiments no retolats en català hi hauria milers de multes.


un racó de món: moment precís\nmaria miércoles, 07 abril, 2010\nQuina màgia que té la música!\nCarme miércoles, 07 abril, 2010\nEscolto Sopa de Cabra i sempre m'agrada!\nEls record si són bonics, ja va bé que tornin de tant en tant.\nAlyebard jueves, 08 abril, 2010\nCert, la música i les olors tenen aquesta capacitat\nEfrem viernes, 09 abril, 2010\nHi ha cançons que ens retòrcen l'ànima i ens omplen el cos de calfreds. UUUUhhh...!!!!\nI si d'aquí uns anys ens passa el mateix però si sentim una frase "apm?" hahahah seria molt freak.


Uncategorized | Ulleres progressives\n7 de 9 amb folre i manilles\n7 de 9… amb folre i manilles. Li hauríeu d’haver vist la cara. Va tornar a verificar les dades –el FC Andorra acabava de sumar, amb penes i treballs, 7 dels darrers nou punts–, va considerar diferents opcions, va picar el text al Quark –amb aquelles llicències que només es permetien als d’Esports, 7 de 9 a la primera línia, amb folre i manilles a la segona– i quan va veure que el resultat li agradava, ens el va ensenyar a la resta, tot cofoi, tot engrescat. Mira, mira, mira com titulo demà, i t’assenyalava el monitor amb aquell somriure tan seu, amb els ulls mig tancats. Era un diumenge a la tarda, de la tardor del 99. Ell tenia 38 anys i tot i que no ho sabia encara, estava tancant la seva etapa com a periodista esportiu. I tot ell era il·lusió. Era diumenge, tenia el Roger, ben petit, a casa, però tot ell era il·lusió. Feia ja mil anys que exercia l’ofici però tot ell era il·lusió. Havia escrit milers de titulars, però aquell també li feia il·lusió. Mira, mira, 7 de 9… amb folre i manilles. Il·lusió per un titular, pel seu ofici, per la vida. Això era l’Àlex, il·lusió.\nIl·lusió i generositat. El vaig conèixer uns mesos abans d’aquella tardor, a la redacció del Diari d’Andorra, on jo vaig debutar com a periodista. Ell tenia els trenta-vuit que jo tinc ara i jo els disset que et feien invisible per a algú de l’entitat de l’Àlex. Però no va ser així, amb ell no anava mai així. Tu eres el pipiolo, l’últim mico, però si l’Àlex Lliteras et llegia, et creies una mica més que estaves fent de periodista, et senties més gran, més fort, més preparat. I ell ho sabia i et regalava una part del seu temps llegint-te, comentant-te i esperonant-te –la meva primera entrevista, la meva primera columna–, i aquell present convalidava per moltes classes de periodisme i per moltes més d’autoestima.\nEls anys següents vaig tenir la sort d’anar-me’l trobant regularment i sempre en ocasions ben especials. L’hi dec, entre d’altres, el meu debut a la ràdio –als informatius d’Andorra 7 Ràdio– i un dels dies en què més m’he divertit a nivell professional, la jornada electoral de les Comunals del 2005, on m’ho vaig passar pipa cobrint-la per a la tele –ATV– però encara més per a la ràdio, per al programa especial que conduïa l’Àlex i on em va fer sentir, un cop més, que jugava a casa, que fèiem molt bona feina, que tot estava sortint rodó. Tenia aquest do, de fer-te sentir com una peça important de l’engranatge –tot i que la peça clau sempre era ell–, amb un reconeixement i un agraïment gens laudatori però que et donava moltes ales. El reconeixement als equips li sortia natural perquè s’ho creia de debò, igual que s’alegrava moltíssim, i de manera sincera, quan li anaven bé les coses a qui s’ho mereixia. Ell avui s’hagués tret importància a sí mateix, però segur que seria molt feliç de veure que la societat andorrana feia pinya per reconèixer sincerament –i com poques vegades he vist– la vàlua d’un gran professional i d’una enorme persona.\nTot i que no ho érem, d’amics –perquè l’amistat és una cosa massa bèstia i selecta, i jo no aspirava a tant– sempre em deia my friend, com a tants de vosaltres, perquè sempre et feia sentir a prop, també tenia aquest do. Això sí, des d’aquell estiu del 1999, he tingut la gran sort de coincidir amb ell prou sovint i cada trobada era memorable –en el sentit literal, les recordo totes–, perquè sempre sorties de la conversa molt millor del que hi entraves. Era simplement agradable compartir una estoneta amb l’Àlex, ja fos recordant amics comuns als passadissos d’una redacció, comentant eleccions andorranes, franceses, estatunidenques davant d’un micro –com hauríem tornat a fer d’aquí a un mes–, fent-la petar de bàsquet a un pavelló o compartint frikisme eurovisiu per les xarxes. I tot i que ara aquell pipiolo ja té l’edat que tenia aleshores el mestre, cada cop que m’enviava un DM dient-me que li havia agradat alguna de les coses que feia o per animar-me amb algun repte professional, em tornava a sentir petit i gran alhora, i aquell comentari t’arribava més que qualsevol altre, perquè l’Àlex era un referent i ho és encara, això no marxa, això es queda per sempre. Perquè quan pensi cada dia com vull ser o a què vull assemblar-me, em conformaria amb tenir una mínima part de la il·lusió, la generositat, el mestratge, la proximitat i la calidesa que tenia l’Àlex, i m’esforçaré perquè tot em faci tanta il·lusió com a tu aquell 7 de 9 amb folre i manilles, que és la cara –espero que et sembli bé– amb què he decidit recordar-te. Perquè amb molts Àlexs Lliteras, el món seria un món molt millor i, en canvi, ara va i ens deixa l’únic que teníem. Quina merda, Àlex. Quina merda.\nGràcies per tot, mestre.\nCom se’t troba a faltar, my friend.\nQuan discutim interessos i impactes a l’hora d’analitzar l’acostament del nostre país a la Unió Europea (UE), acostumem a parlar, exclusivament, d’economia. Tabac, fiscalitat, sector financer… La paraula clau –fa dècades que l’és– és “especificitats” –una clara herència dels privilegis medievals. Especificitats enteses com a especificitats que volem mantenir. O millor encara, com a especificitats d’ordre econòmic que volem mantenir.\nParlem poc d’aspectes socials o polítics. Perquè les negociacions no van d’això, se’ns argumentarà, però que negociem exclusivament aspectes econòmics no treu que hi hagi impactes en d’altres esferes. Parlem poc de sobirania, per exemple, i parlem poc d’aspectes més socials, de la carta social europea. Perquè potser abans d’acostar-nos més a Europa (UE) estaria bé complir amb alguns dels mínims de l’Europa on ja som (Consell d’Europa).\nEntenc que els dos temes clau són els que he recollit als dos primers paràgrafs. Avui, però, vull posar el focus una mica més enllà, em vull fixar en un aspecte molt més indirecte. Ni economia ni política entesa com a resultats (allò que en anglès diuen policies), em sembla interessant fixar-me en un detall de la polity, en els impactes que pot tenir en el nostre sistema polític l’associació amb l’UE. Vull enfocar aquest nou acostament a Europa com a una passa prou fonamental com per permetre’ns pensar diferent el nostre sistema polític.\nSeré breu perquè avui no m’interessa l’anàlisi sinó obrir un debat. I l’únic punt que vull destacar és com l’acostament a Europa canvia les condicions de possibilitat d’aquest debat. Parlo, no ho dilatem més, de la nostra forma d’Estat i hi entro, en concret, per les funcions esperades dels Coprínceps. No les seves funcions constitucionals sinó les seves funcions esperades. Miro d’explicar-me. No conec ningú encara que defensi el Coprincipat per les funcions estrictes que li assigna al cap d’Estat el tercer títol de la carta magna. Tot al contrari, els defensors del Coprincipat el defensen amb motius extraconstitucionals (sí, deixem-ho en un “extra”) que podem recollir en dues grans famílies: motius històrics –els Coprínceps sempre hi han estat, ens permeten ser coherents amb la nostra Història, ens fan més reconeixibles davant del món, etc.– i motius de caire utilitarista –els Coprínceps ens resulten útils, ens ajuden a evitar temptacions annexionistes als països veïns, ens serveixen d’ambaixadors per aconseguir rèdits positius fora i ens serveixen d’escut davant situacions externes adverses i voluntats externes perverses–.\nEl meu punt és que com més ens acostem a Europa, més podem relativitzar el segon tipus de motius i més podem descartar del tot els primers.\nEls primers, de fet, es qüestionen sols. Andorra neix d’un Coprincipat, és cert, un Coprincipat clau al llarg de la nostra història, també és cert, un Coprincipat, finalment, que hem de reivindicar –com a mínim a mi m’agrada fer-ho– com a una solució creativa i original a un conflicte primigeni i a la gestió d’un projecte conjunt. El problema és que ja no som a l’edat mitjana i ja no parlem de gestió conjunta i encara menys de copropietat i, per tant, el Coprincipat ja no s’ajusta als temps i a les funcions originals. Renunciar-hi no vol dir deixar de reivindicar-lo. Ni molt menys. Vol dir situar-lo històricament allà on li pertoca: a la nostra història, no al nostre sistema polític. I, tot plegat, sense perdre el més mínim de la nostra història o de la nostra tradició política: algú qüestiona que França hagi deixat de ser França per haver anat mutant de regne en república unes quantes vegades i per haver anat fent avançar l’ordinal que acompanya la seva República cada pocs anys? No és un cas equiparable, se’ns dirà. Ai, l’autoestima… Hi estic d’acord. Però com més anys vagi complint la nostra primera separació dels Coprínceps (la Constitució del 1993) i com més ens anem integrant al nostre entorn (Consell d’Europa i Unió Europea), més indiscutible serà la nostra existència autònoma. Pura teoria de la confiança de les Relacions Internacionals.\nAmb l’acostament a Europa, però, el terrabastall és encara més important per a la segona de les funcions esperades dels Coprínceps: la seva utilitat, especialment en l’àmbit internacional.\nFins ara, aquest és l’argument diferencial, el de consens, no comparable amb els altres: tenir Coprínceps, en l’esfera internacional, ens serveix d’alguna cosa. De molt (de tot) segons alguns. D’alguna cosa, segons la resta. I en un país tan pragmàtic, si ens serveix d’alguna cosa i, a més, és gratis, no hi ha motiu per renunciar-hi.\nEls opositors al sistema –pocs– també s’hi oposen en termes utilitaristes. Potser sí que els Coprínceps ens aporten alguna cosa però també –ja sigui en forma d’amenaça, de llegenda urbana o d’utilització partidista de l’amenaça per part de tercers– ens en treuen d’altres: avortament, especificitats financeres, etc.\nCom més s’intensifiqui l’acostament a Europa, però, més trontollarà la possibilitat de defensar el Coprincipat en termes utilitaristes. Per dos motius principals que no deixen de ser les dues cares d’una mateixa moneda: perquè els Coprínceps no podran aconseguir res que quedi fora del marc de l’UE (i que, per tant, ja ens “aconsegueix” el fet d’estar associats a l’UE) i perquè davant efectes perversos que quedin dins del marc de l’UE no hi podran res.\nEn el marc d’una associació amb l’UE i en els termes de funcions esperades que comentàvem abans, doncs, la Unió Europea passa a esdevenir, de facto, el nostre tercer Copríncep i, de fet, el més fort i el més determinant dels tres.\nTant és així, tan desdibuixades queden aquestes aportacions potencials i justificatòries dels Coprínceps, que en el nou marc el debat s’autoconvida ell sol: un cop tenim tres Coprínceps, té sentit conservar els altres dos?\nPersonalment, trobo que el rol de Copríncep que pot jugar l’UE en un microestat és un rol que, a banda d’establir-se de manera força natural, s’escau especialment bé. Principalment, pel tipus de matèria de què està constituïda l’UE, una massa informe i viscosa, que no acaba de decidir si és un sòlid o un líquid. I això ens va especialment bé. Acostumem a amagar-ho, però el sistema de Coprincipat actual també té els seus riscs. El principal és que Andorra pot ser utilitzada pel Copríncep de torn de cara al seu benefici personal i en clau interna (interna seva, no ho oblidem que sempre som un segon plat): per esgarrapar quatre vots demostrant mà dura, per exemple, contra els paradisos fiscals (ja ho va fer Sarkozy i no em sorprendria, en aquests temps de populisme, que la cosa anés a més en un futur), per guanyar prestigi i punts davant Roma demostrant resistència i fortalesa en un món en plena crisi de valors, etc. Evidentment, l’UE també podria jugar aquest rol. Però, en primer lloc, la seva viscositat fa que sigui més improbable que això passi; i, en segon lloc, si això passés, comptaria amb la col·laboració necessària de França i amb la irrellevància del bisbat d’Urgell per evitar-ho. O algú s’imagina, per exemple, un president francès defensant Andorra contra Europa i contra França? Per aclarir aquest punt, trobo menys perillós (més inoperant) dependre dels interessos d’una massa informe i viscosa que de dues persones concretes amb interessos particulars de les quals res ens garanteix que tinguin sentit d’Estat de cara al seu segon Estat.\nDèiem, més amunt, que els motius principals per defensar els Coprínceps a l’Andorra actual acostumen a ser el de la coherència històrica i el de la utilitat social. Superats en bona part els dos arguments i amb una Unió Europea fent-los-hi clarament la competència, és un bon moment per tornar a plantejar-se el debat. Un debat que ja no pot ser plantejat en termes ni romàntics ni utilitaristes, que només pot ser plantejat en termes democràtics.\nUn debat, finalment, que és important plantejar-se. Perquè el pitjor debat és aquell que no es manté i el del Coprincipat és un debat pendent, que no hem mantingut mai seriosament i que, un cop confirmem que ens acostem més a Europa, podrem mantenir en termes diferents i estrictament democràtics. Un marc ideal per debatre i per confirmar les nostres tries. Un debat obert que ens beneficia a tots. Perquè si es decidís renunciar al Coprincipat, seria una decisió democràtica sense pèrdues –com hem vist– ni per la part identitària ni per la pragmàtica. Perquè de mantenir-se el Coprincipat després de ser discutit, això només faria que enfortir-lo, perquè els partidaris de mantenir-lo pel seu simbolisme històric, per exemple, sumarien arguments de pes a la seva posició ja que ara ja el podrien mantenir per motius històrics, simbòlics i també, i sobretot, democràtics. Res a perdre-hi, doncs, molt a guanyar, com sempre que la democràcia es vesteix de deliberativa.\nDe responsabilitats en la degradació del paisatge polític\nTot allò que fem té conseqüències. Això, tan bàsic, tan evident, d’una explicació tan sobrera en l’àmbit personal o a nivell micro, ens costa veure-ho encara en l’arena col·lectiva. Sí que entenem, evidentment, les conseqüències de les accions que van de dalt a baix: una mala decisió política que ens empobreix a tots, una mala inversió que implica molts acomiadaments… En l’àmbit estrictament econòmic, fins i tot, sembla que comencem a albirar les conseqüències per a tots de les nostres accions individuals com a consumidors, contribuents, inversors o estalviadors. Conseqüències en el medi ambient, en la supervivència del comerç de proximitat, en l’esperança de vida d’iniciatives interessants que no aconsegueixen finançament… En la nostra dimensió de ciutadans, en canvi, som poc conscients de la nostra condició de gotes que provoquen marees i que fins i tot arriben a canviar el paisatge polític. Perquè, aïllats, ens creiem insignificants. I sí, ho som. Per transformar en positiu, o ho fem des del col·lectiu o no transformarem. I així ens va. Enfosquir el paisatge, però, és tan senzill i tan ràpid, requereix tan poca cosa, que fins i tot amb l’agregació d’accions aïllades som capaços de fer-ho. I així, quan de manera aïllada reclamem constantment a la democràcia resolució i que anteposi el ritme i l’agilitat a la pausa i a l’estudi, no ens n’adonem, però estem restant força als polítics i a les institucions que voldrien apostar per una democràcia més deliberativa. I, alhora, alimentem els populistes que ens prometen resoldre-ho tot, els qui ens diuen que tot és fàcil i simple. I quan demanem resultats immediats tothora i màxima efectivitat, acabem incentivant que les polítiques es concebin de cara a la galeria i no per solucionar problemes. I quan controlem el poder via el recurs excessiu a l’hemeroteca –més enllà de per controlar el compliment o no dels programes electorals–, ens acabem agradant tant en el nostre autoinvestit tratge de fiscal que assenyalem la més mínima contradicció entre allò que defensa el ministre X avui i el que va afirmar a un debat de classe a batxillerat, perseguint la contradicció com si fos condemnable per se quan, sovint, és un indicador d’evolució i d’adaptació al canvi que jo, més que condemnar, demanaria.\nPublicat originalment a la columna d’opinió Foc i lloc del Diari d’Andorra el 1r de febrer del 2020\nLa societat clàxon\nHem arribat a la quadratura del cercle: el poble com a opi del poble\nMés enllà de per saludar o per quatre usos més, mai no he entès gaire això del clàxon. No he entès que tanta gent n’abusi, que tanta gent el faci anar amb tanta mala llet. I no soc especialment peace&love, deu ser un simple tema d’utilitarisme: no he vist mai que rebentar els timpans a cops de clàxon hagi fet desaparèxer mai cap cua o hagi capacitat de manera exprès un conductor o un agent de circulació poc competent. I, tanmateix, la gent continua pitant. Els psicòlegs socials potser ens dirien que és una via de canalització del malestar. I sí, ja deu ser això. Però potser el que ens va molt bé a nivell individual ens va fatal a nivell col·lectiu. El clàxon i les seves noves formes. El clàxon com a símptoma. El clàxon com a model. Perquè cada dia fem anar el clàxon d’allò més. Quan un jugador va al terra i no es xiula falta, hàgim vist o no hàgim vist la jugada, fem anar el clàxon. Quan juga contra nosaltres un jugador que havia estat nostre i va decidir marxar, fem anar el clàxon. I cada dia el fem anar més. Les xarxes i l’evolució dels formats d’entreteniment (premsa groga, premsa rosa, reality shows, reporterisme de la quotidianietat, programes basats en pífies o a enfotre-se’n de persones en situacions patètiques o amb vides difícils) potencia que les vides de molta més gent estiguin al nostre abast i aquella energia que abans dedicàvem a pitar i a cagar-nos en els dos imbècils (segons el nostre criteri) amb què ens creuàvem cada dia, ara la podem aplicar contra mil imbècils al dia. I en això se’ns en va la vida… I no n’hi ha per a tant. I tant que no. Tan sols riem. Tan sols rajem. Però és que el clàxon no és anecdòtic. El clàxon és el model. I aquí o allà sorgeixen brigades ciutadanes. I fent categoria de l’anècdota ens fem cada cop més moralistes i més conservadors. I anem entretenint un sistema de vigilància ciutadana, però no del poder sinó dels nostres veïns. I mentre fem això, no ens mirem la resta, “la semana que viene hablaremos del gobierno”, sense entendre que hem arribat a la quadratura del cercle: cada cop patim menys pel pa i ens conformem amb circ, un circ a què assistim com a espectadors i que animem com a pallassos. O dit d’una altra manera, ni la religió ni el futbol són ja l’opi del poble: el poble ras és l’opi del poble.\nPublicat originalment a la columna d’opinió Foc i lloc del Diari d’Andorra el 25 de gener del 2020\nDe realitats poc sexis però tossudes. De columnistes que anem de guais\nAvui toca columna. Busco tema i to. Podria apostar per una opció desenfadada, anecdòtica, que miri de conjugar el fons i la forma per distreure un lector afartat de transcendència i satiritzar la concentració d’accidents en un dia i mig al túnel de la Tàpia. “Tots contra la tàpia”, es podria titular. O em podria posar jo mateix transcendental i fer un balanç mesurat i equilibrat de les passades eleccions comunals, o una prospecció amb ínfules dels reptes polítics inefables que ens depara aquest 2020 a nivell nacional o, ja posats, a desfullar les amenaces i les oportunitats més intangibles que podem esperar a un nivell global al llarg dels anys 20. També podria posar-me críptic i enfilar un reguitzell de frases complexes que no vulguin dir ben bé res, de les quals tothom pugui extreure la conclusió que més li convingui i que siguin tan refotudament enrevessades que facin trempar aquells que creuran haver-me entès i que, cofois, somriuran amb complicitat a cada frase sabent-se part –erròniament– d’un club d’éssers superiors. O ben mirat, podria tot just comentar alguna de les notícies de la setmana: dir la meva dels horaris finlandesos, del vesper iranià i la demència trumpiana, criticar la bronca parlamentària espanyola, afegir-me al clam contra l’empresonament de Junqueras… Reprenent la notícia i afegint tot just un pessic d’opinió per aquí i dos llocs comuns per allà. I no mullar-me gaire. O vessar-la com si s’acabés el món i cagar-me obertament en tot i en tothom. Fins i tot podria arribar a fer un balanç personal del meu 2019, donar-vos la llauna amb els llibres que m’han dut els reixos o fer una columna sobre un columnista que busca tema i to per a la seva columna. Però el que segur que no faria és parlar-vos de guerres, de refugiats, de pobresa, de desigualtats, de canvi climàtic, de nens que es moren de gana, de dones violades… Perquè tant se val que continuïn sent els temes més rellevants. Són temes gastats. I escriure sobre ells és cursi. I gens sexi. I als columnistes, per sobre de tot, ens agrada anar de guais: demostrar que en sabem molt, que escrivim bé, que tenim vides superinteressants o que som molt ocurrents. Malgrat que no ho siguem i que la realitat, tot i no ser sexi, sigui tossuda. Cada cop més. També el 2020.\nPublicat originalment a la columna d’opinió Foc i lloc del Diari d’Andorra l’11 de gener del 2020\nD’equips, confiances, alternances i equilibris entre Govern i administració\nPotser no us hi heu fixat abans, però feu-ho ara: tot sovint, quan parlem del poder executiu als Estats Units no ens referim, com fem aquí a les Europes, al Govern Merkel, al Govern Sánchez o al Govern Jospin. Allà parlen (i nosaltres ho repliquem quan ens hi referim) de l’Administració Trump, de l’Administració Obama o de l’Administració Clinton. I té molt de sentit que sigui així, perquè després d’unes eleccions com les que arribaran al novembre, no es produeix un canvi de Govern, es produeix un canvi d’Administració. Dit d’una altra manera, no només canvien els secretaris (ministres) sinó tot de comandaments i assessors, milers de treballadors que són plenament conscients que juguen a un joc en què les normes clau són la confiança i l’alternança, l’entrada i la sortida. L’objectiu és molt fàcil d’entendre si heu vist la imprescindible sèrie britànica Yes, minister: evitar que la inèrcia i la lògica administrativa (personificada en la figura del Humphrey Appleby) bloquegi la voluntat política del Govern elegit. L’equilibri entre el govern (legitimat democràticament) i l’administració (legitimada per la seva expertesa professional) és complex i delicat, i mai és llegit igual si els teus són els que entren o els que surten. A casa nostra tenim una versió extremadament light d’això que fan als Estats-Units i faríem bé ni de magnificar-ho ni de fer semblar com a absolutament anormal una dinàmica que és normalíssima. Perquè és normal que quan hi hagi un canvi de govern (nacional o comunal) et facis un equip de la teva màxima confiança (per això es diuen càrrecs de confiança, per això no estan reservats a funcionariat [digressió: potser el que no és normal és que certs llocs tècnics haguessin estat contractats com a càrrecs de confiança]). També és normal i saludable l’oxigenació de llocs clau de l’administració: que el secretari d’un comú hagi fet una excel·lent feina durant molts anys no vol dir que qui hi arribi de nou no ho pugui fer també bé i aportant, a més, noves maneres de fer, com va passar fa quatre anys a la capital, quan van incorporar un excel·lent secretari. En fi, que portem una setmana polemitzant sobre una qüestió normal i habitual i des de posicions estrictament partidistes. Res de nou aquest 2020…\nPublicat originalment a la columna d’opinió Foc i lloc del Diari d’Andorra el 4 de gener del 2020\nSet titulars alternatius de les Comunals 2015\nby Yvan\t8 comentaris\nAra fa tres setmanes criticàvem –pels efectes perversos que genera, entre d’altres, en l’accés a la participació democràtica– la rebaixa dels sous dels consellers generals. Avui, malgrat tot –malgrat El Discurs– insistirem en aquesta línia. De fet, el que m’interessa dels meus parlamentaris no és el seu salari sinó la seva utilitat. El que els exigeixo com a ciutadà no és que es rebaixin el sou sinó que se’l guanyin, no és que disminueixin les seves despeses sinó que incrementin la seva productivitat. Especialment ara, no tant per la crisi com per la majoria tan aclaparadora d’una (?) sola força política, que pot fer molt temptadora la passivitat tant a una majoria que es pot sentir ben representada pel Govern com a una minoria que sap que, s’ho miri com s’ho miri, no té res a pelar. Benvingut sigui, de fet, l’increment de la massa salarial global del ple si es produeix per un creixement del nombre de consellers que es dediquen de manera exclusiva a les tasques parlamentàries. Benvinguts siguin els sous dels consellers si se’l gasten a potenciar la iniciativa pròpia, a entrar més i millors proposicions de llei i no esperar únicament que el Govern els trameti els projectes de llei per donar-hi el seu vistiplau, a controlar més i millor el Govern des de la minoria i –oh, utopia!– també des de la majoria i, sobretot, benvinguts siguin si aconsegueixen que no hagi de sentir tan sovint que tal cosa o tal altra seria interessant (nova llei de nacionalitat; despenalització de l’avortament; ILP dels espais lliures de fum; etc.) però que s’haurà de deixar per a més endavant, perquè ara tenim molta feina i no és prioritari.\nby Yvan\t11 comentaris\nL’hora assenyalada m’enxampa al cotxe, a punt d’arribar a casa… Vistes les expectatives creades, no dubto que serà retransmès per les ràdios. 94.2, 101.5, 89.0, 102.3, 93.3… Res. Música, La nit a Rac1, Hora 25, però ni rastre de la veu de Martí. Sembla que la compareixença no ha interessat especialment els mitjans locals (tampoc hi ha tertúlies posteriors –sort en tenim de Twitter–; tampoc sabrem l’audiència…). Primera decepció. Arribo a casa i enxampo el discurs a mitges (recupero la resta després, al web de la tele). El segon que em sobta és la posada en escena, més pròpia d’un discurs de cap d’Estat que d’un de cap de Govern i amb elements –com l’enquadrament on, a banda de la bandera, destaquen les paraules Casa de la Vall del quadre commemoratiu de Miró– que no ajuden a fer pedagogia de la nostra particular separació de poders… El tercer que em sorprèn són algunes de les tries retòriques. D’entrada, aquesta preferència perversa per la fórmula “conciutadans” en un Estat que posa tants frens a la ciutadania plena i, per motius similars, la insistència en la crida al patriotisme. Tampoc entenc certes contradiccions: crítiques al format “paquet de mesures” mentre se n’anuncia un –més complet, més consistent, però paquet de mesures al cap i a la fi–, anunci grandiloqüent de canvi d’època mentre s’aposta per recuperar la construcció… El que menys em convenç, però, és el to: ni entenc tanta justificació ni tant demanar perdó en un líder amb una majoria parlamentària tan àmplia ni m’agrada que el meu cap de Govern sigui aquell que escenifiqui amb més patetisme la submissió de l’Estat a la banca.


Nova victòria pel Júnior A de la Joviat – Xiulet Final\nNova victòria pel Júnior A de la Joviat\nJÚNIOR FEMENÍ INTERTERRITORIAL – FASE REGULAR – GRUP 3 – JORNADA 19\nBÀSQUET JOVIAT A 67 – CE SANT NICOLAU 1 56\nRedacció | 01/03/2020 18:55\nPartit que enfrontava al Júnior contra un dels 2 equips que el va derrotar a la primera volta.\nInici amb les visitants amb una defensa zonal que dificulta l’atac d’una Joviat amb poc encert del tir de 3. A poc a poc, a base d’una forta defensa individual a tota pista, les locals es van imposant fins arribar al 29-19 a la mitja part.\nAl tercer quart, amb un joc més endurit i amb molts tirs lliures, les visitants s’acosten a 2 punts. Però una reacció local tanca el quart amb 7 punts a dalt. A l’inici de l’últim quart, de nou la duresa defensiva visitant i 2 triples, les torna a posar a 1 a manca de 6 minuts. Però d’aquí al final les locals, amb 4 triples, tornen a marxar i acaben el partit amb relativa tranquilitat.\nParcials: 13-10 ; 29-19 ; 45-38 ; 67-56\nEl Cadet A del Bàsquet Manresa perd a Cornellà però manté l’average


Booking.com: hotels a Orland Park, Estats Units. Reserva el teu hotel!\nBusca hotels a Orland Park\nSelecciona les dates i mira els últims preus i ofertes en hotels a Orland Park\nReserva, allotja't i emporta't fins a € 200 de crèdit per viatjar.\nActiva la promoció a l'app i et tornarem un 10% en crèdit per viatjar (€ 200 com a màxim) després de l'estada.\nS'apliquen les condicions de la promoció.\nOrland Park: 2 hotels i altres allotjaments\nQuality Inn & Suites Orland Park - Chicago 2 estrelles\nHomewood Suites by Hilton Orland Park 3 estrelles\nCountry Inn & Suites by Radisson, Tinley Park, IL 3 estrelles\nHilton Garden Inn Chicago/Tinley Park 3 estrelles\nSharns Motel 3 estrelles\nWorth (A prop de Orland Park)\nSleep Inn Tinley Park I-80 near Amphitheatre-Convention Center 2 estrelles\nThe Sleep Inn Tinley Park I80 hotel is located near Interstate 80 with easy access to Interstate 57. Spotless clean, comfortable room, great staff, breakfast was good, the price was great. I highly recommend this property\nComfort Inn & Suites near Tinley Park Amphitheater 2 estrelles\nLa Quinta by Wyndham Chicago Tinley Park 3 estrelles\nWingate by Wyndham Tinley Park 3 estrelles\nD-Lux Budget Inn Lemont 2 estrelles\nLemont (A prop de Orland Park)\nMira tots els hotels a Orland Park i els voltants\nEts flexible amb la ubicació? Mira't hotels a Chicago, que queda a prop de Orland Park.\nHotels a Merrillville\nTroba més hotels en una ciutat a prop de Orland Park.\nHotels a prop de Grant Park\nHotels a prop de Cloud Gate - The Bean\nLloguer de cotxes a Orland Park\nHotels a prop de Aeroport internacional de Chicago O'Hare\nHotels a prop de Aeroport internacional de Midway\nEl vol arriba tard, surt molt d'hora o has de fer escala? Troba hotels a prop de l'aeroport.\nHotels a Chicago Southwest Suburbs\nHotels a Illinois\nHotels a Tinley Park\nVols allargar el viatge o mirar una mica més? Fes un cop d'ull a Tinley Park. També agrada molt als viatgers!\nHotels a Matteson\nHotels a Orland Park\nEstalvia de debò a Orland Park


Pel Sistema Ibèric – Josep Lorman – escriptor / escritor\nPel Sistema Ibèric\nUn any més, per la segona Pasqua, en Natxo, en Fèlix i jo hem sortit uns quants dies a fer senderisme. Aquesta vegada també ha vingut en Jose, un amic d’en Natxo. El lloc escollit ha estat la part més occidental del Sistema Ibèric, que compren els massissos de Sierra Cebollera, Picos de Urbión i Sierra de la Demanda, estesos per La Rioja i les províncies de Sòria i Burgos. La previsió meteorològica no era bona i s’ha confirmat amb un parell de tempestes entomades a cel obert i una tercera, dins del cotxe, amb una pedregada tan intensa que ens va obligar a aturar-nos al marge de la carretera perquè els eixugaparabrises no donaven l’abast.\nVam sortir de Barcelona dijous a la tarda i, després de fer nit a Alagón, vam arribar Puente Ra, el punt de partida, divendres al voltant de les 11 h. Abans ens havíem aturat a Pradillo a comprar pa, un pa dens, de molla atapeïda, que ens va durar els cinc dies del viatge. La fornera ja ens va advertir que ens mullaríem, però nosaltres, optimistes davant d’un matí tan assolellat, confiàvem fer els 900 metres de desnivell entre Puente Ra i Cebollera abans que comences a ploure. I ens vam equivocar.\nPer accedir a l’àrea recreativa de Puente Ra (1.201 m), dins del Parque Natural de Cebollera, cal arribar a Villoslada de Cameros i, a la sortida del poble, agafar una pista asfaltada que trenca a l’esquerra i segueix, primer, el curs de l’Iregua i, després, el del rierol de Puente Ra. La pista asfaltada enllaça amb una sense asfaltar que remunta el rierol. És l’anomenada Ruta de las Cascadas, ja que des d’ella es veuen tot un seguit de salts d’aigua i es pot accedir als més vistosos. Des de l’àrea recreativa, la Ruta de las Cascadas és un recorregut curt i entretingut, del tot recomanable. Nosaltres, pensant en el que ens esperava si badàvem, el vam fer a bon ritme i sense entretenir-nos gaire en admirar l’aigua fent salts i giragonses.\nPer ascendir al cim de Siera Cebollera, una vegada s’acaba la pista cal continuar rierol amunt per una sendera assenyalada amb fites que ens conduirà fins a una altra pista que ve de la vall veïna de l’Iregua. Som ja a uns 1.750 m. Hem de seguir per la pista cap a l’esquerra uns tres-cents metres i, després d’un revolt per on hi corre l’aigua, i on ens vam refrescar i vam omplir les cantimplores, agafar un camí pedregós que surt a la dreta en un angle molt tancat i que s’enfila sense miraments. En arribar a uns prats arbrats cal estar atents a les fites per enllaçar amb una altra traça ben marcada que ens conduirà a la carena i, des d’allà, al cim de Cebollera (2.141 m), on hi ha un vèrtex geodèsic.\nQuan hi vam arribar encara feia sol, però en la llunyania, el massís veí dels Picos de Urbión era cobert per una nuvolada densa que no augurava res de bo. Mentre menjàvem una mica, vam sentir tronar i vam veure caure els primers llamps. Engolírem a corre-cuita el pa de Pradillo, el fuet i el formatge, recollírem les coses i ens llançàrem muntanya avall amb l’esperança d’arribar al cotxe abans que la tempesta que s’acostava ens atrapés.\nPerò no; als prats arbrats va començar a ploure. Unes gotes grosses i fredes, preludi del que vindria. Ens vam posar les capelines i vam continuar. I al cap de deu minuts ja teníem a sobre la tempesta, que va abocar amb fúria aigua i calamarsa damunt nostre. Encaputxats i amb la mirada clavada a terra tot vigilant on posàvem els peus, veiem el reflex sobtat dels llamps i sentíem el retruny dels trons. Impressionant! Sort que no ens ha agafat a la carena!, em repetia per consolar-me.\nL’aigua i la calamarsa es van anar alternant sense interrupció durant l’hora i mitja llarga que vam trigar en arribar al cotxe amb els baixos dels pantalons i els mitjons calats. Tots ho sabem: a més de la capelina s’han de dur els paraneus, a la motxilla; però ningú no els duia. Sense esma per canviar-nos el calçat sota aquell temporal, vam encabir les capelines al maleter i vam sortir cap a Montenegro de Cameros, on passaríem la nit. Afortunadament, malgrat que el poble està gairebé abandonat, la Posada Real La Almazuela va resultar ser un lloc acollidor i confortable, on vam poder refer-nos de la mullena amb una bona dutxa calenta i un sopar exquisit, regat amb una ampolla de Viridiana, un vi jove amb criança de la Ribera del Duero que va acabar d’assecar-nos.