És l’hora d’hissar els somnis: 2011\nTot el soroll del món a La Maquinista\nEtiquetes de comentaris: Fnac, Llibre recomanat, Presentació, Sílvia Tarragona, Vicenç Llorca\nBenvinguda a LA COMARCAL\nBones vibraciones poètiques\nLlibreria Pròleg de BCN · 19'30h · 3€\nEtiquetes de comentaris: Festival Poesia, Sílvia Bel\nD'ara endavant de Martí Noy\nPublicat per Laura Dalmau a 1:00 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Llibre recomanat, Martí Noy, Poesia, Presentació\nDijous 29 de setembre a les 19:30h\nVentall d’emocions i sentiments, la poesia és un gènere literari que reclama una lectura líricament pausada. Per això i amb motiu de l’arribada de la tardor hem decidit organitzar un recital de poesia a Proa Espais.\nModerat pel poeta, escriptor i periodista Jordi Nopca, l’acte comptarà amb la presència de poetes catalans contemporanis de prestigi com Manuel Forcano, Susanna Rafart i Carles Camps i Mundó, que ens llegiran alguns dels seus versos més personals.\nEtiquetes de comentaris: Carles Camps i Mundó, Jordi Nopca, Manuel Forcano, Poesia, Recital Poesia, Susanna Rafat\nConverses a La Pedrera. David Grossman\nL’escriptor israelià David Grossman conversarà amb Vicenç Villatoro en la primera sessió del cicle “Converses a La Pedrera”, en el que personalitats de primer ordre de diferents àmbits del saber, reflexionaran sobre l’actualitat social i política, i ens exposaran la seva visió del futur.\nPublicat per Laura Dalmau a 8:00 1 comentaris\nEl Festival Poètic Exquisits començarà el 7 de juliol, amb un recital d’Enric Casasses, i acabarà el 8 de setembre amb la poeta de Ripoll Laia Martinez López i la música de Jaume Reus.\nDijous 8 de setembre: Laia Martínez López\nLaia Martínez López (Berga, 1984) es va llançar a l’arena poètica com un huracà d’avidesa, sense vestits retòrics, com cridant que no hi ha futur prescindint del passat. El lirisme somiador implícit en aquesta actitud porta a la melangia, la poesia fa de mirall de la ressaca de vitalisme.\nAmb “L’estiu del tonight tonight” s’aprofundeix la poeticitat de la vivència eufòrica, el retrat de les sensacions experimentades a flor de pell. Actuarà acompanyada de la música de Jaume Reus.\nDIJOUS a les 21:00 a la plaça de l’Abat Arnulf de Ripoll\nEtiquetes de comentaris: Festival Poesia, Laia Martínez i López\nLa Setmana del Llibre en Català torna al Parc de la Ciutadella entre el 9 i el 18 de Setembre (dilluns 12 i dimarts 13 tancat).\nLa Setmana es transforma en una ciutat: La Ciutat de la Lectura. Sobre una base de paviment de palets de fusta d’uns 3.000 m2 s’assentaran 27 casetes on exposaran 15 llibreries i més de 40 editorials diferents, així com el Quiosc.cat, un espai de 200 m2 amb 109 revistes editades en català.\nA més, hi hauran més d’un centenar d’activitats per gaudir de la lectura: lectures compartides, presentacions i petites conferències... i pels més petits, cada dia un espectacle familiar i una gran festa els caps de setmana.\nEtiquetes de comentaris: Català, Llibre\nUn llibre retrobat entre mans del mes de juliol de l'any 1986, vuitena edició del Llibre de meravelles. He obert la primera pàgina amb nostàlgia. Està escrit amb la meva lletra: "2n E". Es refeix al 2n de BUP, aquells estudis que molts ja no saben ubicar-los.\nEl poema "Els amants" està guixat amb comentaris fets a la classe sobre la metàfora, la ironia, la personificació, la imatge, el polisíndeton, l'anàfora... quins records de literatura catalana a l'Institut on la poesia s'obria davant meu.\nTinc un senyal en la pàgina del poema "Testament mural":\nparaules que parlaven d'un record en carn viva,\namerada d'amors com un dur matalàs,\nEl teu nom i el meu nomarrapats amb les ungles,\nPublicat per Laura Dalmau a 23:00 3 comentaris\nDijous 1 de setembre: Maria Cabrera\nMaria Cabrera (Girona, 1983) és una poeta galopant, de llengua esmolada i rasposa, que escriu poesia\nxopa sobre paper eixut. Gran coneixedora de la llengua, la masega amb gust i n’extreu sabors d’un sucre amarg i una flonjor bonyeguda: aquella comoditat relativa que ajuda a pensar. Al seu llibre “La matinada clara”, la veu poètica que desplega fa emmudir el personal. Ingent.\nEtiquetes de comentaris: Festival Poesia, Maria Cabrera\nDijous 25 d'agost: Eduard Carmona\nEtiquetes de comentaris: Eduard Carmona, Festival Poesia\nPlaça del Swing (Plaça del Diamant)\n11.00h Contes a l’ombra de la plaça, per petits i grans, a càrrec de la Cia. Bufanúvols.\n18.00h Qualsevol objecte por ser un instrument, espectacle Tubs del Món, de Xavier Lozano, per a tota la\n21.00h Classe oberta de Charleston (Jazz Steps), acàrrec de Swing Orfeó Gracienc.\n22.30h Concert de Swing amb Bernat Font Trio.\nEtiquetes de comentaris: Festes de Gràcia, jazz, Swing\nCarrer Joan Blanques de Dalt\nTram: Encarnació - Congost\n13.00h Concurs culinari de plats freds o postres.\n18.00h Actuació infantil amb David Laín - titelles.\n17.00h Campionat jocs de taula (dòmino, parxís i escacs).\n21.30h Sopar de truites variades.\n23.30h Actuació de Banda Ashé música cubana anys 20,30,40 i 50.\nDijous 18 d'agost: Núria Martínez Vernis\nNúria Martínez Vernis (Barcelona, 1976) fa una poesia d’ànima endins, tant pouada, que resulta impactant per tant íntimament reconeixible. Fa despertar aquell crit primigeni del nus dins de l’estómac amb l’estranya capacitat d’utilitzar l’enginy verbal (la sintaxi de la parèmia) com una forma de sinceritat. I ho recita amb una honestedat de categoria! Actualment està preparant un nou llibre (recomanem la lectura de “Quantes mentides fan una sola veritat”, publicat a Proa) de títol deliciós: “Deix on dir”.\nEtiquetes de comentaris: Festival Poesia, Núria Martínez Vernis\nLA PLAÇA DE LA PARAULA\nORGANITZA: Districte de Gràcia.\nPunt d’informació de la Festa a càrrec del Districte i la Fundació Festa Major de Gràcia.\n18.30 a 20.15 H Parauletes per a petits irònics!.\n18.30 H Tallers amb Núria Altamirano.\n19.30 H Contes de la “La Clorinda-Disbarats” amb Sandra Rossi.\n22.30 a 01.00 H Chill out de la paraula: “Irònics”.\nFestes de la Vila de Gràcia\n9È CONCURS LITERARI VILA DE GRÀCIA DE CONTES I POESIA\nBASES: Fundació Festa Major de Gràcia, carrer Igualada 10.\nORGANITZA: Centre Moral Instructiu de Gràcia i Fundació Festa Major de Gràcia.\nMODALITATS: (totes en llengua catalana)\nA. Contes amb temàtica lliure;\nB. Contes sobre la Festa Major de Gràcia;\nC. Poesia sobre la Festa Major de Gràcia.\nPRESENTACIÓ DE CONTES: Centre Moral Instructiu de Gràcia, Ros d’Olano, 9, 08012 Barcelona.\nTERMINI D’ADMISSIÓ: fins el 20 de desembre de 2011. NOMINACIONS DE LES OBRES FINALISTES: 13 d’abril de 2012. LLIURAMENT DELS PREMIS: 20 d’abril de 2012 a la sala d’actes\nd’El Centre Moral de Gràcia.\nPREMIS (PER A CADA MODALITAT): Primer Premi “Fundació Festa Major de Gràcia”, 600 euros, diploma i present Festa Major. Segon Premi “Centre Moral Instructiu de Gràcia”, 200 euros, diploma i present Festa Major.\nEtiquetes de comentaris: Festes de Gràcia, Premis Literaris\nInútil despertar contra\ncels massa distants.\nCalmat el matí, i el ventijol humit\nque la garbinada anuncia.\nI el tedi d'un diumenge\ntrist i feixuc.\nMentre, fora al jardi, tracto\nd'esbandir-me la melangia.\nEtiquetes de comentaris: Dietari poètic d'agost, Montserrat Abelló, Poesia\nDijous 11 d'agost: Dolors Miquel\n“Cap home és visible” és un recital de versions actualitzades de poemes catalans dels segles XIII, XIV i XV. Les peces inclouen des de poemes de tall goliardesc, a balades cortesanes, cants d’amor i mort, poemes jueus, albades militars, peces filosòfiques, iròniques o clarament sexuals, entre d’altres.\nDolors Miquel (Lleida, 1960), que n’ha fet la selecció i la traducció al català actual (podeu trobar l’antologia de textos publicada), és una poeta excepcional. Acaba de publicar una obra mestra: “La dona\nque mirava la tele”, llibre imprescindible per a qui vulgui saber què és un poema amb rotunditat.\nCada DIJOUS a les 21:00 a la plaça de l’Abat Arnulf de Ripoll.\nEtiquetes de comentaris: Dolors Miquel, Festival Poesia\nGraciela Iturbide nascuda 1942 a la Ciutat de Mèxic és una fotògrafa mexicana reconeguda internacionalment que va obtenir el prestigiós Premi Hasselblad l’any 2008.\nNo hay nadie és el nou llibre de Graciela Iturbide que reuneix 25 imatges s’objectes i paisatges, la majoria inèdites, de tot els seus viatges a Índia entre l’any 1997 i 2010.\n"No hace falta inventar un creador. Nada tras las imágenes: sólo una pulsación. Es suficiente. El paisaje no exige figuras, como un guante sin mano revela los dedos en la ausencia. La pierna sin tronco revela al hombre cojo, el cuenco vacío al mendigo, el zapato al caminante. La presencia oculta las cosas. Quien quiera esconder algo, que lo coloque entre la multitud. Decían en la India del medievo que la esencia de la poesía es lo que no se dice con palabras, lo que no aparece en el texto, la resonancia semántica, la imperceptible ebriedad del significado."\nÓscar Pujol Riembau, Director del Instituto Cervantes a Nova Delhi\nEtiquetes de comentaris: Fotografia, Graciela Iturbide\nPoemestiu lliga una ruta literària comarcal de la mà dels seus poetes\nPoesia, música i paisatge: tres elements que Poemestiu, el festival de poesia de l'Empordà, uneix en aquesta primera edició organitzada des del portal versos.cat.\nEl fet comarcal és un senyal distintiu d'aquest nou certamen poètic que recorrerà també els municipis de Castelló d'Empúries (5 d'agost), Darnius (6 d'agost) i Palamós (9 d'agost). A banda de marcar un itinerari empordanès, ha servit per a la selecció dels poetes que hi són convidats (i també els músics), majoritàriament de la comarca i que recitaran en els pobles respectius.\nAltres poetes que passaran pel festival en les dates previstes són Àngel Custodi, Dani Ferrer, Jest, Pau Llosa i Cufí o Sònia Serrabao. Entre els convidats no empordanesos hi ha Santi Borrell, Carmen Moreno i Clàudia Viladrich. Totes les activitats són de caràcter gratuït i obertes al públic en general.\nEtiquetes de comentaris: Festival Poesia, Poesia, Versos.cat\nDijous 4 d'agost: Andry Antonovskiy i Catalina Girona\nCada DIJOUS a les 21:00 a la plaça de l’Abat Arnulf de Ripoll\nEl Festival està organitzat pel restaurant El Crocus i Horinal amb la col·laboració de l’Ajuntament de la comtal vila de Ripoll, l’hostal Paula i la Llibreria La Tralla.\nEtiquetes de comentaris: Dolors Miquel, Eduard Carmona, Festival Poesia, Laia Martínez López, Llibreria Tralla, Maria Cabrera, Núria Martínez Vernis\nL’editorial La Fábrica i l'Ajuntament de Barcelona han publicat BCN CREA: un diccionari de 300 creadors i de 30 centres que actualitzen i reinventen el món de l’art a Barcelona.\nL'il·lustrador Ignasi Blanch ha estat seleccionat per a formar part dels 300 artistes presents al llibre.\nEtiquetes de comentaris: Editorial La Fabrica, Ignasi Blanch\nComencem el dietari poètic amb paraules personals: quan perds qui guanya és el temps.\nClub de Lectura del poeta Biel Barnils\nDIJOUS 30 de juny a les 20:30h a la Llibreria La Tralla de Vic\nUN FIL DE VEU de Rossend Sellarés\nPresentació del poemari "Un fil de veu" (Edicions l'Albí), on aquest autor navassenc afronta els temes que fan bategar el cor de les persones –l’amor i l’amistat–, sense defugir si cal la denúncia. Durant l’acte es llegiran alguns dels poemes del llibre.\nEtiquetes de comentaris: Biel Barnils, Llibreria Tralla, Poesia, Rossend Sellarés\nLa TELEVISIÓ DE GRÀCIA us presenta noves informacions i continguts\nNo és fàcil saber dir\nés com si amb flocs de boira\nvolguéssim fer una perla\no amb fils d'aigua, un anell.\nEl silenci és tan ple\nde sentiments, de dubtes,\nde pors i d'esperança,\nde desitjos i amors,\nque, per fer-ne paraula,\nno hi ha gresol que pugui\nfer desprendre l'escòria\nabans de fondre l'or.\nJardí vivent (2010), Joana Raspall\nMentre sestejava amb Linda\nSota la vànova encoixinada rosa\net prenc el pols que et compta la sang.\nPenso que a fora els boscos\nl'estiu els ha deixat\ncom un munt de llibres rere un aiguat\nabandonats com les promeses que mai no compleixo.\nA la dreta, el pi nan\ns'espera com la tenda de fruita\nque exhibeix poms de bròquils ufanosos.\nGuaitem el vent des d'aquest llit quadrat\net premo amb l'índex\nmig en broma, mig espantada\nla piga bruna\nsota l'ull esquerre, que heretares\nde la meva galta dreta: lloc de perill\non un cuc embruixat ens anà menjant l'ànima\nen busca de bellesa. Filla meva, des del juliol\nles fulles s'alimenten\nsecretament d'un toll amb tint de bleda rave.\nI de vegades són d'un verd militar\namb troncs tan molls com botes de caçadors,\nfustigats pel vent, nets\ncom un hule. No,\nel vent no ha deixat l'oceà.\nSí, cridava a la teva cambra com un llop\ni la cua de cavall et feia mal. D'això ja fa molt temps.\nEl vent agitava la marea com una dona\nmoribunda. Ella no volia dormir i\ns'hi rebolcà tota la nit, amb grunys i sospirs.\nEstimada, la vida no és a les meves mans;\nla vida amb els seus canvis terribles\nt'arrabassarà, bombes o glàndules,\nel fill que tens\nal pit, la teva casa en el teu terreny.\nA fora el dolç-amarg esdevé taronja.\nAbans de morir, la mare i jo collíem aquelles branques\ngruixudes, i trobàvem mugrons de taronja\nsobre els brins de filferro grisos.\nNetejàvem el bosc, guaríem arbres mutilats.\nEls teus peus em fan cloc, cloc a l'esquena\ni et xiuxiueges coses. Nena,\nquè és el que desitges? ¿Quin pacte\nés el que fas?\nQuina rateta et corre pels ulls? ¿Quina arca\npuc omplir-te quan el món embogeix?\nEls boscos són sota-aigua amb algues que es remouen\nen la marea; bedolls com peixos zebra\npassen rabent tots junts.\nFilla no et puc prometre que obtindràs el que desitges.\nNo et puc prometre gaire.\nT'ofereixo les imatges que conec.\nJeu quieta amb mi i observa.\nUn faisà passa\ncom si fos una foca, l'estiren pel collar blanc\ni gruixut damunt l'humus. S'exhibeix\ncom un pallasso. Arrossega una ploma beix que arrabassà,\nfa temps, del barret d'una senyora vella.\nRiem i toquem.\nEt prometo amor. Això el temps no s'ho endurà.\nAnne Sexton, Cares a la finestra 20 dones poetes de parla anglesa del segle XX, Ausa, Sabadell, 1993, p. 131-133\nEtiquetes de comentaris: Anne Sexton, Montserrat Abelló, Poesia, Poesia estranjera\nAquest dimecres tindrá lloc la presentació de TOT EL SOROLL DEL MÓN a la Biblioteca Joan Corominas (Carrer Pujadas Truch, 1) d'El Masnou, a les 19:30h.\nL'acte serà presentat pel poeta i escriptor Sebastià Alzamora.\nEtiquetes de comentaris: El Masnou, Llibre recomanat, Presentació, Sebastià Alzamora, Vicenç Llorca\nClub de Lectura a la Llibreria Tralla\n"El comentarem amb la seva autora al Club de lectura de poesia" (Biel Barnils)\nDIJOUS 28 d'abril a les 20:30h a La Tralla (Carrer de la Riera 5 i 9) de Vic\nEtiquetes de comentaris: Biel Barnils, Laura Dalmau, Llibreria Tralla, Poesia, Presentació\nGràcia acull la 4a Trobada d’Il·lustradors per Sant Jordi\nEl districte de Gràcia tornarà a ser la seu de la Trobada d’Il·lustradors de Barcelona el 23 d’abril. Aquest any, la inauguració de l’exposició de l’il·lustradora Alba Marina, autora del cartell d’enguany, dóna el tret de sortida a la Trobada. La mostra ja es pot visitar a la sala d’Exposicions de la seu del districte de Gràcia (plaça de la Vila de Gràcia, 2). La iniciativa està promoguda per un grup de llibreters de Gràcia i compta amb el suport del Districte.\nAquest any, el dia Sant Jordi, els llibreters de Gràcia cedeixen un espai propi als il·lustradors al Pla de Nicolás Salmerón, inici del carrer Gran de Gràcia, on ja fa uns anys que instal·len parades de llibres una bona part de les llibreries del barri. Hi participaran 7 il·lustradors convidats que signaran o dibuixaran els seus llibres repartits en dos torns:\nMatí a partir de les 10h:\nI tarda a partir de les 17 h:\nEtiquetes de comentaris: Gràcia, Il·lustració, Sant Jordi\nPer fer una juguesca poètica amb els intermínims de Ramon Dachs\nEtiquetes de comentaris: Hermeneia, Ramon Dachs\nUna mica de POESIA per Sant Jordi\nUna servidora poètica estarà signant el poemari "Solsticis en minúscula" el dia de Sant Jordi 2011 a:\n12:00-13:00h Edicions Viena (Rambla Catalunya, 101 /per sota Provença)\n16:00-18:00h ARC (Rambla Catalunya, 12 / per sota Gran Via)\nEtiquetes de comentaris: Laura Dalmau, Poesia, Sant Jordi, Solsticis en minúscula\nDormia a la meitat del vespre,\nés segur que dormia quan vares venir.\nLa nit desconeix mesures quan véns.\nAnaves amb compte. Et posares\ncotó sota les petjades. El teu silenci\nes va sumar a la meva son.\nNi em tocares quan et vares posar\nal meu costat. Eres com una ràfega\nde vent; el medicament amagar\nal suc de fruita. Jo, sense adonar-me'n\nvaig dormir la inèrcia de la nit\nsense ni somniar tota la passió\namb què els nostres cossos inerts\nhavien de fuetejar al matí.\nInèdit. Josep Lluís Aguiló. Grans èxits (2010). Editorial Moll\nEtiquetes de comentaris: Editorial Moll, Josep Lluís Aguiló\nRecital Poètic amb Teresa Costa-Gramunt\nGran Via de les Corts Catalanes, 592 1er\nEtiquetes de comentaris: Laura Dalmau, Poesia, Recital Poesia, Teresa Costa-Gramunt\nSolsticis en minúscula a la Vila de Gràcia\nPresentació dels versos Solsticis en minúscula (Viena Edicions) per la poeta Mireia Vidal-Conte al Cafè Salambó de la Vila de Gràcia, a dos quarts de vuit de la vesprada.\nRecitaran els poetes Vinyet Panyella, Ester Xargay, Lucia Pietrelli, Laura Gonzàlez, David Caño, Ricard Garcia i el rapsode Jordi P. Sardó.\nUs esperem amb la primavera poètica aquest dijous al c/Torrijos, 51\nEtiquetes de comentaris: Gràcia, Laura Dalmau, Mireia Vidal-Conte, Poesia, Recital Poesia\nMàrius Serra a l'Òmnium Cultura\nEtiquetes de comentaris: Jordi Julià, Màrius Torres, Pere Ballart, Vinyet Panyella\nNecessito un full en blanc per escriure sense memòria i esberlar la punta del llapis.\nEtiquetes de comentaris: dietari, Dietari d'una filla, Dietari poètic d'agost, Poesia\nDes de la setmana passada, la sala Casablanca Kaplan, referent del cinema d’autor als anys vuitanta, està amb les persianes abaixades i sense cap cartell que publiciti les pel·lícules. Fonts pròximes a l’Administració, segons informa El Periódico, reconeixen que l’empresa arrossegava importants deutes i impagaments. El Casablanca va obrir les portes el 13 de desembre de 1980 i va deixar ben clares les seves intencions amb els dos primers títols que va programar: la iconoclasta Cabeza borradora, de David Lynch, i la reposició d’un clàssic: Johnny Guitar, de Nicholas Ray. La competència d’altres sales pròximes amb més oferta, com els Verdi, la seva erràtica programació i la qüestionable qualitat de les projeccions han anat contribuint al descens d’espectadors.\nEtiquetes de comentaris: Cinema, Gràcia


À Punt - Preacord amb 10 eixos prioritaris per a un govern progressista de coalició\nNotícies Política | 12/11/2019 15:28\nJordi Sànchez ix de la presó en el seu primer permís penitenciari\nL’expresident de l’ANC i exdiputat de JxCat va sol·licitar el permís en complir la quarta part de la condemna.\nSánchez: “Impulsarem la cultura de la prevenció, amb política urbanística, per a adaptar-nos a la realitat"\nPuig actualitzarà el Patricova i el Pativel, que regulen les avingudes i la planificació costanera, per a afrontar el canvi climàtic.\nCiutadans exigeix més mitjans per a lluitar contra els allotjaments turístics il·legals\nEls consideren intrusisme i una amenaça per al sector.


Kazushi Ono amplia el repertori de l’orquestra per al curs 2017-2018 amb obres com el 'Rèquiem', de Dvorák, i l'estrena de composicions de Ferran Cruixent, Antoni Ros Marbà i Hèctor Parra\nKazushi Ono i el música de l’OBC Igor Cortadellas / L'Auditori\nBarcelonaAmpliar el repertori és un dels propòsits de la temporada 2017-2018 de l’Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya (OBC). Així es desprèn d’una programació que inclou estrenes i obres que encara no ha interpretat l’orquestra. “Volem ampliar la paleta de colors”, va dir ahir el titular de l’OBC, Kazushi Ono, durant la presentació a L’Auditori d’una temporada amb Bernstein i Dvorák com a protagonistes destacats i en què la meitat de les obres són dels segles XX i XXI, inclosa la recuperació de 'Funeral song', de Stravinski, una partitura del 1908 que es considerava perduda fins que va ser redescoberta fa dos anys a Sant Petersburg. “És un pas endavant en el projecte de l'OBC, treballar un repertori més adequat al de les grans orquestres simfòniques”, diu el director de L’Auditori, Joaquim Garrigosa, sobre aquest accent en els segles XX i XXI en una temporada de l'OBC que té un pressupost de 9 milions d’euros (1,3 més que a la 2016-2017), dels quals 2 corresponen a la contractació artística.\nCoincidint amb el centenari del naixement de Leonard Bernstein (1918-1990), l’OBC interpretarà la 'Simfonia núm. 3, Kaddish' del compositor nord-americà, del 16 al 18 de febrer, juntament amb 'El Salón México', d’Aaron Copland i el 'Concert per a violí i orquestra núm. 1', de Max Bruch. Aquest serà un dels 8 programes que dirigirà Ono en la seva tercera temporada al capdavant de l’OBC, que s’inaugurarà el 29 de setembre amb l’'Heroica' de Beethoven, perquè el gran repertori simfònic del XIX hi segueix ben present (Schubert, Brahms, Bruckner, Schumann, Txaikovski...). En els altres 16 programes hi haurà directors com Hannu Lintu, Dennis Russell Davies, Diego Martín Etxebarria i Antoni Wit. A més, Jan Willem de Vriend, principal director convidat, dirigirà 3 programes, un dels quals l’òpera 'Lo speziale', de Haydn, en versió escenificada al Teatre Nacional els dies 18, 19 i 20 de gener.\n‘West side story’ i ‘Fantasia’\n“Bernstein em va marcar moltíssim. M’agraden molt les seves obres i per això ho he programat”, diu Ono just després de recordar sense estalviar gestos que una vegada va dirigir un assaig davant de Bernstein: “Jo tremolava i ell, amb aquella veu de fumador, em va dir que em relaxés”. La celebració d’aquest centenari es completarà al gener amb la interpretació de la banda sonora de 'West side story' mentre es projecta la pel·lícula. En el ja tradicional cicle OBC Cinema, l’orquestra abordarà la música de John Williams per a 'E.T., l’extraterrestre' i la banda sonora del clàssic de Disney 'Fantasia', “inspirada en músiques que formen part del repertori natural de l’OBC”, tal com assenyala el nou gerent del Consorci de L’Auditori i l’Orquestra, Jordi Tort.\nA més de 'Kaddish', la presència coral té altres fites. D'una banda, el 'Rèquiem', de Dvorák, que servirà com a cloenda de la temporada els dies 1, 2 i 3 de juny del 2018. Per l’altra, l’estrena de 'Réquiem a la memoria de Enrique Morente', una composició d’Enric Palomar d’alè flamenc i simfònic que formarà part d’un programa fet amb la col·laboració del Taller de Músics i en què Josep Caballé també dirigirà 'El amor brujo', de Falla.\nEn una temporada en què hi haurà obres de 8 autors catalans, inclosos Lluís Benejam, Benet Casablancas, Enric Granados i Ferran Sor, també s’estrenarà 'Tres homenatges', d'Antoni Ros Marbà; 'Inscape', d’Hèctor Parra –interpretada per l’OBC i l’Ensemble Intercontemporain– i una obra de Ferran Cruixent en què els músics de l’OBC “tocaran els seus instruments i faran sonar iPhones”, segons explica Ono, que ha anunciat que l’orquestra té la intenció de fer una gira pel Japó el 2020.\nPel que fa als solistes, en la temporada 2017-2018 passaran per L’Auditori pianistes com Maria João Pires, Ignasi Cambra, Albert Guinovart, Josep Colom i Enrique Bagaría; violinistes com Julian Rachlin, Frank Peter Zimmermann i Vilde Frang, i el clarinetista Martin Fröst.\nLa presentació de la temporada de l'OBC ha tingut lloc mentre els treballadors de L'Auditori segueixen reclamant que l'Ajuntament de Barcelona els pagui l'augment salarial de l'1% dels anys 2007 i 2008, i els endarreriments corresponents que sí que han cobrat altres treballadors municipals. "Hi estem treballant. És un conflicte que s'arrossega des de fa bastant de temps", diu el gerent de L'Auditori i l'Orquestra, Jordi Tort.\nOBC Leonard Bernstein Kazushi Ono


Obertes les inscripcions per inscriure's als tallers "Tast d'Oficis" — Associació d'Iniciatives Rurals de Catalunya\n/ Obertes les inscripcions per inscriure's als tallers "Tast d'Oficis"\nObertes les inscripcions per inscriure's als tallers "Tast d'Oficis" https://www.desenvolupamentrural.cat/actualitat/noticies/obertes-les-inscripcions-per-inscriure-s-als-tallers-tast-d-oficis https://www.desenvolupamentrural.cat/@@site-logo/logo-arca-gran.svg\nJa estan obertes les inscripcions per inscriure's als tallers del "Tast d'Oficis", proposta que s'emmarca dins el projecte Odisseu, impulsat per la Direcció General de Desenvolupament Rural del Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural i la Direcció General de Joventut del Departament de Benestar Social i Família, a partir d'una iniciativa conjunta de la Fundació del Món Rural i de l'Associació d'Iniciatives Rurals de Catalunya amb la col·laboració de 13 grups d'Acció Local Leader i la xarxa de professionals de joventut, entre els quals es troba el Consorci Leader Priorat – Baix Camp i el Consell Comarcal del Baix Camp.\nEl projecte Odisseu pretén incentivar i facilitar el retorn dels joves al medi rural a partir de la creació d'un programa que faciliti la seva inserció laboral i que promogui el compromís social dels i les joves amb el seu territori rural d'origen. A nivell de Catalunya, el programa actuarà de forma transversal sobre els agents que incideixen en aquesta transició (centres de formació, teixit empresarial i administració) i també portarà a terme accions de divulgació i sensibilització sobre els impactes de les migracions juvenils en el medi rural en general i en els centres de formació de secundària.\nEn la zona Leader Priorat-Baix Camp, aquet projecte consistirà a realitzar una aproximació a diversos oficis relacionats amb el fang i la terrissa, la restauració de mobles, l'elaboració de melmelades així com l'elaboració dels sabons cosmètics i la joieria, entre d'altres.\nL'agenda prevista per aquests tallers és la següent:\nDivendres, 18 d'octubre de 2013. Tastet de fang i terrissa\nA càrrec de Jaume Vilà.\nLloc: Taller La Moixera, Reus\nDimarts, 22 d'octubre de 2013. Aprèn a restaurar mobles\nA càrrec de Jordi Subirats\nLloc: Taller de Jordi Subirats a l'Argentera\nDivendres, 25 d'octubre de 2013. Petit tast al taller de joieria\nA càrrec de Francesc Solé\nLloc: Casa de Cultura de l'Aleixar\nHorari: de 17 a 19.30h\nDimarts, 29 d'octubre de 2013. Crea el teus propis sabons artesans i naturals d'ús cosmètic\nA càrrec de Mireia Vila, de Masia Mas Pastó\nLloc: Cal Bosquetà de Prades\nDivendres, 8 de novembre de 2013. Aprèn a elaborar melmelades d'abans i d'ara\nLloc: Taller de Cuina de Mariona Quadrada, de Reus.\nEl projecte està finançat pel Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural pels ajuts a la cooperació cofinançat pels Fons Europeu Agrícola de Desenvolupament Rural (FEADER) en el marc de l'Eix 4 del Programa de Desenvolupament Rural de Catalunya i la Direcció de Joventut del Departament de Benestar Social i Família de la Generalitat de Catalunya.\nLes inscripcions són totalment gratuïtes i es poden formalitzar al correu electrònic joventut@baixcamp.cat i al telèfon 977327155 (extensió 225).\nFONT: Consorci Leader Priorat-Baix Camp


CGT GIRONA: Dies carregats d'activitats\nDies carregats d'activitats\nVaries son les activitats que estan convocades a Girona per a aquests dies.\nPer a començar hi tenim del 14 al 17 l'aniversari de Kan Kolmo amb el plat fort de la cercavila que es fará aquest dissabte a les 17h. Cercavila que sortirá de la porta del centre social. Aquesta cercavila es fá pel dret a l'habitatge.\nPer a informar-vos mijor de totes les activitats us recomanem visitar www.kankolmotxirona.blogspot.com.\nPer al dimarts dia 19 hi tenim dues activitats. A les 11 de matí a la porta dels jutjats una concentració en solidaritat amb el 8 detinguts pels fets de la vaga general que hi tendran que prestar declaració aquest dia. A les 19h. tindrem al company Jean Marc Rouillan (ex-militant del Mil, els GARI...) parlant de la resistencia contra el franquisme i el capitalisme en els darrers anys de vida del dictador i dels seus llibres autobiografics "De memoria I" i "De Memoria II". Aquesta xerrada hi será a la facultat de lletres de la UdG, osigui al campus del barri Bell.\nJa de cara al cap de la setmana entrant tindrem dues concerts solidairs amb el grup antirepressiu.\nEl primer que hi será el divendres 22 a Kan Kolmo i el següent hi será a l'endemá al centre social ATV de Sarriá de Ter.\nEn el primer concert tindrem a Mc. Yuyu. Neve i EAM . Per al dissabte 23 a L'ATV hi tindrem a Ariana Puello, Dr. Matanza, Dj. Kharloss Selktah, Somos Nosotros, Dj. Coronel Tejero i Samwitx dj. Aquest dissabte recordeu que fa trentados anys que es va fer el cop d'estat.\nCom hi veieu es una setmana plena d'activitat i compromis a Girona.\nUs adjuntem el cartells de totes les activitats\nPer a mes informació de les activitats esmentades podeu visitar:\nEtiquetes: activitats, grup antirepressiu, Kan Kolmo, noticies, repressió


Tai-txi, Txi-kung i Meditació a la natura – UBK Centre\nEl Tai-txi i el Txi-kung (Qigong) ens ajuden a recuperar la salut, ens allarguen la vida, augmenten la nostra capacitat de defensa personal, esperonen la nostra creativitat i afavoreixen en nosaltres una actitud positiva gràcies a una pràctica conscient i meditativa.\nCurs d’estiu de Tai-txi, Txi-kung (qigong) i Meditació a la natura amb Tew Bunnag i Jordi J. Serra.\nDel 15 al 19 d’agost de 2022.\nPrecisament quan pinten bastos és quan les autèntiques vies –el tai-txi, el txi-kung, la meditació— revelen el seu valor.\nQuan aquest món boig ens exigeix obediència, ens sedueix perquè combreguem amb el seu discurs únic de la por i la violència, i ens intoxica amb les seves distraccions i les seves addiccions, la pràctica de les vies internes és una autèntica benedicció; una cosa a la qual agafar-nos per a no naufragar i continuar sent persones decents que, com diu el Tao Te King, “coneixen els honors, però mantenen la seva humilitat”.\nEls cursos intensius a la natura són sens dubte, una oportunitat per a descobrir i aprofundir en les diferents arts, una experiència inoblidable i un salt en el camí personal de cadascú.\nObert a tothom. No cal experiència. Treballarem per nivells.\nEstem convençuts que el valor actual d’un bon Tai-txi i un bon Txi-kung, com els que practicarem en aquest curs, és incommensurable per no deixar-nos malmetre per aquesta marea de violència i per aconseguir i conservar una salut vibrant i un cor obert.\nEns veiem a Mas Carbó.\nAmb totes les garanties sanitàries, piscina … i una cuina espectacular.\nReserva plaça emplenant el formulari d’inscripció: https://forms.gle/FWWLwE5wn8M1TJm59\nPreu amb descompte fins el 20 de juliol!\n490€ si t’inscrius abans del 20 de juliol, si estàs a l’atur o ets alumne d’UBK. Inclou curs, allotjament i pensió completa.\n540€ preu general. Inclou curs, allotjament i pensió completa.\n260€ preu acompanyant. Inclou allotjament i pensió completa.\nSi necessites més informació o vols apuntar-te, pots posar-te en contacte amb la Judit per mail info@ubk-centre.com o per whatsapp/telèfon: 637055937.


Les terres de ponent tancaran la campanya Ara és l'hora, amb un gran acte festiu, amb Carme Forcadell i Quim Torra\nterritoris.cat 18:55 07/11/14\nLa Plaça Sant Joan de Lleida serà l'escenari escollit per a l'acte final de la campanya "Ara és l'hora" a Ponent, per la convocatòria del 9N.\ngran ponent lleida amb campanya és\nActe final de campanya a Lleida.\nCarme Forcadell, presidenta de l’Assemblea Nacional Catalana (ANC) i Quim Torra, vicepresident d’Òmnium Cultural, clouran la campanya “Ara és l’hora” a les terres de Ponent amb un gran acte que tindrà lloc demà dissabte 8 de novembre a les 12h. a la plaça Sant Joan de la ciutat de Lleida.\nEn l’esdeveniment també hi intervindran representants dels partits polítics favorables al procés participatiu del 9N i al fet que els ciutadans de Catalunya puguin exercir el dret a decidir. També es comptarà amb la presència de representats d’entitats cíviques i socials que integren el Pacte Nacional pel Dret a Decidir.\nLa campanya “Ara és l’hora” és una iniciativa de l’Assemblea Nacional Catalana i Òmnium Cultural que té per objectiu assolir la victòria del doble Sí en la consulta del proper 9N i avançar en la consecució de la independència de Catalunya.


Capvespre al jardí / Gomis, Ramon ; Benet i Jornet, Josep M. (Pr.)\nBarcelona : Edicions 62, 1989 (Els Llibres de l'Escorpí. Teatre. El Galliner ; 111)\nLlibres de butxaca / Gomis, Ramon\nRamon Gomis analitza els 25 primers volums de la col·lecció "Llibres de butxaca" de Pòrtic, i n'assenyala els encerts i les deficències.\nSerra d'Or. Barcelona, Any XIII, Núm. 143 (1971, Agost), p. 43\nLa Petita història d'un home qualsevol / Gomis, Ramon ; Fàbregas, Xavier (Pr.) ; Premi Joan Santamaria de teatre (1970)\nBarcelona : Edicions 62, 1970 (Els Llibres de l'Escorpí. Teatre. El Galliner ; 4)\nVermell de xaloc i El llumí d'or / Gomis, Ramon ; Monterde, Pau (Pr.) ; Benet i Jornet, Josep M. (Pr.)\nBarcelona : Edicions 62, 1976 (Els Llibres de l'Escorpí. Teatre. El Galliner ; 32)\nGabriel Ferrater : Esbós de biografia juvenil / Gomis, Ramon\nSerra d'Or. Barcelona, Any XIX, Núm. 213 (1977, Juny), p. 33-36


2 min. Enviat especial a Rehovot (Israel) 10/11/2013 10:38\n260x366 Mas i Mas-Colell signen un conveni amb l'Institut Weizmann Mas i Mas-Colell signen un conveni amb l'Institut Weizmann\nCatalunya i Israel ja tenen un marc de col·laboració científica formal. Aquest diumenge al matí el president de la Generalitat, Artur Mas, ha signat un conveni amb l'Institut Weizmann de la Ciència, una universitat dedicada a la recerca que ha presentat com "el Harvard d'Israel", que se sumarà a un altre aquesta tarda amb la Universitat de Tel Aviv. El president els ha presentat com una fita important per al seu govern i ha posat en valor el sector de la recerca i la innovació a Catalunya, que ara té el repte de traslladar la seva feina "a la creació de riquesa i el teixit industrial".


F l u x: de desembre 2008\nAquí en teniu la lletra traduïda al català per Oriol Izquierdo.\nAvui, aneu on aneu de la xarxa digital catalanesca i més o menys llibresca, hi trobareu el recordatori que es compleixen deu anys de la mort de Joan Brossa. Tot plegat surt de l'ablogcedari, un esplèndid homenatge d'homenatges i una iniciativa per agrair (als cinc blocaires que hi ha al darrere: Marc Cortès, David Gálvez, Víctor Pàmies, Joan Puigmalet i Joan Sala) i emmarcar. A mi m'agradaria recomanar-vos "Els entra-i-surts de Brossa", un site que ja té uns anys però que continua sent de primera. Entre una pàgina i l'altra hi trobareu tots els sabors de Brossa, de la z a la a.\nLA FREDOR ALS LLAVIS\nCamina, respira fondo\ni escolta, per si et sents\nanar el cor.\nLlavors atura't i escolta\nmés atentament, per si senties\nel cor no teu.\nLlavors ajup-te, besa la terra\ndel dolor absolut i sent el tercer cor:\nla fredor als llavis.\nHumitat d'altres veus.\nMàrius Sampere, de Jerarquies (2003)\nEtiquetes: Poesia, Sampere\nEscrit per Jaume a les 9:42\nCINC COSES CURIOSES\nEn aquest país on encara n'hi ha que diuen que el futbol és —i hauria de ser— només esport, que som uns pesats els que sempre hi llegim alguna cosa més, la foto emmarcada que tenia a la seva dreta el rei Juan Carlos, just davant d'un banderot per embolicar-hi el retard de l'Estatut, durant el discurs de Nadal televisat a tota la Nación.\nParlant de futbol que és més que futbol, només tres mesos després que tots poséssim el seu nom en dubte a Los Pajaritos, la contundència (i la justesa i l'extensió) dels elogis al Barça de Pep Guardiola a la secció d'esports del New York Times el dia abans de Nadal. Com em deia una amiga americana, tant de bo entenguessin altres aspectes de Catalonia com ara entenen això!\nI parlant de llengües i nacions just aquests dies de nativitat, l'interessant article que Vicenç Pagès ha inclòs a l'apartat "La caldera esquerdada" del seu renovat web sobre "La llengua materna de Jesús", que resulta que no és la del discurs del nostre borbó, ni la dels seus avantpassats.\nAra que diu que un dels criteris per arrodonir a l'alça el nou finançament de les comunitats autònomes espanyoles serà que tinguin segona llengua oficial (Déu n'hi do, l'expressió), que s'apunti al carro la Comunidad Valenciana, escola de manaies lingüicides. I que Astúries no aparegui a la llista.\nEl títol (i les frases finals) del darrer article enviat per Francisco Casavella a El País abans de la seva mort prematura. Parlant d'una altra cosa, d'allò de què els parlava fins ara, d'allò de què segons com sembla que sempre parlem els catalans, podria ser just l'antònim (si els titulars poden tenir antònim) a la doble resolució financera i estatutària que s'acosta.\nEtiquetes: Futbol, Llengua, Política\nJa ho diuen, que aquests són dies d'excessos. Però alguns estan més que perdonats. Com a mínim des del meu punt de vista... Això sí que és foment de la lectura!\nés molsa, llum, abric.\nsón l'àngel i els tres reis;\ndurà veus a l'estiba.\nNadal, Nadal: ho dic.\nJS, de Rapala\nAbans d'ahir vaig llegir la notícia de la mort de Robert Mulligan, director de To Kill a Mockingbird (en castellà, Matar a un ruiseñor), la pel·lícula basada en una famosa novel·la de Harper Lee. Totes dues més que recomanables per diverses raons, però ara no m'hi esplaiaré. Perquè To Kill a Mockingbird són per a mi sobretot uns crèdits memorables, una d'aquelles escenes que la veus una vegada i ja no te n'oblides. Potser sí que només sé veure les coses a trossos, de massa a prop, però amb una seqüència d'obertura com aquella Mulligan va fer-se'm tan gran, tan admirable, com el Mantegna amb els seus conills que travessen el pont fugint de l'Hort de les Oliveres o com Rosselló-Pòrcel amb els dos versos finals d'"A Mallorca, durant la guerra civil". I ara resulta que aquest magatzem immens de magnífiques sorpreses que es diu internet em permet repescar l'escena i oferir-vos-la: com a fermall d'una vida, l'inici d'una història tornada a explicar.\nComençament dels començaments, que diu el poeta: avui, demà i sempre tot recomença, i la innocència haurà de ser defensada i les nostres paraules, com una bala, rodaran a poc a poc fins que topin amb d'altres. Felices vigílies.\nLLIBRES, LLIBRETS I LLIBRASSOS\nParlem i parlem de llibres, els glossem i els comparem, els premiem i els recomanem, els critiquem, els obviem, els comprem, els desem al prestatge, els deixem als amics com si uns i altres fossin una mateixa cosa, o si més no una cosa semblant. En el fons, ens assemblem molt més les persones entre nosaltres (convençuts com estem que cadascun és únic i taaan diferent del veí) que no els llibres entre ells. En diem llibre, vull dir, però ho hauríem d’adjectivar sempre.\nAra mateix, per exemple, hi ha a les llibreries quatre peces inventariades com a simples llibres quan resulta que són molt més que això, que es tracta de veritables llibrassos. Els parlo del volum de la correspondència entre Mercè Rodoreda i Joan Sales (El Club Editor), d'El dia revolt. Literatura catalana d’exili (Empúries) de Julià Guillamon, del celebèrrim Diccionari de mitologia grega i romana de Pierre Grimal (Edicions de 1984) i del segon volum de Carrers de frontera. Passatges de la cultura alemanya a la cultura catalana (Institut Ramon Llull), a cura d’Arnau Pons i Simona Skrabec: cadascun d’ells demanaria uns espais en blanc abans i després del títol i un cos de lletra una mica més gran, en paral·lel tipogràfic a l’abans i el després que representen al nostre panorama, a la força del material de què estan constituïts, a la intensitat i l’alegria que ens aporten. I disculpin-me per tants elogis: els asseguro que aquesta vegada em quedo curt. Els rondinaires i pessimistes habituals s’hi poden fer una cura.\nHi ha llibres i llibrassos, doncs, però també llibrets: peces com ratolins rabents impossibles d’atrapar (magnífic retrat de Messi fet per Lluís Llach) que vivifiquen taulells anestesiats per sagues màgiques i misterioses novel·les històriques. És el cas, per exemple, d'El Nadal d’un nen a Gal·les (Viena) de Dylan Thomas, una joia aparentment menor que tomba per text (versionat per Francesc Parcerisas), edició (a la remarcable col·lecció El cercle de Viena) i il·lustracions (de Pep Montserrat) la major part dels llibres normals que li posem al costat. Perquè una bona cultura literària és feta, sí, de llibres normals i best-sellers i autoajudes, però també de llibrassos i de llibrets, d’impressionants excepcions i lluminoses minúcies.\nPublicat a iLlibres/El Periódico, 17-XII-08\nEtiquetes: Dylan Thomas, Exili, Gal·les, Llibre i lectura, Parcerisas, Rodoreda\nELS NOUS ORÍGENS\nUn tros de conversa (reportada) amb tres dones negres amb bufandes del Barça assegudes a la tribuna de l'estadi José Alvalade durant el partit de Champions entre l'Sporting de Lisboa i el FC Barcelona:\n—No, I mean what country do you come from...\nAra que s'acosten dates d'àpats excessius i d'excessiu almívar bonàs, una mica d'exercici segur que se'ns posa d'allò més bé.\nAh, portava anys esperant poder fer una cosa així...\nBROSSA & SAMPERE\nEl proper dia 28 Màrius Sampere fa vuitanta anys, i el 30 també de desembre en farà deu (ja? Sí, ja) que va morir Joan Brossa. En el cas de Sampere ho podem celebrar llegint el seu inclassificable Pandemònium, recentment aparegut a Lleonard Muntaner. Amb Brossa, podeu anar al magnífic abloccedari que un grup de blocaires ha posat en marxa i apuntar-vos a la idea de dedicar-li una entrada just el dia 30 o bé d'enviar-los el vostre homenatge en forma d'article, poema, imatge o el que se us acudi.\nEtiquetes: Brossa, Sampere\nROMANÇOS A LA TELE\nAquest dissabte a les nou del vespre el programa "Rodasons" del Canal 33 emet un reportatge sobre l'estrena a Manresa de l'espectacle "Romanços i estampes del 21" de Túrnez & Sesé (si sou troneres, ho reemeten el mateix dia a les 2h de la matinada).\nEl disc (us n'havia parlat aquí) acaba de sortir al segell Picap, i és un esplèndid regal d'un dels bons grups del país als poetes d'ara. Per fer-ne un tast, si aneu al MySpace del grup podreu escoltar-hi el futur single, "Repartiment", signat per en Sesé i qui subscriu.\nUPyD ENS ESCUP (I HEM DE DIR GRACIAS)\nAbans, qui no tenia feina el gat pentinava. Ara s'empassa una ampolla de bilis i la va deixant anar, a rotets, a les cartes al director dels diaris, als comentaris digitals dels mitjans i sembla que també en campanyes estratègicament adreçades a institucions i empreses. No us perdeu la gesta del ciutadà José Manuel Opazo, resident a Suïssa amb casa a Barcelona que amb paper de carta del simpàtic partit extraparlamentari (a la región nordeste) UPyD de la simpatiquíssima Rosa Díez ha escrit a la companyia aèria Swiss per queixar-se que als vols entre Barcelona i Zuric s'hi fes servir el català per adreçar-se als viatgers. Això, com tots sabem, és una cosa absurda, perillosa i antidemocràtica.\nL'argumentació de la impagable carta del senyor Opazo és al nivell del castellà que hi fa servir. La represa del fantasma del català com a dialecte de l'espanyol, l'ofensiva manipulació de les xifres, l'acusació de nazisme pel procés de normalització i algun curiós intent de raonament filològic ("O respetan Ustedes el dialecto catalán en relación al idioma español más que el suizoalemán en relación al alto alemán?") farien plorar de riure si no ens sonessin tant a la música que sona rere els discursos oficials d'UPyD o, al Parlament, de Ciutadans. Potser faríem més ben fet de prendre'ns la carta com un vell exabrupte entranyable, com les sortides de pista de Manuel Fraga, per entendre'ns. Passa només que per una raó o una altra sembla que Swiss efectivament ha eliminat el català de la locució als seus avions: això sí que és un servei a la convivència i als drets humans, senyor Opazo, senyora Díez! Si Cervantes fos viu, com hi xalaria! Ja és curiós que l'autoproclamada alternativa al bipartidisme espanyol passi pels vells rails dels discursos arnats i la retòrica legionària de l'uniformisme, la mentida i la intolerància. Si aquesta és la tercera via, potser sí que al final valdrà més comprar-se una bicicleta.\nEls vídeos, les fotos, el manifest i la cançó de llançament del partit, si esteu d'humor, valen una visita.\nEscrit per Jaume a les 9:32\nEtiquetes: Català, País\nÉS QUE EN SAP TANT...\nTots els rellotges aturats donen l'hora amb precisió dos cops al dia.\nAMB WALLACE STEVENS, I UNA ANÈCDOTA\nAquesta setmana he tingut la sort de poder participar primer com a jurat i després com a convidat en la darrera juguesca de "L'hora del lector": la traducció de "The Idea of Order at Key West" de Wallace Stevens a càrrec dels espectadors. Impressionant, tot plegat. Diria que una ullada a la informació que n'han penjat al bloc del senyor Boix i als comentaris subsegüents dóna una idea del bon nivell de l'assumpte. Els més interessats que no vau saber o gosar mantenir-vos desperts fins passades les dotze, ara podeu veure el programa de dijous (divendres, de fet) al 3alacarta: si teniu pressa, com a mínim no us perdeu la lectura del poema a càrrec de Paul Auster (a partir del minut 26:29). Si voleu disfrutar-hi una mica més, a Poets.org teniu el text del poema i un enregistrament amb la lectura (curiosa: pausada i cerimonial) de l'autor. Ah, i felicitats a Diana Coromines com a guanyadora del concurs!\nI ara l'anècdota. Durant la lectura de les propostes de traducció i en la discussió amb els altres membres del jurat —el traductor i professor Josep M. Jaumà, l'editor Andreu Jaume i Emilio Manzano, director del programa— em rondava una estranya sensació de familiaritat amb el poema, sobretot amb la darrera estrofa. Familiaritat no d'haver-lo llegit sinó d'haver-hi conviscut, per entendre'ns. Era com si aquell impressionant In ghostlier demarcations, keener sounds de cloenda ja l'hagués dit i repetit, ja l'hagués mastegat, en una altra banda, fa temps, diria que en un assaig sobre poesia que no aconseguia identificar... Passada (com sol passar) la reunió del jurat i el programa, ja a casa, vaig alçar-me de cop de la cadira, vaig anar cap a una prestatgeria, vaig agafar-ne un exemplar de l'edició bilingüe per als amics que amb el Gabriel vam fer de l'assaig "Fretwork: on Translating Beowulf" de Seamus Heaney i resulta que allà estaven, al final del primer paràgraf, "aquells mots de mida orbital de la parla prebabèlica imaginats per Wallace Stevens al final del seu poema". Trist per a la meva memòria, emocionant per al joc, per a l'enfilall de relacions creuades que en el fons són les nostres vides literàries.\nDESIRING THIS MAN'S ART\nSeguint els consells de gent més prudent, miro de no parlar ni fer broma ni cap joc frívol amb el tema del dia, de la setmana, del mes, allò que no podem deixar de banda i això no obstant fem com que no hi és fins que arribi, se'ns endugui, ens depassi i ens deixi a l'altra riba de l'èxtasi o la ràbia, enlluernats o entristits, una mica més joves o una mica més murris, una mica menys abatuts o una mica menys jovials. No en parlaré, no n'escric, miro de no pensar-hi gaire. En tot cas, tant per si la fortuna no ens somriu i infeliços als ulls de molts hem d'acabar dolent-nos del nostre destí mesquí com per si avui sí i al final finalment passa tot allò en què no penso de fa dies i menys avui que ja tot és aquí, us deixo (em deixo) un petit fetitx de la terra mare perquè ens ajudi a afinar els himnes a les portes del cel, coronats en lloc de la reialesa.\nSonet 29, de W. Shakespeare from blocsdelletres on Vimeo Traducció de Gerard Vergés ----------------------------- PS. La Sara m'avisa que hi ha una versió del sonet cantada per Rufus Wainwright. No us la perdeu.\nEtiquetes: FCB, Shakespeare, Vergés\nFes-me cas els dies senars.\n(Manel, "Avís per a navegants")\n[Dies enrere, els professors Xavier Macià i Enric Falguera em van convidar a incorporar una tria de poemes recitats (hi vaig "colar" també un fragment d'Adrada) al Corpus Literari Digital de l'Aula Màrius Torres, a la Universitat de Lleida. Hi havia, però, una condició lleugerament incòmoda: calia començar l'enregistrament amb una breu poètica personal. Ai. Transcric ara en un parell d'entrades, a manera de revisió de l'esborrany lleidatà, el que vaig preparar i llegir partint de diversos fragments anteriors i d'alguna idea vella...]\nA LLEIDA, UN INTENT DE POÈTICA (1)\nA En defensa del fervor Adam Zagajewski es pregunta, sorneguer, què podem esperar d’un poeta si no és una defensa de la poesia. Em caldrà, doncs, començar demanant disculpes. Perquè malgrat tot jo tinc la sensació que certes obvietats mantenen avui el seu sentit, són encara necessàries. Obvietats com ara defensar la poesia i defensar que és feta amb paraules (també, si es vol, amb silencis), o que ens arriba una vegada i una altra venint de molt enllà en el llarg camí del que ja ha estat escrit. Deixem per tant que el gran poeta polonès somrigui i intentem sense vergonya recuperar amb aquestes línies alguns enunciats elementals.\nDurant anys vaig barallar-me amb galetes i torrades primes per aconseguir estendre-hi mantega amb el ganivet sense trencar-les. Un dia algú em va recomanar que n’hi posés una altra a sota, i el problema va quedar resolt per sempre i va tornar-se’m ínfim: quan hi topes, la saviesa sol semblar evident, però de fet és ben rara, i fins que no hi arribes la trobes a faltar sense saber-ho, ajupint-te i ajupint-te a recollir trossos de pa o de paper que ja no gosaràs empassar-te. Això també passa amb la bona poesia: sense adonar-te’n la trobes a faltar, sembla evident i és rara, i s’esmicola menys si en té d’altra a sota... Provo d’explicar-ho d'una altra manera: al jardí, amb un quadern a les mans, em miro un arbre, una pedra, unes fulles, una llimona al damunt de la taula, cadascun com els altres i cadascun diferent, variacions sobre una idea (sobre una melodia) inexistent i clara. I de vegades escric.\nMirar el món i parlar del món, viure al món i refer-ne una part de l’experiència amb paraules. Hem dit que el poema només es fa amb paraules i això –tot i que higiènic– no és del tot cert, o ho és només en un dels sentits del només: les paraules són la pedra amb què alcem la paret seca, però algú s’hi ha de posar, i amb alguna intenció. Quan ja hi siguem posats, a més, passaran coses, a banda que el terreny també condiciona els plans. I encara, un cop alçada la paret, qui s’hi ha posat desapareix i la seva intenció es torna tan vaporosa, tan iridiscent, que llavors ja tothom pot dir-hi la seva, fins i tot els que sostenen que l’art pot ser automàtic (que les parets s’alcen soles) o els que defensen que les parets ja eren allà o que només són parets o que els escriptors escrivim de fet el revers del que volem dir, també a les poètiques. [Continuarà]\nEL CANTE DEL CIGNE\nLlegeixo astorat (no pas pel que diu, per aquí res ja no ens astora, però sí perquè un diari ho aculli amb quina alegria) les animalades que avui signa el columnista. I em fan pensar, ves per on, en un dístic bèstia i ecològic de Samuel Coleridge que ahir vaig retrobar en un dels descobriments del dia, la incorporació del poeta i traductor Salvador Oliva (benvingut!) al gremi bloguer: Swans sing before they die 'twere no bad thing / Should certain persons die before they sing, que regirat ve a dir que si els cignes canten abans de morir potser no estaria malament que a algunes persones les convidessin a Sing Sing a anar a cantar.\nL'humor polític de la premsa escrita als Estats Units té una contundència i una finesa combinades bastant impressionants. Avui l'animació d'Ann Telnaes al Washington Post està dedicada al penjament del retrat oficial del president Bush, ara que plega. Connecteu els altaveus.\nEn un dia d'aquests de fons d'armaris i capses de cartró, d'enretirar abrics i paquets tan ben tancats que ja no saps què contenen, de moure mobles i desar figuretes, d'intentar baixar al contenidor alguna cosa per fer una mica de lloc a allò nou encara sense nom que s'acosta i ja esperem, inspirant-me en "La setmana en 7 blocs" de Sobre llibres, excel·lent espai d'informació llibresca recentment descobert, us deixo una llista d'enllaços diversos que em sembla que bé valen una visita:\n- Precisament avui, dia 8, dues nits de la Puríssima fetes poema, a càrrec de Joan Maragall i Carles Torner.\n- Via Tirant al cap (i Brétemas, i Ediciona), finalment —i ben bé perquè serveixi de precedent— el vídeo i el lema d'una campanya de promoció de la lectura que fa venir ganes de llegir, no de medir-te o d'anar-te a confessar: "Quan no llegeixes, la imaginació s'escapa" (o es mor, o se'n va, o desapareix).\n- Un altre vídeo estupend: "People are strange" dels Doors cantada per Echo & The Bunnymen sobre una molt bona tria d'imatges de Herman Munster, que també em serveix per explicar-vos que dijous vinent al vespre seré a "L'hora del lector" parlant sobre traducció de poesia (estranys del món, unim-nos!).\n- Dos magnífics articles de Toni Sala (ja us ho he dit algun dia, oi, que el seu bloc que no és ben bé un bloc, més aviat una carpeta digital, però quina carpeta, l'heu d'afegir a la llista de predilectes?): un de pompier sobre la tardor i un fi retrat a la mala llet titulat "Setze".\n- Una curiositat bibliofílica: "La biblioteca de..." (via Diari d'un llibre vell).\n- Tres hores de diversió bibliotecària (amb final atroç), via Morenita tiene una escoba.\n- I sense cap raó de pes (bé, sí: perquè en llegir-ho m'hi vaig sentir reconfortat), una bella entrada de cap de setmana de L'efecte Jauss.\nEtiquetes: Blogs, Digital\nCoses que passen quan en poses junts tres de la mida de Paul Weller, Paul McCartney i Noel Gallagher: "Come Together"...\nÉs clar que Weller i Gallagher ja venien assajats, després de tocar plegats aquella versió estupenda de "That's entertainment" dels Jam que ja us havia enllaçat o, si en voleu una altra que sigui dels Oasis, després d'aquest "Talk Tonight".\nEL VERS DE NADAL\nEls he de confessar que sóc un home que s'emociona. No es tracta d'una exageració que es pugui percebre amb facilitat perquè miro de controlar els impulsos, com diu que feia la Rodoreda, en una carta a Joan Sales: "No és que sigui massa sentimental, o potser ho sóc massa i perquè ho sóc molt no em permeto d'ésser-ho". És a dir, que ho sóc, però me n'abstinc. Hi ha moments, però, que la pulsió cap a la llàgrima és massa intensa, incontrolable. Em passa, per exemple, quan veig l'escena final de Dublinesos. També és cert que el dia que deixi de plorar, veient la neu com cau a tot Irlanda, sobre els vius i sobre els morts, aquell dia em començaré a preocupar de debò.\nHi ha un altre moment delicat. És el dia de Nadal, quan els nens pugen dalt de la cadira per dir el seu vers. No hi ha res a fer. Ploro. Miro de no permetre-m'ho, és clar, però la barreja d'innocència, de temor, d'il·lusió, de neguit per ser allà dalt, aquesta barreja que veig en els ulls dels infants, m'aboca de manera irremissible a la llàgrima. Em vénen al cap molts dies de Nadal i molts versos i moltes cadires. I em veig a mi mateix, o a persones que estimo i que ja no hi són, escoltant o dient que els àngels "passen a volades" o mirant de desitjar que "no ens falti l'essencial", com si aquest essencial fos un producte que es pot adquirir en un supermercat.\nEl poeta Jaume Subirana ha publicat a Ara Llibres un recull de 50 poemes de Nadal per dir justament dalt d'aquella cadira on tots hem pujat. Aquesta joia breu i intensa ens parla de sentiments i d'infantesa. De la pàtria on reposen les emocions, de la pàtria on la paraula és una singular, refulgent epifania.\nJosep M. Fonalleras, El Periódico, 5-XII-08\nEtiquetes: Fonalleras, Nadal\nArribat a un cert nombre d'aniversaris, l'acumulació de coses i llocs i persones que has volgut ser ja no saps si encara fa nosa o purament fa riure. Durant un temps, per exemple, recordo que jo volia ser Kieslowski. Avui llegeixo que fins al 23 de gener l'Academia de Cine, amb la col·laboració de l'ambaixada polonesa, ha obert a Madrid una exposició amb material provinent de l'àlbum familiar de l'immens director de cinema, fotos fetes quan era estudiant novell a la Facultat de Direcció de l'Escola Superior de Teatre i Cine de Lódz, el curs 1965-1966.\nEntenc els que diuen que es van posar a aprendre polonès per llegir en la seva llengua original Gombrowicz, Herbert, Milosz, Szymborska o Zagajewski, però jo hi afegiria Kieslowski: aprendre per així també poder mirar-nos les imatges en la seva llengua original. Aprendre polonès, nosaltres que hi fem tanta broma.\nA l'edició digital d'El País d'avui podeu veure algunes fotografies de l'exposició.\nEscrit per Jaume a les 12:38\nper arrencar un graó del marbre\ncolpejant amb el mall la pedra\nafinant-la a cisell i polint-la\na mà els genolls pelats\nel sol al cap\nengolint pols menjant esquerdes\ntallants com vidres suor sang\nun dia sencer tot un dia\ntants dies tant de temps\npujant graons amunt tot sol\ntot sol tant marbre\ni ara de nit un dubte\ncom un malson ara que trona\ni si tots són d'argila\nOriol Izquierdo, de Moments feliços\nQuan et diuen No és ben bé una depressió però..., allò és una depressió. Quan et diuen No és ben bé que et fem fora però..., és que t'estan fent fora. En canvi, quan et diuen No és ben bé poesia però... allò no és mai poesia. Igual que quan algú fa, amb doble accent cregut a la i afirmativa: Això sí que és poesia!\nEl 18 de març de 1984, Sándor Márai evoca al seu dietari un vespre de quaranta anys enrere, "un sopar al pis del carrer Mikó, a Buda. Tot és encara al seu lloc, les dues serventes, el pis espaiós. La taula parada com en temps de pau, la plata, la porcellana, tot tal com ha de ser. Al voltant de la taula, la família; dels que van participar en la celebració del meu sant, han desaparegut la tia Julie, el meu cunyat Gyuszi, la meva cunyada Tuci i Alice Madách. Els meus germans encara són vius. Jo també i L. també, però amb prou feines. Aquella nit, les tropes nazis van envair Budapest. Tot es va esquinçar: la vida, la feina, Hongria, el vell ordre i el desordre. Una ruptura total. Tenia quaranta-quatre anys i acabava de superar una greu malaltia. Dues setmanes més tard, vam marxar cap a Leányfalu, a l'exili, amb el gos i les serventes. Comencen els bombardeigs a Budapest; l'últim dia del setge, la nostra casa rep trenta-sis impactes de bombes i artilleria. Tot queda destruït. La meitat de la meva vida es va quedar allà. L'altra meitat va emprendre l'èxode a través dels continents"...\nOstres, jo això ja ho he llegit en una altra banda. Hi diu:\nBen poc abans ho havia escrit amb paraules tan semblants un Pere Quart també de quaranta anys després de tramuntar la carena (aquí teniu tres versions cantades precioses i diferents de les seves corrandes). Bombes, invasions, exili. Vida esquinçada: una meitat que se'n va, l'altra meitat resta condormida. Pàtries grans o petites que algun dia vam somniar completes, a Budapest i a Sabadell.\nEtiquetes: Dietarisme, guerra, Márai, Pere Quart


Ippokampos Beachfront Naxos Island Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Ippokampos Beachfront\nAl visitar Naxos Island, vosté es sentirà com a casa a Ippokampos Beachfront, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Ippokampos Beachfront és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Ippokampos Beachfront es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, accés a la sala executiva , aparell de televisió LCD/pantalla de plasma són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Ippokampos Beachfront.\nNúmero d'Identificació Fiscal local / Llicència de lloguer: 1174?132?091990000\nCal que informeu Ippokampos Beachfront de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Número de llicència: 1174Κ132Κ091990000


Les Escodines fa un pas endavant per trobar eines per millorar la imatge del barri - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLes Escodines fa un pas endavant per trobar eines per millorar la imatge del barri\nredacció 07.09.2017 | 07:54\nUn moment de la reunió celebrada al Casal de les Escodines ajm\nMillorar la imatge de les Escodines i intercanviar i compartir punts de vista per avançar en qüestions com la coordinació entre les entitats del barri i l'Ajuntament. És l'objectiu de la reunió celebrada al Casal de les Escodines a proposta de l'associació de veïns i que ha reunit representants de l'Ajuntament i de les entitats.\nHi han assistit l'alcalde de Manresa, Valentí Junyent; el regidor d'Habitatge i Barris, Joan Calmet; la presidenta de l'entitat veïnal, Carme Carrió; el responsable del Pla de Desenvolupament Comunitari de les Escodines, Francesc Sol; i representants de la Fundació Althaia, la Piscina Municipal, la Cova de Sant Ignasi, el Convent de Santa Clara, el Centre de Disminuïts Físics d'Althaia, la Clínica Sant Josep, la mesquita de l'Aranya i el Grup de Diàleg Interreligiós.\nTant l'alcalde com el regidor han coincidit que cal seguir potenciant les Escodines i cal afrontar el repte de trencar les percepcions estigmatitzants que s'allu-nyen de la realitat que es viu entre el veïnat, que no n'afavoreixen el desenvolupament ple.\nEn la trobada s'ha parlat de la feina que porta a terme el Pla de Desenvolupament Comunitari del barri, i de les actuacions que preveu a les Escodines el Pla Local d'Habitatge de Manresa, i s'ha fet un repàs de les actuacions i instruments que des de l'Ajuntament s'han activat i s'activaran en el futur més proper, com la rehabilitació de diverses plantes de la fàbrica de l'Aranya, on un equip de treballadors coordinats pel CIO treballa des de fa mesos per adequar l'espai per tal que sigui per al barri.


Amulet: «Sempre m'han atret les cançons que capturen el moviment de la vida, ja que cap emoció no és eterna» | Enderrock.cat\nAvancem un dels temes inclosos al nou disc de l'artista mallorquí i l'entrevistem amb motiu del llançament d''Un desert de colors'\nHelena Morén Alegret | 13/07/2021 a les 14:15h\nArxivat a: Enderrock, estrenes, Amulet, entrevistes, edrbalears\nAmulet | Pau Font\nAquest divendres surt a la llum el primer llarga durada d'Amulet, l'àlter ego musical del mallorquí Antoni Mulet, a qui vam descobrir ja el 2019 amb la sortida del seu primer EP En clau de son (Cases de la Música). L'imminent àlbum es titula Un desert de colors (Blau, 2021), i avui en descobrim en primícia la melodia que posa nom al disc. A més, entrevistem l'autor amb motiu del llançament d'aquest divendres i ens avança alguns detalls de l'àlbum complet.\nA "Es camins que no haguérem agafat mai junts" hi cantes que escrivies 'versos intrascendents però plens de veritat'... Quina mena de veritat va suposar cantar amb Xanguito per a tu?\nCrec que tothom que fa cançons té una llista d'artistes amb qui li agradaria col·laborar algun dia. En Joan 'Xanguito' estava a la meva llista de feia temps, i en aquesta cançó vaig veure molt clara la seva veu. És una persona que admir molt, la seva figura dins la música mallorquina aquests darrers anys és inestimable. Ha obert camí per a molts de nosaltres.\n"Tu" té aires de Catarres, quin és el recorregut que vols fer amb les teves cançons i què les inspira (a més del 'tu' que suposo que a més d'algú pot ser el públic?)?\nNo sé exactament quin aire tenen ses meves cançons. Sent que musicalment trec inspiració sobretot del folk britànic i americà, però supòs que tot el que hem escoltat a sa nostra vida ens influeix. 'Tu' és una cançó dedicada a totes les persones que ens inspiren cada dia. Evidentment el públic són persones que ens inspiren moltíssim, sobretot quan un està tocant en directe, i més quan hem estat tant temps sense poder-ho fer.\n"Es teu cos nu". Tot disc mereix una balada com aquesta...\nCrec que hi ha cançons que neixen tocades per una vareta màgica, cançons on tot s'alinea i surt bé. "Es teu cos nu" ha connectat de meravella amb el públic, i crec que és per això. No seré el primer a dir-ho, però veig que un disc ha de ser un viatge per qui l'escolta, ben igual que qualsevol obra de durada semblant. I tot viatge ha de tenir alts i baixos, moments alegres, romàntics i trists. Una balada és un d'aquests registres, però no acompliria la mateixa funció sense la resta de cançons i registres. És un equilibri que tots cercam, amb més o menys encert.\nA "Per sentir-te respirar", que descobriràs divendres, cantes amb Raquel Lúa. Com es va produir aquest encontre? Què valores de la veu de Lúa?\nÉs una d'aquelles persones que et toca tot d'una la coneixes. Amb uns amics deim 'tothom recorda per sempre la primera vegada que sent cantar na Raquel'. Hi ha veus que tenen una màgia i un carisma especials, i després hi ha na Raquel, a un altre nivell. Crec que sa nostra música és molt diferent, però hi ha elements en comú que permeten un enteniment molt gran a l'hora de fer-ne plegades. Amb ella ja ens coneixem de fa uns anys, d'ençà que vàrem coincidir a Rodautors de Barcelona, i ens uneix una admiració i una estima mútues. Pens que això és molt important a l'hora de triar una col·laboració, i que el públic ho nota en escoltar-ho. Tant de bo la conegui molta més gent, perquè és una d'aquelles perles que no apareixen cada dia\n"Gent com vos", "S'última encesa" i "Ses coses que hem deixat partir"... El final del disc té molt de nostàlgia i d'un estat ànim compungit, però també vol 'remar contracorrent'... La música té aquesta empenta per a tu?\nConnect molt amb aquest sentiment de nostàlgia o de melancolia dins la música, tant a l'hora d'escoltar-ne, com a l'hora d'escriure. Pens que és un sentiment molt característic, que cadascú es porta al seu terreny, i que per tant permet ser menys específic a l'hora d'escriure, deixant que qui escolta posi sentit per ell mateix a la cançó. Per altra banda, intent sempre que les cançons acabin en una nota positiva, en una alenada d'esperança. Crec que vibren més amb el públic. Sempre m'han atret més les cançons que capturen el moviment de la vida, ja que cap emoció no és eterna. Pens que en aquest tipus de cançons, que parlen de temàtiques més tristes o més fosques, és millor capturar el moment de canvi final que no quedar-se delectant aquest espai depriment que podria ser el principi de la cançó. És utilitzar la melancolia per generar un contrast amb l'esperança, com a la cuina podríem utilitzar l'amarg per contrastar amb el dolç.


Cadaqués windsurf: octubre 2010\ndissabte 17, Port\nHug, Ivan, jo, Yuma i Adrià...sisi ho heu sentit bé, l'Adrià a tornat a navegar!!! jajajaja Cadaqués team al complet hem tingut 5 dies de vent seguits a la costa Brava nord. aquí unes fotos de dissabte a Port. matí (millor moment) amb 5.2 i tarda amb 4.7\nPublicado por xavicdq en 4:29 No hay comentarios:\nVII Begur MP X-TRAM17-10-10.\nPublicado por xavicdq en 10:05 No hay comentarios:\nJoaquim Rodés a Badalona.\ndimarts 12 d'Octubre i després d'una bona llevantada a França, eolo va donar el privilegi de ses onades a la costa central de Catalunya.Sessió a Badalona\nfotos: Ferran Recassens\nPublicado por xavicdq en 1:12 No hay comentarios:\nleucate by Maya Fiala\nPublicado por xavicdq en 4:36 No hay comentarios:\nCap d'Agde 10-10-10 by Fred Bonet\nCap d'Agde 10-10-2010 from Silver Sand on Vimeo.\nbrutal cap de setmana que hem tingut a Cap d'Agde (França) dissabte 4.7 5.2 i una onada molt juganera, ideal per escalfar pel dia següent. diumenge brutal session amb vela 4.0 tot el dia i una onada més grossa. molt bona per evolucionar en el surf a vela.\nPublicado por xavicdq en 2:54 No hay comentarios:


Pla obert on es veuen diverses persones a les taules d'una terrassa de bar\nLa consellera diu que l'impacte que ha tingut l'inici del curs escolar ha estat «el previst»\nActualitzada 27/09/2020 a les 12:24\nLa consellera de Salut, Alba Vergés, ha admès aquest diumenge que és «molt probable» que la limitació de reunions socials a un màxim de sis persones que van entrar en vigor a Catalunya dissabte segueixi vigent per Nadal. «Haurem de fer un exercici per veure què fem per nadal com ens separem i com espaiem dinars i sopars», ha dit en una entrevista a RAC1, «cadascú haurà de fer un exercici de prioritzar». Vergés ha remarcat que els àpats en les cases són «situacions de risc» i que caldrà «intentar espaiar i no barrejar les famílies». Vergés també s'ha mostrat satisfeta de l'impacte que ha tingut l'inici de curs en l'evolució de la pandèmia, ja que ha estat «el previst».\nPer les festes de Nadal, Vergés creu que els comerços han d'estar oberts perquè els ciutadans puguin fer les compres de la manera «més segura possible».\nI respecte a les cavalcades de reis, la consellera ha avançat que «no podran ser com sempre», però que ja s'està treballant en com celebrar-les. «Trobarem la manera de no quedar-nos en res», ha afegit, per intentar «no trencar les il·lusions» dels nens.\nVergés no ha volgut donar un missatge optimista sobre la situació de la pandèmia a Catalunya, tot i afegit que no s'està en la situació del febrer o el març. Ara, ha remarcat, s'estan detectant «bé» els casos i Catalunya té «un bon percentatge d'asimptomàtics».\nA més, s'ha mostrat satisfeta de l'impacte que ha tingut l'inici de curs: «Aquestes dues setmanes l'impacte que hem tingut és el previst, no hem tingut una sorpresa negativa».\nComenta el contingut : Vergés veu «molt probable» que la limitació de reunions socials a un màxim de sis persones segueixi vigent per Nadal


Blog de VALLADA City: 2010-06-20\nFESTA, RON MATUSALEM AL PUB GLAÇÒ!\nAquest divendres 2 de Juliol a les dotze.\nPublicat per Unknown ... a les 14:20\nEtiquetes: PUB GLAÇÒ\nConcert de "Rock" a Vallada: Hijos de Coré\nDissabte 26 de Juny, a les 22:00, al Carrer Verge de Gràcia.\nOrganitzat per la Cofradia de la Mare de Deu de Gràcia i la Parròquia Sant Bartolomé.\nPublicat per Unknown ... a les 14:14\nEtiquetes: concert, hijos de coré, parroquia san bartolome apostol\nEstos de Serra Grossa són un desastre... un poc més i ens ho envien per a festes...\nPublicat per Unknown ... a les 19:08\nEtiquetes: sant joan 2010\nProposta de Concurs fotogràfic.\nFa temps que esperem tindre una idea-concurs per a fer ús d'eixe premi que no varem poder otorgar a ningú (perquè no es va presentar ningú...) al concurs de literatura curta que varem organitzar. Per a qui no ho recorde, es tracta de una càmera compacta de 10 megapíxels, amb funda i targeta de 2 GB que pugueu vore si feu click ací.\nDoncs be, acabem de rebre un correu, donant-nos una idea. Tot ha vingut relacionat amb les entrades que últimament està fent el nostre amic "SENTO XUFERO" amb fotografies-detall de llocs del poble, i també arrel d'uns comentaris anònims en quant a la pèrdua de la memòria històrica del poble, en quant a noms de topònims i altres llocs singulars del poble i del terme en general.\nNo sabem si algú s'ha adonat què, a l'apartat de FOTOGRAFIES, quan fem click a l'album de fotos del poble, hi apareix un mapa. Allí és on coloquem les fotografies geoetiquetades què la gent ens envia, amb el nom i el lloc que ens diuen.\nDoncs be, com que ens enviem poques, hem pensat d'organitzar un concurset, que ara que ve l'estiu i la gent te més temps lliure, segur que s'anima a participar:\nFotografies del poble o el terme, 5 per autor, amb els seus respectius textos explicatius sobre lloc i el nom per el qual es coneix, si cal, amb resenyes històriques o qualsevol anècdota curiosa.\nCom que la idea ha vingut per Kike, i ell és fotògraf, hem pensat que podria fer de jurat en quant a la imatge, però necessitem a algú que faja també de jurat en quant a coneixements del terme i la història que amaga enrere... algún voluntari? Què tal eixa persona que escriu com anònima, però que sap tant sobre el nostre terme?. Manifestat! Et necesitem!.\n(Recordem que el jurat no podrà participar al concurs)\nBe, una vegada estiga tot parlat, plantejarem les bases concretes i donarà peu al començament del concurs amb el nom de: "Entre l'Ombria i la Solana".\nAlguna opinió, millora, proposta més?\nPublicat per Unknown ... a les 15:33\nEtiquetes: concurs de fotografia, ombria i solana\nOn està aquesta porta vella?\nPublicat per Unknown ... a les 11:53\nEtiquetes: andevinalla, sento xufero\nOn et claves, Victoret?\nHola, buenos dias a todos y a todas;\nEn primer lugar, felicitaros por el blog. Todas las mañanas me acompañais mientras me hago mi vasito de leche con galletas... Os habéis convertido en el pan de cada dia y, segun veo en el contador de visitas, también en el de mucha otra gente...\nPor cierto, no os preocupeis tanto por el tema de la política. Yo veo normal que la gente se desfogue utilizando este medio, y más aun cuando pueden hacerlo de forma anónima... pero os entiendo cuando os quejáis de que no haya más publicaciones de otro tipo...\nPor cierto, esta última sobre Manolo, es genial! Sea quien sea ese "amic dels llibres", ha tenido una gran idea... Ojalá esto se convierta en algo habitual... Como el "critico y felicito" que solíamos hacer en la escuela cuando éramos pequeños...\nBueno, pues yo quería colaborar aportando mi granito de arena en esto...\nEn primer lugar, perdonad que no os diga mi nombre... es más por vergüenza por lo que voy a decir que por otra cosa...\nMi pregunta es para Victoret, el hijo de Pancha, que hace mucho que no actualiza su blog, y para mi era muy motivante leerlo, porque hace unos meses que empecé a hacer deporte y a cuidarme y el leerlo me motivaba mucho más, porque la dedicación y el empeño que ponía Victoret, me animaba a esforzarme más, y ahora es como que he perdido esas fuerzas... o tal vez sea el calor... no se...\nAsí pues, animo a Victoret a seguir escribiendo y a que nos cuente sus experiencias durante las salidas por la montaña. Que sepa que cuando corre, muchos corremos con él.\nBueno, eso es todo. Uy, què vergüenza...\nSaludos a todos y ánimo, que las vacaciones ya están ahí!\nPublicat per Unknown ... a les 10:24\nEtiquetes: felicitació, victoret\nSenyor de la muntanya... amic dels xiquets.\nVivim una època en la que el temps lliure és un dels tresors més valuosos que tinguen. Ningú no vol dedicar el seu temps si no és a canvi de diners. Però sempre hi ha excepcions, jo en conec una.\nSempre li he tingut simpatia, des de el primer moment que el vaig coneixer me'n vaig adonar que és una persona d’eixes que tenen un magnetisme especial. Atent en la conversa, seriós quan toca, amic dels seus amics i sobre tot ho ha sigut i encara ho és dels xiquets.\nLa seua segona professió durant tretze anys ací a Vallada ha sigut la de monitor de taekwondo. Durant eixe llarg periode de temps ha tingut una dedicació molt especial cara als seus alumnes. Ha sabut guanyar-se el respecte i l'estima dels més majors així com la dels xiquets. Per als xiquets era una gràcia especial la que tenia. Sabia imposar-se quan tocava i estar de broma en el moment escaient. Pot ser un dels secrets per guanyar-se els xiquets siga la capacitat de sorprendre’s quan els xiquets li deien alguna cosa o volien que ell vegera el que feien, encara que fora una cosa insignificant. Manolo no ha perdut el xiquet que tots els adults portem dins i sabia posar-se a la seua altura.\nMoltes vegades ha hagut de posar diners de la seua butjaca per comprar material perquè els alumnes pogueren desenvolupar l'esport. Altres se'ls ha emportat a la muntanya a...\nContinua al bloc de L'amic dels llibres\nPublicat per Unknown ... a les 00:24\nEtiquetes: homenage, manolo cano\nLa por és un mecanisme de supervivència de les l’espècies animals. Davant un perill els sistemes d’alerta del cos es disparen; les pupiles és dilaten augmenta el ritme cardíac i la respiració s’accelera per portar més oxigen i nutrients a les cèl·lules, la sang es prepara per coagular alguna possible ferida augmentant el nivell d’adrenalina, els músculs entren en tensió per afrontar alguna agressió o haver de fugir. Bona prova d’això és quan hom corre per la seua vida, aleshores batix els seus records de velocitat i resistència.\nLa por amb moderació pot ser bona per a allunyar-nos del perill i paradoxalment en excés es negativa. El estrés i la tensió massa continuades oxiden les cèl·lules i no són bones per al sistema cardiovascular, així com poden produir malalties com la ansietat.\nLa por també pot paralitzar i convertir-nos en la presa del perill que ens assetja. La por ha sigut, és i serà utilitzada pels humans per a controlar els demés. Des dels albors de la humanitat les castes que han tingut el poder, -sacerdots, reis, dictadors, polítics-... Han utilitzat la por per controlar la humanitat. Des de càstigs físics a invencions com l’infern, -càstig per a tota l’eternitat en el més enllà-. També els pares en l’àmbit familiar fan servir la por per controlar els seus fills, sobre tot quan són més menuts i crèduls; “Vindrà l’home del sac si no t’adorms, el rei no et portarà regals si no eres obedient”...\nLa por pot ser a algun perill real o de vegades tenim por d’aquells fantasmes que torturen la nostra ment quan en realitat no hi ha cap perill. Actualment vivim en un estat democràtic on se suposa que la gent pot parlar i opinar el que vullga, però malauradament no és així, la gent te por de fer certes coses d’actuar de determinada forma o ajuntar-se amb segons qui en determinats llocs. No volen que l’amo de l’empresa on treballen, o el polític que els ha emparat s’ofenga o pense malament d’ells. La gent fins i tot te por de donar la cara i també d’escriure a este bloc. Sabem que hi ha gent que li agradaria escriure algun text però tenen por a allò que no coneixen, i una d’eixes coses és no saber qui està darrere d’esta html. Tenen por que a través de l’email sapien qui són. “Vos podeu inventar una adreça –Pericodelospalotes@gmail.com. Teniu por que algú vos segueixca la IP. Aneu a la biblioteca. Però heu de saber que l’equip de Valladacity som gent del poble, ni de dretes ni d’esquerres. No perseguirem a ningú pel que diga o faça, -eixa no és la nostra faena.\nValladacity a hores d’ara es troba entre dos focs; un la desconfiança de la gent per no saber qui som, l’altre l’enemistat que pareix ens ha declarat l’Ajuntament. La gent ha fet moltes crítiques a l’equip de govern i també n’han fet a l’oposició, però qui està manant és el qui s’emporta les garrotades del poble. El poble opina, nosaltres publiquem és així de clar. A més la gent al poder escriure de forma anònima, perd la por i diu ací el que no diria al carrer o en determinats llocs, i tractant-se de política encara se’n rabeja més. Però això no vol dir que l’equip de Valladacity compartixca les opinions dels participants. Alhora de votar votarem qui voldrem, i si volem que tampoc estem obligats a fer-ho.\nPer a acabar només dir-vos que qui viu condicionat per la por i no fa allò que realment vol, mai no serà lliure. I a estes altures del segle XXI és trist que la gent encara tinga por a fer o dir determinades coses, o al menys, coses tan ximples com aquesta que estic fent jo: EXPRESAR-ME.\nL’equip de Valladacity.\nPublicat per Unknown ... a les 00:13\nEtiquetes: opinió, por\nResum de dos articles del diari Levante d’avui que mostren a les clares les preferències dels polítics que patim a la Comunitat Valenciana\nUnas ocho mil personas participaron ayer por la mañana en Valencia en los actos organizados por la Federación de Sociedades Musicales de la Comunidad Valenciana (FSMCV) contra los recortes del Consell a las ayudas públicas a las escuelas de música. Representantes de 150 sociedades musicales de toda la Comunidad Valenciana se dieron cita en los jardines del Turia en Valencia junto al Palau de la Música a lo largo de toda la mañana en respuesta a una apresurada convocatoria para expresar su oposición a la orden de subvenciones publicada el pasado 2 de junio en el DOCV. Las ayudas a las que optan 280 escuelas de música sin ánimo de lucro que forman a 60.000 alumnos en toda la Comunidad Valenciana caen un 54% entre 2009 y 2010. Pero la cosa viene de largo. Un año antes, la caída fue del 20%. Y otro tanto el ejercicio anterior...\nPedro Rodríguez, vicepresidente de la federación, fue más explícito. "Sólo tenían que habernos dedicado una mínima parte de los cinco mil millones de euros que se han gastado los últimos años en grandes eventos y las sociedades musicales valencianas habrían sido algo valorado como único en todo el mundo", dijo Rodríguez, "el Consell comete el mayor error político de la historia de la Comunidad Valenciana desde la restauración de la democracia".\nNiños de Sumacàrcer, de Pedreguer o de Sueras leyeron un manifiesto, que por problemas de megafonía apenas se pudo escuchar, elaborado por la FSMCV que concluye: "Cuando los gobiernos no protegen y desarrollan la cultura de sus propios pueblos pierden la dignidad para gobernarlos".\nQué ha costado la fórmula 1 a las arcas públicas es una pregunta difícil de responder porque la Generalitat ha negado reiteradamente a la oposición el acceso a los contratos de Valmor Sport con Formula One Administration, la empresa de Bernie Ecclestone propietaria de los derechos de la competición, así como a cualquier otro documento relacionado con el acontecimiento automovilístico. Sin embargo, con lo que se sabe hasta ahora, ya puede afirmarse que supera los 211 millones de euros.\nPublicat per Unknown ... a les 10:35\nEtiquetes: formula 1, musica\nUn professor que vaig tindre deia que per a escriure només calien dues coses: tindre alguna cosa que dir i dir-la. És el que va fer el premi Nobel José Saramago, que ha faltat divendres 18 de juny de 2010.\nD’origen molt humil, no va poder acabar l’educació secundària i es va posar a treballar de mecànic. Mentre, per la nit, acudia a la biblioteca a llegir. Així, només per gust d’aprendre, va adquirir la seua formació literària, sense ajudes. En 1947 va publicar el seu primer llibre titulat “LaViuda” i en va escriure dos més, però va deixar d’escriure perquè, deia, que no tenia res a dir que pagara la pena. Fins a 1966, quasi vint anys després, no va tornar a escriure. Aleshores ja tenia coses a dir, i de quina manera sabia dir-les!!.\nL’escriptor utilitzava paràboles per a transmetre les idees de l’home progressista i compromés amb la lluita per la justícia social i contra la desigualtat, per la llibertat i contra el poder mal exercit. Tenia una profunda confiança en la humanitat però era summament crític amb les injustícies que era capaç de cometre. Per això no deixava d’emetre el seu parer sobre els conflictes polítics i socials, els drets humans i el medi ambient.\nPensava que calia intervindre. Deia que “hemos inventado una especie de piel gruesa que nos defiende de esa agresión de la realidad, que nos llevaría a asumirla, a enterarnos de lo que está pasando y a hacer lo que finalmente se espera de un ciudadano, que es la intervención.” En donar-li el Nobel va reconèixer que ell no tenia poder per a canviar el món, però sí per a dir que calia canviar-lo.\nHavia sigut militant comunista una bona part de la seua vida però criticava l’estupidesa de l’esquerra per no plantejar un debat, en profunditat, sobre el sistema democràtic que, governat per les multinacionals, convertia la democràcia en una fal•làcia. “El fracaso del capitalismo financiero, hoy tan obvio, debería ayudarnos a la defensa de la dignidad humana por encima de todo” deia, sense deixar-se envair pel desànim.\nEs diu que la seua obra és pessimista, que no tenia fe en la humanitat. Jo pense tot el contrari. De no haver cregut en la capacitat humana de canviar el món no haguera dedicat gran part de la seua vida a fer-ho. Animava a pensar per eixir del ramat i ser crítics amb el mal funcionament del món. Deia: “Nos falta reflexión, pensar, necesitamos el trabajo de pensar, y me parece que, sin ideas, no vamos a ninguna parte.”\nEll pensava i arribava a conclusions que, des de que va descobrir Internet, escrivia al seu BLOG de la manera que només ell sabia fer-ho. Des de allí animava a viure però també a exercir la ciutadania. “ Bien está que nos divirtamos, que vayamos a la playa, a la fiesta, al fútbol, que esta vida son dos dias, y quién venga detrás que cierre la puerta. Pero si no nos decidimos a mirar el mundo gravemente, con ojos severos y evaluadores, lo más seguro es que nos quede un día solo por vivir, lo más cierto es que dejaremos la puerta abierta a un vacío infinito de muerte, oscuridad y fracaso”.\nEl seu cos ha desaparegut però les seues obres, el seu pensament i les seues idees estan a l’abast de qualsevol per a divertir-nos amb la lectura, fer-nos meditar i... per a canviar el món.\nPublicat per Unknown ... a les 19:40\nEtiquetes: iron maiden, Saramago\nEn busca de respostes\nNo se per què, però no heu publicat en cap lloc del bloc, res sobre el grup que heu creat en facebook per recolçar els majors del poble...\nHa sigut una iniciativa molt bona, i he d'admetre que al principi em va semblar una locura, ja que la gent que s'unira al grup, estaria recolçant-lo, però amb noms, cognoms i fotografia, i no anònimament com sol passar al vostre bloc.... i per això vaig pensar què ningú s'atreviria a formar part.\nAixina i tot, ja son 45 valladins i valladines les que s'han unit... gent que no te por a dir el que pensa, gent amb noms i cognoms... no se... em sembla fantàstic que la gent s'haja atrevit a unir-se sense por a que puguen anar "a per ells" ni coses d'eixes què es diuen al poble... i que semblen del segle passat... o de fa dos!\nBe... no més una última cosa, que em va semblar també molt extranya...\nDurant les primeres setmanes de creació del grup aquest, es van unir la "AGENCIA DE DESARROLLO LOCAL DE VALLADA" i la persona que ho du "Maria Boluda"... i em va sorprende i alegrar a la mateixa vegada, al vore que inclús dins del propi Ajuntament, hi havia gent en contra de les seues actuacions sense por a represàlies... El problema és que fa uns dies que s'han esborrat del grup.\nQuè ha passat ací?\n- Al veure escrit "VALLADA" es va unir sense saber de què anava la cosa i ara ja que ho sap, resulta que està a favor d'aquesta acció per part de l'Ajuntament, per què aquesta acció "DESARROLLA LOCALMENTE A VALLADA?\n- O es que algún poderòs s'ha assabentat de l'assumpte i ha amenaçat a aquesta persona?\nSiga el que siga, m'agradaria saber-ho, si no és molta molèstia, gràcies.\nPer cert, el grup del què par-le pugueu accedir buscant al facebook "VALLADA AMB ELS SEUS VELLS"\nPublicat per Unknown ... a les 15:14\nEtiquetes: pensionistes i jubilats


Què és millor, mascareta i ventilació o distància de seguretat a les aules?\nBarcelona. Dimecres, 7 d'abril de 2021. 09:44\nActualitzat Dimecres, 7 d'abril de 2021. 09:44\nDes que va començar la pandèmia hem adoptat una sèrie d'hàbits per prevenir els contagis que ja formen part de la nostra vida: mascareta, distància social, higiene de mans i ventilació són les més importants. Però, n'hi ha alguns que funcionin millor que d'altres?\nUn nou estudi de la Universitat de Florida conclou que les màscares i un bon sistema de ventilació són més importants que el distanciament social per reduir la propagació aèria de Covid-19 a les aules.\nLa investigació, publicada recentment a la revista Physics of Fluids és important per determinar la seguretat en ambients interiors, segons els experts. "L'estudi demostra que les rutes de transmissió d'aerosols no mostren la necessitat d'un distanciament social de metre|metro i mig quan les màscares són obligatòries", asseguren. Amb les màscares, la probabilitat de transmissió no disminueix amb un distanciament físic més gran, per la qual cosa es podria tornar a plantejar la capacitat a les escoles i altres llocs, segons els experts.\nEls estudis sobre els contagis en espais tancats continuen duent-se a terme i donant resultats\nEn la investigació, els experts van crear un model informàtic d'una aula amb estudiants i un professor. Després van simular el flux d'aire i la transmissió de malalties, i van calcular el risc de transmissió aèria. El model d'aula era similar a una aula universitària de menor mida i tenia estudiants amb màscares, qualssevol dels quals podria estar infectat, i un professor també amb mascareta al capdavant de l'aula.\nEls investigadors van examinar l'aula utilitzant dos escenaris, una aula ventilada i una sense ventilació, i utilitzant dos models, anomenats Wells-Riley i la Dinàmica de Fluids Computacional. Wells-Riley s'utilitza per avaluar la probabilitat de transmissió en interiors i la dinàmica de fluids computacional s'utilitza sovint per comprendre l'aerodinàmica d'automòbils, avions i el moviment dels submarins.\nEs va demostrar que les màscares són beneficioses en prevenir l'exposició directa als aerosols, ja que proporcionen una suau glopada d'aire calent que fa que els aerosols es moguin verticalment, evitant així que arribin els estudiants adjacents. A més, un sistema de ventilació en combinació amb un bon filtre d'aire va reduir el risc d'infecció entre un 40 i un 50% en comparació amb una aula sense ventilació. Això es deu que el sistema de ventilació crea un corrent constant de flux d'aire que fa circular molts dels aerosols cap a un filtre que elimina una part dels aerosols en comparació amb un escenari sense ventilació on els aerosols es congreguen sobre les persones.\n"Si comparem les probabilitats d'infecció quan s'utilitzen màscares, un metre de distanciament social no indica un augment en la probabilitat d'infecció respecte a dos metres", expliquen.\nCoronavirus Canvis sobre la mascareta: obligatòria i sense excepcions Anna Solé Sans\nSalut Quatre mètodes per evitar que s'entelin les ulleres amb la mascareta María Cardoso\nCoronavirus Covid-19 | Com ventilar les aules? El Nacional\nCORONAVIRUS Moderna prova la seva vacuna en adolescents per facilitar el retorn a les aules El Nacional


La Federació Catalana d'Esports d'Hivern renova l'aposta pels Jocs Olímpics Barcelona-Pirineus — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / La Federació Catalana d'Esports d'Hivern renova l'aposta pels Jocs Olímpics Barcelona-Pirineus\nLa Federació Catalana d'Esports d'Hivern renova l'aposta pels Jocs Olímpics Barcelona-Pirineus\nÒscar Cruz s'ofereix a "treballar des d'avui mateix" per presentar una candidatura sòlida de cara al 2030. L'ens també incideix en la importància de formar esportistes per millorar resultats i popularitzar els esports de neu i gel\nPresentació de la temporada 2016-2017 d'esports d'hivern (FCEH)\nLa Federació Catalana d’Esports d’Hivern ha valorat positivament que "no es tanca la porta" a la candidatura Barcelona-Pirineus per als Jocs Olímpics i Paralímpics d'Hivern. Tot i la renúncia definitiva a la data del 2026, el president de l'FCEH, Òscar Cruz, considera que "s’obre un camí en el que cal començar a treballar des d’avui mateix”, amb la mirada posada en el 2030.\nCruz s'ha mostrat "orgullós d’haver estat part d’una comissió d’estudi que ha acabat convencent tots els grups municipals que hi participaven del fet que una candidatura olímpica d’esports d’hivern és molt positiva, sobretot per al Pirineu però també per a Barcelona”. Des del vessant esportiu, el responsable dels esports d'hivern creu que cal "apostar fermament des d’avui mateix per la formació dels esportistes, perquè estiguin preparats per participar amb garanties d’èxit en uns futurs Jocs a casa nostra”.\nPer tot plegat, la Federació Catalana ha reiterat que "continua posant-se a disposició de totes les institucions implicades: Generalitat de Catalunya, Ajuntaments de Barcelona i de Pirineu, i agents del sector", per "desenvolupar conjuntament un projecte olímpic que entusiasmi la ciutadania i els esportistes, generi consens polític i s’ajusti a les noves tesis del Comitè Olímpic Internacional (COI)". Òscar Cruz conclou que "ara més que mai pren sentit el lema que presentava l'FCEH a l’inici de la temporada d’hivern 2016-2017: 'Els esports d’hivern, un repte conjunt'".\nLa Secretaria General de l’Esport ha acceptat el repte de prendre el lideratge del projecte olímpic i paralímpic d’una futura candidatura per organitzar uns Jocs Olímpics d’Hivern a Catalunya, i així donar continuïtat "a un projecte transversal que integri tot el país". Ho farà "amb entusiasme i il·lusió", segons ha expressat el secretari general de l’Esport, Gerard Figueras, que creu que “el més important no és la data sinó teixir una estratègia de país que esdevingui madura per optar a presentar una candidatura més endavant”.


El prisionero del cielo (Work) - Nevins Memorial Library (Methuen)\nThe work El prisionero del cielo represents a distinct intellectual or artistic creation found in Nevins Memorial Library (Methuen). This resource is a combination of several types including: Work, Language Material, Books.\nBarcelona (España) -- Fiction\nJóvenes (Hombres) -- Spain | Barcelona -- Novela\nLibreros anticuarios -- Spain | Barcelona -- Novela\nLibros raros -- Spain | Barcelona -- Novela\nViudos -- Spain | Barcelona -- Novela\nMadres e hijos -- Spain | Barcelona -- Novela\n
 Data from El prisionero del cielo - Nevins Memorial Library (Methuen)


8 min. Barcelona 12/08/2018 00:00 Traduccions: Cat Eng\nLa Susana treballava en un restaurant de la Rambla i el passat 17 d’agost estava esperant un autobús quan la furgoneta conduïda per Younes Abouyaaqoub va infondre el terror al centre de Barcelona. El vehicle del terrorista es va aturar a menys d’un metre d’on era ella, al Pla de l’Os. “Al principi em vaig fer la forta”, explica. La Susana no va patir cap lesió física, però un any després arrossega l’impacte d’aquell dia i les seqüeles psicològiques de l’atemptat li han impedit continuar portant la vida que tenia abans del 17-A. El dissabte 19 d’agost, quan encara no feia ni 48 hores dels atemptats, va anar a treballar. “Em tremolaven les cames”. Va haver de marxar del restaurant abans amb un atac d’ansietat. A partir de llavors va buscar ajuda per tirar endavant. Ho va fer tota sola perquè cap administració es va posar en contacte amb ella, tampoc el ministeri de l’Interior, que és qui té la competència per atendre els afectats per atacs terroristes a través de la direcció general de Suport a les Víctimes del Terrorisme. “Ens han ignorat”, sentencia la Susana.


El KP-ones de Capellades s'emporta les 24 Hores de Futbol Sala de Masquefa - Notícies de l'Ajuntament de la Vila de Masquefa\nL’equip del KP-ones va guanyar les maratonianes 24 Hores de Futbol Sala disputades divendres i dissabte passat al pavelló poliesportiu de Masquefa. L’equip de Capellades es va endur el trofeu en derrotar a la gran final per 4 gols a 1 el conjunt masquefí Cafeteria CTC, nodrit principalment d’experimentats jugadors del Futbol Sala Espardenya.\nEl matx va ser molt més igualat del que reflecteix el marcador i el Cafeteria CTC va tenir també les seves opcions. No obstant això, els masquefins van avançar les línies quan van trobar-se amb un 2 a 1 en contra i això ho va aprofitar el KP-ones per sentenciar amb dos gols al contraatac en només un minut. Els capelladins ja s’havien proclamat campions del torneig masquefí fa dos anys.\nGran espectacle futbolístic\nLa competició, organitzada pel Futbol Sala Espardenya, amb el suport de l’Ajuntament, va comptar amb la participació de 16 equips de Masquefa, Piera, Sant Andreu, Sant Feliu, Capellades i Mollet. Tots ells van oferir un gran espectacle futbolístic als nombrosos afeccionats que es van reunir al poliesportiu de Masquefa per gaudir d’aquest esport durant 24 hores ininterrompudes, des de les 7 de la tarda de divendres fins a les 7 de la tarda de dissabte.\nA més de l’extraordinària presència d’afeccionats i el gran nivell futbolístic dels participants, les 24 Hores de Futbol Sala van destacar també per la bona tasca duta a terme pels organitzadors.\n1r. KP-ones (Capellades)\n2n. Cafeteria CTC (Masquefa)\n3r. Párala con el pecho (Sant Andreu)\n4t. Peluqueria Iris (Sant Andreu)\n5è. Mc Rank (Masquefa/Piera)\n6è. Trilirilis (Sant Andreu)\n7è. Bar El secreto (Sant Andreu)\n8è. L’Avi Enric (Masquefa)\n9è. Metalls Mediterrani (Sant Feliu)\n10è. Cebollinos (Masquefa)\n11è. Lagarto amarillo (Masquefa)\n12è. Bar El pepinazo (Masquefa)\n13è. Bocachanclas (Masquefa)\n14è. Ath. Masquefa (Masquefa)\n15è. Old Stars (Mollet)\n16è. Makis (Masquefa)\nCategoria: GeneralPer Ajuntament de Masquefa 16/06/2011\nAnteriorPrevious post:160 patinadores prenen part en el I Trofeu Vila de Masquefa de Patinatge ArtísticSegüentNext post:Xavier Boquete, reelegit alcalde de Masquefa


El PP de Morella celebra que Diputación se vuelque en la rehabilitación de Colomer Zurita y ceda el edificio para preparar el Sexenni | ppcastellon.es\nEl PP de Morella celebra que Diputación se vuelque en la rehabilitación de Colomer Zurita y ceda el edificio para preparar el Sexenni\nQuerol(PP): "Gracias al Gobierno Provincial las calles de Morella que preparan el Sexenni ya tienen a su disposición los locales para poder guardar els armasons"\nEl portavoz del GMP de Morella, Miguel Ángel Querol, ha celebrado que el Gobierno Provincial "se vuelque este año al máximo con Morella"\nEl portavoz del Grupo Municipal Popular en el Ayuntamiento de Morella, Miguel Ángel Querol, ha celebrado hoy que el Gobierno Provincial "se vuelque este año al máximo con Morella y ceda al Ayuntamiento el emblemático edificio Colomer Zurita para preparar y garantizar que el Sexenni de este año sea todo un éxito".\nQuerol ha explicado que el Gobierno Provincial "lleva tiempo trabajando en dar una solución al edificio con una inversión de más de 800.000 euros que ha permitido rehabilitar la cubierta y la fachada para solucionar todos los problemas que generaba el edificio y que harán que luzca de cara al Sexenni".\nAsimismo, el concejal del PP ha agradecido a Diputación que gracias a su ayuda las calles de Morella que preparan el Sexenni "ya tienen a su disposición los locales necesarios para poder guardar els armasons que lucirán en la fiesta de agosto", al tiempo que ha deseado que "otras administraciones tomen ejemplo del Gobierno Provincial y se sumen al proyecto de mejora del Colomer-Zurita para conseguir entre todas dar valor a este edificio tan querido por todos los morellanos".