Festa del Modernisme 2021 - Santa Coloma de Cervelló - diumenge 17 d’octubre - FestaMajor.de\nFesta del Modernisme 2021 - Santa Coloma de Cervelló - diumenge 17 d’octubre\ndiumenge 17 d’octubre↕\n11:00 Exposicions. L’Art d’en Solé, selecció de peces realitzades per Ramón Solé. Orígens, selecció de peces realitzades per Maria Salazar Serrano.\n11:00 Ronda amb La Txaranga.\n11:30 Plaça Anselm Clavé. Petits Tastets de la vida quotidiana de la Colònia i Danses Populars. A càrrec de l’Esbart Rocassagna de Gelida. Reserva d’entrades divendres 8 d’octubre a les 19.00 h al Centre Municipal Sant Lluís i a http://entrapol.is/l1bgR a partir del 9 d’octubre.\n13:00 Plaça Anselm Clavé. Petits Tastets de la vida quotidiana de la Colònia i Danses Populars. A càrrec de l’Esbart Rocassagna de Gelida. Reserva d’entrades divendres 8 d’octubre a les 19.00 h al Centre Municipal Sant Lluís i a http://entrapol.is/l1bgR a partir del 9 d’octubre.\n18:00 Ateneu Unió. Tarda de Teatre amb l’obra La Fabricanta. Adaptació teatral de la novel·la de Dolors Monserdà i Vidal, interpretada pel Grup de Teatre de l’Associació de Dones pels 4 Cantons. Taquilla inversa. Aforament limitat. Reserva d’entrades divendres 8 d’octubre a les 19.00 h al Centre Municipal Sant Lluís i a http://entrapol.is/uxzjE a partir del 9 d’octubre.\nFestes de Tardor 2021 - Sant Just Desvern - 7 Kms.\nFesta Major de La Floresta 2021 - La Floresta - 12 Kms.\nFestes Tardor 2021 - Sagrada Família - 19 Kms.\nCapvuitada 2021 - Caldes de Montbui - 35 Kms.\nFesta Major 2021 - Santa Maria de Palautordera - 63 Kms.


Notícies - Dissidència demana el vot per a la CUP com a reacció a la tisorada cultural\nDissidència demana el vot per a la CUP com a reacció a la tisorada cultural\nLogo de Dissidència Sònica\nL'associació Dissidència Sònica ha anunciat, a través d'un comunicat, que dóna suport a la CUP perquè és l'únic partit que representa els moviments socials. Malgrat que l'entitat es considera apolítica, l'assemblea de Dissidència ha considerat necessari posicionar-se políticament com a resposta a l'intervencionisme de l'Estat espanyol i perquè amb la independència creu que es pot posar fi a 'dues dècades d'ofec cultural'. Dissidència també recorda que la CUP ha inclòs les seves demandes en el seu programa electoral.\nEn assemblea, Dissidència Sònica, el sindicat que representa part dels músics de la ciutat, ha demanat el vot per a la Candidatura d'Unitat Popular de cara a les properes eleccions catalanes. Dissidència justifica fer públic un posicionament polític com a reacció a les retallades en cultura i davant la necessitat de posar fi a 'dues dècades d'ofegar el poble, la seva cultura i la seva música'.\nEn un comunitat, el col·lectiu no ha escatimat crítiques a la política de 'clientelisme' del govern local, format per CiU, a qui acusa de practicar a Sant Cugat 'un espoli cultural'. Dissidència assegura que la seva raó de ser és que la música, i la seva pràctica, sigui accessible a tothom. Com la realitat és diferent, diu l'entitat, Dissidència dóna suport a la CUP en els comicis del 25N.\nEl sindicat musical també diu al document que voten independència com a contraatac i per demanar el vot 'allà on més mal fa' als qui retallen en cultura.


Inici > detall del relat: Agredolç\nUn relat de: pruneta\nLa Núria notava com ell refregava la llengua pel seu clítoris. Ho feia amb delit, amb vici, estava realment excitat. Ella, simplement, es deixava fer. Era la primera vegada que li llepaven el cony, i tot i sentir l'alè calent i deseperat del noi a l'entrecuix, no aconseguia excitar-se del tot. La sensació era molt agradable, això sí, però no es podia treure del cap la imatge del seu xicot fotent-se una ratlla en un lavabo públic brut i pudent, encara no feia mitja hora. No podia pensar en una altra cosa. Era la primera vegada que veia algú esnifant cocaïna, se sentia estranya. Massa coses noves en una nit.\nTota la vida havia sentit a parlar malament de les drogues. Era un tema tabú. Només que algú pronunciés la paraula "droga", tothom s'escandalitzava i s'afanyava a fer-te veure que allò era horrible i que mai, mai de la vida, n'havies de provar cap. A l'escola, i després a l'institut, li havien explicat infinitat de vegades que les drogues eren dolentíssimes, i que només que les provéssis una vegada, en quedaves completament enganxat per tota la vida. Però en canvi, ara era allà, jugant a fer sexe amb un noi col·locat de cocaïna. I no passava res, absolutament res.\nDe sobte, es va sentir enganyada, estafada, manipulada. Era indignant, li havien fet creure tota una sèrie de prejudicis absurds i de coneixements distorsionats sobre el món de les drogues. Però no tots els que en consumeixen són ionquis de mala vida, fruit de la incultura i la marginalitat. Sí, ja ho sabia que les drogues no són gens recomanables, però era evident que el perill no són aquestes substàncies, sinó el fet de no saber-les consumir. Tan estúpida la feien? De debò es pensaven que era incapaç d'entendre aquesta obvietat? Per ella ja se'n podien anar a la merda tots els mestres i educadors que havia tingut. Es va enrabiar moltíssim, tenia la sensació que li havien estat prenent el pèl tota la vida.\nL'Otger esnifava cocaïna i speed, prenia pastilles de tota mena, fumava porros i bevia alcohol, i no tenia cap inconvenient en combinar-ho tot plegat en una mateixa nit. Això no obstant, era un noi de classe mitjana-alta, fort, intel·ligent, amb estudis, que treballava durant tota la setmana, i que li agradava passar-s'ho bé els dies de festa.\nEn aquell moment, la Núria va notar com l'Otger li engrapava els pits. Ja havia deixat de llepar-li la xona, ara li estava morrejant els llavis de dalt, els de la boca. De sobte, va parar. Va olorar els cabells de la noia amb lentitud i sensualitat, i li va xiuxiuejar a l'orella:\n-Ets maquíssima. T'estimo. Ets la millor noia de totes, la més guapa.\nLi va dir tan tendrament, que la Núria es va fondre als seus braços i es va oblidar de totes les cabòries que fins llavors li havien envaït el cervell.\nEra tan maco l'Otger! Només feia una setmana que sortien però ja l'estimava de debò. Ella tenia setze anys, ell vint-i-tres. S'havien conegut en algun lloc, alguna nit amarada d'alcohol i revolta. La Núria tot just començava a tastar aquest món de festa i llibertat. Les primeres borratxeres, els primers nois... L'Otger, en canvi, ja era un gat vell. Les seves festes solien començar el divendres a la nit i acabaven diumenge al vespre, i més d'una vegada, a comissaria. Però ho anava trampejant prou bé.\nUn dia, els dos joves, es van fuetejar amb mirades. Un altre, es van dirigir la paraula, i l'altre, ja van acabar enrotllats, i implícitament, sortint. Aquell dia, l'Otger gairebé es va posar a plorar. Va dir a la Núria que feia molt de temps que la desitjava, i que si no s'haguéssin trobat, s'hauria tornat boig. Es van fer un petó, i de seguida, el noi va deixar anar alleugerit:\n-Mmmmmm...ja era hora.\nCom si es traiés un pes de sobre, un neguit que feia temps que arrossegava. La Núria estava al·lucinant. No s'ho acabava de creure, però era cert. Era allà, davant d'un noi que li estava declarant el seu amor més sincer. Li costava aguantar la mirada fixa, davant dels ulls de desig de l'Otger, que la mirava amb una innocència transparent. Ell estava joiós, radiant. No va deixar la mà de la noia ni un sol instant.\nLa Núria se sentia més o menys feliç. Vivia en un núvol. Ella, que no havia sortit mai amb ningú, havia encisat un noi guapíssim, set anys més gran que ella i que no tenia cap mena de complex a l'hora de presentar-la davant dels seus amics. Tenir l'Otger al costat havia significat una injecció d'autoestima molt important per la Núria. Més que important, vital.\nTanmateix, la noia no les tenia totes. La història d'amor era molt maca, això sí, però era conscient que l'Otger no era un noi com qualsevol altre. Prenia drogues i tenia alguns problemes amb la justícia. El tercer dia que sortien, per exemple, l'Otger li va explicar a la Núria que li acabaven de retirar el carnet de conduir.\n-A partir d'ara no ens podrem veure tant, perquè jo ja no et podré venir a buscar més amb el cotxe.\n-Per què? El tens avariat?\n-No...És que m'han retirat el carnet de conduir fins d'aquí a un any i mig.\n-I com és això? Et van fer bufar?\n-Un dia que anava una mica passat, vaig anar un moment per un carrer en contradirecció i els fills de puta de la Guàrdia Civil em van parar. Però jo em vaig negar a fer-me la prova d'alcoholèmia. Llavors van veure que duia propagnada independentista i una estelada al cotxe i em van començar a tocar els collons. I jo em vaig emprenyar i vaig agafar l'alcoholímetre i el vaig estampar contra la paret...\nMentre escoltava l'explicació, la Núria veia un cert penediment als ulls de l'Otger. Però ell era així, inconscient, valent, impulsiu. No acostumava a pensar en les conseqüències dels seus actes. Després d'alguna anada d'olla de les seves, sovint, li sabia greu haver actuat d'una manera o d'una altra, però no se'n feia mala sang. La vida era per vuire-la, i el que estava fet ja no es podia desfer. Almenys això és el que ell pensava.\nPerò ell era tan guapo, i l'estimava tant, que la Núria no es volia encaparrar amb aquests detalls. Total, ella preferia mil vegades un noi rebel i decidit, que un bon jan conformista i avorrit. A més, l'Otger no feia mal a ningú.\nLa relació va anar avançant. Entre setmana gairebé no es veien, perquè vivien en pobles diferents, però el cap de setmana passaven tant de temps junts com podien. El dissabte al matí l'Otger treballava, per tant, quedaven a la tarda. Normalment, la Núria convencia al seu pare perquè la dugués a ca l'Otger després de dinar. Sovint, quan ella arribava, l'Otger encara feia la migdiada. A ella li encantava haver-lo de despertar. Quan ell obria els ulls i es la trobava la Núria al davant es posava contentíssim.\n-Quin despertar més dolç!- sempre deia. I tot seguit, abraçava la Núria i la petonejava, l'estirava cap a ell i la convidava amorosament a estirar-se al llit. Llavors la despullava a poc a poc mentre l'anava excitant a cau d'orella.\nFeien l'amor amb sentiment, passió i sinceritat. Gairebé mai no feien servir condons, ell controlava, i la Núria li donava plena confiança. S'estaven al llit dues o tres hores, fins al vespre. Allà, entre els llençols, eren realment feliços. Quan estaven cansats, paraven per reposar, i parlaven i reien sense parar. La Núria posava el cap sobre el pit de l'Otger, i mentre ell l'abraçava, pensaven en el seu futur, en com es dirien els seus fills, en on anirien a viure i en com seria casa seva.\nQuan ja començava a caure el sol, es vestien i es preparaven per sortir. Com més tard es feia, més nerviós es posava l'Otger. Sabia que faltaven poques hores per anar de festa, i el seu cos ja pensava en la coca. Tot seguit, trucava al camell del poble i quedava amb ell al cap de mitja hora. A la Núria no li agradava gens acompanyar-lo a fer aquestes "gestions" però no volia pas discutir amb ell per aquesta tonteria, fet i fet, ella no havia ni de sortir del cotxe de l'Arnau, un amic de l'Otger que sempre els passava a buscar per anar als concerts.\nDesprés d'això tot anava rodat. Anaven a sopar a qualsevol lloc, amb els primers amics que trobaven. Mentre s'atipaven, comentaven els concerts que hi havia aquella nit, i tant si era lluny com a prop, d'hora o ben entrada la matinada , sempre feien cap al que hi actuava el grup més bo. No acostumaven a anar a discoteques o a pubs, les seves festes sempre eren en bars, locals o concerts del rotllo, és a dir, d'ideologia independentista i alternativa, en general. Era el seu ambient, la seva gent, la seva música, les seves begudes. Ho era tot.\nPerò un cop ja estaven de gresca, l'Otger canviava. Començava a beure i a esnifar farlopa amb els seus amics, i la Núria se sentia diferent, una nosa. Ella no hi pintava res entre uns nois desconeguts, eixalabrats, cridant i trencant ampolles de cervesa pel carrer. Passava més estona amb l'Arnau que amb l'Otger, el qual només li venia de tant en tant a fer una moixaina o un petó. On era llavors aquell noi tan tendre i afectuós?\nA la Núria no li agradava gens que l'Otger es drogués i s'exaltés d'aquella manera, però mai li va retreure res. Ella no era ningú per dir-li el que havia de fer i el que no. Segur que ella tenia moltíssimes coses que no li agradaven a l'Otger, i en canvi ell no li deia pas res. Si es posava a rumiar, segur que tenia més inconvenients la Núria que l'Otger, per tant, més valia no dir res. Encara gràcies, pensava ella.\nAixí doncs, cada cop que sortien, la Núria s'afanyava a beure alcohol, i així, intentava posar-se al mateix nivell que el seu xicot. A més, l'ajudava a no capficar-se en res. El primer que feia quan arribava als concerts era anar a la barra a demanar beguda. Li costava beure's els cubates, no li agradaven. Però era igual, la qüestió era emborratxar-se. A més, a partir del segon o el tecer gairebé ja no en notava el gust.\nEl seu objectiu era no cavil·lar, anul·lar el funcionament mental, no pensar en el demà, en la bronca que li fotarien els seus pares, ni en l'estat depress\niu que patiria. Només volia estar allà, amb la mà dins de la butxaca dels pantalons de l'Otger, sense preocupar-se per res. Volia ser capaç d'aguantar-li la cartera perquè ell es pogués esnifar les dues ratlles que s'hi havia preparat, sense plorar, sense engegar-ho tot a la merda. Desitjava que a les venes i corrés alcohol, i al cervell, amnèsia. Però sempre arribava l'endemà, i amb ell, la foscor, la buidor, la desesperació.\nLa Núria intentava obrir la porta sense fer soroll. Difícil, tenint amb compte l'estat en que gairebé sempre arribava. Va entrar a casa, però tot just aixecar la mirada es va trobar la seva mare que la mirava desafiant.\n-Hola.- va dir la noia intentant dissimular la seva embriaguesa.\n-Ja és de dia.- va dir la seva mare mirant-la als ulls-. Em vas dir que tornaries a les quatre, com a tard.\n-Ja...És que després del concert han posat música, i com que l'Arnau, que portava el cotxe, es volia quedar més estona, ens hem hagut de quedar tots.\n-Doncs ens podies haver trucat. Per alguna cosa et devies comprar el mòbil, no?\nLa Núria no va contestar. Era obvi que passades les tres ja no era capaç ni de pensar. I molt menys de trucar als pares, per descomptat. A més, tot allò era una excusa que s'acabava d'inventar.\n-Va, vés a dormir, que et fa falta. I demà ens sentiràs. I tant que ens sentiràs!\nLa claror del sol que entrava pels porticons la va despertar passades les dotze. No havia dormit ni quatre hores, però ja no podia estar-se més al llit. Tenia la boca seca, i havia dormit vestida. Es va canviar la samarreta i es va rentar la cara. Tot seguit, es va beure un got de suc de pinya, va agafar les claus i va marxar. L'endemà de sortir, mai no es podia quedar a casa. Li queia tot a sobre, s'ofegava. Se sentia malament.\nEls pares fotien fàstig, no l'entenien. Però alhora, li feien pena. Si sabéssin totes les aventures que passava la Núria, segurament es comportarien d'una altra manera. Potser l'ajudarien i tot. A la Núria no li agradava haver-los d'enganyar, era com si els traís. Els pares mai li havien prohibit gaires coses, al contrari, li donaven molta llibertat, i ella els ho pagava amb mentides. No podia fer res més, ella no volia enganyar-los, però no els podia pas explicar la veritat. S'haurien esborronat, i l'haurien apartat de l'Otger, això segur.\nS'ho passava malament. Realment era un calvari, que a més, havia de passar sola perquè no podia explicar les seves angoixes a ningú. Ni als amics. Precisament ara els veuria. Quan sortia de casa no sabia mai on anar, però les cames sempre la duien, segurament per inèrcia, al local. El local era un llogarret que tota la colla s'havien arreglat per poder-hi passar l'estona. Es passaven tot el dia fumant porros i jugant a la Play Station. Un rotllo.\nPerò els seus amics eren d'un altre món. L'únic problema que tenien era tenir fet el treball d'història per al divendres, o intentar aconseguir que els pares no els trobéssin la pedra de costo.\nCom podia la Núria explicar-los els seus problemes? No haurien entès res. Li haurien dit que estava boja i que deixés l'Otger immediatament. De fet, ells sempre havien vist amb mals ulls que la Núria sortís amb un noi "tan gran". Però, és clar, això era una de les típiques bogeries de la Núria, i no passava res, ella sempre ho aguantava tot, pensaven.\nCaminant cap al local li agafava la depre. No tenia ganes d'estar a casa, però tampoc volia veure els amics. Parlar-hi seria pitjor, no entendrien res. No volia estar amb ningú, però tampoc volia estar sola. Pensava en la nit, en si era normal que amb la seva edat es fotés quatre o cinc cubates cada cop que sortia. Es preguntava on devia ser l'Otger. A aquelles hores segur que encara estava penjat, vés a saber on. Era igual, ja tenia prou mal de cap.\nAtzaVaRa | 29-11-2004 | Valoració: 8\nPruneta, haig de dir-te que m'he sentit molt identificada en diversos aspectes: l'enamorament cec que impedeix replantejar-te les coses o la por a dir el què penses, els caps de setmana de borratxeres brutals i les crisis del dia següent, la incomunicació amb els amics de la colla....crec que tothom ha passat algun cop, d'una manera o altre, un moment difícil en l'adolescència. Crec que has retratat molt bé petites imatges de l'adolescència de molta gent, i et felicito. M'agrada com escrius.\nAra que t'he descobert, ja aniré investigant els teus escrits. Continua així!\nper això em deu haver agradat[Ofensiu]\nneret | 28-11-2004\n... perquè és com una fotografia del que veu la protagonista, i no en pots extreure cap mena de judici de valors. Ara, si realment és autobiogràfica... espero que ara et vagin millor les coses, i que no agafessis molt mala imatge dels nois que van a concerts catalanistes!\nDe sobte, sento la teva olor\nT'hagués explicat tantes coses!\nEt miro. M'acosto. T'estimo.\nEm vas estripar la pell\nQuan el dolor és el teu company\nHe après a plorar en silenci\nEl gust de la llibertat\nLa felicitat de mentida


Crear backlinks camuflats durant un esdeveniment by SIAICA Informàtica\nCrear backlinks camuflats durant un esdeveniment:\n(Actualitzat 7 febrer 2016)\nÉs una tècnica de linkbuilding extern i s’utilitza per aprofitar els backlinks que es creen de forma natural durant un esdeveniment (per exemple … un anunci o un diari parla de la teva empresa), durant un esdeveniment s’aconsegueixen alguns backlinks de forma natural perquè algú et enllaça des d’una xarxa social, altres opinen sobre aquesta publicació i aquest enllaç envaeix diversos murs a les xarxes socials, aquest és el moment perfecte per potenciar l’autoritat del teu lloc web amb alguns enllaços de retrocés (backlinks) “artificials” o forçats .\nA Google li agrada que tot es generi de forma natural i encara que cada vegada els seus algoritmes estiguin millor programats cal recordar que segueixen sent robots i que al cap ia la fi es basen en patrons; per tant si som capaços de crear de forma artificial però sembla natural Google pot reconèixer que és natural.\nVegem un exemple: Imaginem que agafem una serp de plàstic d’aquestes de broma, la posem enroscada en una branca i fem una foto. La vam pujar a Internet i Google la troba. Si està en una branca ia més té aspecte i forma de serp va reconèixer que pot ser una serp; però si en lloc d’una serp posem un gerro … Google va detectar que això no és natural.\nUn altre exemple visual: Com s’observa en la fotografia “Gold Mine” podria ser un enllaç (Backlink) que un usuari ha creat de forma natural, en canvi carrer “backlinks” és un enllaç que s’ha creat de forma artificial. Si trobem un senyal com la següent:\nVeuríem que hi ha un carrer anomenat Backlinks i el creuríem igual que Google no podrem distingir si aquest senyal l’han posat els de trànsit o l’ha posat un graciós (perquè està molt bé tira i sembla real); si en lloc de l’cartell “backlinks” haguessin penjat un cartró retallat amb la paraula “backlinks” escrita sota el cartell “Gold Mine” ningú creurà que això és el carrer real.\nDe la mateixa manera cal camuflar els enllaços externs (backlinks) i la millor manera de que passin desapercebuts és utilitzar esdeveniments que parlin de la nostra empresa, negoci, o pàgina web, com anuncis a la ràdio, a la televisió, esdeveniments de vídeo en directe com una conferència, etc …\nQuan es crea un esdeveniment públic com una entrevista a la ràdio, un anunci en un diari o simplement un vídeo a youtube bé promocionat les visites augmenten i moltes de les persones que visiten el lloc web poden crear enllaços recomanant l’esdeveniment o algun servei. Durant un període de temps els enllaços s’obtenen de forma natural perquè als usuaris que els sembla interessant comparteixen l’enllaç de l’esdeveniment, o la url del lloc web … Aquest és el millor moment per crear els nostres backlinks forçats tenint en compte no sobre -Optimitzar (enviar massa backlinks en poc temps) i no enviar milers de backlinks el mateix dia si l’esdeveniment només ha aconseguit 800 visites és de pura lògica, si t’han visitat 5.000 persones a conseqüència d’un esdeveniment no es poden crear 25.000 backlinks perquè no és natural, tot i que si l’esdeveniment ens ha generat mig milió de visites en una setmana …\nSi creem un esdeveniment i es requereix una campanya de backlinks disposem de molts situats web que venen links; en SIAICA Solucions Informàtiques recomanem principalment 2 llocs:\n247backlinks.info (de pagament)\nAlexa Rank ens permet enviar backlinks gratuïtament fins a un màxim de 126 en un sol dia, i dic un màxim de 126 perquè no es completen tots els backlinks que s’envien, però la mateixa aplicació online informarà de quants enllaços de retrocés s’han aconseguit finalment.\n247backlinks.info és una mica més complet i per 25 $ uns 18 € obtenim 25.000 (1 $ = 1000 backlinks) i es poden repartir des de 500 backlinks en 1 dia, així que si es crea una campanya que envia 500 backlinks cada dilluns (71 backlinks per dia) que és el recomanat sense esdeveniments podem crear una campanya de fins a 5000 / dia (recomano no enviar més de 2000 en un sol dia).\nLa quantitat de backlinks que es poden generar sense ser desestimats per Google dependrà de la quantitat de visites que s’estan obtenint durant l’esdeveniment i dels backlinks naturals creats en aquests dies.\nRecordeu que els enllaços que posem a les xarxes socials també són backlinks naturals, encara que siguin les nostres xarxes socials, així que si escrivim al blog un cop al dia i vam publicar en 3 xarxes socials enllaços cap a cadascuna de les publicacions del nostre blog en 1 només mes podríem tenir 30 publicacions x 3 xarxes socials = 90 backlinks naturals cada mes; en aquestes circumstàncies podríem crear altres 90 backlinks de forma artificial cada mes i segurament tots aportarien autoritat al lloc web enllaçat independentment de la pàgina que enllaci dins d’aquesta web.


Assolits mes de dos terços de les inscripcions de la Compressport Ultratrail Collserola | Atletisme Català\nInici General Assolits mes de dos terços de les inscripcions de la Compressport Ultratrail...\nAssolits mes de dos terços de les inscripcions de la Compressport Ultratrail Collserola\nQueden menys de 100 dies per al primer ultratrail més metropolità. I és que l’expectació pel proper 23 de novembre amb la Compressport Ultratrail Collserola va creixent. Els camins del Parc Natural de Collserola seran els encarregats d’acollir la prova. La bona acollida pel primer Ultratrail Collserola es va deixar notar quan en poques setmanes es va assolir el límit de les 500 inscripcions per a la distància més llarga de la Compressport Ultratrail Collserola, de 74 km. La Mitja Volta de 43 km, ja ha superat els dos terços de les inscripcions i La Popular de 21 km, la més assolible i la més tècnica de les tres, segueix creixent a bon ritme.| L’organització, encapçalada per Mònica Aguilera, Marc Ràfols i Santi Guillén, han apostat per tirar endavant un projecte de qualitat, pels amants del córrer per muntanya. “Es preveu que per l’1 de novembre ja estiguin exhaurides totes les inscripcions” comenta Mònica Aguilera “La veritat és que confiem en el projecte i sabíem de la bona acollida que podia tenir, però no deixa de sorprendre’ns amb la rapidesa en que es van exhaurir el dorsals per la distancia ultratrail”. Núria Picas, l’esportista favorita La campiona del món d’ultratrail 2012 participarà a la Ultratrail Collserola, i apunta que “si les lesions m’ho permeten”, serà la gran favorita per aquesta primera edició de l’ultratrail més metropolità. A més a més, la Compressport Ultratrail Collserola comptarà amb altres esportistes com la brasilera Fernanda Maciel (guanyadora de Transgrancanaria 2012), Zigor Iturrieta (membre de la selección basca de cuses de muntanya), o els francesos Seb Chaigneau i Cristopher Le Saux (corredors reconeguts dins el món de llarga distància). Altres corredors no habituals al món de les curses de muntanya com Roger Roca (campió del món de duatló el 2011) o Marc Roig (Campió de Catalunya de Mitja Marató) han confirmat també la seva presència, corredors que posaran les coses difícils als corredors de les distàncies de 43 km i 21 km. Al web es poden trobar totes les informacions necessàries sobre perfils dels recorreguts, punts d’avituallament i un pla d’entrenaments dirigit per Eduard Barceló, preparador físic en activitats de resistència específiques i combinades. Sobre La Nova Fita: La Nova Fita és una empresa que neix amb l’objectiu d’oferir serveis d’orientació i activitats a l’aire lliure. Dissenyen activitats adaptades a tot tipus de clients i segons els objectius que es volen treballar: activitats formatives, de lleure o per a empreses. Estan afiliats a la Federació de Curses d’Orientació de Catalunya i compten amb una amplia experiència dins del sector, ja que part de l’equip humà està format per la Mònica Aguilera, amb un ampli currículum en curses d’orientació i muntanya, el Marc Ràfols (expresident de la Federació de curses d’orientació de Catalunya) i el Santi Guillén, que compta amb amplia experiència en la docència de l’orientació.


5. SEGMENTACIÓ, POSICIONAMENT I DIFERENCIACIÓ  | Màrqueting empresarial i investigació de mercats (UdG) | Unybook\n5. SEGMENTACIÓ, POSICIONAMENT I DIFERENCIACIÓ (2014)\nSEGMENTACIÓ, POSICIONAMENT I DIFERENCIACIÓ 5.1 Segmentacions ● SEGMENTACIÓ : procés de divisió del mercat en subgrups homogenis (per característiques, necessitats o comportaments), amb el fi de portar a terme una estratègia comercial diferenciada per cada un d’ells, que permeti satisfer de forma més efectiva les seves necessitats i assolir els objectius comercials de l’empresa. El cas extrem de segmentació és el que s’anomena màrqueting a la carta i consisteix en fer un producte per cada comprador  (p.e. fabricants d’avions, modistes, pizzes al gust) .\n● CONTRASEGMENTACIÓ : és el contrari de la segmentació, es sol usar en èpoques de crisis econòmiques, i consisteix en agrupar ja que es suposa que en èpoques de recessió els consumidors estan disposats a acceptar una menor varietat de productes si baixa el seu preu. Així s’ha de reduir l’oferta simplificant el producte, el que permetrà rebaixar costos i abaratir preus.\n● “NÍNXOL” : és un segment d’un segment  (p.e. compradors de cotxes amb renda alta que volen cotxes esportius d’alt rendiment o NIKE que fa calçats per cada esport) . Atrau a menys competidors que un segment, però té menys compradors potencials i per tant el benefici potencial serà menor.\n5.1.1 Beneficis de la segmentació ● BENEFICIS DE LA SEGMENTACIÓ ○ Posa de relleu les oportunitats de negoci existents ○ Contribueix a establir prioritats. Es posen de relleu grups no atesos ○ Facilita l’anàlisi de la competència ○ Facilita l’ajust de les ofertes de productes o serveis a necessitats específiques ➢ No totes les segmentacions són efectives ● REQUISITS PER UNA SEGMENTACIÓ EFECTIVA ○ Fàcilment identificables i el seu potencial de compra mesurable ○ Accessibles, és a dir, s’han de poden assolir i servir ○ Substancials (suficientment grans per ser rendibles) ○ Diferents ○ Defensables 5.1.2 Exemples de criteris de segmentació 5.2 Passos per segmentar mercats 1. Identificar variables de segmentació: ● Etapa d’investigació: entrevistes exploratòries i dinàmiques de grup amb consumidors per començar a entendre les seves motivacions, actituds i comportaments.\n● Etapa d’anàlisi: anàlisi factorial a les dades per eliminar les variables altament correlacionades i després anàlisi clúster per identificar els segments.\n● Etapa de definició del perfil dels segments: es defineix cada grup d’acord amb les seves actituds, comportament, factors demogràfics i psicogràfics. A cada segment se li dóna un nom en base a la característica dominant en el mateix.\n2. Desenvolupar els perfils dels segments : cada segment de mercat considerat per l’empresa ha de definir-se amb més detall 3. Valoració de l’atractiu de cada segment: ● Mida i creixement del mercat ● Atractiu estructural d’un segment: ○ Competència en la indústria ○ Potencial de penetradors del mercat ○ Productes substitutius ○ Compradors ○ Subministradors ● Objectius i recursos de l’empresa 4. Seleccionar el públic objectiu: concentració en 1 sol segment; especialització selectiva, especialització de mercat, especialització de producte, atenció al mercat total.\n5.3 Tipus d’estratègies ● ESTRATÈGIA INDIFERENCIADA ○ Es centra en la part comú de les necessitats dels consumidors, ignorant la diferència entre segments.\n○ Estalvi de costos: permet economies d’escala.\n○ Difícil que el producte arribi a tothom.\n● ESTRATÈGIA DIFERENCIADA ○ Genera més vendes, doncs es satisfan més les necessitats dels consumidors.\n○ Suposa més costos, requereix més recursos i s’ha d’avaluar la rendibilitat per a cada segment.\n● ESTRATÈGIA CONCENTRADA EN ALGUNS SEGMENTS 5.4 Posicionament El que una empresa o una marca vol que el seu públic objectiu li concedeixi, de tal forma que ocupi un lloc especial en la ment del mateix  (p.e. Volvo seguretat) . El posicionament pot variar en el temps. Posicionament és el que es construeix en la ment de les persones. Per tant, també és molt important la política de comunicació.\n5.5 Diferenciació ● Kotler defineix diferenciació com l’acte de dissenyar un conjunt de distincions significatives per distingir l’oferta d’una empresa de la de la competència.\n● Condicions per ser efectiva la diferenciació : 1. Ser  important 2. Ser  distintiu 3. Ser  superior 4. Comunicable 5. No imitable 6. Costejable 7. Rendible ● Cada increment costa diners, pel que cal analitzar si sortirà a compte.\n● Els beneficis incrementats es converteixen en el temps en beneficis esperats (els clients d’avui ja esperen en un hotel televisor, xampú i altres detalls).\n● A mesura que les empreses augmenten els preus com a conseqüència del producte incrementat, alguns competidors poden oferir el producte esperat a un preu menor.\n● La diferenciació en la mesura que cada consumidor mostra les seves preferències cap a una marca determinada, confereix al productor un cert poder de mercat. Les empreses que estan diferenciades poden aconseguir beneficis superiors a la mitjana del mercat.\n● Una major preferència per un producte suposarà una menor elasticitat-preu en valors absoluts. Com més rígida sigui l’elasticitat de la demanda, major serà el poder de mercat sobre el segment de mercat.\n● Quantes diferències s’han de promoure ? ○ Un sol benefici (Campofrío, “millor cada dia”) ○ Dos beneficis (grup Pascual, “la qualitat i la salut ,a nostra raó de ser”) ○ Tres beneficis (pasta de dents aquafresh : “protecció de la càries” ; “millor alè” ; “dents més blanques”).


Regidora del Grup municipal València en Comú.\nCoordinadora de l'Àrea de Participació, Drets i Innovació Democràtica.\nRegidora de la Delegació de Govern Obert, Participació, Acció Veïnal, Transparència i Auditoria Ciutadana.\nRegidora de la Delegació de Cooperació al Desenvolupament i Migració.\nPresidenta de la Comissió de Participació, Drets, Innovació Democràtica i Seguretat Ciutadana, Bombers, Prevenció i Intervenció Emergències.\nVicepresidenta 1ª Comissió Permanent Especial de Suggeriments i Reclamacions. Observatori de Contractació.\nVocal titular de la Comissió de Govern Interior, Administració Electrònica, Personal i Control Administratiu.\nVocal titular de la Comissió d'Hisenda, Coordinació Jurídica, Inspecció General i Desenvolupament Econòmic Sostenible.Vocal suplent de la Comissió de Desenvolupament Urbà, Habitatge i Mobilitat.\nVocal suplent de la Comissió de Desenvolupament Humà, Educació, Joventut, Esports i Cultura.\nConsellera de l'Empresa Mixta Valenciana d'Aigües (EMIVASA).\nPortaveu adjunt del Grup Municipal València en Comú.\nVocal suplent de la Junta Central Fallera.\nVocal nat de la Universitat Popular de la Ciutat de València.\nVocal de Parcs i Jardins Singulars i Escola de Jardineria.\nVocal del Comitè Permanent d'Acció Humanitària de la C.V.\nVocal suplent de la Junta d'Explotació del Sistema Xúquer-Alarcón-Contreras.\nRepresentant de l'Ajuntament en el Consell Social de la Universitat de València.\nVocal titular de la Comissió de Coordinació de la Xarxa Amics.\nRepresentant de l'Ajuntament en la Comissió Interterritorial de Cooperació al Desenvolupament.\nRepresentant de l'Ajuntament en el Comitè Local de la Cruz Roja Española.\nVocal de l'Associació Fontilles.\nRepresentant de l'Ajuntament del Fons Valencià per la Solidaritat.\nPresidenta delegada del Consell Local d'Immigració i Interculturalitat.\nVocal nat del Consell Municipal d'Acció Social.\nPresidenta delegada del Consell Municipal de Cooperació.\nCoordinadora General de la Comissió de Seguiment d'Acolliment a Persones Refugiades.\nVocal titular del Consell Local de Comerç de València.\nPresidenta Delegada del Consell Social de la Ciutat.\nVocal del Consell Municipal de les Dones i per la Igualtat.\nVocal titular de la Comissió de Seguiment del Pacte per l'Ocupació, des del 8 de setembre de 2017.\nVocal titular del Consell Agrari Municipal des del 26/01/2018.\nBOP 27-10-2017 (pdf 22 Kb.) BOP 27-03-2018 (pdf 186 Kb.) BOP 08-07-2019 (pdf 235 Kb.)\nVaig nàixer el 25 de juny de 1976. Dona, feminista, intercultural, consumidora responsable, activista en la defensa dels Drets Humans i municipalista.\nSóc diplomada en Treball Social i la meua inquietud amb les desigualtats mundials em va portar, en l'any 2000, a començar a involucrar-me en moviments socials.\nDurant estos 17 anys i escaig, he desenvolupat les meues competències personals, activistes, professionals i polítiques en matèries i àrees com a participació ciutadana, educació per al desenvolupament, immigració, interculturalitat, cooperació internacional, comerç just i consum responsable. He participat en diferents moviments socials, xarxes i plataformes cíviques locals, estatals, europees i internacionals; en els quals m'he compromés treballant sempre per la transformació de la realitat, la cerca de la igualtat de drets i un món més just, democràtic, participatiu i inclusiu.\nEn estos últims 2 anys, he treballat com a assessora en el Grup Municipal València en Comú, així com impulsant i col·laborant activament en diverses comissions, grups de treball i projectes en l'organització: Eix de Feminismes, Eix d'Interculturalitat, Comissió de Finances i de Projectem en Comú, projecte de València en Comú que permet que els nostres excedents salarials com a representants públics, es reinvertisquen en projectes socials a la ciutadania, tal com signem en el nostre codi ètic.\nConsidere que l'Ajuntament és la institució més propera a la ciutadania, la que crea ciutat, la que crea les bases per a la convivència, el diàleg, la igualtat d'oportunitats, de drets ciutadans, la que crea una societat justa i igualitària i, per això, el lloc des d'on promoure una participació social i ciutadana, així com polítiques locals que reduïsquen les desigualtats socials i estiguen encaminades al bé comú.\nNotes Diplomatura Treball Social (125 Kb)


La Cirurgia Cardíaca constitueix la branca de la Cirurgia que s’ocupa de la prevenció, estudi i tractament de les malalties del cor, pericardi i sistema vascular de grans vasos. La seva existència com a especialitat mèdica es justifica per la unitat fisiopatològica de l’aparell circulatori i l’analogia dels mètodes diagnòstics i terapèutics, així com els procediments tècnics emprats.\nLa Cirurgia Cardíaca és una especialitat de la medicina que s'ocupa dels trastrons i malalties del sistema cardiocirculatori que requereixen una terapèutica quirúrgica.\nÉs una especialitat relativament jove, que va començar cap als anys 60 i que ha evolucionat enormement gràcies als grans avenços tecnològics.\nActualmente, les patologies tractades més freqüents són les relacionades amb la malaltia coronària isquèmica i les alteracions valvulars de diferent caire.\nParal·lelament hi ha un camp molt ampli també al tractament dels trastorns del ritme cardíac.\nAls últims anys s'està orientant l'especialitat cap a procediments mínimament invasius amb cirurgies de mínima incisió i procediments sense circulació extracorpòria i estalvi de productes sanguínis.\nL'equip de cirurgia cardíaca de HM Delfos disposa d'un equip de professionals experts amb una llarga trajectòria en aquests procediments, sent considerat un referent dins d'aquest camp.\nCamp d'acció de la Cirurgia Cardíaca\n•\tAnomalies congènites del cor, pericardi i grans vasos.\n•\tAnomalies adquirides del cor, pericardi i grans vasos.\n•\tPatologia de l’aorta toràcica i les seves branques.\n•\tTractament de patologia de ritme cardíac, marcapassos i desfibril·ladors.\n•\tTrasplantaments cardíac.\n•\tProcediments i tècniques precises per a la realització de la seva activitat (perfusió, assistència circulatòria, conservació de sang, etc.).\n•\tEstudi, preparació i tractament pre, per i postoperatori dels pacients del seu camp d’acció.\n•\tAplicació de les tècniques pròpies de l’especialitat en el context d’actuació d’altres especialitats mèdiques.\nAquest camp d’acció podrà ser modificat en el futur, a mesura que el desenvolupament de noves tècniques i mètodes de tractament de les alteracions de l’aparell cardio-circulatori ho justifiquin.\nA efectes d’una atenció òptima dels pacients inclosos en els apartats anteriors, s’inclou l’aplicació dels procediments diagnòstics (invasius o no) i terapèutics (mèdics i quirúrgics) necessaris per a aconseguir els millors resultats.\nL'equip de Cirurgia Cardíaca ofereix la següent cartera de serveis:\nConsulta clínica general: visites convencionals amb ECG\nConsultes de Marcapasses: visites ab programador telemètric\nCirurgia coronària amb circulació extra-corpòria (CEC)\nCirurgia coronària sense circulació extra-corpòria (SCEC)\nPròtesis biològiques amb suport\nPròtesis biològiques sense suport (Stenless)\nPròtesis biològiques sense sutura (Sutureless)\nCirurgia de la aorta toràcica\nCirurgia de les cardiopaties congènites no complexes de l'adult\nCirurgia de les complicacions mecàniques de l'infart agut de miocardi\nPatologia pericàrdica i miscel·lània\nProtocol de cirurgia cardíaca sense sang\nImplant vàlvules aòrtiques amb abordatge trans-catèter (TAVI):\nCirurgia dels trastorns de la conducció cardíaca\nCirurgia de la fibrilació auricular (Radiofreqüència):\nImplantació de marcapasses:\nImplantació de desfibriladors:\nDirector Cirurgia Cardíaca\n Cirurgia Cardíaca


Entitat territorial administrativa Barberà de la Conca (Conca de Barberà)\n41° 25′ N, 1° 14′ E / 41.41°N,1.23°E / 41.41; 1.23Coord.: 41° 25′ N, 1° 14′ E / 41.41°N,1.23°E / 41.41; 1.23\nEl Castell de Barberà és un castell del municipi de Barberà de la Conca (Conca de Barberà). Està situat, estratègicament, al cim del turó a la falda del qual, al llarg del temps va créixer el poble. Des de la fortalesa històricament s'ha pogut controlar un dels camins tradicionals que des de la costa penetrava a l'interior de Catalunya. Fou seu d'una comanda templera, primer, i després hospitalera. És un edifici declarat bé cultural d'interès nacional.\nEls templers i els hospitalers ampliaren el castell que arribà més o menys sencer al segle xix. Al llarg dels segles va sofrir destruccions i reconstruccions importants, tanmateix la destrucció principal va tenir lloc a la darreria del segle xix quan fou cedit a l'Ajuntament per ser utilitzat com a escola pública. Avui resulta difícil descobrir com era el castell templer.\nCastell de Barberà. Restes dels edificis nord-occidentals a començament del segle xx\nCastell de Barberà, plànols general i capella\nCastell de Barberà, restes del palau nou vers el 1918\nActualment l'antiga fortalesa és un gran edifici d'aparença moderna, ben conservat, rodejat de restes malmeses de muralla i vestigis d'altres edificis. Tot plegat forma un conjunt allargat de 71 per 35 metres, que corona d'est a oest el cim d'un pujol. Al costat occidental hi ha les ruïnes del castell del segle xi que trobaren els templers: els baixos d'una torre cilíndrica i restes de la camisa murallada.\nUna sala rectangular, molt allargada, de 25 per 5 metres de planta, orientada est-oest, de murs molt gruixuts (quasi tres metres), ben obrats de carreuada, disposada en filades de diferents altures (més altes les inferiors, on les pedres tenen més d'un metre de costat). S'accedeix a aquesta sala pel costat oriental, mitjançant una porta de mig punt, feta amb dovelles molt grosses, que tenia al davant una barbacana (enderrocada els anys cinquanta del segle xx), i que a jutjar pel carreueat devia ser del mateix temps. A més de la porta, hi ha quatre espitlleres esglaonades, de factura robusta, tres al sud i una a l'oest. Probablement, en origen, aquesta gran estança havia estat coberta d'embigat de fusta.\nAl primer pis, s'alineaven, d'oest a est, el «palau veyll» (segons els documents hospitalers) i la capella, que es conserven parcialment. Sembla que, a partir del primer pis, el palau veyll era una gran torre de planta quadrada de 10 metres de costat, car els documents hospitalers, a més de palau veyll, l'anomenen també «torre del prior» fent referència, sens dubte, al gran prior de Catalunya que n'era el propietari. És probable que hagués tingut dos pisos més i terrassa (els actuals són restauracions modernes, d'escassa entitat, fetes pels hospitalers després que el castell sofrís greus destruccions).\nL'altre edifici antic, del qual es conserven estructures importants, és la capella, situada com s'ha dit, a la part oriental del primer pis. Malgrat mancar-li la volta de canó que originàriament la cobria, mostra clarament la tipologia romànica de temple d'una sola nau amb capçalera plana, on s'obre una finestra espitllerada de mig punt que il·lumina mínimament l'interior. Té la porta al costat nord, que comunica amb un gran pati interior mitjançant una galeria porticada (semblant a la del castell de Miravet). Els hospitalers anomenaven claustre la galeria, car aquesta devia ser la funció que tenia en un convent d'ordes militars. El caràcter irregular de les filades de carreuada que presenten els murs de la capella, sembla indicar que originàriament l'interior estava cobert amb pintures murals. Les guerres del segle xvii mutilaren greument la capella, car fou enderrocat el mur de migdia i la volta. Després, ja en el segle xviii fou reconstruïda en versió barroca: volta de canó amb llunetes, cornises, cimbori o llanterna al cim…; i tot plegat enlluït amb l'enguixat característic dels interiors barrocs. És possible que en consagrar aquesta nova capella, els santjoanistes li canviessin la dedicació antiga de Sant Salvador per la de Sant Joan, més pròpia de l'orde.\nUna altra estructura antiga conservada és una sala soterrània coberta de volta de canó que hi ha al costat nord del palau (en temps hospitalers era la «sitja de la presó»); només si podia accedir per dues trapes.\nEls mateixos documents santjoanistes parlen de «Palau veyll» quan es refereixen a l'edifici existent, per oposició al «Palau Nou» (avui desaparegut), que feu construir el segle xiv el gran prior hospitaler, fra Guillem de Guimerà, que ocupava el costat nord del pati. Tancant el pati per ponent hi havia altres edificis, avui també enderrocats, que foren construïts (o reconstruïts) el segle xvi per un altre gran prior de la família Requesens.\nOssera de fra Guillem de Guimerà, actualment al Museu Diocesà de Tarragona\nOssera de fra Guillem de Guimerà. És una de les poques peces escultòriques del castell de Barberà que s'han conservat. Fins a l'any 1920, en què fou cedida per l'ajuntament de Barberà al Museu Diocesà de Tarragona, estigué a la capella del castell de Barberà on l'any 1396 havia mort el Gran Prior. És un sepulcre de pedra calcària d'estructura de paral·lelepípede (108 cm de llarg, per 41 d'ample i 43,5 d'alt) amb tapa de dos vessants. Presenta al davant, als laterals i als vessants de la tapa una decoració en relleu de tema heràldic relatiu a la persona i als càrrecs que ostentà l'estadant de l'ossera.\nTots els escuts de l'ossera tenen camper caironat emmarcat per un quadrilòbul que s'inscriu en un cercle. La superfície que resta entre els cercles, els carcanyols, està decorada amb un tema floral molt típic de l'escultura d'aquesta època a la Conca que ha fet que l'atribuïssin a Jordi de Déu.\nAl frontal i a la tapa hi ha repetits tres escuts: el de l'esquerra porta un barb (és el senyal heràldic de la comanda hospitalera i del poble de Barberà); el del mig, porta una creu plena (és el senyal heràldic de l'Orde de l'Hospital); i el de la dreta porta tres faixes (és el senyal heràldic de la família Guimerà). Als laterals hi ha un escut partit amb la creu plena a l'esquerra i els pals de Catalunya a la dreta (és l'escut del gran prior de Catalunya de l'Orde de l'Hospital).\nFra Guillem de Guimerà va ser un dels dignataris més importants de l'Orde de l'Hospital a la Corona d'Aragó. Era fill dels Guimerà, senyors de Ciutadilla, i al llarg de la seva vida d'hospitaler va exercir càrrecs de gran responsabilitat, tant en l'administració del seu Orde com en la política catalana. Devia ser també un expert en l'art de la guerra, ja que Pere el Cerimoniós li encarregà que supervisés els treballs de fortificació de Montblanc i de Poblet, ordenats pel rei amb motiu de les guerres amb Castella. Quan va morir era comanador de Barberà i gran prior de Catalunya de l'Orde de l'Hospital, per això a l'ossera figuren també els escuts d'aquests càrrecs.\nLes comandes, o convents, del Temple i de l'Hospital tenien els seus segells per autentificar els documents que lliuraven. D'aquests se n'han conservat poquíssims arreu del món. Entre ells, els de la casa de Barberà, tant del Temple com de l'Hospital, la qual cosa constitueix un cas excepcional. El segell templer és una empremta rodona en cera groga de 29 mil·límetres de diàmetre, que penjava, juntament amb altres tres, d'una carta que l'any 1308 enviaren diversos comanadors (entre ells el de Barberà, fra Arnau de Timor) que resistien al castell de Montsó el setge del rei Jaume II. La carta anava adreçada a fra Ramon Saguàrdia, comanador del Masdéu, que comanava una resistència semblant al castell de Miravet.\nEl segell de l'Hospital és més excepcional encara car es tracta de la matriu en bronze rodona de 45 mil·límetres de diàmetre, probablement del segle xv, que posseeix actualment la família Andreu Domingo de Montblanc, heretat de Manuel Andreu de Barberà de la Conca, que fou el darrer administrador de la casa dels hospitalers d'aquest poble.\nEls orígens del castell de Barberà, si tenim en compte el topònim i els tipus de construcció de la part baixa del mur de migdia, poden estar en una torre fortificada romana. Fins al segle xi no en tenim notícies documentals. És probable que fos ja castell en una primera etapa repobladora de Sala de Sant Benet el segle x. Un net d'aquest, Sala de Santa Perpètua, n'és propietari el 1013. El 1054 el posseí Arnau Pere de Ponts, el qual mor en una ràtzia sarraina.\nL'any 1318, després que hagués estat extingit l'orde del Temple, Barberà passà a mans de l'orde de l'Hospital de Jerusalem. Un dels grans priors més importants, fra Guillem de Guimerà i d'Abella (segle xiv), va residir a Barberà i fou enterrat a la capella del castell. El 1609, en temps del gran prior Miquel d'Alentorn acudí a Barberà el famós bandoler nyerro Rocaguinarda per ajudar el prior contra Rafel de Biure, senyor de Vallespinosa per motius de jurisdicció del lloc de Vallverd. El segle xix, quan els béns de l'orde passen a l'Estat, aquest cedeix el castell al municipi per escoles (1857).\nCom a conseqüència de la desamortització dels béns de l'Orde de l'Hospital de Sant Joan, l'any 1858, el castell de Barberà fou cedit per l'Estat a l'Ajuntament de la vila perquè l'utilitzés com a escoles públiques.\nL'enderroc no fou immediat, es va anar fent en funció de les necessitats de pedra. Cap als anys vint encara es conservaven estructures importants dels edificis del nord (l'anomenat "Palau Nou", construït el segle xiv pel Gran Prior hospitaler Guillem de Guimerà) i de ponent (les dependències bastides el segle xvi pel Gran Prior Dimas de Requesens).\nL'any 1922, a petició d'un ex-vicari, el montblanquí mossèn Bofarull, l'ajuntament va cedir al Museu Diocesà de Tarragona, dues sepultures que hi havia a la capella del castell: l'ossera gòtica de fra Guillem de Guimerà i un sarcòfag de pedra d'un cavaller hospitaler de la família Sentmenat, mort l'any 1699.\nMés cap aquí, ja en els anys 1948-1950, l'ajuntament encara anava a buscar pedra al castell per arranjar el carrer Major del poble. En aquest moment fou oberta la porta de llevant, la més antiga del castell que restava cegada, i construïdes les escales per accedir-hi. Aquesta obra comportà la desaparició d'un important tros de l'antiga barbacana (popularment coneguda com «el Racó el Gomà»). També desaparegué un bell portal de pedra que donava a l'hort o pati del primitiu castell del segle xi, el qual tenia a la dovella clau un escut dels Requesens. Llevat de l'escut, la resta de dovelles de'aquest portal serviren per construir part de l'escala esmentada.\nAny 2009, l'associació Amics del Castell ret homenatge al poeta Goytisolo.\n1972. El mes d'abril d'aquest any, la secció barcelonina de l'associació Amigos de los Castillos visitaren el castell acompanyats per Miró Esplugas. Les fortes pluges de la tardor d'aquell any ensulsiaren i posaren al descobert una sitja que hi ha just a l'entrar al pati del castell. Veïns del poble, animats per l'alcalde Calvet, començaren a fer cales arqueològiques al castell bo i pensant en una futura restauració.\nMentre això succeïa, en vida encara de Miró Esplugas, el seu fill malvenia el patrimoni familiar de Barberà. El Miró tenia exposats a l'entrada de casa seva diversos escuts del castell i la manca de sensibilitat del seu fill envers aquelles pedres històriques feien preveure la seva desaparició. La intervenció oportuna de Joan Fuguet aconseguí que fossin comprats per l'Ajuntament de Barberà. Excepte dos que foren cedits al Museu Comarcal, els escuts són avui exposats al castell.\n1984. La Generalitat de Catalunya declarà el castell conjunt historicoartístic\n1991. S'ensorrà part de la teulada del castell. El 24 de juliol, l'alcalde de Barberà es dirigí als Serveis Territorials de Cultura de Tarragona per notificar-los l'enderrocament. L'Administració posà com a condició per a la restauració de l'edifici una proposta d'utilització futura del castell.\n1993. L'ensorrament de la teulada havia progressat i el mur oriental s'havia aclivellat ostensiblement, de manera que, si no es reparava ràpidament la coberta, es podia enfonsar tota la casa i esdevenir un perill per a la població. El dia 1 de maig, un grup de veïns (en nom de la inactiva però no dissolta associació Amics de Barberà) promogueren una reunió amb l'ajuntament per estudiar possibles solucions a la greu situació del castell:\nL'alcalde Ramon Fallada, juntament amb Joan March i Joan Fuguet s'entrevistaren amb el director general de Patrimoni de la Generalitat per tractar el problema de la teulada del castell. Aconseguiren el compromís de l'administració d'ajudar amb dos milions si l'ajuntament hi posava la mateixa quantitat. L'ajuntament aconseguí de la Diputació Provincial la quantitat exigida per iniciar l'obra i, finalment, amb noves subvencions es feu nova la teulada del castell.\n1995. Amb la teulada nova, el castell ja no corria perill. A partir d'aleshores calia començar a treballar per donar utilitat a l'edifici. Per tal de fer-ho formalment, el dia 31 d'agost de 1995, es reuní un grup de barberencs per constituir-se en associació, amb el nom d'Amics del Castell; els reunits anomenaren una junta directiva provisional formada per: Joan Fuguet Sans, president; Vicenç Alcaraz Pérez, vicepresident; Joan Puig Esplugas, secretari; Antònia Olcina Blanch, tresorera; Ramon Calbet Miró, primer vocal; i un regidor de l'ajuntament com a segon vocal.\n1996-1997. L'associació Amics del Castell va endegar campanyes estivals de desenrunament dels baixos del castell, conferències i altres activitats dirigides a sensibilitzar la gent.\nA partir d'aleshores, la restauració del castell fou assumida per l'administració pública (Institut Català del Sòl), que en diverses campanyes ha anat restaurant l'antiga fortalesa templera. El castell, definitivament salvat i recuperat, ha esdevingut l'escenari del poble de Barberà per a tota mena d'activitats cíviques i culturals.\n2009. El 26 d'agost d'aquest any, quan feia deu anys de la mort del poeta J. A. Goytisolo, els Amics del Castell li dedicaren un homenatge al pati del castell. Fou un acte poètico-musical molt emotiu en el qual intervingueren, entre altres, el grup Los Goliados de Cambrils, amb el poeta Ramón García Mateos que llegí poemes de José Agustín Goytisolo.\nA mitjan segle xiii, amb els diners obtinguts de la venda de la Masó del Rourell, compraren el terme de Pira a Guillem de Monclús per 3.000 morabatins. El 1277 l'orde esdevingué propietari únic de Montbrió de la Marca, després dels incidents derivats de dos testaments contradictoris que beneficiaven respectivament els templers de Barberà i l'abadia de Santes Creus. Durant el segle xiii Barberà i l'Espluga de Francolí eren les viles amb més població de la Conca de Barberà.\nBernat d'Albespí, feb. 1173 - feb. 1174\nBerenguer de Mont, des. 1174 - gen. 1181\nGauspert de Serra, mai. 1181 - des. 1190\nPere d'Aguda, des. 1196 - mar. 1198\nGuillem Amill, oct. 1198\nPere d'Aguda, oct. 1199\nRamon de Llorenç, set. 1200\nRamon de Claret, abr. 1202 - feb. 1203\nGauspert de Serra, abr. 1204\nGuillem d'Azilac, feb. 1207 - ago.\nBernat de Claret, feb. 1210 - mai. 1214\nBernat de Granyena, abr. 1215\nRipert, mai. 1219\nPere de Pertegàs, jun. 1220 - jun. 1233\nGuillem de Trajós, mai. 1236\nGuillem Acaria, nov. 1236\nPonç d'Oltrera, set. 1237 - abr. 1240\nBernat de Montfalcó, des. 1240\nBerenguer de Torà, mar. 1242\nRamon de Vilalba, set. 1242 - oct.1244\nGuillem d'Anglesola, gen. 1246\nGuillem de Tord, abr.-jun. 1246\nBernat de Palomar, oct. 1247 -gen. 1249\nDalmau de Bossol, set. 1249\nGuillem d'Àger, abr.-oct. 1250\nGuillem de Prades, feb. 1251\nGuillem Mascaró, oct. 1253\nRamon de Bach, abr. 1256-jun. 1257\nGuillem d'Anglesola, nov. 1258 - nov. 1260\nPere de Montpalau, ago.-oct. 1261\nArnau de Timor, nov. 1262 - ago. 1266\nBernat de Pujalt, oct. 1267 - jun. 1269\nGallart de Josa, des. 1269 - jul. 1270/abr. 1271\nArnau de Timor, feb.-maig 1271 - ago. 1276\nArnau Guarner, maig 1277\nGuillem d'Abellars, jun. 1277 - abr. 1279\nBernat de Rocamora, oct. 1280\nGuillem d'Abellars, maig 1283 - des. 1290\nBernat de Montoliu, juny 1291 - mar. 1302\nDalmau de Timor, gen. 1305 - jul. 1307\nL'any 1609, al castell de Barberà van tenir lloc uns fets que val la pena relatar pel caràcter mític del personatge que els va protagonitzar: el bandoler nyerro Perot Rocaguinarda. Fou tanta la fama de "Perot lo lladre" en les lluites entre les bandositats de Nyerros i Cadells dels segles XVI i XVII, que va merèixer que Miguel de Cervantes expressés la simpatia que li professava fent-lo intervenir en dos capítols (LX i LXI) de la segona part de la seva famosa novel·la, acompanyant Don Quixot a Barcelona.\nRocaguinarda va acudir amb la seva quadrilla al castell de Barberà quan el Gran Prior de l'orde de l'Hospital, Miquel d'Alentorn, el cridà per represaliar Rafael de Biure, senyor de Vallespinosa. Biure havia aprofitat el període de seu vacant del Priorat de Catalunya abans no fos nomenat Alentorn, per "plantar forques" (que volia dir fer ostensió de senyoria) a Vallverd de Queralt que era membre de la comanda hospitalera de Barberà. Perot va romandre tres dies a Barberà preparant la incursió de càstig que farien al castell de Vallespinosa on, a més de matar un criat, tallaren arbres i cremaren les collites. La documentació sobre aquests fets explica com Rocaguinarda i els seus foren admirablement obsequiats pels cavallers de Sant Joan i pel batlle de Barberà, Joan Cabestany.\nArnau d'Alós, 1325/1329\nPere d'Alguerri (o de Quer), 1329/1343\nPere Arnau de Parets Tortes, 1349/1364\nVidal d'Alguerri, 1364/1368\nPere Guillem d'Olms, 1366/1372\nGuillem de Guimerà, 1378/1395\nPere de Vilafranca, 1397/1403\nPere de Pomer, 1405/1408\nGonçal de Funes, 1410/1415\nJofre de Canadells, 1415/1425\nRafael Caplà, 1444\nFelip Ortal, 1449\nGilabert de Lostos, 1450/1458\nFerran d'Aragó, 1475/1494\nJoan d'Argensola, 1495\nFrancesc de Boxols, 1497/1503\nBernat Geralt de Requesens, 1504/1516\nAntoni de Sant Martí, 1520/1525\nFrancesc Castelló, 1529/1536\nMiquel Ferrer, 1539/1548\nGaspar Ferrer, 1558/1562\nDimas de Requesens, 1565\nPere de Junyent, 1568/1580\nAgustí d'Argensola, 1580/1583\nAdrià Maymó, 1588/1600\nFrederic Meca, 1602\nRamon de Veri, 1603/1608\nMiquel d'Alentorn, 1609\nRamon de Berga, 1610/1617\nFrancesc Aluja, 1617/1622\nMiquel de Xamar, 1627\nPere Jordi Puigdorfila, 1623/1635\nOnofre d'Hospital, 1636/1642\nFelip Sabater, 1642/1655\nMiquel Torrelles i Sentmenat, 1655/1682\nArnau de Sarralta, 1682/1696\nDídach de Sarralta, 1697/1710\nGeroni de Ribas, 1716/1719\nJosep de Vilallonga i Saportella, 1724/1731\nFrancisco de Cahors, 1762\nManuel de Montoliu i de Boixadors, 1767/1777\nNicolau Abrí-Descatllar, 1783\nNicolau Dameto (administrador), 1814/1818\n↑ Fuguet i Sans, 1997, p. 36-37.\n↑ Fuguet & Plaza, 2012, p. 153-162.\n↑ Fuguet i Sans, 1997, p. 36.\n↑ 4,0 4,1 4,2 Fuguet i Sans, 2002.\n↑ Fuguet i Sans, 1983, p. 0109.\n↑ Fuguet i Sans, 1997, p. 38.\n↑ Besaran Ramon, Pere. «Jordi de Déu i la seva obra a la Conca de Barberà». A: J. Fuguet & C. Plaza. Història de la Conca de Barberà. Història de l'Art., 2008, p. 194.\n↑ Fuguet i Sans, 1997, p. 82.\n↑ 10,0 10,1 Fuguet i Sans, 1995, p. 205.\n↑ 11,0 11,1 «Castell de Barberà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].\n↑ DOG 15-6-84\n↑ Amics del Castell [Barberà], circular núm. 3, agost 1998.\n↑ Sans i Travé, 1997.\n↑ Fuguet i Sans, 1995, p. 205-218.\n↑ Fuguet i Sans, 1997.\n↑ Porta, 1984, p. 279-296.\n↑ Fuguet, 1997, p. 19-20\n↑ Fuguet, 1997, p. 20, (Pira, 75), (Ollers, 67-68), (Biure, 43-44), (Montbrió, 65-66), i (Mas del Cogul, 49-50)\n↑ Llista elaborada per mossèn Josep Porta, entre 1900 i 1905, a partir de documents de l'Arxiu Parroquial de Barberà, molts avui perduts (Porta, 1984, p. 114-116). Observis que la llista és pràcticament la mateixa que la dels grans priors de Catalunya (prior de Catalunya); és així perquè després que, l'any 1318, Barberà, com la resta de béns del Temple, passés a l'Hospital, la comanda va pertànyer al gran prior de Catalunya, qui, en caràcter de comanador de Barberà, signava els documents de la casa de la Conca.\nde Sagarra, Ferran. Sigillografia Catalana. III volums. Barcelona: Estampa d'Henrich i Cia, 1916-1932.\nCatalunya Romànica. vol. XXI El Tarragonès, El Baix Camp, L'Alt Camp, El Priorat, La Conca de Barberà. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1995, p. 463 a 466. ISBN 84-412-2512-5.\nFuguet i Sans, Joan. Templers i Hospitalers. I, Guia del Camp de Tarragona, la Conca de Barberà, la Segarra i el Solsonès. Barcelona: Rafael Dalmau, 1997.\nFuguet i Sans, Joan. «L'architecture militaire des comanderies templières de la couronne d'Aragon». A: Anthony Luttrell & Léon Pressouyre. La Commanderie, institution des ordres militaires dans l'Occident médiéval (en francès), 2002, p. 187-217.\nPoblet i Romeu, Marcel. Entre el Temple i l'Hospital: arquitectura i formes de vida al castell del Temple de Barberà. Valls: Cossetània, 2005.\nFuguet i Sans, Joan; Plaza, Carme. Història de la Conca de Barberà. Història de l'Art. Valls: Consell Comarcal & Cossetània, 2008, p. 40-44.\nFuguet i Sans, Joan; Plaza, Carme. Els templers guerrers de Déu. Entre Orient i Occident. Barcelona: Rafael Dalmau Ed., 2012. ISBN 978-8423207695.\nFuguet i Sans, Joan «Arquitectura del castell de Barberà. Dels orígens als templers». Aplec de Treballs. Centre d'Estudis de la Conca de Barberà [Montblanc], 5, 1983, pàg. 91-120.\nFuguet i Sans, Joan. L'arquitectura dels templers a Catalunya. Barcelona: Rafael Dalmau, 1995, p. 205-218. ISBN 978-8423204946.\nMata de la Cruz, Sofia «Elements del castell de Barberà de la Conca al Museu diocesà de Tarragona. El sepulcre de fra Joan de Sentmenat (+1660)». Aplec de Treball (Montblanc), XXX, 2012, pàg. 203.\nPalau i Dulcet, Antoni. Conca de Barbarà, III. Guia de la Conca, Impremta Romana, Barcelona, 1932.\nPorta i Blanch, Josep; Fuguet i Sans, Joan (a cura de). Arreplec de dades per a la història de Barberà. Ajuntament de Barberà de la Conca, 1984.\nSans i Travé, Josep M. «Alguns aspectes de l'establiment dels templers a Catalunya: Barberà». Quaderns d'Història Tarraconense [Tarragona], I, 1977, pàg. 9-59.\nSoler i Terol, Lluís. Perot Roca Guinarda. Història d'aquest bandoler. Manresa: Impremta de Sant Josep, 1909.\n«Castell de Barberà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà. Arxivat de l'original el 2014-10-10. [Consulta: 6 octubre 2014].\n«Castell de Barberà». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.\n«Amics del Castell de Barberà de la Conca».\n«Fotografies del castell de Barberà». Castells Catalans.\nGironès i Vilardebò, Jordi. «Castell de Barberà de la Conca». bloc de Castells Catalans, maig 2012.\nBallo, Ricard. «Castell de Barberà a Catalunya Medieva». Catalunya Medieval, 2007. (fotos)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Castell_de_Barberà_(Barberà_de_la_Conca)&oldid=27845140»


Histoire d'un crime : histoire\nL’obra, redactada fonamentalment entre les darreries de 1851 i la primera meitat de 1852, en els primeres mesos d’exili a Brussel·les, relata els fets relatius al cop d’estat del 2 de desembre de 1851, quan Lluís Napoleó Bonaparte, dissolgué l’Assemblea Nacional, posà fi a la Segona República francesa i obrí ...\nL’obra, redactada fonamentalment entre les darreries de 1851 i la primera meitat de 1852, en els primeres mesos d’exili a Brussel·les, relata els fets relatius al cop d’estat del 2 de desembre de 1851, quan Lluís Napoleó Bonaparte, dissolgué l’Assemblea Nacional, posà fi a la Segona República francesa i obrí les portes a la institucionalització del Segon Imperi, règim en el qual assumí la dignitat de príncep-president amb el nom de Napoleó III. Victor Hugo, aleshores diputat, formà part, juntament amb una seixantena de representants majoritàriament republicans, del Comité de résistence républicaine et populaire, que intentà suscitar, sense èxit, la resistència armada dels sectors populars al cop. L’oposició a la solució bonapartista, no sempre motivada per raons coincidents, va ser especialment intensa en algunes províncies, però la resistència aviat va ser vençuda per la intervenció de l’exèrcit. La repressió, en forma de detencions, arrestos domiciliaris i deportacions, afectà a milers de persones i tingué especial incidència en els sectors republicans. Molts intel·lectuals i polítics, com Hugo, emprengueren el camí de l’exili. L’escriptor francès va fer l’opció voluntària de no tornar a França fins la caiguda del Segon Imperi l’any 1870, negant-se a ser acollit per les amnisties decretades pel règim. És en els primers anys de l’etapa de l’exili que redactà el pamflet satíric Napoléon le Petit (1852) i Histoire d’un crime . Ambdues obres van ser directament motivades pels fets polítics recents, com també una part sensible del poemari Les Châtiments (1853). Histoire d’un crime , però, no va ser publicada en aquell context. El manuscrit original va ser revisat i modificat en alguns aspectes, i ampliat amb un epíleg referent als fets de 1870, abans de la seva publicació definitiva el 1877-1878, coincidint oportunament amb la crisi del 16 de maig de 1877, marcada per la remoció de Jules Simon com a president del govern i la dissolució de la cambra pel mariscal Mac-Mahon.\nHistoire d’un crime consta al catàleg de la Biblioteca de l’Ateneu Barcelonès (BAB) de 1891. L’exemplar pertany a una edició francesa en dos volums (París, J. Hetzel & Cie. - A. Quantin, 1883-1884). L’obra va ser traduïda i editada en llengua castellana tan d’hora com el 1878, amb un pròleg ...\nHistoire d’un crime consta al catàleg de la Biblioteca de l’Ateneu Barcelonès (BAB) de 1891. L’exemplar pertany a una edició francesa en dos volums (París, J. Hetzel & Cie. - A. Quantin, 1883-1884). L’obra va ser traduïda i editada en llengua castellana tan d’hora com el 1878, amb un pròleg del polític republicà Emilio Castelar (1832-1899), (Valparaiso, Santiago de Chile, Orestes L. Tornero; Madrid, Victoriano Suarez; París, Ch. Bouret, 1878). Posteriorment, vers el 1912, l’obra va ser editada de nou a Barcelona per Ramón Sopena. Cap de les dues edicions castellanes indicades, però, consten a la BAB.\nTítol Histoire d'un crime\nSubtítol : histoire\nEditor J. Hetzel\nData de publicació 1883-1884\nNota a la menció de responsabilitat Victor Hugo\nWinock, Michel. Las voces de la libertad: intelectuales y compromiso en la Francia del XIX . Barcelona: Edhasa, 2004.


espeleobloc: La sorprenent història de les Balears.\nLa sorprenent història de les Balears.\nLa sorprenent i... increible... "història de les Balears" centrada en les Coves del Drach i el turisme, fou emesa per la televisió de les illes IB3... el dia dels innocents. Agraïm a l'amic Joaquim Ginés la informació sobre aquest sensacional documental.\nEl vídeo de IB3. 25 minuts de durada\nL'impacte mediàtic fou important ja que més d'un s'ho va empassar, posteriorment és donà a coneixer la gestació de la colossal broma.\nLas Coves del Drac (Manacor, Mallorca) Apuntes históricos y espeleogenéticos. Ángel y Joaquín Ginés. Endins 17-18 (1992).


Curs Tècnic d’Esports Nivell 1 a Tarragona – Federació Catalana de Tennis\nCurs Tècnic d’Esports Nivell 1 a Tarragona\nPosted: 1 de setembre de 2011\nDilluns 5 de setembre s’iniciarà el Bloc Específic del Curs de Tècnic d’Esport Nivell-1 en Tennis (Monitor Nacional de Tennis) a les Instal·lacions del Club Tennis Reus Monterols a la província de Tarragona.\nEl curs finalitzarà el 29 d’aquest mateix mes i posteriorment els alumnes seran avaluats els dies 10 i 11 d’octubre.\nEls horaris del curs seran de 10.00 a 14.30h


Edicte d'aprovació definitiva del projecte de reparcel·lació del PMU 07 Camí de la Font Sud. - iPUC.cat\nEdicte d’aprovació definitiva del projecte de reparcel·lació del PMU 07 Camí de la Font Sud.\nBOPG | 24-8-2016 | Palamós |\n3 de febrer de 2016 Edicte d’informació pública d’un projecte de reparcel·lació, PMU 07 Camí de la Font Sud. Clica per a veure la publicació oficial...\n5 de octubre de 2016 Aprovació inicial del projecte tècnic de l’obra ampliació de la Ronda Pau Casals entre el carrer la Font i el camí de Balaguer de Linyola. Clica per a veure la publicació oficial..\n8 de juny de 2015 Formalització del contracte d’obra del projecte d’urbanització del carrer Rellinars, entre el carrer de Josep Pla i el camí Font de la Tartana. Clica per a veure la publicació oficial...\n22 de juliol de 2016 Aprovació definitiva del projecte corresponent a l’obra de construcció d’una passera per a vianants a la riera Burgada, entre el c. Fonolleda i el camí de l’I.E.S. Font del Ferro. Clica per a veure la publicació oficial..\n12 de juny de 2015 Anunci d’adjudicació provisional d’un projecte d’obres, obres de reparació del cementiri, pavimentació del camí de la Font de la Serra i arranjament del camí de Cal Gasparó. Clica per a veure la publicació oficial...


Agost de 2018 – Marona de colors\nPublicat el 23 Agost, 2018 per Cristina\nEls que seguiu la “Marona de Colors” per IG i/o Facebook, sabeu que al començar l’estiu vaig anar publicant activitats per fer a l’estiu, doncs bé, aquella llista durant aquestes vacancetes les hem manat ampliant, i és que de propostes per passar un estiu inoblidable n’hi ha moltes!!\nPrimer de tot el que buscàvem era desconnectar i passar-ho bé, i no ens vam marcar expectatives, aniríem sobre la marxa, i sí que havíem fet una llisteta de coses per visitar i fer, gràcies a consells d’amics i també fent una ullada a algunes comptes d’Ig.\nDoncs va, aquí comença la nostra aventura, aquest cop, tornem a publicar post de “Llocs on anar adults i nens/es”.\nHem estat allotjats en un pis de Sant Carles de la Ràpita, a 100 metres de la platja. Vam arribar que feia una calor d’aquelles que et mors, humida, però no ens queixarem perquè ens ha fet un temps immillorable, sols va fer un ruixadet un dimarts (7 d’agost) i el divendres 17 d’agost que va caure el diluvi universal, verge santa quanta aigua!!!\nCrec que he de començar dient que Sant Carles de la Ràpita ens ha sorprès per ser un lloc molt familiar, tranquil, hi havia gent, però no molta (si ets dels que estàs acostumat a anar a la Costa Brava), sempre hem pogut estar a primera línia de mar, i no ens calia matinar. En el meu cas, he matinat perquè he volgut anar a veure sortir el sol, per meditar, per escoltar les onades i alhora el silenci, per veure els avis com pesquen, per respirar, per rebre els primers rajos de sol (de vitamina D)…\nEl Montsià és molt gran, però nosaltres ens hem mogut entre: Sant Carles de la Ràpita, Sant Jaume d’Enveja, Els Muntells, i platges que res tenen d’envejar a llocs paradisíacs, perquè el Delta de l’Ebre ja és tot ell paradisíac.\nA la foto, veieu el florescent marcat en taronja? Ens hem mogut per aquí.\nVeieu alguna cosa especial al mapa? Quan ens ho van dir no he pogut mirar aquest tros del Montsià d’una altra manera…\nNo hi veieu la forma d’un porquet mirant cap a la dreta?\nAra sempre hi veig el porc!\nComencem per les platges?\nDoncs resulta que nosaltres estàvem ben bé davant la platja dels Hortets. Una platja molt planera durant metres i metres (quasi totes les que vam anar eren així), ideals per als petits! De sorra moooolt fina, d’aquella que se’t fica per tot arreu. Ara, a cada platja trobaves tresors diferents, en aquesta moltes petxines.\nSón platges que quasi es toquen les unes amb les altres, n’hi ha que són petites caletes, però mai vam trobar aglomeracions enlloc. Un dia, ens va donar per canviar de platja, i vam anar a la platja del Far, aquesta estava plena de musclos!\nI just al costat d’aquesta, hi ha la platja de les Delícies!\nOn no podeu fallar, és en visitar el Trabucador, la Platja del Trabucador i la Platja dels Eucaliptus. Estan a tocar, s’agafa la carretera que va a Poblenou, i tot tirant recte arribes al Trabucador. A mà esquerre la platja dels Eucaliptus, a mà dreta el Trabucador, i la platja del Trabucador. Us morireu dels tresors que hi trobareu, petxines, petxines a doju!!!! Em vaig tornar boja!! De totes les mides, de tots els colors, amb forats, sense… una passada!!!!\nMés, més! La platja del Migjorn, plena de tallarines! (a la foto de l’esquerra amb la meva estimada Montse, i a la dreta, els meus fills fent forats i túnels… hehehe).\nUn altre dia vam decidir fer més quilòmetres i vam anar a una de les platges del Perelló, la platja de l’Àguila, aquesta estava plena de pedres rodones i precioses, allà vam poder passar una agradable tarda, berenar, i escalar entre les pedres en busca de crancs (no en vam trobar ni un).\nA la foto de baix a la dreta, amb bona companyia, la Montse i la Saida, amigues mestres amb les quals vam tenir boniques converses sobre la nostra preciosa feina. Gràcies xiquetes, per mostrar-me aquest indret del Perelló.\nEsteu tips/es de platges, ja? Anem per visites xules, però xules de veritat? Va doncs! Però abans, dir-vos que a la platja dels Hortets, caminant fins al final per la voreta del mar, trobareu un pont de fusta amb candaus a banda i banda, i caminant, caminant, caminant, arribareu a una altra platgeta…\nQuè visitar a Sant Carles de la Ràpita i el Delta?\nSant Carles de la Ràpita, a peu, en patinet, com volgueu, però passegeu pel seu port marítim, pel passeig, quedareu parats de les activitats que hi fan durant el dia i la nit… de dia, molts esports (en parlaré més endavant), de nit; paradetes, zumba a l’aire lliure, cinema a la fresca, música als seus jardins…\nAh, el mercat el fan dissabte al matí 😉\nVisiteu la llotja del peix de Sant Carles de la Ràpita, la més gran de Catalunya, tota una experiència pels infants, però també pels adults. A quarts de quatre de la tarda arriben els pescadors, i de 16h a 18h més o menys, comença tot el moviment, vam quedar ben bocabadats de tota la pesca, del procés i funcionament de la llotja, i com la feina del pescador després continua preparant els seus vaixells per l’endemà tornar-hi.\nQuan agafeu el cotxe, no deixeu d’observar el preciós paisatge dels camps d’arròs, tot el ventall de verds i blaus que s’enllacen fins a perdre’t en l’infinit… Vam arribar al Delta que els camps eren tots verds, ja quan vam marxar, alguns camps començaven a deixar-se veure una mica grocs, la sega cada cop és més apropet, llàstima que ens la perdrem.\nDe camí al Trabucador hi ha miradors, per poder parar (hi ha molt tros per poder aparcar el cotxe), i observar les seves aus, i com no, els famosos flamencs. Nosaltres anàvem preparats i ja havíem agafat els binocles de casa, no us els deixeu!!!\nUna de les visites estrelles que crec que deu tenir Sant Carles de la Ràpita, és anar a La Punta de la Banya. Aquí heu d’agafar un vaixell a Sant Carles, i us portarà a la Punta de la Banya, allà hi ha el “Xiringuito de la Costa“, un restaurant al mig del mar i el Delta, on hi ha uns gronxadors a l’aigua, una hamaca, una espècie d’infable/elàstics per saltar, i on a cada passa, cada cop que enfonsàvem les nostres mans a la sorra, ens sortien cargolines, petxines, musclos, cargols,… una autèntica passada! Els nens al·lucinaven, però jo més!!!\nEl preu del vaixell és de 6 euros els adults, 4 euros els infants a partir de 4 anys. Menors de 4 anys no paguen. Si voleu anar a dinar al “xiringuito” encarregueu taula almenys amb 3 o 4 dies d’antel·lació, reserveu també el vaixell. Nosaltres vam dinar de perles, ho vam trobar tot boníssim, i el que ens va entusiasmar, va ser el tracte dels cambrers, amables i ràpids, molt ràpids. Nosaltres podíem veure el funcionament de la cuina, i anaven de bòlit preparant plats, però sempre amb una sincronia entre ells que feia ganes de ficar-se a la cuina.\nNo marxeu d’aquestes terres sense tastar el licor d’arròs, quina delícia!\n*Gràcies a unes fotos que va penjar la Cris Moe de Mareta Meva a l’IG ens vam apuntar aquesta visita per fer, gràcies per compartir-ho!\nTeniu ganes de més? Continuo doncs!\nUna amiga ens va recomanar visitar Món Natura Delta, quan hi vaig trucar em van recomanar la “visita dels menuts“. Una passada! Un centre pensat per entendre i gaudir de la màgia del Delta, i on ens van explicar: els orígens del Delta, la varietat de fauna que acullen aquestes terres, poder veure al seu mirador amb grans telescopis la riquesa d’aus i el seu entorn, les salines, i experimentar com es produeix la sal del Delta, l’art de la pesca de la mà de la nostra guia, l’Alba, (si em llegeixes, ja t’ho vam dir en persona, i ara hi torno, ens vas encantar, i als nostres fills també), ens va ensenyar la zona de perxar i vam poder fer de perxadors (aprendre a navegar pels canals i les llacunes com ho fan els pescadors), i tot a través d’una història de pirates.\nSi voleu saber què mengen els flamencs, perquè aquests són roses, què s’amaguen en aquests porticons petits de fusta, on és amagat el cranc blau, observar el fantàstic hotel d’insectes, descobrir els quatre colors que banyen els camps d’arròs durant l’any, i un munt de coses més, a Món Natura Delta us aconsellem anar. Moltes gràcies!!! Trucar abans d’anar per encarregar el vostre dia de visita, us encantarà!!!\nSabeu què? Encara queda una altra sortida extraordinària! Vam visitar l’Illa de Buda.\nL’Illa de Buda, és una illa que pertany a Sant Jaume d’Enveja, té l‘accés restringit, l’obren 3 o 4 cops a l’any, i vam tenir la gran sort d’entrar-hi perquè es celebrava la III Buda & Bike, l’Illa Buda a cop de pedal! Ens hi vam apuntar per participar d’aquesta bicicletada plena de sorpreses. Va ser una tarda preciosa per conèixer aquesta meravellosa illa, gràcies als voluntaris i als guies del Parc Natural del Delta de l’Ebre i als guies de l’Escola del Parc, vam poder endinsar-nos a cada racó de l’illa, observant els seus cavalls salvatges, els flamencs, saber una mica més d’aquest Delta meravellós, i gràcies per acompanyar-nos en tot moment, demanant si ens agradava i si necessitàvem res, pel generós refrigeri, i per l’atenció rebuda en tot moment. Gràcies!!!\nVal a dir, que cap dia en aquestes terres, ni un sol dia ens van picar els mosquits!!! De debò! Però aquest dia a Buda n’hi havien, sobretot perquè el dia abans havia plogut molt i estaven una mica afamats, però una que és previnguda, vaig “embetumar” la família amb repel·lent dels mosquits fins al clatell i vam sortir sense cap picada. Bé, portàvem repel·lent que ens anàvem ficant a cada parada, i braçalets anti-mosquits. Val més prevenir, tu!\nI per anar acabant aquest llarg post, us diré que vam poder fer esport, sí, sí! Ja veieu que vam fer bicicleta, uns 7 quilòmetres, no està malament, no? No, no portàvem les bicicletes, les vam llogar per aquesta bicicletada. Vam parlar amb l’oficina de Turisme de Sant Jaume i ells es van encarregar de tot.\nQuè més vam fer? Doncs davant la platja de les Delícies, hi havia un inflable gegant al mig del mar, i cap allà que va tocar anar.\nUn altre dia vam fer paddle surf, no ens ho pensàvem pas, però s’ha de fer un munt de força amb els braços quan bufa el vent si no vols que se t’emporti mar endins…\nI per a valents també hi ha…\nAh, i al Trabucador, aconsellem anar a veure els que practiquen Kitesurf, quina passada veure’ls volar i fer mil piruetes, vam estar estona observant-los i meravellant-nos.\nUn espectacles fabulós!\nMmmm,… fer castells de sorra, forats i túnels a la sorra, està considerat esport de risc? Ho dic per l’exposició de l’esquena al sol (part més morena en diferència del cos) i les complicades peripècies i postures per fer feliços als teus fills… hehehe 😉\nCrec que no em queda res més, parlar de restaurants i els seus menjars? No us puc aconsellar cap en concret, perquè a tot arreu on anàvem ho feien molt bé. Jo crec que aneu on aneu menjareu bé, i en quedareu contents, com nosaltres.\nNomés em queda animar-vos a passar uns dies al Delta de l’Ebre, que us deixeu endur per les emocions del moment, que deixeu fluir el seu entorn, que connecteu amb la natura, que visqueu el present com els infants perquè és meravellós sentir l’alegria de l’ara. I que si us ha agradat aquest post, doncs que el compartiu, jo us estaré infinitament agraïda.\n(Em podeu trobar també a IG i a Facebook)\nEm queda pendent fer el post en castellà. Perdoneu però aquest ha estat molt llarg!


CARNISSERIA PORTÉ-ESTOP: Girella a l'Alta Ribagorça.\nElaborat a base de la carn, greix i menuts del xai, és un aliment molt energètic, ric en greix i colesterol, però alhora ric en proteïnes d'alt valor biològic i vitamines del grup B, així com també en ferro. A més, l'arròs que conté fa que sigui una bona font d'hidrats de carboni complexos. Dins sempre d'una alimentació variada i equilibrada el seu consum ocasional és totalment aconsellat.\nPublicado por Carnisseria Porté-Estop en 22:55


Pis en Lloguer Barcelona Ciutat Vella Jaume Giralt - Sant Pere Més Baix\nPis de lloguer de dues habitacions al barri del Born, en ple centre de Barcelona. Està situat molt a prop de l'Arc de Triomf i del Parc de la Ciutadella, en una zona tranquil · la, i a 5 minuts caminant de la Via Laietana. Està totalment equipat i llest per entrar-hi a viure. El pis és de dues habitacions dobles, una amb llit doble i l'altra amb dos llits individuals tipus llitera. Disposa de cuina americana equipada, bany amb banyera i saló menjador molt lluminós amb sofà llit doble i aire condicionat amb bomba de calor per a l'hivern. Les parades de metro més properes són Jaume I (línia 4, groga) i Arc de Tiomf (línia 1, vermella i Tren).


El apartament en Sète posseeix 1 dormitori(s) i Capacitat per a 6 persones (máx. 4 adults).\nAllotjament de 34 m².\nDisposa de ascensor, mobiliari jardí, 10 m² de terrassa, planxa, calefacció radiadors elèctrics, parking a l´aire lliure en mateix edifici, 1 Televisor.\nLa cuina americana, eléctrica, està equipada amb nevera, microones, forn, congelador, rentadora, rentaplats, vaixella/coberteria, estris/cuina, cafetera i torradora.\nLatitud : 43.395260136748\nLongitud : 3.6705433741356


Platja Gran: la primera playa sin humo de Ciutadella – menorca al día\nEl Ajuntament ha recibido el visto bueno para que el arenal entre dentro del programa del Govern\nPlatja Gran de Ciutadella.\nLa Platja Gran se ha convertido en la primera playa de Ciutadella libre de humo, según ha anunciado el Ajuntament tras recibir el visto bueno del Govern balear.\nEl consistorio inició los trámites el año pasado a través de la Direcció General de Salut Pública para adherirse a un programa que fomenta los estilos de vida saludables y los beneficios de una vida sin tabaco.\nRecientemente, el Ajuntament de Ciutadella recibió la comunicación oficial de que la Platja Gran ha sido incluida dentro del programa, por lo que pasa a formar parte de los diez arenales de las islas que han sido aceptadas.\nLa playa se identificará con un cartel informativo. Además, la Oficine de Turisme y la web municipal ofrecerán más información en diferentes idiomas.\n“El objetivo es sensibilizar sobre este grave problema de salud”, explican desde el Ajuntament de Ciutadella. “Así, no solo colaboramos con las políticas de conservación del medio ambiente, si no que también podemos disfrutar de un espacio libre de humo”.\n“Proponemos a los usuarios que sean responsables y que no fumen cuando visiten la Platja Gran”.


LECTIO DIVINA. PASQUA 2018. ROCA I ALSINA, JOSEP. 9788491360957 La Llar del Llibre\nLa lectio divina és un mètode ?experimentat per la Tradició de l?Església?\nHom diu que és com «una escala per pujar de la terra al cel». L?important,\nEs tracta d?acostar-te a Déu a través de la seva Paraula i deixar que et mostri\nen van distingir fins a deu de diferents, encara que avui s?han simplificat.\nminuts. Amb el temps veuràs que t?agradarà dedicar-hi més i més estones.


recomana.cat - Crítica de l'obra: Daurrodó | Experiència sensorial al TNC per César López Rosell\nAire fresc d'artistes de llarga trajectòria\nExperiència sensorial al TNC\nJoão Guimarães-Rosa, Franz Kafka, Cildo Meireles , Joan Baixas\nGlòria Rognoni (col·laboració)\nAl Víctor, Laura Calvet, Andreu Martínez, Isabel Pla, Xavi Estrada, Aimar Pérez Galí\nAntoni Miró Tintó\nCildo Meireles, Orson Meireles\nBitó Produccions SL, Grec 2016 Festival de Barcelona, Teatre Nacional de Catalunya (TNC)\nL'artista brasiler Cildo Meireles parla de temes socials i polítics, però també de qüestions estètiques i ètiques, en unes obres que prenen la forma d'objectes i instal·lacions. En aquestes obres busca proporcionar a l'espectador una experiència sensorial completa. Com convertir les seves creacions en un muntatge escènic?\nJoan Baixas ho fa en una proposta del TNC realitzada amb la col·laboració d’Antoni Miró i Vicent Todolí. El muntatge transcorre en un espai no convencional, al voltant d'un escenari central en el qual els espectadors es mouen mentre veuen peces com ara Pano da roda, una instal·lació que rep els espectadors pels racons de la sala, el collage escènic Aperitius Melierenses, l'escombra gegant de La bruixa, una obra titulada Not to be or not to be, eis a questao, que confronta l'espectador amb la seva pròpia imatge, o una versió del conte de João Guimarães-Rosa La tercera riba del riu.\nUn espectacle pictòric i teatral a la vegada que porta al teatre un dels artistes plàstics més rellevants del moment. Humor, poesia i una mirada atenta al món contemporani.\nNo és la primera vegada que Joan Baixas s’acosta a l’univers de grans artistes. El que va ser l’ànima de La Claca ho va fer abans amb Joan Miró i Antonio Saura i ho torna a intentar amb Cildo Meireles (Rio de Janeiro, 1948), creador que ha redefinit l’art conceptual i que s’ha implicat en la concepció de Daurrodó . L'imaginatiu i poètic llenguatge teatral del català ha trobat en la dimensió social, política i ètica de l’artista plàstic el terreny adobat per llançar-se a aquesta aventura produïda per Bitó amb la col·laboració del festival Grec i el TNC.\nLa proposta és tan ambiciosa com irregular en els seus resultats. Hi ha bones idees al servei del desenvolupament de les cinc parts que componen l’espectacle i Baixas no escatima màgia visual, a més d’un bon tractament dels objectes, per aconseguir que l’espectador visqui una experiència sensorial completa. No obstant, el tractament de les diferents històries no sempre manté l’atenció de la mateixa manera. El mateix director introdueix aquesta creació global. Al Víctor, Laura Calvet, Andreu Martínez, Isabel Pla i Xavi Estrada es desdoblen en diferents rols per executar les accions dissenyades a partir de textos de João Guimarães, Franz Kafka i dels dos creadors del muntatge.\nDaurrodó juga amb l’efecte sorpresa des del començament. El públic accedeix a la sala on una gran bola es balanceja d’un costat a l’altre, però abans de poder-se acomodar als precintats seients, es veu obligat a fer un recorregut pels passadissos que envolten l’espai central. Allà toparà amb objectes de Meireles i diferents punts en els quals actors del muntatge disserten, entre altres coses, sobre el paper de l’art. Pano da roda és el títol d’aquesta instal·lació, que és la primera de les creacions de Baixas.\nLa dansa, els titelles de diferents mides esbossant imaginatius moviments, l’escombra gegant de la bruixa, les màscares, les projeccions de vídeo, la música –amb peces sonores de Meireles compostes pel seu germà Orson– i el vestuari d’Antoni Miró arrodoneixen el desenvolupament dels nous passatges. Un d’ells, Not to be or not to be, eis a quest ã o , confronta l’espectador amb la seva pròpia imatge per mitjà d’un joc de miralls, encara que un cop superat l’hilarant impacte inicial, la peça es fa reiterativa.\nMés entretinguts resulten el còctel d’ Aperitius melierense i l’aconseguida intensitat dramàtica de la narració del conte fantàstic La tercera riba del riu , encara que en aquest espectacle (que estarà al TNC fins al 10 de juliol) són finalment les diferents reaccions del públic les que desenvolupen un paper determinant per valorar-lo en la seva justa dimensió estètica.


Qui som - Perea Grup\nNOVETAT > Si et preocupa que els teus llogaters deixin de pagar el lloguer del pis o local, t’interessarà saber que existeix una assegurança que cubreix l’impagament i defensa juridica. – més info [+]\nAmb més de 30 anys d’experiència, Perea Grup neix de la transformació d’una corredoria familiar en un projecte empresarial sòlid constantment en expansió i sempre obert a nous mercats.\nLa consolidació assolida durant els últims anys combina amb la nostra filosofia empresarial que parteix de la importància que per Perea Grup té l’equip humà que ens conforma i això lliga estretament amb la nostra manera d’entendre tant el sector com la nostra professió.\nSón valors que defineixen la nostra manera de treballar i entendre la nostra tasca. Tot i la nostra voluntat de seguir creixent i continuar consolidant-nos en el sector, la nostra principal preocupació passa per donar un servei de qualitat a clients, col·laboradors i associats.\nLa nostra activitat centrada en l’assessorament i la gestió del risc, ofereix accés a les companyies de més prestigi del mercat i busca en tot moment l’assegurança que millor s’adapta a les necessitats dels nostres clients.


Normalitat ve de norma - CATzona\nSovint em pregunto per què m’agrada tant fixar-me en com diem les coses. Com delimita la realitat que percebem la tria atzarosament concreta de paraules que genera uns topalls descriptibles. De vegades, aquesta manera apresa de relatar la realitat ve dels recursos propis d’una llengua buscant una objectivitat –em sap greu compartir– que sempre és… Anar a la font – NUVOL.COM


Operari/a quimic/a | Oferta de treball Ref. GTpo-151151\nImportant empresa Química necessita incorporar de manera immediata Operaris/es per gestió en l'alimentació de màquines injectores. Control de la producció (8-10 màquines). Anotacions de control. Resolució d'incidències. Treure rebaves. Verificació del producte.\nLa persona seleccionada participarà en l'alimentació de màquines injectores. Control de la producció (8-10 màquines). Anotacions de control. Resolució d'incidències. Treure rebaves. Verificació del producte\nTenir experiència prèvia mínim un any amb màquines d'injecció de plàstic\n- Es precisa gent de la zona\n- Disponibilitat horària per treballar dissabtes\nFixe de matins, tardes o nits\nDes de 15000 € fins a 15000 €\n- Es precisa persona dinàmica, organitzada, polivalent amb ganes de treballar\n- Contracte de llarga durada\n- Torns fixes


Chateau de Lalande -Chateaux et Hotels Collection Saint-Astier França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nVeure tots els 12 allotjaments a Saint-Astier.\nChateau de Lalande -Chateaux et Hotels Collection57 Route De Saint Astier, Annesse-et-Beaulieu, Saint-Astier, França, 24430 - Veure al mapaExcepcional9,2Basada en 167 comentarisChateau de Lalande -Chateaux et Hotels CollectionVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotosBanyVeure més fotosBanyVeure més fotosMolt bona ubicació 8,9Veure el mapaVeure totes les 50 fotos8,9UbicacióParticularitats que li encantaranaire condicionat\nOpcions d'habitacióVeure les fotosHabitació Exclusiva (Exclusive Room)22 m2plat de dutxa1 llit extragranFixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació Charm (Charm Room)15 m2plat de dutxa1 llit extragranFixa les dates per veure preusVeure les fotosSuite41 m2Dutxa i bany1 llit extragran súperFixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació Prestigi (Prestige Room)27 m2plat de dutxa1 llit extragranFixa les dates per veure preusVeure les fotosSuite Júnior (Junior Suite)31 m2plat de dutxa1 llit extragran súperFixa les dates per veure preusVeure les fotosSuite Familiar (Family Suite)45 m21 llit extragranFixa les dates per veure preus\nSobre l'allotjamentDescripcióEl Chateau de Lalande és un hotel tradicional en un entorn elegant situat a 12 km de Perigús. Disposa d'una piscina exterior, internet Wi-Fi gratuïta i una zona enjardinada àmplia i tranquil·la.\nLes habitacions del Chateau De Lalande estan equipades amb aire condicionat, bany privat, TV de pantalla plana, telèfon i caixa forta.\nEl restaurant serveix cuina gurmet. Quan fa bon temps, es pot gaudir dels àpats a la terrassa coberta. També hi ha una biblioteca, un saló confortable i servei de lloguer de bicicletes.\nEl Chateau De Lalande és a 1 hora en cotxe de la popular ciutat de Sarlat i de la regió vinícola de Saint-Emilion. Aquest hotel és una bona base per explorar la bonica regió de la Dordonya.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaire condicionatcaixa de seguretat per a portàtilstelèfonaparell de televisióCaixa forta a l'habitaciótelevisió de pantalla planaarticles de tocadorcalefacció assecador de cabellempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantPlease note that for bookings of more than 3 rooms or from 8 people, different conditions may apply. The property will contact you after you have booked. Comentaris recents de clients\nAllotjaments a Saint-Astier


L’extinció d’Hispanopithecus: tot plegat una qüestió de plantes?\nInvestigadors de l’ICP publiquen aquesta setmana en la prestigiosa revista ‘Journal of Human Evolution’ una reconstrucció acurada del paleoambient en el que va viure l’homínid fòssil Hispanopithecus laietanus, conegut popularment com a Jordi. Aquesta recerca s’endinsa en les causes que van portar a l’extinció els homínids que van poblar Europa durant el Miocè, fa entre 15 i 9 milions d’anys. Les restes fòssils d’aquest primat trobades a Catalunya són les més modernes que es coneixen de l’Europa occidental, i per tant són importants per entendre l’extinció dels grans antropomorfs europeus durant el Miocè superior.\nDurant molts anys, els paleontòlegs han classificat els mamífers fòssils com a consumidors d'animals o de plantes en funció d'un parell de mesures simples de distància de les seves dents. No obstant això, aquestes mesures podrien ser enganyoses, segons els resultats recentment publicats per Jan van Dam, Josep Fortuny i LJ Van Ruijven a la revista de 'Palaeogeography, Palaeoclimatology, Palaeoecology' (Palaeo3).\nPolysternon isonae, una nova espècie de tortuga que va conviure amb els dinosaures d’Isona\nInvestigadors de l’Institut Catatà de Paleontologia Miquel Crusafont (ICP), del Museu de la Conca Dellà (MCD) i de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) publiquen aquesta setmana a la versió digital de la revista “Cretaceous Research” la troballa i descripció d’una tortuga de finals de l’època dels dinosaures.\nJosep Marmi, Àngel Luján, Àngel Galobart de l’ICP, Rodrigo Gaete del MCD i Violeta Riera i Oriol Oms de la UAB han batejat aquesta nova espècie com Polysternon isonae, en reconeixement al municipi d’Isona i Conca Dellà, on s’han trobat les restes fòssils de l’espècimen tipus.\nHispanomeryx andrewsi és la nova espècie extinta de cérvol mesquer del Miocè mitjà, descrita a partir de fòssils de les col·leccions històriques del Museu Americà d'Història Natural (AMNH), recollits en unes excavacions a la Xina, en la Formació Tunggur, en els anys 30 del segle passat. El treball, publicat en el Journal of Vertebrate Paleontology el novembre de 2011, el signen diferents investigadors del Museu Nacional de Ciències Naturals de Madrid juntament amb Daniel DeMiguel, investigador de l’ICP.\nLa X Trobada de Joves Investigadors en Paleontologia (EJIP 2012) se celebra aquest any a Sot de Chera (València) del 18 al 21 d’abril. Aquestes jornades fomenten l’intercanvi d’experiències entre els joves paleontòlegs espanyols, especialment els que estan en procés de formació i els que volen consolidar-se com a investigadors.\nL’organització parteix de la col·laboració d’un seguit d’investigadors de diferents institucions. Enguany, han liderat l’organització: Marc Furió, de l’ICP; Carlos Martínez-Pérez, de la Universitat de València ara de post-doc a la University of Bristol: i Andrés Santos-Cubedo, de l’Escola Taller de Restauració Paleontològica del Govern d’Aragó.