Àudios de la secció Amors particulars, amb Sílvia Soler - Estat de Gràcia\nHumphrey Bogart i Lauren Bacall es van enamorar al set de rodatge: tot l'equip va presenciar immediatament la química entre tots dos. Sílvia Soler rep\nassa el naixement d'un dels amors més emblemàtics de la història del cinema.\nGreta Garbo i Mimi Pollak es van conèixer d'adolescents, quan estudiaven a l'Escola Dramàtica Nacional d'Estocolm. Garbo era de classe humil, grassone\nta i força pallassa. Mimi era de classe alta, de família intel·lectual, rossa i d'ulls enormes. Es van enamorar i van fer un pacte de sang: s'estimarien tota la vida.\nHi havia una vegada... un reverend que es deia Austen i la seva dona. Van tenir vuit fills, sis nens i dues nenes. Som a finals del segle XVIII, a Ang\nlaterra. La complicitat entre les germanes Cassandra i Jane Austen seria clau per a la literatura anglosaxona. Una història fraternal que ens porta la Sílvia Soler.\nUn dels amors més ensucrats i alhora estimats en la seva versió cinematogràfica a "Memories d'África". La història entre l'escriptora danesa Isak Dine\nsen (de nom real Karen) i el caçador Denys Finch Hatton. A Karen la van obligar a casar-se amb el germà d'un enamorat seu, el baró Bror Blixen. Van marxar a Kènia, on tenien una plantació de cafè... Karen i Denis són els protagonistes dels "Amors particulars" que ens porta la Sílvia Soler: "Jo tenia una casa a l'Àfrica...".\nLa Sílvia Soler ens explica com va ser la parella formada per l'actor Fernando Fernán Gómez i la cantant María Dolores Pradera. Va durar uns anys, el\ntemps de tenir dos fills i passar algunes penúries econòmiques, però tothom que els va veure junts diu que eren brillants. L'admiració i el respecte va marcar la relació que van tenir fins que ell va morir. Gràcies, sobretot, a l'elegància i l'humor fi de Pradera.\nCelebrem un aniversari que portarà una banda sonora sencera a la memòria dels més grandets. "Grease" es va rodar l'any 1978 i la història que s'hi exp\nlica passa 20 anys abans, el 1958. 40 i 60 anys d'un èxit gran comercial, d'unes cançons i d'una estètica que es van escampar com la pólvora. La Sílvia Soler parla d'un amor particular de tupè, gomina, pinta a la butxaca i cuir: Danny Zuko i Sandy Olsson!\nJosefina Manresa, la dona del poeta Miguel Hernandez, va haver de suportar que, un cop mort, es fessin escorcolls constants a casa seva perquè el seu\nmarit el consideraven roig. Va amagar el llegat del poeta d'Oriola en un sac enterrat al pati de casa, i va passar penúries. Va ser el trist final d'un amor que va ser sobretot epistolar. Ens l'explica la ministra d'amors particulars, Sílvia Soler.\nA Ernest Friedman se'l coneix com el fotògraf de guerra rere el cèlebre pseudònim de Robert Capa; a Gerda Taro, com a la fotògrafa de guerra que era c\nompanya de Robert Capa. I això no és cert. Descobrim amb Sílvia Soler la història de tots dos durant la Guerra Civil i qui era Robert Capa realment.\nAmor i política. La ministra d'Amors Particulars, Sílvia Soler, explica la història d'amor entre dues dones islandeses, l'una política de primera líni\na, Jóhanna Sigurdardóttir, que va acabar sent primera ministra, i l'altra, Jónína Leósdóttir, periodista i escriptora. Totes dues van deixar els marits i la seva és una història per explicar, tant que fins i tot la Jónína en va fer un llibre.\nAmics o amants? La història no ho diu però queda clar que Gustav Klimt i Emilie Flöge es van estimar molt. L'any 1906 el pintor i la dissenyadora van\nser els protagonistes de la primera sessió fotogràfica de moda de la història. "Amors particulars", amb la Sílvia Soler.\nEl director de cinema Otto Preminger va dir: "Newman és un cas estrany a dins del negoci: està realment enamorat de la seva dona". Coneixia bé aquella\ndona i també l'actor: els Newman Woodward. La Sílvia Soler ens fa un retrat de la parella, de la cara més familiar del sex symbol i d'una dona molt envejada: Joane Woodward. Som davant d'un altre capítol d'"Amors particulars".\nL'amor clandestí entre dues dones a l'Espanya de la primera meitat del segle XX és la nova història que ens porta la Sílvia Soler a "Amors particulars\n". Qui en són les protagonistes? La grafòloga Matilde Ras i l'escriptora Encarnación Aragoneses, pseudònim d'Elena Fortún, autora de la sèrie infantil protagonitzada per Celia, una nena singular i brillant.\nAvui, a "Amors particulars", parlem de l'amor entre Salvador Espriu i Arenys de Mar. Fruit del seu amor, Arenys, reconvertida en el topònim literari d\ne Sinera, és un dels temes que predomina en la seva poesia, ja que el considerava un lloc on emmirallar-se, recordar els que ja no hi són i evocar els paradisos perduts. Recordem i il·lustrem la història amb Sílvia Soler i els poemes de l'escriptor.\n"Estimat senyor Rossellini, he vist les seves cintes 'Roma, ciutat oberta' i 'Paisà' i les he gaudit molt. Si necessita una actriu sueca que parla mol\nt bé l'anglès, que no ha oblidat el seu alemany, que no entén gaire francès i que en italià només sap dir 'ti amo', estic a punt per viatjar i fer una pel·lícula amb vostè. Signat, Ingrid Bergman". Descobrim un amor escandalós i cinematogràfic d'altíssim nivell amb Sílvia Soler.\nCada 19 de març des del 2013, el marit de la Mercedes publica una esquela al diari per recordar-la. Recordem amb Sílvia Soler una gran història d'amor\ndigna d'una novel·la d'aventures: el primer espanyol arribat al Pol Nord, un amor desaprovat per la família, fugides a l'estranger, duríssims mesos d'empresonament... no volem revelar res. Escolteu-la.


En defensa de la Patria. En vivo - Imágenes en Taringa!\nEn defensa de la Patria. En vivo\n25 de mayo de 2018 · Actualizado hace 46 min\nVivo Vivo Vivo Vivo Vivo Vivo Vivo Vivo Vivo Vivo Vivo Vivo Vivo Vivo


Ets a: Inici Notícies FIPPA Notícia id 10844\nComunicat de la FCPP sobre el P&P a nivell internacional\nEl Comitè d’Urgència de la Junta Directiva de la Federació Catalana de Pitch & Putt davant dels darrers fets que han succeït en el nostre esport a nivell internacional vol informar del següent:\n-L’EPPA i la FIPPA van decidir en la reunió dels seus Councils (Assemblea) del 24 d’abril de 2009, celebrada a La Grande Motte (França) obrir un període de consulta entre tots els seus membres preguntant si s’autoritzava a que alguns membres de l’EPPA i la FIPPA fossin membres a la vegada de la recent creada IPPA. Es deixava unes setmanes de plaç a totes les organitzacions per a votar.\n-El resultat de la consulta ha estat molt clara i l’àmplia majoria de membres han votat considerant que no es compatible pertànyer a l’EPPA/FIPPA i a la vegada a l’IPPA.\n-Es demanava a les organitzacions membres de l’IPPA (AFPP, FIPP, FSMPP i DPPU de Dinamarca que opera dins les estructures del Golf) que si el dia 27 de maig no abandonaven l’IPPA s’entenia que renunciaven a ser membres de l’EPPA i la FIPPA. Aquestes associacions han decidit continuar a l’IPPA i per tant han renunciat a pertànyer a l’EPPA i a la FIPPA. També formen part de l’IPPA la RFEG i la la Federació Portuguesa de Golf.\n-El punt diferencial més important entre l’IPPA i FIPPA/EPPA és que l’IPPA accepta a federacions de golf i només accepta a un membre per país. La FIPPA i l’EPPA sempre han deixat molt clar que consideren el Pitch & Putt com un esport independent i per tant amb estructures pròpies i diferenciades del golf.\nDavant d’aquest nou escenari la FCPP seguirà treballant amb aquelles associacions, unions i federacions de Pitch & Putt en el marc de l’EPPA i de la FIPPA que són actualment:\nFederation of International Pitch & Putt Associations - FIPPA\nPPUI – Irlanda\nFCPP - Catalunya\nNPPB - Holanda\nNPPA - Noruega\nBPPA- Gran Bretanya\nAPPA - Australia\nFCPP - Chile\nUSPPA - USA\nCPPA - Canada\nCPPA - China\nDPPV – Alemània\nEuropean Pitch & Putt Association - EPPA\nACPP - Catalunya\nLa FCPP considera que s’obre un futur constructiu on molts dels projectes preparats pel nostre esport a nivell internacional es podran avançar des del diàleg i respecte democràtic i sense entrebancs, com havíem tingut en els darrers temps.\nL’EPPA i la FIPPA han treballat per a difondre i organitzar el Pitch & Putt a nivell internacional i ho continuaran fent. Tres campionats del món per equips, un campionat del món individual i cinc campionats d’europa són part de la història que fins ara l’EPPA i la FIPPA han escrit a nivell internacional i que són una petita part del llarg futur que ens queda per endavant.


Els adults ho fan "a pèl" ...\nEls adults ho fan "a pèl" ...\nUna investigació revela que els majors de 35 anys són molt menys propensos que els adolescents a utilitzar preservatiu en la primera relació sexual amb una nova parella\nMolt es critica a la "boja joventut", aquesta època en la qual et creus immortal i actues de forma atolondrada i inconscient, corrent tot tipus de riscs amb el sexe, les drogues, el rock, els porters de discoteca i altres perills que aguaiten en les ombres. I, no obstant això, sembla que els adults són encara pitjors que els seus cosins, nebots, fills o germans petits; almenys pel que fa al sexe.\nUn estudi realitzat en l'University College de Londres i publicat recentment en l'International Journal of Epidemiology, revela que, mentre el 68% dels joves d'entre 16 i 19 anys utilitzen protecció en la primera trobada sexual amb una nova parella, tot just el 38% dels homes i el 29% de les dones d'entre 35 i 44 anys ho fa.\n"L'augment de les taxes de ETS (Malalties de Transmissió Sexual) diagnosticades en la població de 30 i 40 anys suggereix que es necessitarien amb urgència intervencions que promoguin l'ús consistent de preservatiu amb cada parella nova, no només entre els més joves com es va realitzar recentment, sinó també entre els adults", afirma la doctora Catherine H. Mercer, directora de la investigació.\nEls majors, desmelenats\nDesprés d'entrevistar personalment a 11.161 homes i dones d'entre 16 i 44 anys, sobre la durada i la naturalesa de les seves trobades sexuals, els autors de l'estudi van arribar a la conclusió que els majors de 35 anys cada vegada tenen més tendència a canviar de parella.\nL'enquesta va revelar informació sobre 15.488 relacions heterosexuals. El 39% dels homes i el 20% de les dones van dir que aquestes relacions eren casuals ("no regular (encara)"). El 63% dels homes i el 71% de les dones van reconèixer que no havien utilitzat preservatiu en l'última relació sexual. El 45% no va utilitzar preservatiu en la seva primera relació sexual amb una nova parella. A més, les parelles amb una diferència d'edat de cinc anys o més eren menys propenses a utilitzar preservatiu en la primera relació sexual.\nL'alta taxa observada de relacions sexuals sense protecció, especialment en relacions casuals, és "preocupant", segons els investigadors. L'equip va concloure que és un error enfocar els anuncis sobre sexe segur als joves: "Cal insistir, i promoure l'ús del preservatiu entre les parelles noves, sigui com sigui la seva edat".\nPer la seva banda, Llisa Power, del Terrence Higgins Trust britànic va afegir: "Les malalties de transmissió sexual no respecten les canes i, encara que els mitjans de comunicació les associen més a relacions sexuals entre joves, aquest estudi mostra que és important recolzar a la gent perquè tingui una vida sexual saludable a qualsevol edat".\nEn fi, que potser caldria tornar a difondre aquella reeixida (i polèmica) campanya del "Posa-t'ho, posa-li", que el Ministeri de Sanitat va llançar a principis dels anys 90.


27 d'abril: 20 anys de feminisme organitzat a La Segarra\nJa queda menys pel sarau d'aniversari del proper 27 d'abril! Així que us avancem el cartell que recull totes les activitats de la celebració dels 20 anys de feminisme.\nPreneu nota de com anirà el tinglado i que no us ho expliquin!!\n18h Xerrada canalla amb IRANTZU VARELA\n19.30h Concert de ROBA ESTESA\n21.30h SOPAR LILA. Podeu comprar els tiquets a La Moderna fins al 24 d'abril, o fins a esgotar-los. (N'hi ha 80!)\n12€ persones adultes\n10€ membres Segarrenca\n(!) Hi ha opció vegetariana. Ho haureu de dir en el moment de comprar el tiquet.\n22.30h GLOSAT sense embuts i en femení. Una mostra de les millors glosadores dels Països Catalans!\n23.45h Grans èxits VALS UN POTOSÍ!\nI en acabar, la NIT ÉS NOSTRA fins que el cos aguanti, amb les DJ Segarrenques!\nTots els actes es realitzaran a la Plaça del Sindicat.\nPublicat per La Segarrenca a 13:05 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: activitats, aniversari, Cervera, festes, Potosí\nFem 20 anys!!! Ens acompanyes?\nLa Segarrenca celebrarem 20 anys de feminisme el dissabte dia 27 d’abril a la plaça del Sindicat.\nEl curs 2018-2019 La Segarrenca està d’aniversari. I és que se celebrem 20 anys de moviment feminista organitzat a la comarca i volem commemorar aquesta fita dedicant tota una jornada –dissabte 27 d’abril– a la divulgació de la lluita feminista arreu i al nostre entorn en concret, amb la intenció de visibilitzar les dones i posar en valor el seu paper.\nLa jornada “20 anys de feminisme” pretén encadenar activitats de diferents tipus i per a totes les generacions. Així que agafeu l'agenda i preneu nota!!\n18 h Xerrada canalla que farà la mediàtica, feminista i periodista Irantzu Varela*\n19.30 h Concert de Roba Estesa que escalfaran l’ambient amb el seu folkcalentó i la seva música festiva i combativa\n21.30 h Sopar lila amb perspectiva feminista per llepar-se els pits, cuitat pel cuiner local Sergi Ortiz (les places són limitades i els tiquets es podran comprar a La Moderna)\n22.30 h Glosat sense embuts i en femení que comptarà amb glosadores d’arreu dels Països Catalans que recitaran versos feministes i improvisats acompanyades de bona música.\n23.45 h Grans èxits de Vals un potosí!\nI per qui no en tingui prou, acabarà la festa la música de DJs Segarrenques.\nEn definitiva, un aniversari que mesclarà activitats culturals, de divulgació, lúdiques i reivindicatives on esperem aplegar molta gent. Ens hi acompanyeu?\n(*) Hi haurà espai de ludoteca per facilitar la participació de les famílies amb canalla.\nPublicat per La Segarrenca a 12:05 Cap comentari:\nVals un potosí! 2018: recull de sensacions en imatges\nUs avancem un petit tastet del que va ser la nit de dissabte, gentilesa del Marc Castellà. Ets un artista!\nAprofitem per agrair-vos un cop més, la vostra empenta perquè El Vals un Potosí! sigui possible. Moltes gràcies a la gent que actua, a la que reparteix el sopar, als tècnics, a la gent a càrrec de la barra, a la que ven entrades, etc.\nVosaltres sou les imprescindibles! I valeu un potosí!!!\nEn aquest enllaç hi podeu trobar el reportatge complet!\nPublicat per La Segarrenca a 9:47 Cap comentari:\nTorna Vals un Potosí 2018! Obrim inscripcions!\nPrepareu-vos que aquest any Vals un potosí! arriba carregat d'energia i la volem muntar més grossa que mai!\nDissabte dia 7 de juliol, als patis de la Universitat de Cervera, torna Vals un potosí!, la setena edició de l'escala en hi-fi concurs més sonat de la Segarra, organitzat per La Segarrenca.\nAquest any, destinarem els beneficis de la gala al Centre Ocupacional l'Espígol de Cervera, centre que depèn de l'Associació Alba i que dona suport a persones vulnerables amb necessitats, de la Segarra.\nAnimeu-vos a participar amb la vostra entitat, amb la vostra colla, amb qui us plagui o individualment, i afanyeu-vos que les places són limitades! Teniu fins el dia 30 de juny per apuntar-vos!\nVet aquí les bases de participació:\nPARTICIPACIÓ INDIVIDUAL O COL·LECTIVA (entitats, colles, famílies, etc.)\nLA INSCRIPCIÓ: Per fer la inscripció cal omplir el formulari que trobareu clicant AQUÍ! Un cop rebuda la inscripció, contactarem amb vosaltres. El termini d’inscripció es tancarà el dia 30 de juny o abans, en el cas que es cobreixin el màxim de places previstes.\nLA CANÇÓ: Cada persona o grup participant haurà de triar la cançó (o muntatge musical) que vulgui representar i, un cop hagi emplenat el formulari d'inscripció i hagi estat acceptat per l’organització, haurà d'assegurar-se que l'arxiu és de màxima qualitat i enviar-lo en format MP3 o WAV a l'adreça: lasegarrenca@gmail.com.\nSi la cançó ja ha estat escollida per una altra persona o per un altre grup, caldrà triar-ne una de nova. En aquest cas es tindrà en compte l'ordre d’inscripció.\nLA DURADA: La durada màxima de cada actuació serà de 3 minuts i mig. Si la cançó triada supera aquesta durada, caldrà tallar-la o triar-ne una altra.\nPLACES LIMITADES: El número d'actuacions de la gala és limitat, per la qual cosa us recomanem que, per no quedar-vos sense plaça, feu la inscripció el més aviat possible!\nEL VESTUARI, EL MAQUILLATGE I L’ATTREZZO: El vestuari, el maquillatge i l'attrezzo que pugueu necessitar anirà a càrrec de cada persona o grup participant.\nELS PREMIS I LES CATEGORIES: Hi haurà diferents premis per a les persones o els grups que el jurat consideri que més s’ho mereixen. Es valoraran especialment les actuacions no sexistes i inclusives que evitin rols i comportaments estereotipats. Hi haurà diferents categories de premis.\nAltres qüestions a tenir en compte!\nL'ENTRADA I EL SOPAR: L’entrada a la gala no serà anticipada i es podrà comprar el mateix dia 7 de juliol a la Universitat. Les persones que actuïn no hauran d'abonar l'entrada a la gala.\nAls patis hi trobareu una barra amb begudes per a tots els gustos i una mica de menjar per a fer un mos lleuger mentre gaudiu de la gala. Les portes s'obriran a partir de les 20 h.\nL’HORARI: La gala començarà a les 21.30 h, durarà un parell d’hores i després continuarà la festa!\nEL CONTACTE: Per a qualsevol dubte o aclariment podeu escriure’ns a lasegarrenca@gmail.com.\nI per si l'any passat t'ho vas perdre, AQUÍ tens un tastet de com va anar la cosa!\nFeu-ne la difusió que vulgueu!\nPublicat per La Segarrenca a 9:59 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: activitats, Cervera, Potosí\nEl Vals un Potosí! 2017 en imatges\nAra que ja ens hem recuperat de la ressaca, volem dedicar-vos unes paraules per agrair-vos el suport que dissabte passat, d'una manera o d'una altra, vau donar a la gala escala en hi-fi concurs per a la igualtat Vals un potosí organitzada per La Segarrenca. L'èxit d'assistència i de participació va superar amb escreix les nostres expectatives. Més de 500 persones van gaudir de la gala musical i reivindicativa que va recollir 1.555,05 € en benefici de Colors de Ponent, el col·lectiu LGTBIQ de Lleida.\nVolem fer un agraïment ben especial a tota la gent que vau treballar al darrere, venent les entrades, el sopar o el beure; preparant coreografies, vestint, maquillant i acompanyant els i les artistes; portant la imatge i la part tècnica de la gala, i muntant o desmuntant tota aquesta moguda. Si no fóssim tantes mans això no seria possible, sens dubte.\nAQUÍ podeu veure les fantàstiques fotos que va fer en Pepe Camps.\nGràcies per tot, de debò! Sense vosaltres això no seria possible! Valeu un potosí!!!!\nPublicat per La Segarrenca a 13:49 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: activitats, Cervera, festes, Igualtat, Potosí\nVals un potosí 2017! Obrim inscripcions!\nPrepareu-vos que aquest any Vals un potosí! arriba carregat d'energia i la volem muntar ben grossa! Dissabte dia 1 de juliol, doncs, als patis de la Universitat de Cervera, torna Vals un potosí!, la sisena edició de l'escala en hi-fi concurs més sonat de la Segarra, organitzat per La Segarrenca. Associació per a la igualtat.\nUna gala per a la igualtat de les que no s'obliden, amb una presentadora i un presentador de primera, amb premis estrambòtics i amb un jurat més o menys generós que us sorprendrà... I sabeu què? Tampoc hi faltarà ni el beure ni el menjar!\nAquest any, destinarem els beneficis de la gala a Colors de Ponent, el col·lectiu LGTBIQ de Lleida, el qual treballa des de fa poc més d'un any per sensibilitzar en el respecte a la diversitat sexual i de gènere, a través d'un ampli ventall d'accions.\nAnimeu-vos a participar amb la vostra entitat, amb la vostra colla, en parella, en trio, individualment, o com més us plagui, i afanyeu-vos que les places són limitades! Teniu fins el dia 25 de juny per apuntar-vos!\nLA INSCRIPCIÓ: Per fer la inscripció cal omplir el formulari que trobareu clicant AQUÍ! Un cop rebuda la inscripció, contactarem amb vosaltres. El termini d’inscripció es tancarà el dia 25 de juny o abans, en el cas que es cobreixin el màxim de places previstes.\nLA CANÇÓ: Cada persona o grup participant haurà de triar la cançó (o muntatge musical) que vulgui representar i, un cop hagi emplenat el formulari d'inscripció i hagi estat acceptat per l’organització, haurà d'enviar-la en format MP3 o WAV a l'adreça: lasegarrenca@gmail.com\nELS PREMIS I LES CATEGORIES: Hi haurà diferents premis estrambòtics i útils per a les persones o els grups que el jurat consideri que més s’ho mereixen. Es valoraran especialment les actuacions no sexistes i inclusives que evitin rols i comportaments estereotipats. Hi haurà diferents categories de premis.\nL'ENTRADA I EL PISCOLABIS: L’entrada a la gala no serà anticipada i es podrà comprar el mateix dia 1 de juliol a la Universitat. Les persones participants no hauran d'abonar l'entrada a la gala.\nAls patis hi trobareu una barra amb begudes per a tots els gustos i una mica de menjar per a fer un piscolabis lleuger mentre gaudiu de la gala. Les portes s'obriran a partir de les 20 h.\nL’INICI DE LA GALA: La gala començarà a les 21.30 h, durarà un parell d’hores i després continuarà la festa!\nEL CONTACTE: Per a qualsevol dubte o aclariment podeu escriure’ns a lasegarrenca@gmail.com\nPublicat per La Segarrenca a 12:56 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: activitats, Cervera, Igualtat, Potosí\nTINGUEM LA FESTA EN PAU: 3a trobada per a l'elaboració del protocol de prevenció d'agressions sexistes en espais d'oci\nCoincidint amb la commemoració del Dia Internacional de les Dones Treballadores arriba la 3a trobada per a l'elaboració del protocol de prevenció d'agressions sexistes en espais d'oci. Després de dues trobades que ens han servit d'una banda, per identificar les agressions més habituals que es produeixen i de l'altra, esbossar possibles actuacions de resposta a cada tipologia d'agressió així com dibuixar-ne els agents a intervenir; en aquesta darrera trobada pretenem presentar les aportacions rebudes fins al moment de forma ordenada per arribar a un consens final a l'hora de materialitzar el protocol.\nPer això, ens dirigim de nou a les diferents entitats organitzadores de festes a Cervera perquè contribuïu un cop més amb la vostra experiència acumulada i la vostra mirada particular. Us demanem una darrera participació per tal d'acabar de recollir suggeriments i aportacions i poder consensuar actuacions i circuits del futur protocol.\nPublicat per La Segarrenca a 11:18 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: 8M, activitats, Cervera, festes, Igualtat, patriarcat, violència masclista\nCervera (28) activitats (27) Potosí (21) patriarcat (11) festes (10) Igualtat (9) 8M (8) violència masclista (8) Figuera (7) 25N (6) manifest (6) aniversari (2) avortament (1) dret al propi cos (1)


Samarreta Fateful night - Samarretes Fanfreak. Lliurament Gratis. Fanisetas - Tenda de Samarretes\nSamarreta Fateful night (Por Fanfreak) - Desde 19.95€\nTria el color i la talla de la teva Samarreta Fateful night. Esta camiseta ha sido diseñada por Fanfreak.\tSi t'agraden les Samarretes Fanfreak pots trobar més en el nostre catàleg de samarretes que pots personalitzar al teu gust. Pots seleccionar un model, la teva talla i triar el color que m&eacutes t'agrade, en uns minuts haur&agraves dissenyat la teva pr&ogravepia Samarreta Fateful night. A l'igual que la samarreta, pots triar un disseny i afegir-lo a la tassa de el color que tu prefereixis. Gaudeix del teu esmorzar amb la teva tassa personalitzada.\nFanfreak(32) - itachi(8) - anime(867) - manga(803) - japan(210) - naruto(49) - sasuke(18) - uchiha (7)\nSamarreta Stampede (Por Albertocubatas)\nSamarretes Fanfreak (32) - Samarretes itachi (8) - Samarretes anime (867) - Samarretes manga (803) - Samarretes japan (210) - Samarretes naruto (49) - Samarretes sasuke (18) - Samarretes uchiha (7)


The MEMORO Project - Lluís Grifell i Pons\nLluís Grifell i Pons\nLluís Grifell i Pons (Manresa, 1925) manté la botiga familiar a Manresa fins que, per la competència amb les grans superfícies, ha de treballar de comercial. Estudia peritatge mercantil i l'any 1973 inicia la seva pròpia empresa, dedicada a la venda d'alumini, on treballa fins als setanta-cinc anys.\nAmb la jubilació reprèn l'afició de joventut per l'escriptura, i publica tres volums de llegendes i històries de la tradició popular catalana, Sants i mites de Catalunya (1993-1996). Continua amb Petites històries per matar el temps (1998), un recull de contes amb missatge, i el 2008, als vuitanta-tres anys, publica el seu llibre més ambiciós, Memòries i aventures d'un temps i un país (Catalunya, 1930-1950) (2008), on descriu moltes vivències personals que són un autèntic retrat d’un temps i d’un país.\nLa família i un missatge per als néts\nde Lluís Grifell | Carregat fa 4448 dies\nEn Lluís recorda el temps de festeig, i deixa un missatge als seus néts: “S'han de fer les coses molt ben fetes, no es pot enganyar ningú, s'ha de dir sempre la veritat i fer les coses per un interès raon...\nvisualitzacions 3401 vegades\nEn Lluís parla de la seva passió per l'escriptura que va començar quan era petit i fa un repàs de la seva obra fins avui.\nvisualitzacions 3644 vegades\nUn comercial ambiciós\nEn Lluís va recórrer tot Catalunya i part de València com comercial, treballant per una empresa de perfils d’alumini. Més tard, va decidir muntar la seva pròpia empresa amb un soci.\nPerduts a Catalunya\nde Lluís Grifell | Carregat fa 4426 dies\nCap al final de la guerra, en Lluís i uns amics se'n van anar de Manresa per intentar arribar a un lloc segur, però es van perdre per la carretera que duia a França. Pel camí es van trobar amb un grup de re...\nvisualitzacions 3577 vegades\nLa seva infantesa i el seu barri\nEn Lluís recorda la infantesa a la seva Manresa natal i explica com era el seu barri en aquells temps difícils.\nLa fàbrica de sabó\nEn Lluís recorda la fàbrica de sabó que va muntar el seu pare a Manresa i la trinxera que havien fet, juntament amb els amics, en una fàbrica abandonada per a protegir-se dels bombardejos.\nvisualitzacions 3930 vegades


Horarios de Salat, hora de Namaz en Lisboa, Portugal\nLisboa, Portugal ▾ Lisboa\nHorarios de Salat en Lisboa, Portugal\nEs miércoles, el 20 de enero 2021.\n06:28 6:28 AM 07:51 7:51 AM 12:48 12:48 PM 15:25 3:25 PM 17:45 5:45 PM 18:03 6:03 PM 18:57 6:57 PM\nVie, 1 de enero\t 06:30 6:30 AM 07:55 7:55 AM 12:40 12:40 PM 15:08 3:08 PM 17:26 5:26 PM 17:44 5:44 PM 18:40 6:40 PM\nSáb, 2 de enero\t 06:30 6:30 AM 07:55 7:55 AM 12:41 12:41 PM 15:09 3:09 PM 17:27 5:27 PM 17:45 5:45 PM 18:41 6:41 PM\nDom, 3 de enero\t 06:30 6:30 AM 07:55 7:55 AM 12:41 12:41 PM 15:09 3:09 PM 17:28 5:28 PM 17:46 5:46 PM 18:41 6:41 PM\nLun, 4 de enero\t 06:31 6:31 AM 07:55 7:55 AM 12:42 12:42 PM 15:10 3:10 PM 17:29 5:29 PM 17:47 5:47 PM 18:42 6:42 PM\nMar, 5 de enero\t 06:31 6:31 AM 07:55 7:55 AM 12:42 12:42 PM 15:11 3:11 PM 17:29 5:29 PM 17:48 5:48 PM 18:43 6:43 PM\nMié, 6 de enero\t 06:31 6:31 AM 07:55 7:55 AM 12:42 12:42 PM 15:12 3:12 PM 17:30 5:30 PM 17:49 5:49 PM 18:44 6:44 PM\nJue, 7 de enero\t 06:31 6:31 AM 07:55 7:55 AM 12:43 12:43 PM 15:13 3:13 PM 17:31 5:31 PM 17:49 5:49 PM 18:45 6:45 PM\nVie, 8 de enero\t 06:31 6:31 AM 07:55 7:55 AM 12:43 12:43 PM 15:14 3:14 PM 17:32 5:32 PM 17:50 5:50 PM 18:45 6:45 PM\nSáb, 9 de enero\t 06:31 6:31 AM 07:55 7:55 AM 12:44 12:44 PM 15:14 3:14 PM 17:33 5:33 PM 17:51 5:51 PM 18:46 6:46 PM\nDom, 10 de enero\t 06:31 6:31 AM 07:54 7:54 AM 12:44 12:44 PM 15:15 3:15 PM 17:34 5:34 PM 17:52 5:52 PM 18:47 6:47 PM\nLun, 11 de enero\t 06:31 6:31 AM 07:54 7:54 AM 12:45 12:45 PM 15:16 3:16 PM 17:35 5:35 PM 17:53 5:53 PM 18:48 6:48 PM\nMar, 12 de enero\t 06:30 6:30 AM 07:54 7:54 AM 12:45 12:45 PM 15:17 3:17 PM 17:36 5:36 PM 17:54 5:54 PM 18:49 6:49 PM\nMié, 13 de enero\t 06:30 6:30 AM 07:54 7:54 AM 12:45 12:45 PM 15:18 3:18 PM 17:37 5:37 PM 17:55 5:55 PM 18:50 6:50 PM\nJue, 14 de enero\t 06:30 6:30 AM 07:53 7:53 AM 12:46 12:46 PM 15:19 3:19 PM 17:38 5:38 PM 17:56 5:56 PM 18:51 6:51 PM\nVie, 15 de enero\t 06:30 6:30 AM 07:53 7:53 AM 12:46 12:46 PM 15:20 3:20 PM 17:39 5:39 PM 17:57 5:57 PM 18:52 6:52 PM\nSáb, 16 de enero\t 06:30 6:30 AM 07:53 7:53 AM 12:46 12:46 PM 15:21 3:21 PM 17:40 5:40 PM 17:58 5:58 PM 18:53 6:53 PM\nDom, 17 de enero\t 06:29 6:29 AM 07:52 7:52 AM 12:47 12:47 PM 15:22 3:22 PM 17:41 5:41 PM 17:59 5:59 PM 18:54 6:54 PM\nLun, 18 de enero\t 06:29 6:29 AM 07:52 7:52 AM 12:47 12:47 PM 15:23 3:23 PM 17:43 5:43 PM 18:00 6:00 PM 18:55 6:55 PM\nMar, 19 de enero\t 06:29 6:29 AM 07:51 7:51 AM 12:47 12:47 PM 15:24 3:24 PM 17:44 5:44 PM 18:01 6:01 PM 18:56 6:56 PM\nMié, 20 de enero\t 06:28 6:28 AM 07:51 7:51 AM 12:48 12:48 PM 15:25 3:25 PM 17:45 5:45 PM 18:03 6:03 PM 18:57 6:57 PM\nJue, 21 de enero\t 06:28 6:28 AM 07:50 7:50 AM 12:48 12:48 PM 15:26 3:26 PM 17:46 5:46 PM 18:04 6:04 PM 18:58 6:58 PM\nVie, 22 de enero\t 06:28 6:28 AM 07:50 7:50 AM 12:48 12:48 PM 15:27 3:27 PM 17:47 5:47 PM 18:05 6:05 PM 18:59 6:59 PM\nSáb, 23 de enero\t 06:27 6:27 AM 07:49 7:49 AM 12:48 12:48 PM 15:28 3:28 PM 17:48 5:48 PM 18:06 6:06 PM 19:00 7:00 PM\nDom, 24 de enero\t 06:27 6:27 AM 07:49 7:49 AM 12:49 12:49 PM 15:29 3:29 PM 17:49 5:49 PM 18:07 6:07 PM 19:01 7:01 PM\nLun, 25 de enero\t 06:26 6:26 AM 07:48 7:48 AM 12:49 12:49 PM 15:30 3:30 PM 17:50 5:50 PM 18:08 6:08 PM 19:02 7:02 PM\nMar, 26 de enero\t 06:26 6:26 AM 07:47 7:47 AM 12:49 12:49 PM 15:31 3:31 PM 17:52 5:52 PM 18:09 6:09 PM 19:03 7:03 PM\nMié, 27 de enero\t 06:25 6:25 AM 07:46 7:46 AM 12:49 12:49 PM 15:32 3:32 PM 17:53 5:53 PM 18:10 6:10 PM 19:04 7:04 PM\nJue, 28 de enero\t 06:24 6:24 AM 07:46 7:46 AM 12:50 12:50 PM 15:33 3:33 PM 17:54 5:54 PM 18:11 6:11 PM 19:05 7:05 PM\nVie, 29 de enero\t 06:24 6:24 AM 07:45 7:45 AM 12:50 12:50 PM 15:34 3:34 PM 17:55 5:55 PM 18:12 6:12 PM 19:06 7:06 PM\nSáb, 30 de enero\t 06:23 6:23 AM 07:44 7:44 AM 12:50 12:50 PM 15:35 3:35 PM 17:56 5:56 PM 18:13 6:13 PM 19:07 7:07 PM\nDom, 31 de enero\t 06:22 6:22 AM 07:43 7:43 AM 12:50 12:50 PM 15:36 3:36 PM 17:57 5:57 PM 18:15 6:15 PM 19:08 7:08 PM\nLisboa, Portugal: datos básicos y cifras\nCoordenadas de Lisboa: 38°43′00″ N, 9°07′59″ O\nPoblación: 517 802 hab.\nDescubre hora actual en Lisboa\nEncuentra la diferencia horaria entre Lisboa y otras ciudades\nConsulte las tablas mensuales de la salida y la puesta del Sol en Lisboa\nArtículo de Wikipedia: Lisboa


“Si hi penséssim, no viatjaríem en res enlloc...” | Lurdes Artigas | Societat | El Punt Avui\n“Si hi penséssim, no viatjaríem en res enlloc...” “Si hi penséssim, no viatjaríem en res enlloc...” “Si hi penséssim, no viatjaríem en res enlloc...” “Si hi penséssim, no viatjaríem en res enlloc...” + “Si hi penséssim, no viatjaríem en res enlloc...” E-mail\nTúnel d'entrada i sortida al desangelat vestíbul de l'estació del TAV a Girona ARXIU.\n“Si hi penséssim, no viatjaríem en res enlloc...” “Si hi penséssim, no viatjaríem en res enlloc...” “Si hi penséssim, no viatjaríem en res enlloc...” “Si hi penséssim, no viatjaríem en res enlloc...” “Si hi penséssim, no viatjaríem en res enlloc...” E-mail\nUn quart de dues del migdia al fred i desert vestíbul de l'estació del TAV de Girona, l'última gran estació d'alta velocitat que s'ha inaugurat a l'Estat. Una dona entra tranquil·lament a esperar un familiar que ha d'arribar al cap d'uns minuts en un tren des de Barcelona. “Prefereixo no pensar en l'accident de Santiago. Si hi penséssim, no viatjaríem en res, ni en tren, ni en avió, ni en res, no aniríem enlloc”, em respon quan li pregunto si la tragèdia els ha fet canviar algun hàbit en el transport. “Hem de seguir anant amb tren. Quin remei! Si hem de viatjar a algun lloc bé l'hem d'agafar”, continua. La dona baixa per l'escala mecànica fins al límit amb la zona de control. El silenci torna i continua uns deu minuts més fins que de cop tot es torna brogit. Ha arribat el tren i els passatgers comencen a pujar. Els primers, corrents, tenen pressa i no s'aturen. El primer que ho fa és per expressar-me la seva tranquil·litat: “Mai no m'ha passat res i no hi ha cap raó perquè passi ara.” I tot seguit una parella insisteix en la idea: “És una ximpleria pensar que et passarà res perquè una cosa que no se sap ni què és no ha funcionat en un lloc. En principi tot ha de funcionar bé.”\nL'estació del TAV de Girona és la més nova de l'Estat, però va néixer amb polèmica sobre seguretat. A cinc dies de l'estrena, els cossos d'emergència van denunciar que desconeixien els túnels, l'estació i el pla d'autoprotecció, i que no s'hi havien pogut fer ni inspeccions ni simulacres. Finalment es va fer una visita just el dia abans de la inauguració. Adif explica que fins i tot Protecció Civil va reconèixer que millor, que com més tard és la visita, més a lloc són les coses i tot és més ajustat a com serà quan estigui en funcionament.\nEls viatgers van sortint a tota velocitat –pel mig veig la dona d'uns minuts abans que se'n va somrient parlant amb el familiar que ja ha arribat– i acaparo l'atenció d'un noi jove, que també mostra tenir la mateixa confiança en el TAV que una setmana enrere: “Accidents així passen poc sovint. El que passa és, com en el cas de l'avió, que quan n'hi ha un, és molt greu.”\nDe fet, Adif deixa clar que en el tram Barcelona-Figueres no hi ha cap punt perillós, cap revolt especialment pronunciat, que estan clarament senyalitzades les velocitats adequades a cada tram, i destaquen que en gairebé set mesos no hi ha hagut cap problema. I, des de Renfe, que tota la línia incorpora el sistema ERTMS, el sistema d'alerta més modern, i que el més antic, el convencional ASFA, també hi és com a “redundant” per si fallés l'ERTMS.\nAl final, l'última opinió que recullo dels viatgers és la més optimista del migdia, una noia que em diu somrient: “Estic més tranquil·la que abans, perquè sabem que avui s'hi miraran més que fins ara.”\nEl Punt Avui. Girona 27-07-2013, Pàgina 37\nEl Punt Avui. Nacional 27-07-2013, Pàgina 13


Hab. individual acollidora casa jardí+piscina VIC - I-Airbnb\nVic, Catalunya, i-Spain\nIkamelo e-izindawo zokuhlala e-cuba ibungazwe ngu-Pere\nNgo-302 Mbps, ungashaya izingcingo zevidiyo futhi udlalele lonke iqembu amavidiyo.\nU-Pere Ungumbungazi ovelele\nHabitació individual i gran, casa amb jardí i piscina (estival) en zona residencial i tranquila de Vic, amb acabats de primera qualitat i molt lluminosa, l'estança consta de 1 llit individual i espai per descansar i relaxar-se. Es a 10 minuts a peu de la muralla del casc antic/centre, en cotxe 3 minuts. RTC Generalitat de Caralunya num. HUTCC-059955-89\nPodreu escoltar el silenci!\nA 50 minuts de Barcelona, a 40 minuts de Girona, a 60 minuts de les pistes d'esquí de La Molina i Vall-ter 2000, a 60 minuts de la Costa Brava.\nI-wifi esheshayo – 302 Mbps\nZona verda i molt tranquila, espai de jardí, i es troba on comencen diferents rutes per caminar, córrer i/o BTT. Vic és una ciutat única amb un casc antic romà i gòtic, gastronomia, cultura i mercats, com: Musica Viva, Medieval, del Ram, i també altres fires.\nT'atendré a l'arribada, ja ens possarem d'acord en l'hora i podràs contar i/o contactar amb mi en qualsevol moment.\nUPere Ungumbungazi ovelele\nHlola ezinye izinketho ezise- Vic namaphethelo


Altea acull el II Curs de Literatura Popular de la Universitat d’Alacant - Altea Digital\nMés de 150 alumnes assistiran a este curs que tindrà lloc els dies 15 i 16 d’abril i el 6 i 7 de maig al Centre Social d’Altea\nCom ja va anunciar el regidor de Cultura, Diego Zaragozí, Altea acollirà els pròxims dies 15 i 16 d’abril i 6 i 7 de maig el II Curs de Literatura Popular ‘’Contant i cantant: rondalles i cançons a l’escola’’, dirigit per Joan Borja i que està organitzat per la Universitat d’Alacant i l’Institut Alacantí de Cultura Juan Gil-Albert. L’alcalde d’Altea, Jaume Llinares, serà l’encarregat d’inaugurar el curs el pròxim divendres, a les 16 hores, al saló d’actes del Centre Social.\nDiego Zaragozí ha explicat que, com a novetat, enguany el curs canvia de seu i tindrà lloc al Centre Social. Al respecte Joan Borja afegia ‘’l’any passat el curs es va celebrar a la Biblioteca Municipal, amb un gran èxit de participació, amb 120 alumnes assistents, i impartir-lo entre llibres ho feia molt especial, però enguany hem hagut de buscar un emplaçament amb més aforament donat que el curs compta ja amb 150 inscrits’’.\nJoan Borja ha destacat la trajectòria professional de molts dels ponents del curs com ara Dani Miquel, que no solament impartirà una conferència, sinó que també oferirà una actuació oberta a tot el públic el dia 6 de maig i que serà la cloenda de l’activitat. Borja també ha destacat a conferenciants com Víctor Labrado, un dels millors especialistes en literatura popular; Alexandre Bataller, de la Universitat de València; Ali Castelló; Carles Cano; Blai Senabre; Juanvi Martín i Els Pomeros; Cristóbal Cabeza-Cáceres, cantant de El Diluvi; Rubén Suárez i Tina Pla que oferiran un recital i Francesca Cano.\nMoltes de les activitats i sessions del curs tindran lloc també a l’aire lliure, al respecte Joan Borja ha destacat que ‘’l’esperit de la extensió universitària és que els continguts de les classes arriben a les places i carrers dels pobles a les que es podrà sumar el públic en general’’. Segons Borja ‘’Altea es vestirà de fantasia per a l’ocasió’’’. Diego Zaragozí ha afegit que amb aquest curs s’enriqueix la programació cultural del poble.\nTant el regidor com el director del curs han agraït a totes les entitats que el fan possible, com ara l’Ajuntament d’Altea, i la mateixa institució acadèmica, la Universitat d’Alacant, l’Institut Alacantí de Cultura ‘’Juan Gil-Albert’’, la Diputació d’Alacant, Pen Català, la Fundació Bromera i Ràdio Altea, entre d’altres.\nAltea acull el V Curs de Literatura Popular…\nMés d’un centenar de persones assisteixen al “V Curs…\nEl passat dimarts, l'Ajuntament va realitzar a la…


Un detingut i dos investigats en un dispositiu contra el frau elèctric al barri del Culubret | figueres.com\nHomeNotíciesFigueresUn detingut i dos investigats en un dispositiu contra el frau elèctric al barri del Culubret\n/ 12 de setembre de 2018\nUn detingut i dos investigats en un dispositiu contra el frau elèctric al barri del Culubret\n– Els Mossos van efectuar cinc entrades i van localitzar prop de 800 plantes de marihuana i bosses plenes de cabdells\nAgents de la Policia de la Generalitat- Mossos d’Esquadra de la comissaria de Figueres (Alt Empordà) van detenir el dilluns dia 10 de setembre, un home de 38 anys, de nacionalitat marroquina i veí de Figueres, com a presumpte autor d’un delicte contra la salut pública. També investiguen penalment dos homes pels mateixos fets.\nEls dies 5 i 10 de setembre els mossos van realitzar un total de cinc entrades i perquisicions en habitatges on hi havia clares sospites que hi podia haver plantacions de marihuana i frau elèctric.\nEl dia 5 van inspeccionar una casa al carrer Avinyonet i una altra al Carrer Major, on hi van trobar 419 plantes de marihuana, bàscules, caixes de filtres, 38 transformadors i 38 làmpades. En un dels domicilis els agents van denunciar penalment el propietari i a l’altre no van localitzar-hi ningú.\nEl dia 10 els mossos van fer tres entrades més: dues al carrer Francesc Gimeno i un altra al carrer Major. En aquestes van localitzar 276 plantes, dues bosses planes de cadells de marihuana, bàscules, 23 làmpades, transformadors, temporitzadors i extractors. Al lloc van detenir un home com a presumpte autor d’un delicte de tràfic de drogues i també van denunciar el propietari d’un dels immobles.\nEl detingut, amb antecedents, va passar a disposició del jutjat d’instrucció en funcions de guàrdia de Figueres.\nLa Diada 2018 als trams 14 i 15\nS’inicien els tallers participatius del nou Pla d’Ordenació Urbana Municipal (POUM)


La UPC és líder estatal i es troba en el ‘Top 100’ mundial en sostenibilitat | CIM UPC\nLa UPC és líder estatal i es troba en el ‘Top 100’ mundial en sostenibilitat\nLa Universitat Politècnica de Catalunya · BarcelonaTech (UPC) se situa entres les primeres universitats del món en el seu compromís amb els Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS) de les Nacions Unides, segons 'THE Impact Rankings 2020'. Concretament, destaca en l’ODS número 7, energia neta i assequible (lloc 27 del món), i en el número 9, indústria, innovació i infraestructures, on lidera el panorama estatal i se situa també en el 'Top 100' del món (lloc 84). Pel que fa a puntuacions, obté bons resultats en aquests dos objectius i també en el número 11, ciutats i comunitats sostenibles.\nTHE University Impact Rankings del Times Higher Education Rankings, del que s’ha publicat l’edició 2020 el 22 d’abril, avalua l’impacte de les institucions a partir de la seva contribució als Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS) de l’ONU. En l’edició actual s’analitzen els 17 ODS, mentre que en la primera edició de la sèrie, l’any passat, es van avaluar només 11 dels 17 ODS.\nEls ODS on la UPC obté millors resultats són el número 9 ‒Indústria, Innovació i Infraestructures‒, el 7 ‒Energia neta i assequible‒ i l’11, Ciutats i Comunitats Sostenibles. Així, les puntuacions més altes són en aquests ODS: número 9 (76,8 punts d’un màxim de 100), número 7 (72,6 punts) i número 11 (70,1 punts).\nTHE University Impact Rankings publica dos tipus de llistes. La classificació global, formada pels resultats de l’ODS 17, més els dels tres objectius en els quals cada institució ha obtingut els millors resultats. És a dir, es composa d’una part comuna i una altra de variable. L’altre tipus de classificació està formada per una llista per cada ODS, en la que es classifiquen les universitats que han participat en aquell objectiu concret.\nFont: La UPC, la 1a universitat de l’Estat i al ‘Top 100’ del món en l’ODS centrat en l’impacte en la indústria, la innovació i les infraestructures


Autor Tema: Interpenyes 2013 (Llegit 12918 cops)\n« el: 13 de Maig de 2013, 20:05:41 pm »\nBueno tant sols queden 2 mesets perque es jugui el Interpenyes com cada any i segons m'han comentat aquest any no deixaran jugar als equips que no siguin una penya oficial per tant del any passat quedarian exclosos (Socis No Penyistes - Jogar Sabadell - Periodistes - FS Ateco) , jo crec que val que sigui un InterPENYES de penyes pero aquells que no volen formar part de cap penya o no son de cap penya pero al ser socis si formen un equip haurien de jugar com cada any. Que s'en sap d'aixo?\n« Respondre #1 el: 14 de Maig de 2013, 09:17:04 am »\nCompany disculpa el meu to, però això diria que t'ho has inventat.\nCito textualment amb negreta, la notícia que van publicar a la web dels @rlekinats.com organitzadors del torneig any rere any, sobre les inscripcions d'equips d'enguany:\n"Pre-inscripció (preferència Penyes adherides a la Federació de Penyes): fins el 15 de juny\nInscripció (resta d'equips fins a un màxim de 10 equips): fins al 30 de juny\nPreu: 100 euros"\nPer tant entenc que donen preferència a les penyes si, però en cap moment es veta a ningú entrar a jugar. També he de dir que penyes oficials reconegudes per la federació, ara per ara n'hi ha 9 i per tant si totes decidissin jugar (que això no s'acostuma a produir) encara sobraria una becant.\nSalut i intentem informar-nos degudament company.\n« Respondre #2 el: 14 de Maig de 2013, 09:25:03 am »\nRes més a afegir al que ha dit BERNISABADELL. Si s'aputessin totes les penyes oficials (que no s'ha donat mai el cas) encara quedaria alguna plaça per cobrir.\nPD: A vegades és millor llegir la informació que es publica a la web per un mateix que no el que comenta altre gent perquè és per o és distorsiona informació.\n« Respondre #3 el: 14 de Maig de 2013, 19:45:51 pm »\nCreo que Demoniet quizás se ha equivocado en decir que no dejareis jugar a equipos que no sean peñas, pero en el fondo pienso que tiene razón. La diferencia entre no dejar jugar y que sólo haya una plaza libre para los equipos "libres" es lo mismo que nadar hasta la orilla para ahogarse a escasos metros. Desde hace varios muchos años, muchos de nosotros jugamos con equipos como los periodistas, jogar o equipo de No-socios y ahora nos vemos discriminados. Hasta ahora el único requisito era ser socio del club y ahora es tmb pertenecer a una peña. Supongo que el año que viene será conocer a los organizadores.\n« Respondre #4 el: 14 de Maig de 2013, 22:06:50 pm »\nNo entenc gaire perque s'ha de fer aixo aixi ara... la veritat.\n« Respondre #5 el: 14 de Maig de 2013, 23:01:01 pm »\nAprofito que ja heu obert un post per comentar que aquest any no estaré a la taula de control de l'interpenyes, ja que per motius familiars no estaré per aquelles dates a Sabadell.\nPer tant us agraïria, que no m'enviessiu privats preguntant normes de la competició, número de jugadors, si han de ser socis o no, com alguns ja m'han fet i els hi he contestat.\nIgualment, fins al 30 de Juny ajudaré a la meva penya a preparar l'interpenyes, organitzativament.\nCita de: Dani en 14 de Maig de 2013, 19:45:51 pm\nDesde hace varios muchos años, muchos de nosotros jugamos con equipos como los periodistas, jogar o equipo de No-socios y ahora nos vemos discriminados. Hasta ahora el único requisito era ser socio del club y ahora es tmb pertenecer a una peña. Supongo que el año que viene será conocer a los organizadores.\nRealment ja fa anys que jo mateix havia demanat limitar l'Interpenyes a socis, donant preferència a Penyes o equips que l'hagin jugat anteriorment (Foreros, Jogar, No-Penyistes). Desgraciadament, per motius de quadrar pressupost, i a pesar de la meva opinió contrària, s'han convidat altres equips. Si és un, per quadrar calendaris, ho trobo lògic, però convidar a Periodistes (algun dels quals mai ha sigut soci), o directius-treballadors del club com va ser la temporada passada (i a corre-cuita els vàrem haver de substituïr per un altre equip), no és el que m'agrada. Hi han 8 penyes oficials, 7 que segurament presentaran equip + els coneguts (Foreros, Jogar, No-Penyistes), crec que quadra bastant.\nCita de: MILITU en 14 de Maig de 2013, 22:06:50 pm\nLa temporada passada érem 12 equips, massa gent, cal massa controls i masses mal de caps per a gent que al fi i al cap, com és el meu cas, no cobrem ni un cèntim per a que tothom passi un dia esportiu i a sobre desprès tinguem dues setmanes posteriors amb queixes i altres parides. Abans érem 2.000 socis i 5 equips, ara amb 3.500 es disparen els equips.\n« Respondre #6 el: 14 de Maig de 2013, 23:30:33 pm »\nOMoltes gracies Birrero per aclarir el tema.\nTambe penso que de vegades han jugat gent que com be dius, mai han sigut socis i aixo tampoc ho veig be.\nPero heu d' entendre que la gent que sent socia i havent jugat en diferentes edicions amb equips no penyistes, tinguem el neguit de sí podrem participar.\nPer ultim, una llastima que no hi siguis a la taula ja que sempre has demostrat que per sobre de tot, el teu objectiu ha sigut en totes les edicions, que predomini l' esportivitat.\n« Respondre #7 el: 15 de Maig de 2013, 00:35:47 am »\nHome jo crec que com a minim els equips de socis no penyistes hauriem de poder jugar ja que varem ser pioners en jugar sense cap " penya "\nGràcies per les explicacions birrero.\n« Darrera modificació: 15 de Maig de 2013, 00:40:22 am per MILITU »\n« Respondre #8 el: 16 de Maig de 2013, 19:35:10 pm »\n« Respondre #9 el: 23 de Maig de 2013, 15:42:59 pm »\nCita de: birrero en 14 de Maig de 2013, 23:01:01 pm\nuna pregunta sas si aquest any estic sansionat perq l'any passat u estava i m'agradaria saber si aquest anya sa acabat o no?\n« Respondre #10 el: 25 de Maig de 2013, 10:46:19 am »\nCita de: germix en 23 de Maig de 2013, 15:42:59 pm\n« Respondre #11 el: 30 de Maig de 2013, 18:09:33 pm »\nQualsevol dubte o consulta sobre el IX InterPenyes, us agrairem que ens els feu arribar a: arlekinats.com@cesabadell.org .\nCompendreu que serà molt millor centralitzar-ho tot i evitar mals entesos. Gràcies!!!\nCita de: birrero en 25 de Maig de 2013, 10:46:19 am\n« Respondre #12 el: 06 de Juny de 2013, 11:35:34 am »\nAvui falta un mes just pel IX Torneig InterPenyes CE Sabadell.\nEs disputarà el dia 6 de juliol al pavelló de Can Balsach, de 9 a 21 hores.\nFins al moment hi ha apuntats 7 equips. Encara esteu a temps per fer la vostra inscripció!!!\nFeu-la enviant-nos un correu electrònic a: arlekinats.com@cesabadell.org\n« Respondre #13 el: 10 de Juny de 2013, 16:12:00 pm »\nRecordeu que el proper dissabte 15 de juny acaba la pre-inscripció al IX Torneig InterPenyes. Les Penyes Oficiales tenen preferència fins aquesta data. Animeu-vos!!\nUs podeu inscriure a arlekinats.com@cesabadell.org\n« Respondre #14 el: 17 de Juny de 2013, 09:20:53 am »\n« Darrera modificació: 17 de Juny de 2013, 09:59:43 am per almuniaforever »\n« Respondre #15 el: 17 de Juny de 2013, 10:54:01 am »\n« Respondre #16 el: 17 de Juny de 2013, 13:30:42 pm »\nAquests són els equips que han demanat jugar. Queda una plaça lliure i hi ha temps fins al 28 de juny.\n« Respondre #17 el: 17 de Juny de 2013, 16:03:37 pm »\nL'equip de Periodistes és el 10è i últim equip del Torneig. Així doncs, els 10 equips participants són els següents:\nEntre avui i demà rebreu un mail amb la documentació necessària per confirma la participació al torneig. Gràcies a tots!\n« Respondre #18 el: 17 de Juny de 2013, 20:27:22 pm »\n« Respondre #19 el: 17 de Juny de 2013, 20:54:41 pm »


Els Arquitectes Modernistes del Camp de Tarragona – Centre de Lectura\n08/05/2017 - Els Arquitectes Modernistes del Camp de Tarragona\nCicle de conferències “Els Arquitectes Modernistes del Camp de Tarragona” que organitza la Fundació Trencadís. Modernisme i Cultura, amb la col.laboració del Centre de Lectura de Reus, la Fundació Cultural Minerva de la Cambra de la Propietat Urbana de Tarragona i de l’Institut d’Estudis Vallencs.\nEl cicle de conferències vol donar a conèixer, a més d’Antoni Gaudí, d’altres arquitectes modernistes nascuts al Camp de Tarragona i les seves obres escampades al nostre territori, i que l’han dotat d’un autèntic valor afegit patrimonial cultural per estimar i visitar.\nAquest cicle de conferències comença el dilluns 15 de maig a Tarragona, amb l’historiador Jaume Massó Carballido que presentarà l’obra d’Antoni Gaudí (Reus 1852 – Barcelona 1926), i finalitza el 9 de juliol de 2018 a Reus amb l’enginyer industrial Josep Maria Tarragona presentant l’obra de Domènec Sugrañes i Gras (Reus1878 – Barcelona 1938).\nTotes les conferències començaran a les 19 h. Consulteu el tríptic del cicle de conferències (PDF)\nAny Fabra: conferència «La Catalunya que va viure Fabra: de finals del XIX fins a l’exili»\nDilluns 26 de febrer, a les 19.30 h, a la sala Emili Argilaga, conferència «La Catalunya que va viure Fabra: de finals del XIX fins a l’exili», a càrrec de …llegir més\nCineclub: El teu i tu\nDivendres 23 de febrer, a les 21.00 h, al Teatre Bartrina, projecció de Dangsinjasingwa dangsinni geot (El teu i tu), pel·lícula dirigida per Sang-soo Hong. 86 min. Corea del Sud, …llegir més\nPresentació de La represión y las luchas por la memoria en Argentina y España\nDivendres 23 de febrer, a les 19.30 h, a la sala Emili Argilaga, presentació del llibre La represión y las luchas por la memoria en Argentina y España de Julieta …llegir més\n© Centre de Lectura 2018


Foto: Ignacio Allende Fernández\nActualitzat 16/10/2020 12:15\nL'actor de pel·lícules porno Torbe ha estat multat per organitzar una orgia amb més de 50 persones a Madrid, tot saltant-se les mesures de seguretat per prevenir el coronavirus.\nMulten a Torbe per organitzar una orgia de més de 50 persones\nEls fets han passat dimecres a la tarda en un local de Madrid i l'han enxampat gràcies a un fullet publicitari en el qual s'incitava a acudir a tal esdeveniment, el rodatge d'una "Orgia i Bukake" amb el títol de "Delicte contra la salut pública".\nMulten a Torbe per organitzar una orgia amb més de 50 persones a Madrid / Ignacio Allende Fernández\nQuan els agents de la policia han acudit al local i han trobat més de 50 persones reunides per fer una orgia, amb l'objectiu de gravar un rodatge de cinema per a adults.\nOrgia amb 50 persones a Madrid incomplint les mesures de seguretat\nTorbe, que era un dels organitzadors, no tenia els papers necessaris per fer la pel·lícula i, per aquest mateix motiu, ha estat multat per atemptar contra la salut pública i organitzar una orgia amb més de 50 persones.\nMés orgies durant el coronavirus\nNo és el primer cop que s'organitza una orgia d'aquestes dimensions incomplint les mesures de seguretat per prevenir el coronavirus i, de fet, els primers dies d'estat d'alarma es va fer una orgia gai multitudinària a Barcelona.\nVÍDEO: Polèmica en un ajuntament per una dona despullada a la sala de plens\nVÍDEOS: Catalunya tanca bars... però el metro i el bus van plens a petar\nVÍDEO: Les terrasses de Barcelona: gent fumant, poques mascaretes i cap distància


Inici / NOTÍCIES / Castells / Estrenem web!\ncapgrossos.cat es renova completament. La web oficial de la Colla Castellera Capgrossos de Mataró és completament nova des d’avui divendres 15 de juliol. Coincidint amb l’inici de la campanya ‘Fem-la a casa’ i desenvolupada per Tàctic, capgrossos.cat manté tots els serveis de l’antic disseny de la web i incorpora noves seccions i sobretot la interactuació a través de les xarxes socials com una de les seves principals novets. De fàcil navegabilitat, l’aposta per la nova web era un dels reptes més importants de la colla en l’aspecte social per aquest 2011 i arriba puntual abans de l’actuació més important de l’any: Les Santes.\ncapgrossos.cat es posa al dia i al nivell d’altres webs de les colles punteres i vol ser un punt de referència i visita obligada per estar al dia de tot el que envolta la colla de la camisa blava. Així, facilita els accessos als serveis més requerits com ara l’actualitat d’última hora de la colla, els reculls de premsa, l’actualitat a twitter o l’accés al completíssim Flickr ‘Moments Capgrossos’ amb totes les fotografies de les actuacions capgrosses. A més, incorpora l’agenda d’activitats de la colla, notícies de les seccions o activitats de caire social i manté, com no podria ser d’altra forma, dues de les aplicacions més utilitzades: la base de dades dels 15 anys d’història de la colla i la megaporra convertida en punt de referència del món casteller.\nSeguirà creixent i millorant\nDes de l’equip que l’ha fet possible us convidem a anar navegant per la web i a ajudar-nos a millorar-la, així com fer el seguiment de les novetats que anirà incorporant les properes setmanes. capgrossos.cat és una web dinàmica que anirà creixent en paral·lel a com ho vagi fent la colla. Per això, ara, el que volem és fer una web de gamma extra.\nMés en aquesta categoria: « El 3 de 8 ja és aquí El Concurs de Tarragona s'amplia a dos dies i trenta colles participants »


Invenció del PC - HISTORYRIA - Temes\nInvenció del PC\nEls ordinadors personals actuals són dràsticament diferents de les màquines massives i descomunal que van sorgir a partir de la Segona Guerra Mundial, i la diferència no és només\nInvenció del PC: l’era de l’ordinador\nInvenció del PC: innovacions de postguerra\nLa invenció del PC\nLa revolució de PC\nEls ordinadors personals actuals són dràsticament diferents de les màquines massives i massives que van sorgir a partir de la Segona Guerra Mundial, i la diferència no és només en la seva mida. Cap a la dècada de 1970, la tecnologia havia evolucionat fins al punt que els individus (sobretot aficionats i aficionats a l'electrònica) podien comprar ordinadors o 'microordinadors' sense muntar i programar-los per diversió, però aquests primers ordinadors no podien realitzar moltes de les tasques útils que poden fer els ordinadors actuals. Els usuaris podien fer càlculs matemàtics i jugar a jocs senzills, però la majoria de l'atractiu de les màquines rau en la seva novetat. Avui en dia, centenars d’empreses venen ordinadors personals, accessoris i programes i jocs sofisticats, i s’utilitzen ordinadors per a una àmplia gamma de funcions, des del processament bàsic de textos fins a l’edició de fotografies i la gestió de pressupostos. A casa i a la feina, fem servir els nostres ordinadors per fer gairebé tot. És gairebé impossible imaginar la vida moderna sense ells.\nEls primers ordinadors electrònics no eren “personals” de cap manera: eren enormes i enormement costosos i requerien un equip d’enginyers i altres especialistes per mantenir-los en funcionament. Un dels primers i més famosos, l’analitzador i ordinador d’integradors numèrics electrònics (ENIAC), es va construir a la Universitat de Pennsilvània per fer càlculs balístics per a l’exèrcit dels Estats Units durant la Segona Guerra Mundial. L’ENIAC va costar 500.000 dòlars, pesava 30 tones i ocupava prop de 2.000 peus quadrats d’espai. A l'exterior, ENIAC estava cobert per un embolic de cables, centenars de llums intermitents i prop de 6.000 interruptors mecànics que els seus operadors utilitzaven per dir-li què fer. A l'interior, gairebé 18.000 tubs de buit transportaven senyals elèctrics d'una part a l'altra de la màquina.\nquè va passar durant la guerra del Vietnam\nHo savies? La revista Time va batejar l’ordinador personal amb el nom de l’home de l’any, el 1982.\nENIAC i altres primeres computadores van demostrar a moltes universitats i corporacions que les màquines valien la gran inversió de diners, espai i mà d'obra que exigien. (Per exemple, ENIAC podria resoldre en 30 segons un problema de trajectòria de míssils que podia trigar 12 hores a completar-se un equip de 'computadors' humans). Al mateix temps, les noves tecnologies permetien construir equips més petits i més racionalitzat. El 1948, Bell Labs va introduir el transistor, un dispositiu electrònic que transportava i amplificava corrent elèctric, però que era molt més petit que el feixuc tub de buit. Deu anys després, els científics de Texas Instruments i Fairchild Semiconductor van crear el circuit integrat, un invent que incorporava totes les parts elèctriques de l’ordinador –transistors, condensadors, resistències i díodes– en un sol xip de silici.\nPerò un dels invents més significatius que va obrir el camí a la revolució del PC va ser el microprocessador. Abans d’inventar-se els microprocessadors, els ordinadors necessitaven un xip de circuit integrat separat per a cadascuna de les seves funcions. (Aquesta era una de les raons per les quals les màquines encara eren tan grans.) Els microprocessadors tenien la mida d’una miniatura i podien fer coses que els xips de circuit integrat no podien: podien executar els programes de l’ordinador, recordar informació i gestionar les dades tot sol.\nEl primer microprocessador del mercat va ser desenvolupat el 1971 per un enginyer d'Intel anomenat Ted Hoff. (Intel es trobava a la vall de Santa Clara de Califòrnia, un lloc sobrenomenat 'Silicon Valley' a causa de totes les empreses d'alta tecnologia agrupades al voltant del parc industrial de Stanford allà.) El primer microprocessador d'Intel, un 1/16 de polzades per 1/8 de polzada El xip anomenat 4004 tenia la mateixa potència de càlcul que el massiu ENIAC.\nAquestes innovacions van fer que la fabricació d’ordinadors fos més barata i fàcil que mai. Com a resultat, va néixer el petit 'microordinador' relativament barat (conegut també com a 'ordinador personal'). El 1974, per exemple, una empresa anomenada Micro Instrumentation and Telemetry Systems (MITS) va introduir un kit d’ordinador de fabricació personalitzada per correu, anomenat Altair. En comparació amb els microordinadors anteriors, l’Altair va tenir un gran èxit: milers de persones van comprar el kit de 400 dòlars. No obstant això, realment no va fer molt. No tenia teclat ni pantalla, i la seva sortida era només un banc de llums intermitents. Els usuaris introdueixen dades fent girar els commutadors.\nEl 1975, MITS va contractar un parell d’estudiants de Harvard anomenats Paul G. Allen i Bill Gates per adaptar el llenguatge de programació BASIC per a l’Altair. El programari va facilitar l’ús de l’ordinador i va ser un èxit. L'abril de 1975 els dos joves programadors van agafar els diners que van guanyar amb 'Altair BASIC' i van formar una companyia pròpia —Microsoft— que aviat es va convertir en un imperi.\nL’any després que Gates i Allen van iniciar Microsoft, dos enginyers del Homebrew Computer Club de Silicon Valley van anomenar-se Steve Jobs i Stephen Wozniak va construir un ordinador casolà que també canviaria el món. Aquest ordinador, anomenat Apple I, era més sofisticat que l’Altair: tenia més memòria, un microprocessador més barat i un monitor amb pantalla. L'abril de 1977, Jobs i Wozniak van presentar l'Apple II, que tenia un teclat i una pantalla en color. A més, els usuaris podien emmagatzemar les seves dades en una cinta de casset externa. (Apple aviat va canviar aquestes cintes per disquets.) Per fer que l'Apple II fos el més útil possible, la companyia va animar els programadors a crear-hi 'aplicacions'. Per exemple, un programa de full de càlcul anomenat VisiCalc va convertir l'Apple en una eina pràctica per a tot tipus de persones (i empreses), no només per als aficionats.\nLa revolució de PC havia començat. Aviat empreses com Xerox, Tandy, Commodore i IBM havien entrat al mercat, i els ordinadors es van tornar omnipresents a les oficines i, finalment, a les llars. Innovacions com la 'Interfície gràfica d'usuari', que permet als usuaris seleccionar icones a la pantalla de l'ordinador en lloc d'escriure ordres complicades, i el ratolí de l'ordinador va fer que els PC siguin encara més còmodes i fàcils d'utilitzar. Avui dia, els portàtils, els telèfons intel·ligents i les tauletes ens permeten tenir un PC amb nosaltres allà on anem.\nTim Berners-Lee, físic i informàtic, és acreditat com un dels inventors de la World Wide Web. El desembre de 1990, amb l'ajut de Robert Cailliau, va iniciar la primera comunicació amb èxit entre un ordinador i un servidor, un pas crític en el desenvolupament d'Internet.\nEl Centre Europeu d'Investigacions Nuclears (CERN) va ser la ubicació de la primera comunicació reeixida a través de la web. Aquí es veu el terminal informàtic original en què va néixer la xarxa mundial.\n'data-full- data-full-src =' https: //www.history.com/.image/c_limit%2Ccs_srgb%2Cfl_progressive%2Ch_2000%2Cq_auto: good% 2Cw_2000 / MTU3ODc5MDg2OTc1MTY1NzY5 / Switzerland-cern -wide-web-was-vorn-robert-cailliau.jpg 'data-full- data-image-id =' ci0230e631e0392549 'data-image-slug =' Suïssa Cern on hi havia la xarxa mundial Vorn Robert Cailliau 'data-public -id = 'MTU3ODc5MDg2OTc1MTY1NzY5' data-source-name = 'Corbis' data-title = 'Suïssa Cern on va néixer la xarxa mundial Robert Cailliau'>\nInvents: Informàtica i Internet\nquan va començar la guerra dels cent anys\nguerra freda dels Estats Units i Rússia\nquè és brown v junta d’educació\nquan va caure l’imperi otomà\ndesprés del bombardeig britànic de Fort Mchenry, va escriure Francis Scott Key


Via pulchritudinis: de setembre 2013\nBlog d'història de l'art cristià de Josep de C. Laplana\n10. Les crucifixions de Picasso (1)\nNingú no té un termòmetre per a mesurar la fe, i menys la dels altres, per això tot el que penso dir referent a la religiositat de Picasso ho diré amb gran temor i reserva. El dominic P. Marie-Alain Couturier, fundador i director durant tants anys de la revista L’Art Sacré, amic de tots els artistes d’avantguarda de França, mai no va considerar Picasso, del qual parlava sempre amb la màxima admiració i respecte, un artista que hagués fet mai art explícitament cristià. Picasso no era un home religiós ni interessat per temes massa transcendents. Mai no es va definir com a ateu i més aviat li agradava de presumir de respectuós envers el catolicisme; fins i tot va actuar com a padrí de baptisme quan el seu amic íntim i estimat Max Jacob, que era jueu, es va fer un fervent catòlic. Però per a Picasso la religió era simplement un valor cultural, heretat, que no l’afectava personalment. L’any 2000 vaig coincidir a Tòquio amb Jan Krugier, l’últim marxant de Picasso, i de seguida vam establir entre nosaltres un feeling meravellós. Krugier era jueu de Ginebra, no massa creient, però en veure la meva condició de monjo benedictí entusiasta de l’art contemporani em va proposar de fer al Museu de Montserrat una exposició dels quadres religiosos de Picasso, presidits per la Crucifixió del Museu Picasso de París. D’entrada em van brillar els ulls d’allò més i a Mr. Krugier també. De retorn a casa vaig començar a regirar la bibliografia picassiana que tractés, ni que fos de passada, aquest tema, però de seguida em va caure l’ànima als peus i vaig comprendre per què el P. Couturier no havia aixecat mai com a bandera d’art cristià cap de les “Crucifixions” de Picasso. La més cèlebre és la de París, feta el 1930, oli sobre contraplacat, 51,5 x 66,5 cm.\nForma part d’una trilogia de mites mediterranis tràgics i sagnants que esdevenen diversió i festa, com són les “corridas”, el Minotaure i la crucifixió. Picasso segurament tenia en el pensament la Setmana Santa de la seva Màlaga natal. Els personatges que intervenen en la seva principal Crucifixió són ninots que executen mecànicament un terrible ritual de tortura i mort de manera irresponsable, com autòmats de fireta. Tot el que s’esdevé en l’escena està d’acord a un guió preestablert. No hi ha compassió ni cap sentiment, tot és crueltat i sofriment sec. Aquesta pintura només evocarà la veritable Passió de Jesús si l’espectador creient hi projecta la figura del Crist mansuet “com ovella portada a l’escorxador”, que ell coneix prèviament. Aleshores podrà veure en aquesta Crucifixió una màquina de tortura i de mort que s’engoleix a Jesús, l’Innocent, en un espectacle de sol, de color i de mort que degrada els encuriosits que s’hi diverteixen. Un altre dia continuaré parlant-vos de les altres Crucifixions de Picasso.\nN.B. L'Exposició al Museu de Montserrat no la vaig tirar endavant, no per motius ideològics ni molt menys, sinó perquè les assegurances i transports superaven les nostres possibilitats i cap institució pública ni cap fundació voldrien subvencionar una exposició de tema religiós, ni que fos de Picasso.\nNadie está habilitado para juzgar la fe de ninguno, por eso lo que os voy a decir de Picasso lo digno con temblor y temor. Todo el mundo sabe que Picasso no era un hombre religioso, no era ateo pero para él la dimensión religiosa tenía más valor que un dato cultural heredado que no afectaba en profundidad a su persona. ¿Hasta qué punto podemos considerar como arte religioso esta célebre Crucifixión, de 1930, del Museo Picasso de París? El prisma de comprensión de ella se halla en la trilogía de mitos mediterráneos que el pintor desarrollaba en aquella época: las corridas de toros, el mito del Minotauro y la crucifixión de Jesús, todo en el mismo plano, con los mismos símbolos y el mismo lenguaje. Es un espectáculo de sol, color y muerte en el que unos autómatas realizan un juego de tortura que lleva a la muerte mientras el público aplaude y se divierte. La Crucifixión de Jesús, para un cristiano es mucho más que eso, pero cuando él considera que la víctima inocente del espectáculo es Jesús, el Inocente por antonomasia, comprende que efectivamente en la Crucifixión de Picasso se intuye la de Cristo “acorralado” por la inhumanidad infrahumana.\nPublicat per J de C Laplana a 1:36 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Crucifixió, Crucifixión, Picasso\n9. El Jesús jueu d’Ismael Smith\nEl pintor, escultor i il·lustrador Ismael Smith (Barcelona, 1886 - New York, 1972) va ser sempre una persona molt singular, atípica en tots els sentits. Després de tenir un lloc destacat en el món artístic barceloní, en 1918 va establir-se a Nova York amb els seus germans. Sense adonar-se’n massa al cap de pocs anys es va adonar que els industrials i alguns dels artistes amb els quals es relacionaven eren jueus i li deien que ell també ho era, puix que en feia cara. Els Smith eren catòlics de veritat, deixant de banda alguns aspectes particulars. Ismael va començar a pensar, de vegades obsessivament, sobre la base hebrea del cristianisme i de Jesús. L’art i la tradició cristiana a penes havien fet cas d’aquest fet, per això ell, que era escultor i il·lustrador, se sentia cridat a posar en evidència aquesta realitat. Per això va començar a fer dibuixos amb vistes a obres de més volum. Us presento en primer lloc aquest The Law of Christ, New York, 1926, tinta, 23 x 19,5 cm., que ens presenta Jesús com a intèrpret de la Torah “Sabeu que es va dir als antics... però jo us dic...” (Mt 5:21).\nTambé comença a fer estudis sobre com devia ser la fesomia de Jesús com a arquetipus de l’home jueu, accentuant-ne els trets racials. Aquests dibuixos que us presento ara pertanyen al Museu de Montserrat.\nAquests estudis havien de cristal·litzar en una escultura del Sagrat Cor de Jesús, que Ismael Smith va presentar al Pavelló de les Missions de l’Exposició Internacional de Barcelona de 1929, que va provocar refús i que finalment va ser destruïda. En la preparació d’aquesta obra, Smith havia fet aquest dibuix tan eloqüent: Jesús sosté les taules de la Llei (la Torah) davant la qual batega el seu cor. És un jueu que estima la Torah amb tot el cor, però també és el Fill de Déu que anteposa l’amor a l’acompliment de la Llei. Jesús està dret sobre l’arca de l’aliança, perquè Ell mateix amb la seva humanitat és la vertadera presència de Déu entre els homes. A dreta i esquerra veiem la “menorah”, el canelobre de set braços, que és l’expressió del culte jueu. Naturalment aquest Jesús Messies jueu es troba fora de la pietat convencional catòlica. Allò que somiava Smith és encara un horitzó de la teologia i de la pietat cristiana que encara no hem abastat. Manquen encara molts estudis teològics sobre el misteri d’Israel encara vigent. Si hagués conegut aquesta imatge, el cardenal Jean Marie Lustiger de París, que era jueu convers sense renunciar mai a les seves arrels, hauria exultat.\nEn Nueva York Ismael Smith entró en contacto con la comunidad judía y llegó él mismo a sospechar que tenía raíces hebreas. Se sintió llamado a expresar con su arte de dibujante y escultor la dimensión judía de la figura de Jesús como el arquetipo racial del judío y como cumplidor por excelencia de la Ley culminándola en el amor y también como verdadera Arca de la antigua Alianza abierta a toda la humanidad.\nPublicat per J de C Laplana a 1:08 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Ismael Smith\n8. Una ambígua “Santa Cena” de l’ambigu Stefano Cantaroni\nStefano Cantaroni (Modena, 1977. Viu i treballa a Bologna), Santa Cena, 1999, fotomontatge sobre planxa metàl·lica, 82 x 250 cm. Capri Palace, Capri.\nAquesta obra de Cantaroni presentada a la Biennale di Arte Sacro de 2004 va fer pensar molt als qui ens interessem per l’art cristià. Impacta primerament per la monumentalitat, pel tema i sobretot per la novetat de la tècnica, però també per la personalitat del jove artista. Cantaroni és un seductor, com a persona i com a artista, i tot el que fa té un aspecte enormement atractiu a primera vista, però sempre amaga un corc que subverteix l’aparença i que desconcerta. Amb tot, ningú no pot negar la mestria de l’artista quan compon, amb fotografies manipulades amb el computer, unes obres que volen emular la gran pintura italiana, sense copiar-ne cap literalment, però inspirant-se en les formes i en l’esperit de totes elles. La “Santa Cena” que us presento formalment és bellíssima, però si us fixeu el model fotografiat és sempre un autoretrat del pintor. Els seus adversaris, que en té molts, l’acusen de ser un efebus narcisista i de fer teatre o escenografia més que no pintura i potser tenen bastant de raó. Però no hi ha dubte que en aquesta “Cena” cibernètica hi ha el fulgor de la bellesa d’un altre temps reverberant en el nostre i amb els mitjans tècnics més moderns. Cantaroni coneix admirablement l’art de la composició; fixeu-vos com ha dividit i subdividit la composició en triangles i com els ha conjuntat; fixeu-vos en el llenguatge de les mans; fixeu-vos en l’ambient d’estupor que es respira entre els apòstols, amb els quals l’autor s’identifica, igual com s’identifica amb el Crist que presideix l’escena. Aquest “Sant Sopar” no està ni pot estar a cap capella del Santíssim de cap església, al meu entendre, precisament perquè és una bellesa massa concreta, que pertorba. El va adquirir l’hotel més luxós de Capri que el té exposat al hall. Però quan no fa gaire va morir Lucio Dalla, company de Stefano Cantaroni, una versió d’aquesta obra presidia els obsequis fúnebres del famosíssim cantautor bolonyès. Fixeu-vos que les fronteres de la fe i de l’art són molt permeables.\nTodo lo que pinta Stefano Cantaroni tiene el fulgor de una belleza evidente pero también esconde una especie de narcisismo que subvierte el mensaje que el artista quiere transmitir. Se autorretrata en todos los personajes que aparecen. ¿Es esto arte cristiano aunque evoque un tema eminentemente cristiano? ¿Es puro teatro y escenografía? Todo es bastante ambiguo pero no hay que despreciar este arte ni a este artista que logra sugerir con su montaje cibernético el ambiente de estupor creado en la Última Cena de Jesús. Las fronteras de la fe y del arte son muy permeables.\nPublicat per J de C Laplana a 2:37 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Cantaroni, Sant Sopar, Santa Cena\n7. Un “Sant Cristòfor” del contemporani italià Stefano Di Stasio\nStefano Di Stasio (Nàpols 1948 – treballa a Roma), “Cristòfor”, 1991, oli sobre tela, 220 x 130 cm.\nStefano di Stasio és un pintor polèmic, entre “retro” i profètic. Va ser un d’aquells artistes italians dels anys vuitanta i noranta que postulaven un “ritorno alla pittura”, a la figurativa per suposat, i que es vantaven de ser “anacrònics”, és a dir, de ser fora del temps. Des del meu punt de vista això és molt perillós, però l’art de veritat no es fa enrere davant els riscs. L’art contemporani és una selva amazònica en la qual hi cap tot, per això els qui ens l’estimem no podem circular en aquesta selva amb els prejudicis d’un dogmatisme estètic. Cal mirar el que fan els artistes i cal contextualitzar-lo. Que el pintor Stefano di Stasio domina perfectament el seu ofici, no hi ha dubte; és un dels millors que hi ha a Roma actualment. Que tot el que faci sigui de primera qualitat digne de figurar en un museu, això ja és més qüestionable. L’important cicle que va pintar el 2005 a l’església de Santa Maria della Pace de Terni l’acredita com un pintor gens vulgar, que coneix a fons les fonts cristianes i que les expressa amb un dramatisme una mica teatral, com a bon napolità que ell és. Us parlo de Di Stasio perquè en veure aquest Cristòfor em va “tocar”, em va semblar una cita intel·ligent de la pintura metafísica de De Chirico o de Carrà reinterpretats molt d’acord amb la cultura de masses. I a més una altra cosa, i aquesta és molt personal; sóc fill de taxista i quan era infant la mare ens feia resar cada nit a Sant Cristòfor perquè protegís a papà, i des d’aleshores sempre he mirat amb particular amor les imatges del sant gegant que porta a coll l’Infant Jesús pels camins del món, talment que se m’ha fet un emblema de vida. Però aquesta confidència no treu objectivitat a allò que us he dit abans. Cal mirar l’art contemporani sense prejudicis i copsar com puguem el missatge que ens transmet.\nStefano Di Stasio es un pintor italiano entre “retro” y profético. Fue uno de aquellos artistas de los años ochenta y noventa que postulaban el “retorno a la pintura” y que presumían de “anacrónicos”, es decir de estar fuera del tiempo, algo muy peligroso, desde mi punto de vista. Pero en el arte contemporáneo cabe todo y quien lo ama ha de tener muy buenas tragaderas y muy pocos prejuicios, de otro modo te excluyes del festín encerrándote en el cuarto de las ratas. Di Stasio pinta muy bien, pero no todo lo que pinta es primera calidad y digno de un museo. El gran ciclo que pintó en la iglesia de Terni, aunque a mi juicio algo teatral y dramático – no hay que olvidar que es napolitano- lo acredita como un artista bien capacitado para hacer arte cristiano. Os ofrezco este San Cristóbal suyo, que me recuerda a De Chirico o a Carrà, porque me gustó; no en vano soy hijo de taxista y tengo una debilidad por este santo gigante que lleva en sus hombros al Niño “Salvador del mundo”.\nPublicat per J de C Laplana a 1:24 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Cristòfor, Stasio\n6. Un “Crist” de Josep Guinovart\nJosep Guinovart (Barcelona, 1927 – 2007), Crist (detall), 1955, col. Rodríguez Aguilera, Barcelona.\nEls qui el coneixíem l’anomenàvem amistosament “Guino”. El “Guino” pertanyia al grup dels artistes “informalistes” de Barcelona i era un dels més grans, amb projecció europea i mundial. En la seva joventut havia estat membre del “Dau al Set” i del “Grup Taüll” amb Antoni Tàpies i d’altres. Durant la seva estada a París va estudiar a fons l’obra de Matisse i de Picasso que va assimilar de manera molt personal. A partir de 1957 Guinovart s’endinsa en l’art abstracte en el qual va esdevenir una primeríssima figura, però abans ens va deixar obres figuratives d’un expressionisme vigorós com aquest Crist que us presento. “Guino”, com en la seva vida personal, sabia combinar la força instintiva amb la dolcesa i delicadesa de sentiments. Fixeu-vos que aquest Crist tan punyent i dur en el dibuix i en l’aplicació del color té una expressió de pau i de bonesa inefable. Jo hi veig reflectida – el “Guino” no s’ho va imaginar mai – aquella idea dels primers Pares de l’Església que veien en Jesús clavat a la creu la realització de la història d’Adam, adormit al costat de l’arbre del paradís, del costat del qual Déu va formar Eva (l’Església-la Humanitat) i la hi va donar per esposa. Fixeu-vos que l’art cristià troba la seva significació en el medi ambient en què es troba i es presenta. L’artista i l’obra són el detonant que dispara una reflexió i la pantalla on s’expressa una idea que sovint els sobrepassa (és el “quid divinum” de la inspiració artística) i pren significats que ell ni tan sols va imaginar. Per això crec que és tan important que els cristians sapiguem “veure” i llegir l’art contemporani (sobretot si es tracta de grans artistes i de grans obres d’art) amb ulls cristians i en sapiguem treure profit espiritual que posem a disposició de l’àgora pública. És el que feia sant Pau a l’areòpag d’Atenes.\nGuinovart es uno de los grandes pintores “informalistas” catalanes con proyección mundial. Estudió y se dejó influir por Picasso y por Matisse; después, a partir de 1957, emigró hacia el arte abstracto en el que ha llegado a ser una gran figura. Poco antes pintó este Cristo que yo considero buenísimo. Combina perfectamente el vigor y la dulzura. Es el Cristo-Adán dormido en la cruz de cuyo costado nació Eva (la Iglesia y la Humanidad). Seguramente esta idea jamás pasó por la mente de Guinovart. Pero el arte cristiano tiene esto: el artista es el detonante y su obra es la pantalla en la que se refleja algo de la inspiración que siempre tiene un “quid divinum” que le sobrepasa.\nPublicat per J de C Laplana a 1:00 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Crist, Dau al Set, Grup Taüll, Guinovart\n5. Un "Tors" de Tàpies\nAntoni Tàpies (Barcelona, 1923-2012), Tors, 1978, tècnica mixta sobre fusta, 64 x 81 cm. Col. Particular.\nDurant els anys seixanta i setanta la pintura de Tàpies rebia el nom de “matèrica” perquè volia per damunt de tot fer lluir la bellesa de la matèria per ella mateixa, i per això les seves pintures eren freqüentment fragments de parets escrostonades, superfícies rugoses, intersecció de textures de colors molt neutres i seriosos i utilitzava com a material bàsic la pols de marbre amb pigments, cola i vernissos. Sense sortir-se d’aquest llenguatge que emfasitza tant la matèria, Tàpies reprèn una figuració molt sòbria i volgudament escapçada. Mai no pinta caps, pinta peus que caminen, mans que diuen “prou”. En aquest context sorprèn aquest Tors masculí, amb la textura forta que és pròpia de l’artista, però també amb una delicadesa que ultrapassa els límits de la pintura matèrica, com podem veure en la pilositat d’aquest tòrax. Per a qualsevol persona educada en el cristianisme aquest tors evoca el del Crucificat (Ecce Homo), l’home per excel·lència. Tàpies mai no va voler pintar en aquest tors un Crist, però li ha sortit una imatge que – Tàpies era un home culte, i coneixedor de l’art i del cristianisme – no pot menys que evocar un Crist i ho fa amb veneració i respecte. En veure aquesta imatge, un cristià pot pensar en el costat de Crist en creu, del qual una llança farà brollar sang i aigua, i pot sentir-se commogut i convidat a resar. Jo considero que aquesta pintura de Tàpies, excel·lent en tots els sentits, és veritable art cristià. En la nostra contemporaneïtat l’art cristià no pot ser demostratiu ni impositiu, ni evident, elemental i cridaner. En la complexitat de la nostra cultura l’art que vol expressar la fe cristiana ha de ser forçosament suggerent, humil, amical, ha d'insinuar el missatge i deixar espai per a la reflexió personal. Em fa la impressió que aquest Tors Crucificat de Tàpies reuneix aquestes característiques.\nSin renunciar a su típica pintura “matérica”, Tapies pintó este Torso masculino que a quien conoce el arte occidental no puede menos que evocar el torso del Crucificado, aquel que perforó una lanza y del cual manó sangre y agua. Jamás Tapies se propuso hacer de este cuadro una pintura religiosa, pero tiene todos los elementos para que un cristiano se sienta conmovido ante ella y se remita al arquetipo cristiano. Actualmente el arte cristiano de alto nivel no puede ser demostrativo e impositivo, elemental y gritón. No es el estilo del cristianismo actual. Lo que mueve y conmueve de una obra de arte relacionada con el misterio cristiano es el tono amistoso, sugerente, abierto que da paso a una reflexión personal sin ningún mecanismo impositivo. A mi entender, esta obra de Tapies cumple con estos requisitos.\nPublicat per J de C Laplana a 1:13 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Crist, Ecce Homo, Tàpies, tors\n4. “El Profeta” de Gargallo\nPau Gargallo (Maella1881-Reus 1934), El Gran Profeta, 1933, bronze, 233 x 75 x 54 cm. Set exemplars numerats.\nL’escultor Gargallo és un dels grans escultors del segle XX formats i establerts a Barcelona, que reïx a passar del modernisme català als primers rengles de l’avantguarda internacional. Des de 1904 Gargallo ja tenia “in mente” la idea d'El Gran Profeta que no es materialitza plenament fins una trentena d’anys més tard. Es diversos estudis, esbossos i represes d’aquest projecte ens manifesten magníficament l’evolució de la idea en la ment i en la sensibilitat de l’artista. Gargallo vol plasmar-hi el prototipus del profetisme, és a dir de l’home que viu fora de la civilització i que empès per una força superior increpa als seus contemporanis, com ho va fer Sant Joan Baptista, una imatge que està impresa en la memòria cristiana com a l’últim i el més eminent de tots el profetes. Amb tot, Gargallo no era, el que diríem, un home religiós, ni va pretendre mai fer d’aquesta escultura un Sant Joan Baptista. El Gran Profeta vol sintetizar el profetisme bíblic, però també aquell fenomen social dels anys 30 del agitadors de masses anarquistes, comunistes (i també feixistes i nazis!) que galvanitzaven multituds. El lleguatge fogós i el gest amenaçant estava en l’ambient. Gargallo juga, servint-se d’un fort impuls expressionista, a combinar la massa dura del bronze i el buit i reïx a produir una enorme sensació de força i de flexibilitat gestual. Al meu entendre, cap altra obra de l’art modern dels segles XIX i XX no ha aconseguit expressar millor l’ànima ardent i el missatge vibrat de Joan el Baptista que aquest “Profeta” de Gargallo. Mirant fit el seu rostre, amb els seus cabells hirsuts em sembla d’estar sentint la veu del Baptista: “Jo sóc la veu que clama al desert... Prepareu una ruta per al Senyor... Qui tingui, que doni a qui no té...” Segurament Gargallo va pensar a fer una obra religiosa, però l’espectador, si és creient, associa immediatament aquest “Profeta” amb la seva experiència de fe i de meditació sobre l’evangeli. L’art religiós no sempre està a les esglésies, i més encara, no tot el que es troba a les esglésies mereix la qualificació d’art religiós, perquè hi ha molt, moltíssim, que no té res d’artístic.\nEl escultor aragonés Gargallo, establecido en Barcelona desde muy niño, es uno de los grandes artistas en la vanguardia universal. Ya en 1904 tenía in mente la figura del Profeta que no se plasmó en una obra acabada y definitiva hasta 1933. Seguramente Gargallo no pensó nunca que su escultura pudiera ser considerada “arte religioso”, pero el espectador cristiano puede ver plasmado en ella el espíritu profético de un San Juan Bautista. No todo el arte cristiano está en las iglesias ni todo lo que se ve en las iglesias puede ser calificado de arte cristiano.\nPublicat per J de C Laplana a 7:48 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Gargallo, profeta\n3. "L'Anunciació" de Dª. Maria d'Aragó, del Greco\nEl Greco, Anunciació (1597-1600), oli sobre tela, 315 x 174 cm, del retaule de Dª Maria d’Aragó. Museu del Prado.\nEn plantejar la composició d’una gran “Anunciació”, el Greco opta per unes diagonals que es creuen al centre en forma d’X. El triangle superior serà el cel, l’inferior la terra i el punt de confluència entre el cel i la terra l’ocuparà l'Esperit Sant, l’element agent del misteri més gran i inaudit de l'encarnació del Verb, un misteri que cap religió no ha pogut ni somniar. La part terrenal l’omple el diàleg sostingut entre Gabriel i Maria. El missatger és un jovencell de coll espigat i cabellera de rínxols rossos, que transmet devotament el missatge amb les mans creuades sobre el pit i el cap cot. Esplèndid el verd de la seva túnica que es destaca sobre els núvols de plata! Maria que es trobava llegint al seu pupitre reclinatori, es gira amb sorpresa, escolta i pronuncia el seu FIAT (faci’s) que és la clau que obre les comportes del cel i que forada el sostre de la història humana. Fixeu-vos. A mi, com a benedictí que sóc, m’entusiasma comprovar l’ “ora et labora” de Maria: el llibre de la seva pregària i el cistell amb el seu treball de costura. Molt bonic també el test amb lliris blancs d'innocència, que té al darrere. El cel és una festa. I res millor per a celebrar-la que la música que el Greco, que hi era molt afeccionat, plasma amb un quartet de corda i flauta. Fixeu-vos que en aquest quadre batega un sentiment d’expectació amb el llenguatge de les mans de Maria i de l’Àngel i un espetec de joia celestial.\nEl Greco compone esta impresionante “Anunciación” articulándola sobre el patrón de dos diagonales que se cruzan en el centro formando una gran X. Arriba, el cielo; abajo, la tierra y el punto de confluencia entre el cielo y la tierra: el Espíritu Santo. En la zona terrenal se desarrolla el diálogo entre el Ángel y María, y al decir ella su “FIAT” (hágase) el cielo estalla en alegría con un cuarteto angélico de flauta y cuerda. Expectación en la tierra, gloria y fiesta en el cielo.\nPublicat per J de C Laplana a 1:04 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: El Greco\n2. Una “Anunciació” d’Ismael Smith\nAmb la seva cal·ligrafia sinuosa i elegant, que encara conserva molt del modernisme català, però en la qual ja despunta l’estilitzat Art Déco, l’escultor i il·lustrador Ismael Smith (Barcelona 1886 - New York 1972), va compondre aquesta Anunciació, 1909, tinta, 23,5 x 17 cm. (Galeria Artur Ramon). Cada època i cada sensibilitat artística, per mòrbida i deliqüescent que sigui, no es resisteix a interpretar i plasmar aquesta pàgina evangèlica tan suggeridora del misteri inefable. Són uns intents del jove i somiador Ismael Smith, de 23 anys, d’acostar-se a la Història Sagrada, com si es tractés d’una bellíssima història més enllà de les coses d’aquest món. És un dibuix fet amb ploma, i per expressar la subtilesa gairebé incorpòria dels personatges, utilitza un simple puntejat. En la seva maduresa Ismael Smith descobreix els seus orígens jueus i aleshores deixarà d’imaginar el tema religiós com si fos un conte de fades, per presentar-nos –eren els temps del nazisme a Alemanya–, un Jesús racialment jueu, com ho era ell. Però per arribar ací, primer li va caldre ser jove i agosarat.\nCon su caligrafía sinuosa y elegante, entre el Modernismo Catalán y el Art Déco el escultor e ilustrador Ismael Smith (Barcelona 1886 – New York 1972), compuso esta Anunciación, 1909, tinta, 23,5 x 17 cm (Galería Artur Ramon, Barcelona). Cada época y cada sensibilidad artística, por mórbida y delicuescente que sea, pretende interpretar y plasmar esta página evangélica tan sugerente del misterio inefable. Smith cuando hizo este dibujo tenía 23 años; en su madurez evolucionará también en su sentimiento religioso al descubrir sus orígenes judíos. En su etapa final, el Jesús que dibuja y esculpe Smith era un Jesús judío, como él. Eran los tiempos de la Alemania nazi.\nPublicat per J de C Laplana a 1:24 1 comentari:\n1. “La Visitació” de Bill Viola\nBill Viola (New York, 1951) és el “crack” del videoart. Ell és de tradició evangèlica i la seva dona Kira és filla de pares russos i educada en la tradició ortodoxa. Bill és l’artista amb tots els ets i uts, però Kira està sempre al seu costat suggerint i comentant el que fa el seu marit, fan un tàndem perfecte. Entre els temes que més agraden a Bill figuren molts que tenen un rerefons bíblic o que són propis del cristianisme, principalment aquells que han originat grans obres de l’art universal i preferentment els de la pintura italiana. Mireu aquesta versió que ha fet Bill parafrasejant La Visitació de la Mare de Déu a la seva cosina Elisabet de Pontormo (oli s. taula, 202 x 156 a la Capella Capponi dels Sants Miquel i Francesc de Carmignano, fet entre 1628 i 1530). És una vídeo-instal·lació que va fer el 1995 i que va titular The Greeting i jo la trobo genial. Conec i sóc amic personal de Bill i de Kira i us puc dir que s’equivoquen de mig a mig aquells que consideren l’obra d’aquest artista com una rèplica kitsch d’uns originals prestigiosos o una “profanació” de temes sagrats. És tot el contrari. La vida normal i ordinària li remet als models arquetípics i aquests models intemporals il·luminen i donen sentit els fets i les relacions humanes. Bill va copsar perfectament la sorpresa i la joia de dues dones que esperen un fill, com en la Visitació de Maria a Elisabet, que se saluden i es reconeixen mútuament com a portadores d’un futur que les sobrepassa. Amb els seus vídeos que tenen un rerefons cristià, Bill mai no s’ha proposat excitar la devoció perquè la gent pregui davant la gran pantalla de plasma, però com es pot comprovar a la instal·lació que ha fet recentment a la catedral de Sant Pau de Londres, el seu art, als cristians que estimem l’art modern i que maldem per conservar un esperit obert, ens mou a aprofundir la dimensió humana del misteri i la dimensió misteriosa del fet humà.\nBill Viola (New York, 1951) es un “crack” del videoarte. Sus obras frecuentemente son una paráfrasis de pinturas del Renacimiento y del Barroco italianos de fama mundial y muchas veces de tema religioso, como ésta que os muestro, de 1995, inspirada en la Visitación de Pontormo. Bill Viola no pretende hacer arte cristiano ni mucho menos que la gente rece ante las pantallas de plasma que reproducen sus imágenes vivas. Pero con su excepcional sensibilidad logra establecer un diálogo muy “cristiano” entre las imágenes sacadas de la vida profana que él presenta y los arquetipos de carácter religioso que dan forma y sentido a lo profano. Yo lo considero una forma muy válida y actual del arte cristiano en la gran y amplia ágora de la producción artística mundial.\nPublicat per J de C Laplana a 1:50 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Bill Viola\n8. Una ambígua “Santa Cena” de l’ambigu Stefano Ca...\n7. Un “Sant Cristòfor” del contemporani italià Ste...


Lluís Puig "El Fisioinquiet": UNA SESSIÓ DEL FISIO-TEAM DIFERENT...\nUNA SESSIÓ DEL FISIO-TEAM DIFERENT...\nAvui dissabte hem realitzat una sessió clínica diferent. La convocatoria era entre les 10h30 i 11h a la platja. I abans de parlar de la fisioteràpia la nostra feina i la meva gran passió, hem jugat un partit de Futbol, on permeteu-me que n'abstregui les següents conclusions del mateix:\n1era.- D'entrada he confeccionat els EQUIPS mixtes i el més igualats possibles, fet que ha quedat palès en el resultat final (6-6)\n2ona.- Hem competit en EQUIP fet que fem a diari a la nostra feina i amb els mateixos companys.\n3era.- Ha estat necessari parlar-nos, entendre'ns, sincronitzar-nos, ajudar-nos, en una paraula que és la que pretenia avui un servidor: "HEM FET EQUIP"\n4arta.- Hem suat, lluitat, treballat, gaudit i rigut d'allò més.\n5ena.- Hem repassat alguns valors molt importants per fer un BON EQUIP: Reconéixer els errors, demanar-nos favors o relleus, congratular-nos quan les coses surten bé, abraçar-nos i animar-nos tant quan es perd com quan es guanya i acabar felicitant-nos per la tasca duta a terme.\nDesprés a la reunió tot és molt més planer malgrat les dificultats del moment. És evident que som uns quants dins el vaixell del Servei i cal que remem tots en la mateixa direcció, malgrat faci mala mar i cal esperar que mica en mica aconseguim tots NOSALTRES seguir navegant i arribant a bon port. Que veient-nos no en tinc cap mena de dubte que ho aconseguirem ;)\nPer acabar vull dir-vos una cosa: "Em sento un PRIVILEGIAT de poder formar part d'aquest GRAN EQUIP"\nPublicado por Fisioinquiet en 14:00\nEtiquetas: FISIOTERÀPIA, MENTALITAT, TRACTAMENT\nAHIR VAIG DESCOBRIR UN RESTAURANT QUE VAL LA PENA!!!\nAVUI A LA DARRERA SECCIÓ DE LA TEMPORADA HEM FET L...\nUN DIUMENGE AMB AMICS PER PALAMÓS\nAQUESTA SETMANA HEM PARLAT DELS PERILLS DE CAMINAR...


DERSÚ UZALÀ. PEL PAÍS DE L'USSURI. ARSÉNIEV, VLADÍMIR. Libro en papel. 9788415315049 El Petit Tresor


Protocol d'actuació en cas d'accident i centres mèdics\nDavant el dubte sobre la gravetat d’un accident(cremades, cops,...) el professor/a que està a l’aula o a la vigilància del pati:\n1. Demanarà a algun alumne que avisi algun professor/a del centre per tal que se’n faci càrrec del grup-classe.\n2. Acompanyarà l’alumne/a que ha pres mal fins a la consergeria per tal d’aplicar el protocol d’actuació en cas d’accidents (en cas de que l’accident es produís en un laboratori l’atenció immediata es farà allà mateix seguint els protocols sanitaris pertinents)\nSi és greu - requereix una actuació mèdica immediata- :\n1. S’avisarà al 061 o directament se’l traslladarà al centre hospitalari més proper (segons la gravetat podrà ser l’hospital més proper o la mútua del col·legi).\n2. S’avisarà als pares comunicant-los el trasllat al centre mèdic, per tal que tan aviat com sigui possible en facin càrrec i es responsabilitzin de les actuacions mèdiques que puguin ser necessàries. Fins que no arribin els responsables de l’alumne, un professor/a restarà amb ell.\n3. L’encarregat de telefonar al 061 o a la família serà el professor/a que acompanya l’alumne o bé per delegació expressa, el conserge o un altre professor/a.\nSi es lleu:\nEn cas que un alumne pateixi un accident lleu (ferides, cops, cremades, etc...) se’n farà la cura lleu al centre: hi haurà farmacioles a la consergeria, al gimnàs, als laboratoris i al despatx del Cap d’Estudis de Primària.\nSeguidament, si l’accident es lleu, es podrà aplicar el protocol habitual sobre sortides de l’alumnat en horari escolar.\nEn cas que l’alumne/a es trobi malament en horari escolar, el/la professor/a que es trobi amb ell en aquell moment, trucarà a casa per tal d’informar de la situació als pares. Si es decideix que l’alumne/a ha d’anar a casa, caldrà que els pares vinguin a buscar-lo. (És recomanable que una vegada hàgim informat a la família cedim el telèfon a l’alumne/a per tal que hi parli amb l’objectiu de tranquil·litzar-los).\nEn cas que els pares no puguin venir a buscar a l’alumne/a, el professor delegarà el cas a la direcció de l’escola.\n* La Secretaria, o en la seva absència algun membre de l’equip directiu o de coordinació, serà l’encarregada de preparar la documentació que requereix el centre mèdic.\nA continuació us podeu descarregar el llistat de centres mèdics concertats: