Aquí ho deixo dit . . .: de setembre 2013\nUnits els tres dies, tots juntets, de Festa Major a Lleida, en els que la gent, si el temps ho permet, sortirà al carrer, a la Fira i a les firetes.\nN'hi haurà algun altre que fugirà, a Alcañíz a veure les motos o a Saragossa de compres el dilluns, aprofitant el dia de festa local, per posar algun exemple.\nPerò pels que es quedin...\nAvui els que vulguin, podran gaudir de la música d'un grup clàssic a les Festes Majors de Lleida. Aquest any no li ha tocat ni a la Luz Casal, ni al Loquillo. Aquest any tocava La Unión.\nAquesta nit a la Sala Manolita.\nTot i les vegades que han vingut a Lleida, reconec que no els he anat a veure mai. No obstant, sí que els vaig veure una vegada a un festival, "alla por el año 2006" a un Ribagorza Pop Festival. Ho recordo amb certa gràcia per les ballarugues del cantant... Fuá...\nNO he trobat cap vídeo on es veiés exactament la seva mínima coreografia. Per tant, millor penjar tot un clàssic:\nI cal recordar que avui també, un altre clàssic dels 80 a Lleida.\naquí (Turó de la Seu Vella)\ni aquí (Concordia)\nEtiquetes de comentaris: DIVENDRES MUSICALS, FESTIVALS, FRIVOLITATS, LLEIDA, SOCIETAT, TARDOR, TRADICIONS\nAutorretrat sense boca amb els colors del Barça... by el nen!\nCom m'agraden aquests gargotets!!!\nSeguidors, Afició!!! Us atreviu a compartir els vostres gargotets amb mi? Des d'aquí us animo.\nNo sé massa com ho podríem fer, però m'agradaria veure més dibuixets d'aquests. Potser es podria fer un "copy-paste" als comentaris? Algú s'anima??\nEn els darrers dies hem viscut moments de realitat i ficció dignes de ser comentats.\nComençaré per la ficció, ja que el seu record i lectura pot ser un moment més divertit.\n- Varem anar al cinema per primer cop amb els nens:\nTot va començar perquè darrerament havíem vist anunciada una pel·lícula de Disney que properament s’havia d’estrenar. Es tracta de la pel·lícula d’animació “Aviones”.\nTal com es veu quan l’anuncien, té el seu origen en el món de “CARS” i és que el disseny dels personatges segueix la pauta dels dibuixos del Rayo Mcqueen, Mate, Sally i etc…\nEl personatge principal és el Dusty (o Relámpago Veloz com en algun moment de la pel·lícula es fa dir). Es veuen moltes carretilles, molts més avions, és clar, i cotxes. Però en cap moment es veu cap personatge de “Cars”.\nDesprés de la introducció, explico la nostra experiència:\nPrèviament a anar al cinema, el més semblant que havíem fet era haver anat a veure titelles al teatre o al Caixa Fòrum o també un dia a una sessió de curtmetratges animats (que per cert, no ens van agradar gaire…)\nÉs a dir, la sensació d’estar en un lloc fosc, la coneixíem. Però aquelles altres vegades, el guardar silenci era important, però al ser activitats directament relacionades amb la mainada no ens agobiaven. Ara, anar al cine, eren paraules majors. Així que, sobretot al gran (4 anys i mig) el varem intentar alliçonar. La veritat és que es va portar súper bé i va aguantar estoicament la sessió, tot i que ja ens va dir que una mica llarg se li va fer. Per a un nen com ell, del que a vegades penso si pot tenir algun problema d’hiperactivitat, va ser tot un èxit. Potser el moment en què va estar més nervioset va ser a la botiga de xuxes, però potser és que jo patia perquè no comencessin a agafar xuxes i més xuxes. Només volíem comprar crispetes...\nVarem voler que anar al cinema fos tota una experiència, típica però una experiència per a ells al cap i a la fi. Així que no varem oblidar-nos de comprar crispetes per a tots. Però sobretot per a ells dos.\nLa nena (gran menjadora) ho va gaudir i en gran mesura. De fet, quan es van acabar les crispetes, ja van començar els “problemes”. Ja havia passat més de mitja pel·lícula i ells ja començava a fer comentaris en veu alta, a pujar i baixar de la seva butaca, a posar-se de peu sobre la butaca i tot això davant l’estorada mirada de son germà qui devia pensar que així no era com ens havien explicat que ens havíem de portar.\nLlavors vaig recórrer a una bossa de xuxes que portava i se les van cruspir gairebé totes. Em vaig voler fer la mare responsable dient que ja n’hi havia prou quan vaig veure que només en quedaven dos… i se les van acabar. També val a dir que el pare i sobretot jo, varem contribuir a què el fet de menjar xuxes fos un acte de germanor…\nEl final de la pel·lícula va coincidir amb la baixa d’inventari de marranades vàries. Així que... súper bé!\nEn sortir del cine, el nen insinuava que un altre dia la tornaria a veure, però li vaig dir que al cine no tornaríem a veure la mateixa pel·lícula. Li vaig dir que si li havia agradat tant hauríem d’esperar un temps per a poder-la veure en DVD com fem amb les pel·lícules que veiem a casa.\nPel que fa a la pel·lícula en sí, pel que a fa a l’argument, li va agradar, però no té tan “ganxo” com l’antecessora “Cars”. El nen, a la seva manera, crec que també ho va veure així.\nPel que fa a l'experiència en sí, el nen no va esplaiar-se gaire explicant el que havia sentit. Però sí que la careta que va fer en entrar a la sala, quan es van apagar els llums, en veure una pantalla tan gran, en veure els tràilers ("què passa aquí?" exclamà... i és que nosaltres veníem a veure "Aviones" no no sé quina pel·lícula de cavallers, ni la del Zipi i Zape...)\nNosaltres tampoc varem insistir en què el nen parlés si no volia.\nMolts cops aquesta actitud seva ens desconcerta. Intentem preparar activitats i experiències que nosaltres creiem emocionants, però ell no s'emociona tant com havíem pensat.\nI la realitat, la trista realitat:\nEn pocs dies de diferència varem viure la mort de dues persones, una bona amiga i l’avi del meu company.\nCronològicament va esdevenir la pèrdua de la noia. La notícia ens va agafar molt de sorpresa. En sonar el telèfon, nosaltres esperàvem una conversa més catxonda amb l’interlocutor, ja que teníem quatre amics gaudint d’uns dies de vacances a Gijón. Però malauradament ens van comunicar l’accident i el tràgic desenllaç. Estàvem amb els nens i no vaig poder evitar cridar, plorar... Quan ja vaig ser conscient de què els nens estaven allà, vaig voler refer-me. En aquell moment no vaig ser capaç d’explicar-los-hi res.\nVarem anar al vetllatori i anant cap allà ja els vaig explicar tranquil·lament què havia passat. Varem anar amb ells perquè el succés ens va agafar de vacances i des d’on érem, ens varem desplaçar.\nAls nens, els preguntava si se’n recordaven de la nostra amiga, perquè ella vivia a Barcelona i la vèiem molt de tant en tant. Els varem explicar que havia tingut un accident i s’havia fet molt mal al cap i els metges no l’havien pogut curar, que el seu marit ara estava molt trist perquè l’estimava molt i ja no la veuria més. Que nosaltres també estàvem molt tristos i que anàvem a un lloc on hi havia molta gent trista per tot això que els hi estàvem explicant i que haurien de respectar-ho i portar-se bé, no córrer, no cridar.\nEl gran, sobretot, només feia que preguntar i preguntar, que on estava ella ara... amb això insistia. Al final vaig contestar-li que “al cel”. Em va semblar cruel explicar-li més detalls. Parlar sobre això potser hauria de ser més natural, però no vaig poder. No tinc clar que ell hagi entès que la mort és una cosa irreversible. Em va semblar que no ho entenia i que pensava que la nostra amiga realment estava en un altre lloc. Sempre estarà amb nosaltres d'alguna manera, és clar, però el nen crec que de moment no ho està entenent així...\nDies abans, gaudint de la companyia i històries de “Cabeza Parda”, ell ens va explicar com miners de les muntanyes havien mort a causa dels allaus i havien quedat enterrats. El nen va quedar sorprès i durant dies preguntava sobre això. Un dia passejant pel poble varem passar a prop d’un antic cementeri i varem aprofitar per explicar-li que allà enterraven als morts. Li varem explicar que a la nostra amiga també l’enterrarien. Crec que ell encara no pot entendre res més i dir-li que allà es quedarà per sempre més i no entrar en més detalls hagués estat més correcte que dir-li que és al “cel”. Nosaltres no som creients i dir que és al “cel” no em semblava correcte. El que passa és que és un terme, un concepte, bastant estès i acceptat socialment. De fet, va ser ell el primer que va dir aquesta paraula farà uns mesos. La germana de la seva mestra havia mort i els hi havia explicat així als nens de la classe...\nI seguint de vacances, als pocs dies, va morir l’avi del meu company. Tot i ser una persona gran, va ser una mort que ens va venir de sobte ja que era una persona que gaudia d’una salut de ferro, d’aquells que no havien estat mai malalts.\nEl nen semblava preocupat perquè sabia que la gent ploraria, que son pare potser ploraria perquè s’havia quedat sense avi... Novament van aparèixer inquietuds que varem intentar portar el millor possible.\nTemps enrere, coincidint en què el nen a mesura que es fa gran va entenent què passa al seu voltant, m'havia dit que no volia que nosaltres (els seus pares) ens féssim vellets. Està clar que passava... Ell associava la idea de fer-se gran (vell) a la posterior mort. Fins i tot, alguna vegada s'havia preocupat en veure'm alguna cana.\nAixí doncs, per a acabar, dir que tot i intentar gaudir de les vacances, varem topar també amb la trista i crua realitat que de tant en tant colpeja a la gent.\nEtiquetes de comentaris: CINEMA, EXPERIÈNCIES, MORT, NENS, SOCIETAT, VACANCES\nL'arribada de la tardor és imminent. Al matí la jaqueta no falta, ni el foulard. Al migdia sobra tot, però jo ja no m'atreveixo a anar amb vestit per por de tenir fred a les cames. I trobo que encara és aviat per a posar-me mitges... No sé... potser d'aquelles de color carn...\nEls primers mocs comencen a rajar (als nens, que no controlen tant). Jo he començat el primer mal de gola. Esperem que no passi d'aquí. Hem de començar a alliçonar a les nostres defenses. I els nens ben aviat aniran "canturrejant" cançons sobre la tardor i les castanyes.\nLes mantetes ja les hem començat a posar a sobre dels llits i fins i tot he vist una botiga que aquests dies tenia d'oferta la manteta pel sofà. És que és el temps, ja...\nDe moment, no veiem gaire lluny els temps de piscina, platja i calor. Però estan a punt d'arribar les Festes de la Tardor de Lleida ...\nTot i que també interessant passejar avui i demà per l'Eix Comercial, atansant-se a la Catedral on hi trobareu el Mercat de la Música\nI el que deia... en dos dies, les castanyes ens les menjarem i les carxofes i els torrons. Sí, ja arribarà Nadal. En quatre dies ens plantarem que ja serà Carnestoltes, però ben aviat la primavera. Per Setmana Santa les pistes d'esquí ja tancaran i això vol dir que aviat encetarem la temporada de platja un altre cop. I una altre cop sentirem aquella calor... i pujar les temperatures (fins "lo menos lo menos" 37 graus!)\nPer cert, he estat veient cartells que anuncien que Juan Perro ve a Lleida al Claustre de la Seu Vella (27 DE SETEMBRE).\nJo no crec que hi vagi perquè li he perdut una mica la pista, a més és en diumenge... a una hora poc conciliadora... però segur que deu ser tota una experiència.\nEtiquetes de comentaris: DIVENDRES MUSICALS, FRIVOLITATS, LLEIDA, MÚSICA, SOCIETAT, TARDOR\nO LIEBSTER AWARD\nI em fa molta, però molta il·lusió. La veritat, és que veure-ho en petit des del mòbil em va emocionar, em va alegrar especialment el dia i a mesura que han anat passant els dies, des de què ho vaig saber el cap de setmana passat, he tingut moltes ganes de posar-me a escriure al bloc per a dir-ho i esbombar-ho.\nÉs el primer premi que rep el bloc. (No sé si és bona expressió dir "primer", presuposa que n'ha d'haver més i no sé jo...)\nNo és que sigui el premi en qüestió, que, mira! si serveix per a promocionar aquest humil bloc, benvingut sigui... és més el saber que algú em llegeix a l'altre cantó i a sobre li agrada.\nGràcies Lidia, un cop més. Com ja et vaig comentar, encoratja a seguir endavant.\nA ella també l'hem felicitat perquè prèviament ha estat ella qui ha rebut aquest premi i s'ha encarregat d'atorgar-lo a onze blocs més. Felicitats també des d'aquí!\nÉs a través del bloc Mariposas en Noruega, que ha tingut la consideració de nominar-me al premi i jo, com dic, estic encantada. Cofoia, que es diu... Així que si algú més la vol felicitar també o llegir el seu bloc, endavant!\nRecomano la lectura del bloc de la Lidia. Escriu sobre la seva experiència vivint a Noruega. És una mare de Barcelona, qui, degut al trasllat per feina del seu marit, se'n ha anat a viure a Trondheim juntament amb els dos fills de la parella. Explica les seves vivències d'una manera molt dolça. A mi personalment m'encanta llegir-lo i fa sentir el país de Noruega molt més proper.\nBé, pel que fa al premi i la seva dinàmica... pel que he pogut veure, ara es tracta del següent:\nÉs una promoció per a blocs que comencen, per a petits blocs (menys de 200 seguidors). Creem així una cadena i en promocionem els uns als altres. Fantàstic!\nA veure... ara he de fer el següent:\n- Anomenar i agrair el premi a la persona o bloc que t'ha nominat, explicar onze coses sobre tu i contestar les onze preguntes formulades per qui et dóna el Liebster Award.\n- Visitar els altres blocs que han estat premiats juntament amb el teu.\n- Premiar a onze blocs petits (de menys de 200 seguidors) que t'agradin. També hauràs de formular-los-hi onze preguntes i informar-los del seu Liebster Award.\nLo primer, lo d'agrair ja està fet...\nAra a explicar onze coses sobre mi:\nSóc una noia lleidatana. Em considero treballadora, però també m'agrada molt fer el "vago"... i dormir!\nSóc mare d'un nen i una nena i també companya d'un excel·lent company, de qui tinc moltes coses a aprendre.\nSóc tímida (molt) i tranquil·la, però també tinc algun moment d'histèria i descontrol.\nI entre les coses que m'agraden, la música (pop, sixtie, indie), però escoltar-la ja que no tinc coneixements teòrico-pràctics de música...\nResposta a les preguntes de Mariposas en Noruega:\n1.- ¿Qué té motivó a abrir el blog?\nLa necessitat de plasmar el que se'm passava pel cap. Podria considerar-se el bloc com una mena de diari, però amb el propòsit de què si passa algú per aquí i em llegeix, deixi la seva opinió o més sincera crítica, ja que molts cops un munt de dubtes m'atabalen i veure diferents punts de vista ajuda molt. Mai he volgut alliçonar a ningú, tot i que moltes i moltes vegades o acabo fent (sense mala intenció, però passa...)\n2.- ¿Te costó elegir el nombre?\nEl nom del bloc és bastant senzill, per tant, el que es diu costar, no va costar gaire. És l'essència del que pretenia, com dic, deixar escrit qualsevol pensament que se'm passés pel cap. Per tant... "Aquí ho deixo dit".\nEl que sí que em va costar era trobar un nom "molón". Crec que no ho vaig arribar a aconseguir del tot...\n3.- ¿Has tenido alguna vez el pensamiento de no escribir más? (agotamiento bloguero)\nNo. Però també té a veure que escric sobre qualsevol cosa. Si volgués seguir una temàtica molt concreta, crec que se m'acabarien aviat les idees i deixaria d'escriure.\n4.- ¿Vale más una imagen que mil palabras?\nMoltes vegades sí, sobretot per a gent de poques paraules com jo i amb poca facilitat de paraula.\nAra, si a mi personalment, em poses un paper al davant i em deixes una mica tranquil·leta, t'escric qualsevol cosa. Millor o pitjor, però te l'escric.\n5.- ¿Algún lema personal?\nLema com a tal no, però crec molt en el karma i en vigilar molt el que es fa perquè la vida ho retornarà. Ho hauria de retornar, perquè també veig a gent que no té el que es mereix. En fin...\n6.- ¿Qué os relaja?\nUn relaxing cup of café con leche? Broma actual fàcil...\nCuinar. No sóc una "cocinitas", però posar-me a embrutar la cuina, m'agrada. De vegades el resultat no és el que tenia en ment, però relaxa.\n7.- ¿Qué os pone de los nervios?\nLa gent desconsiderada.\n8.- Canción favorita.\n"Hush", la versió de Kula Shaker\nAmanida russa (sobretot la que fa ma mare) però els espaguetis amb tomàquet fregit (SO...ÍS) també estan prou bé i el pollastre a l'ast, nyam!\nPerò si demanes només un, el primer!\n10.- Un lugar.\nLleida, sense lloc a dubtes. Sóc així de provinciana.\nLa veritat és que no vull desvetllar-lo. Hi alguna cosa que em faria completa, completament feliç. Però també he vist darrerament que la felicitat absoluta no existeix. Qui sap si alguna vegada aquest somni meu es farà realitat i encara seguiran havent problemes i problemes... No vull dir-lo.\nLo segon... estoy en ello. Hi ha blocs hilarants, profunds, viatgers, tendres...\nI per mi mereixen els premis els següents blocs (pensava que seria fàcil, però no ho és...):\n* Perquè la seva temàtica em resulta propera, però és que a part a les seves autores les tinc bastant a prop també:\n* Un altre bloc sobre maternitat, destil·la els seus pensaments com a mare i m'encanta la seva manera de pensar, ja que em fa pensar a mi també moltes vegades:\n* Un que he descobert fa poc. La temàtica en aquest cas seria "Cuina". Mereix el premi, ja que pel que he pogut veure és bastant perseverant publicant receptes:\n* L'experiència d'una família nombrosa viatgera:\nHe hagut de deixar la llista en aquests sis... Són els blocs que més freqüento. Altres blocs que també m'agraden no complirien el requisit de tenir menys de 200 seguidors... I també tornaria a nominar a Mariposas en Noruega, però no li gastaré la pu...ada de tornar a fer tota aquesta feina ;)\nI ara aquí van les meves onze qüestions pels blocs receptors del premi:\n1. Perquè vas decidir posar-li aquest nom al teu bloc?\n2. Perquè vas voler començar a escriure un bloc?\n3. Quan el vas començar?\n4. Què et porta a escriure una entrada?\n5. Portes algun tipus de planificació o escrius segons et ve?\n6. Com promociones el teu bloc?\n7. Quan visites altres blocs, deixes algun comentari o fas visites anònimes?\n8. Com són els blocs que més t'agraden (continguts, disseny, el que tu creus que més t'agrada d'un bloc)?\n10. Què és el que valores de la gent que t'envolta?\n11. Imaginació al poder: si fossis un personatge de ficció, qui creus que podries ser?\nEspero que ningun dels nominats es sentin ofesos amb cap pregunta, he intentat que no siguin massa personals.\nNovament moltes gràcies a la Lidia i espero que als receptors de la cadena els faci tanta il·lusió com a mi.\nSeguirem endavant amb això d'escriure a un bloc... o d'escriure, vaja!\nPublicat per Hiolambda 8 comentaris:\nSi ha de passar alguna cosa, passarà\n(però que passi aviat, coi!)\nDins la meva nova faceta de mare que exerceix com a tal durant una miqueta més de temps que abans... ha aparegut una altra vessant: la de lluitadora.\nLluito contra la tele!!! Contra la tele i gairebé les noves tecnologies, tan addictives...\nEl meu cap (ment) ha d'estar en constant moviment maquinant activitats atractives pels nens i que la cosa no es quedi en arribar a casa i asseure davant la tele o agafar l'Ipad que ha quedat mal guardat a l'abast dels nens.\nArribar la casa i encendre la tele s'està convertint en una costum (lletja).\nFa uns mesos els hi varem posar una trampa per a què en prémer el botó de la televisió no es quedés encesa (un regulador a l'endoll), però de seguida ho van descobrir. Tontos no són!\nI la veritat és que no és que mirin a la tele coses que no han de veure. El nen ja sap que si fan Bola de Drac no ho pot veure, hi ha uns dibuixos a la Tele 5 que no m'agraden gens i tampoc els mira. Voluntàriament ja canvia de canal en aquests casos. (ojo peligro, sap canviar el canal)\nAra ja li deixem veure Scooby Doo, però després fan preguntes rares, sobretot la petita, tal que "què vindrà el monstre?" ...\nAixí doncs, la fita d'aquests dies és estar un parell d'hores sense res de tele. Si podem berenar al parc o de camí, millor. I si puc evitar que els nens vegin la tele fins després (o durant) el sopar, millor. Sóc realista i sé que sense la tele tampoc podem estar, malauradament...\nAra que el nen a P4 ja no fa migdiada em fa por que es quedi davant la tele i s'adormi. Així que m'hauré de muntar un horari d'extraescolars. No vull dir apuntar-lo a activitats (bé de fet, tornarà a teatre aquest any) però fer un horari de les nostres extraescolars i no caure en el buit de la ditxosa tele.\nTotes aquestes coses (teles, Ipads, i jocs electrònics diversos) els distreuen de mala manera. La tele pot resultar somnífera en alguns casos o moments, però per exemple els jocs de l'Ipad el desvetllen de mala manera. Ahir per exemple, jo estava planxant roba, ja després de sopar quan em vaig adonar de què s'estava fent tard. En altres condicions el nen hauria estat dormint, però continuava jugant amb l'Ipad (culpa nostra, ho sé...). En quant el vam reprendre, es va queixar, evidentment, però tot i que semblava que no tenia son, va caure en dos minuts al llit. Està clar que a part d'un horari d'extraescolars haurem d'imposar un horari de tele / Ipad, etc.\nSobre aquest tema, vaig veure l'altre dia a les notícies un cas portat a l'extrem:\nNO estic en contra de la televisió, però vista raonablement. (Com quan ho fèiem nosaltres que no havia massa cosa a veure? hehehe)\nPerò es recorda amb carinyo, tot i que veient el vídeo pugui semblar una mica cutre:\nPotser els 80 no van fer tan mal...\nEtiquetes de comentaris: CONCILIACIÓ, DIVENDRES MUSICALS, NENS, SOCIETAT\nI breu també el temps que el nen se'l passa recollint les joguines.\nBreu el bronzejat de la menda lerenda.\nPerquè costa tant aconseguir i sembla que marxi tan ràpid?


Reapareix Eva Sannum, la nòvia de Felip que va indignar Joan Carles per un vestit\nAny 2001. 25 d’agost. Casament de Haakon de Noruega i Mette-Marit. Entre els assistents, un jove príncep Felip, feliç i enamorat d’una noia del país, Eva Sannum. Ella, com que no tenia sang blava ni pertanyia a cap membre la reialesa, seia allunyada de l’actual rei. Però els fotògrafs van poder immortalitzar una imatge que passarà a la història de la monarquia, la d’ella somrient amb el seu vestit de seda blau i “escote de infarto” com van definir les revistes del cor de fa 17 anys.\nFelip i Sannum ja havien esquiat junts o anat a sopar, però el ball del casament dels hereus noruecs va ser el primer esdeveniment oficial on se’ls va veure junts. Una imatge que va donar la volta al món i que molts van considerar el pas previ per un anunci de casament reial. Però res més lluny de la realitat. Aquella imatge, aquell vestit, i aquell escot, van suposar el principi de la fi. La premsa noruega va considerar que la peça dissenyada per Nora Farah era digna d’una futura reina. Però a l’Espanya d’aquella època, va considerar-se inapropiada. La monarquia encara tenia credibilitat i encara no s’havia obert del tot el bagul dels escàndols. A Joan Carles encara li funcionava la doble moral, tot i tenir amants per tot arreu, i, només 4 mesos després de la foto, va aconseguir pressionar el seu fill perquè ho deixés estar amb Sannum, tot i que ni era la voluntat ni de Felip ni de la reina Sofia.\nEl puritanisme i la pressió social va fer que es trenqués la relació entre l’espanyol i la noruega. Qui sap que hagués passat si Felip hagués continuat amb ella i no s’hagués casat amb Letícia. Potser la situació a la monarquia hagués estat la mateixa, caient pel seu propi pes com una institució anacrònica que no té cap mena de justificació. Ara veiem l’actual reina, sense anar més lluny, a Palma, lluint un look que molts han criticat per inapropiat i excessivament sexy.\nPerò d’ella no ha dit res, ni s’atreveix a dir-ho, el rei Joan Carles, que ja té prou problemes. Eva Sannum, lluny dels Borbons, va seguir amb la seva vida, es va enamorar i va tenir dos fills a Noruega, on treballa com a directora creativa d’una agència de comunicació. Feia temps que res se sabia d’ella ni se l’havia vist en cap acte públic. Fins ara, quan ha assistit al funeral pel diplomàtic Thorvald Stoltenberg, que ha mort als 87 anys.\nL’exministre de Defensa noruec tenia molt bona relació amb la família de Sannum i amb ella mateixa, i de fet, també va ser a l’enllaç on la model va lluir l’escot que tant va indignar la Corona espanyola.


Grid 2 PC (Descàrrega Digital) | Cataleg Web VilaDrive\nHome › Video-Jocs › -- PC › Grid 2 PC (Descàrrega Digital)\nGrid 2 PC (Descàrrega Digital)\nGRID 2 és la continuació del ben rebut joc de carreres, en el qual ens asseiem darrere del volant tant en cotxes clàssics com alguns monstres de les carreres. El joc va ser creat pel desenvolupador Codemasters: un estudi conegut per les seves grans produccions en aquest camp.\nEn aquest joc, prendrem el control d’un professional del motor, que demostrarà la seva classe i estil en les competicions esdevenidores. Això li portarà a moltes diferents carreteres a Europa, Àsia i Nord Amèrica. Hi ha molts llocs basats al món real, objectes existents, a més de carreteres fictícies aquí i allà que permetrà que el joc brilli. Entre els llocs més coneguts trobarem, per exemple, el increíblement estilista circuit de Yas Marina, localitzat en els Emirats Àrabs.\nGRID 2 introdueix el model de conducció anomenat True Feel, que crea un balanç perfecte entre la simulació i un sistema més arcade de joc. Això significa que cap jugador serà forçat a ajustar el nivell de dificultat o requerir assistència en conduir mentre es manté les increíbles emocions conegudes de l’original.\nGRID 2 ofereix molts vehicles diferents que podrien dividir-se en quatre classes bàsiques. En aquesta varietat, vam trobar Ford Mustang, Nissan Skyline GTR R34, McLaren MP4-12C, BAC Mico, Koenigsegg Agera R, Pagani Huayra o Shelby Mustang, per nomenar uns pocs.\nMés enllà del mode història, el joc ofereix una increible experiència multijugador, en la qual el jugador busca el títol del conductor més hàbil del món. GRID 2 funciona amb el motor EGO 3.0 creat pels propis autors, permetent escenaris realistes i molt vistosos.\nSistema operatiu: Windows XP / Vista / 7 / 8\nProcessador: Celeron E3400 Dual-Core 2.6GHz / Athlon 64 X2 Dual Core 5200+\nVGA: GeForce GT 230 / Radeon HD 5550\nOferta! Call of Duty Ghosts PC (Descàrrega Digital) 60€ 35€\nCàmera per TV Philips100€


Dona d'aigua-Home llop | Qualsevol nit pot sortir el sol...\ncalabruix | 23 Gener, 2008 11:44\nJaume Sisa va néixer a Poblesec. Vinculat a l'efímer Grup de Folk, l'any 1968 publicava L'Home Dibuixat, el seu primer disc senzill de ressonàncies ye-ye -un dels sons que havia captivat Sisa des de l'adolescència.\nPassats uns anys d'ostracisme, Jaume Sisa va reaparèixer a escena el 1975 amb Qualsevol Nit Pot Sortir El Sol, que ha esdevingut el més exitós dels seus àlbums. En aquest disc, el cantant començava a forgar un so característic, en el que insistirà en propers treballs.\nUna prohibició governativa de Sisa al Canet Rock d'aquell any, convertiria en gairebé mítica la cançó que donavaJaume Sisa va néixer a Poblesec. Vinculat a l'efímer Grup de Folk, l'any 1968 publicava L'Home Dibuixat, el seu primer disc senzill de ressonàncies ye-ye -un dels sons que havia captivat Sisa des de l'adolescència.\nPassats uns anys d'ostracisme, Jaume Sisa va reaparèixer a escena el 1975 amb Qualsevol Nit Pot Sortir El Sol, que ha esdevingut el més exitós dels seus àlbums. En aquest disc, el cantant començava a forgar un so característic.\nGaleta Galàctica (1976), reflexa l'ambient d'aquelles gales, que feia amb una banda pròpia; part dels seus músics militaven també a l'Orquestra Plateria, que el mateix Sisa havia contribuït a infantar. El cantautor -que ja basteix cançons per damunt dels set minuts- comença a divulgar amb aquest plàstic la seva etiqueta astral.\nAmb La Catedral (1977), Jaume Sisa resol el repte de concebre el seu primer disc doble. La reflexió mística -que, juntament amb el surrealisme, sempre han planat per l'obra de Sisa- aportaria a l'àlbum noves dosis de qualitat poètica. Part de la nova entrega del seu talent s'havia enregistrat -al llarg de dos anys consecutius- fora dels estudis de gravació, ja fos en masies, ermites o els mateixos despatxos de la sala Zeleste.\nLa carrera de Sisa pren un primer revulsiu l'any 1979, quan enllesteix l'àlbum La Màgia De L'Estudiant. L'artista -que comença a lluir corbata amb assiduïtat- opta per un tractament sonor més formal, i s'abriga d'orquestracions que, de vegades, són molt a prop de la cançó lleugera. Sisa decideix també canviar el seu directe, tot i que no podrà concretar la seva idea inicial d'actuar amb un combo de senyoretes.\nSisa va presentar les cançons de La Màgia De L'Estudiant en companyia de Melodrama, una jove banda elèctrica que el cantant liderà vestit de robot.\nL'any 1982, mentre seguien les funcions amb Dagoll-Dagom, Sisa va cuinar amb Antoni Miralda, artista conceptual, el projecte plurilingüe Barcelona Postal. El cantant -glosador d'escenes barcelonines ja amb anterioritat- només va signar la cançó homònima d'aquell àlbum. La resta de material procedia dels compositors més variats, tant pel que fa als orígens com a les èpoques.\nLa voluntat de tornar als orígens de la cantautoria va empènyer Sisa a fer el llarga-durada Roda La Música (1983), amb totes les cançons dedicades a amics, institucions o personalitats públiques. Sisa va reaparèixer amb una tanda d'actuacions a Zeleste per presentar el nou àlbum.\nPer aquells dies, l'artista va passar una temporada reclós en un monastir benedictí, on va pendre la resoluci— de retirar-se.\nEl comiat de Sisa després de 16 anys d'activitat creadora es va concretar en diverses accions, iniciades amb el doble àlbum Transcantautor: última notícia (1984). Amb freqüents intervencions d'alguns dels seus millors amics, el disc dóna compte del pas emprès per l'artista, que no s'està de versionar cançons corresponents a les seves primeres èpoques.\nEl poemari Lletres Galàctiques, i l'exposició Memòria Representada, van certificar la desaparició -temporal - de Jaume Sisa. 'Bola voladora' (Drac/Virgin) és el títol del seu últim treball, una revisió magistralment adulterada de clàssics del seu repertori com 'Qualsevol nit pot sortir el sol', 'El setè cel', 'L’home dibuixat' o 'La primera comunió'; aporta també versions extremes com 'Limbo rock' i 'Cançó del lladre', es recrea en el seu gust per la revetlla –'Marcianitos' i 'Te esperaré en domingo'–, s’atreveix amb l’electrònica amb una adaptació tecno-coral de 'Boletaires' i deixa rastre amb un tema de puny i lletra, 'Parc Hotel'. Tot això i alguns regalets més és el que podem trobar en el nou directe que SISA proposa acompanyat d’una banda elèctrica anomenada 'La Verbena Galàctica', banda que molts ja han considerat com els 'Melodrama' del segle XXI.\n'Bola voladora' repassa la trajectòria d’un artista únic, inclassificable, autèntic com la vida mateixa, que no renuncia a la recerca de noves vies galàctiques com a leit-motiv d’una carrera plena d’èxits i aparicions. títol a l'àlbum.\nL'èxit assolit per Sisa va fer que es multipliquéssin les seves presentacions en viu, que aviat transcendirien l'àmbit català.\n'Bola voladora' repassa la trajectòria d’un artista únic, inclassificable, autèntic com la vida mateixa, que no renuncia a la recerca de noves vies galàctiques com a leit-motiv d’una carrera plena d’èxits i aparicions.\nPropostes musicals | Següent | Anterior | Comentaris (4) | Retroenllaços (0)


Famílies del Present i Futur : Les famílies homosexuals\nXavier 25 d’octubre de 2012 a les 6:16\nJo penso que qualsevol persona o parella que tingui ganes d'estimar i d'eduacar hauria de tenir tots els drets i facilitats per poder adoptar. Clar que abans de tenir el nen o nena haurien de passar unes proves i demostrar que són aptes, per això hauria de ser igual per parelles heteresexuals, com lesbianes com gais...\nTrobo molt malament que es negui al dret de l'educació a un infant pel simple fet que les persones disposades a adopatar-los siguin del mateix sexe...\nCrec que avui en dia es diu que la societat està molt evolucionada però que realment és molta més aparença que res més, ja que encara no puc entendre com la gent no concep la homosexualitat com una opció sexual més... al cap i a la fi un infant el que necessitat és un entorn d'amor i respecte.\nPepa Pepo 25 d’octubre de 2012 a les 7:11\nHola Xavier! Moltes gràcies pel teu comentari! Nosaltres com a defensors de les families també creiem que cal defensar la família per sobre dels perjudicis de la societat! Moltes gràcies pel teu comentari! :)


Langjökull, la glacera islandesa on s’ha rodat ‘Star Wars’ - Viatjar.CAT\n« Toledo celebrarà la Festa Jueva de les Llums del 7 al 15 de desembre\nUna ruta turística pels principals planetes de Star Wars? Sí, i sense sortir de la Terra »\nEl punt escollit per gravar aquesta nova entrega de la saga cinematogràfica és el segon glacial més gran de la illa i mostra un paisatge cobert de gel i neu. En aquest paratge en aparença tan hostil regna el color blanc i tons de blaus subtilment diferents. Però els visitants no han de quedar-se només amb les aparences de Langjökull i han d’endinsar-se en el seu interior, on es troba la primera cova glacial del món amb 500 metres de llarg i construït a 1.260 metres sobre el nivell del mar.\nObert a visitants, aquest túnel permet veure una glacera de Langjökull com mai abans va ser possible, podent observar així les seves entranyes des de l’interior de la glacera. Els curiosos i més aventurers fans de ‘Star Wars’ poden caminar a través de les seves parets gelades mentre exploren metres i metres de gel tallat descobrint com es va formar la glacera des del principi en un itinerari que dura entorn d’una hora.\nEls touroperadors especialitzats en Islàndia ja ofereixen als viatgers conèixer un dels llocs més galàctics del planeta però també tenim l’opció de complementar el viatge amb una aventura en autocaravana per Islàndia i veure glaceres, cascades, fiords i aigües termals o anar a la caça de les aurores boreals. No obstant, si el fred no és el teu ambient predilecte, sempre tens la oportunitat de visitar altres llocs de rodatge de les anteriors pel•lícules de ‘Star Wars’ a Tunísia.\nComments of “Langjökull, la glacera islandesa on s’ha rodat ‘Star Wars’”


Publicaciones – Jaume Subirana\nMateriales docentes UOC\n– Cafarnaüm. Bromera, 2017. Premio Mancomunitat de la Ribera Alta 2016. ISBN: 9788490267233\n– Josep Carner: l’exili del mite (1945-1970). Barcelona: Edicions 62, 2000. Premio Ferran Soldevila 1999. ISBN: 8429747559\n– Joan Orja [Josep-Anton Fernàndez, Oriol Izquierdo, Jaume Subirana], Fahrenheit 212. Una aproximació a la literatura catalana recent. Barcelona, La Magrana (Cotlliure, 12), 1989. ISBN: 8474104432\n– Quan em llegiu. Poemes de Narcís Comadira triats i comentats per quaranta-set lectors. Barcelona: Edicions 62, 2013. Con C. Arenas, J.M. Fonalleras y E. Miralles (coords.). ISBN: 9788429771060\n– Miquel Martí i Pol, Estimada Marta. Edicions 62, 2008 (Educació 62, núm. 34). Con Ricard Torrents. ISBN: 9788429771060\n– Barcelona 365. Temps i ciutat / Tiempo y ciudad / Time and the City. Ajuntament de Barcelona, 2004. ISBN: 8476095430\n– Literatura catalana contemporània. Barcelona: Ediuoc/Proa, 1999. Con Glòria Bordons. ISBN: 8482567330\n– Màrius Sampere, Si no fos en secret. Antologia poètica. Barcelona: Proa, 1999. Edición de Sam Abrams y Jaume Subirana. ISBN: 8482566180\n– Marià Manent, Poesía catalana contemporánea. Una antología de 1950. Edición y presentación de J. Subirana. València: Pre-Textos, 1999. ISBN: 9788481912920\n– Jean de la Fontaine, Faules. Traducción de Josep Carner. Prólogo de Carles Riba. Barcelona: Destino, 1995.\n– “Jacint Verdaguer, a Catalan Cultural Saint”, en Marijan Dovic, Jón Karl Helgason, Great Immortality. Studies on European Cultural Sainthood. Amsterdam: Brill, 2019. 171-187.\n– “A present past. Barcelona street names, from Víctor Balaguer to Pasqual Maragall”, en Barcelona Reader. Cultural Readings of a City. Liverpool University Press, 2017. 71-90.\n– “Silbar en el estadio como forma de protesta: 1970, 1925, 2009”, en Víctor L. Alonso, F. Xavier Medina (eds.), Deporte, etnicidad e identidades. Santa Cruz de Tenerife: Le Canarien Ediciones, 2017. 147-170.\n– “Motius i branding de Barcelona”, en Saida Palou Rubio (ed.), Història del turisme a la ciutat de Barcelona. Destinació BCN. Barcelona: Efadós, 2016. 262-271.\n– “Planificació i nostàlgia: establiment i restabliment de les organitzacions literàries catalanes (PEN, ILC, AELC)”, en J.A. Fernàndez, J. Subirana (eds.), Funcions del passat en la cultura catalana contemporània. Institucionalització, representacions i identitat. Lleida: Punctum, 2015. 23-38.\n– “Poi s’ascose nel foco: el poeta transcendido”, en Narcís Comadira, El arte de la fuga. Antología del autor. Edición bilingüe de J. Subirana. Madrid: Ediciones Cátedra (Letras Hispánicas), 2015. 17-41.\n– “Ma la gioia è mia”, en Joan Salvat-Papasseit, Il poema della rosa sulle labbra. Introduzione di J. Subirana. Traduzione di Marcello Belotti. Roma: Editori Internazionali Riuniti, 2014. 11-25.\n– “Prendre notes en un quadern i en un blog. Consideracions sobre dietarisme i digitalització”, en G. Colón, S. Fortuño, Les tecnologies digitals en la producció literària. Castelló de la Plana: Universitat Jaume I, 2014. 127-138.\n– “Diumenges, pins, penitents i panorama. Escrits sobre Collserola i el Tibidabo al voltant de 1900”, en Entorn 1900. Arxiu Fotogràfic de Barcelona-Ajuntament de Barcelona, 2013.\n– “Llibres, bèsties i ciutat”, en Barcelona bestiari. Triangle Postals, 2013.\n– “Dues o tres coses que sé per ella”, en Dolors Oller, Aprendre de la lletra. La construcció del sentit seguida de noves lectures. Barcelona: Educaula, 2012. 11-15.\n– “Organitzacions literàries i mediació: el cas del PEN Català”, en G. Gavagnin, V. Martínez-Gil (coords.), Entre literatures. Hegemonies i perifèries en els processos de mediació literària. Lleida: Punctum, 2012. 59-79.\n– “Josep Carner”, en E. Bou (dir.), Panorama crític de la literatura catalana (vol. V. Segle XX). Barcelona: Vicens Vives, 2010. 336-362.\n– “Paraules i futurs. Sis apunts a tres dècades d’escriptors i sistema literari català”, en I. Graña, T. Iribarren (eds.), La literatura catalana en la cruïlla (1975-2008). El Cep i la Nansa/Argumenta, 2008. 23-44.\n– “National Poets and Universal Catalans. Writers and Literature in Contemporary Catalan Identity”, en J. Manuel Barbeito, J. Feijóo, A. Figueroa, J. Sacido (eds.), National identities and European literatures / Nationale identitäten und Europäische literaturen. Peter Lang, 2008. 247-265.\n– “Vicent Andrés Estellés: Como hay el padre sin hijos…”, en Joana Sabadell-Nieto (coord.), Cien años de poesía. 53 poemas en catalán, gallego y vasco: estructuras poéticas, pautas críticas. Bern: Peter Lang, 2007. 119-126.\n– “De com Internet (també) pot canviar la manera d’ensenyar literatura catalana”, en G. Bordons, A. Díaz-Plaja (coord.), A. Bastida et al., Ensenyar literatura a secundària. La formació de lectors crítics, motivats i cultes. Barcelona: Graó, 2004. 165-174.\n– “Gabriel Ferrater: Dues conferències inèdites sobre poesia catalana (c. 1972)”, en D.Oller, J. Subirana (eds.), Gabriel Ferrater, ‘in memoriam’. Barcelona: Proa, 2001. 11-69.\n– “Epistolari entre Josep Carner i Émilie Noulet i Jaume Pla i Nerina Bacin”, en A. Manent, J. Medina (eds.), Epistolari de Josep Carner, vol. IV. Barcelona: Curial, 1998. 267-343.\n– “Epistolari entre Josep Carner, Josep M. Cruzet i Josep Miracle”, en A. Manent, J. Medina (eds.), Epistolari de Josep Carner, vol. II. Barcelona: Curial, 1995. 131-358.\n– “Consideracions sobre la presència del transcendent en la literatura catalana actual”, en AA.DD., Pensament cristià contemporani. Barcelona: Cruïlla, 1993. 165-181.\n4. Artículos en revistas (selección)\n– “Batejar carrers, imaginar països. Raons del nomenclàtor, de Víctor Balaguer a Barcelona’92”, Journal of Iberian and Latin American Studies, 198, 3 (2014). 1-14.\n– J. Subirana, T. Harrington, “Rosario, la Barcelona Argentina”, L’Avenç, núm. 383 (octubre 2012). 52-54.\n– “Paulina Crusat, mitjancera”, L’Avenç, núm. 366 (març 2011). 46-50.\n– “Llengua, cultura i identitat en l’era global”, DigitHum, 13 (2011). 55-61. Con J. Pujolar y J.A. Fernàndez.\n– “Creu, confeti i Consell”, L’Avenç, núm. 345 (abril 2009). 12-13.\n– “Poetes nacionals i catalans universals”, L’Espill, núm. 22 (primavera 2006).17-26.\n– “The Limit of Translation”, Catalan Writing, núm. 17-18 (November 2002). 117-119.\n– “Benvinguts al futur. Informàtica i literatura: dues experiències”, Serra d’Or, núm. 463-464, juliol-agost 1998. 29-31.\n– “L’oncle d’Amèrica: Pere Calders i Josep Carner”, Catalan Review. International Journal of Catalan Culture, vol. X, núm. 1-2, 1996. 225-236.\n– “Parcerisas i la poesia de l’experiència”, Serra d’Or, núm. 410 (febrer 1994). 9-11.\n5. Traducciones (selección)\n– Ted Kooser, L’ocell matiner i altres poemes. El Gall Editor, 2017. Traducción de M.A. Llauger y J. Subirana.\n– Gary Snyder, Les muntanyes són la teva ment. Tushita Edicions, 2013. Traducción de J.L. Regojo y J. Subirana.\n6. Materiales docentes UOC\n– Dirige la colección de antologías de poesía d’Ara Llibres.\n– Codirección (con Xavier Berenguer) del CD-Rom Dotze sentits. Poesia catalana d’avui. UPF/Proa/Diputació de Barcelona, 1996. Premio Möbius a la mejor producción multimedia española de arte y cultura.\nAlgunas de estas publicaciones son consultables en Academia.edu.\nPRESENTACIÓN · DOCENCIA · INVESTIGACIÓN · OTROS


TarragonaDigital.cat: Mira Awad, cantant palestina, no veu gens clara la pretesa Primavera Àrab\nMira Awad, cantant palestina, no veu gens clara la pretesa Primavera Àrab\nMira Awad i Noa\nMira Awad, la cantant palestina/israeliana que va representar Israel fent un duo amb la cantant israeliana Noa l'any 2009 MiraAwad, demà presentarà el seu darrer disc All my faces a la sala madrilenya Galileo Galilei elpaiscultura.\nLlegint l'article/entrevista d'El Pais signat per Tomasso Koch, qualsevol s'adona que la gran noticia que va trasvalssar al terrosime palestí especialment de Hamàs, a la franja de Gaza, amb l'alliberament de vora 500 palestins convictes de delictes de sang, alguns terrorifics, és un fet reconegut fins i tot per aquesta cantant filla de pare palestí i de mare búlgara.\nLa mateixa cantant reconeix que molts dels terroristes palestins alliberats ja han expressat la seva voluntat de tornar a la lluita, la qual cosa no fa més que confirmar que l'exèrcit israelià molt possiblement a alguns o a molts d'aquests excarcerats els tornaran a atrapar desprès de cometre atemptats criminals contra la població civil israeliana. Valgui, però, l'operació d'intercanvi d'aquests assassins per Gilad Shalit perquè sigui com sigui aquest jove israelià ja torna a estar al seu país, a casa seva.\nI de la tan manipulada i tergiversada Primavera Àrab què en diu aquesta cantant palestina?. Doncs és força clara, perquè es mostra molt esceptica tot considerant que aqustes revolucions a alguns països àrabs estan orquestrades i dirigides pels integristes islàmics. Només cal veure que ha passat a Egipte amb l'atac bestial contra l'ambaixada d'Israel, o les declaracions del que en diuen les noves autoritats de Libia que ja han dit que s'aplicarà la Sharia, com els Germans Musulmans ho volen fer a Egipte o el que està passant a Tunissia. I compte amb el Iemen, perquè l'agitadora iemenita que va ser recentment Premi Nobel de la Pau, forma part de les files d'una formació politico/islàmica radical iemenita.\nDe Primavera Àrab res de res elpais, en tot cas es pot parlar de la tardor o de l'hivern àrab.\nel 9:16:00 p. m.\nmolt interessant l'entrada d'avui.\n10/19/2011 11:17 p. m.


Balanç positiu de la 3a Caminada Borges-riu Set i de les marxes dels Bessons i l’Aranyó – CENTRE EXCURSIONISTA LES BORGES-GARRIGUES\nBalanç positiu de la 3a Caminada Borges-riu Set i de les marxes dels Bessons i l’Aranyó\nEl Centre excursionista les Borges-Garrigues tanca l’edició d’enguany amb un balanç força positiu.\nEls 320 participants, provinents de diferents llocs de la geografia catalana i assistits per una setantena de voluntaris, han pogut caminar pel nostre territori en un dels tres recorreguts que els organitzadors havien planificat per a donar cabuda a caminadors de tots els nivells.\nEntre les principals novetats d’enguany, l’augment dels corriols i el recorregut totalment circular des de la plaça de la Independència, on una campana de l’Escola de Campaners ha donat, puntual, la sortida i ha celebrat l’arribada de cadascun dels participants. L’últim ha acabat els 55km de recorregut de la Borges-riu Set en menys de 13 hores.\nÀlbum Facebook 3a Marxa


by Admin Santapau | oct. 9, 2017 | ACTIVITATS\n1.- Formació de grups homogenis en quant al nivell i objectius d’aprenentatge. El nivell inicial es determina amb un test de nivell.\n2.- Mètode de preparació: s’utilitzen materials oficials i originals de la Universitat de Cambridge.\n3.- Realització de simulacres d’examen (recreant les condicions dels exàmens reals).\n– Preparació d’exàmens oficials Cambridge i reforç d’àrees dins del nostre projecte Multilingüe tant a Batxillerat com a Cicles Formatius.\n– El nostre objectiu principal és preparar als alumnes dins de l’activitat extraescolar d’Anglès, per a l’examen d’anglès oficial nacionals i internacionals (Cambridge ESOL, etc.).\n– Comptem amb l’experiència dels nostres professors, titulats i capacitats per organitzar i desenvolupar programes formatius de preparació i immersió lingüística, conjuntament amb professors nadius.\n– Posem a la seva disposició els cursos, l’experiència i els resultats d’uns mètodes de treball innovador i eficaç, amb la finalitat d’ajudar els alumnes a reforçar i potenciar l’aprenentatge dels idiomes, dins del nostre Projecte Educatiu, respectant al màxim el caràcter propi del Centre.\n– El nostre professorat coneix perfectament les proves de certificacions oficials a les quals podran optar els nostres alumnes: proves de Certificacions de l’Escola Oficial d’Idiomes i exàmens de la Universitat de Cambridge.


"Lamentam que de moment no hi hagi informació ni pistes"\nEl director general d'Emergències ha explicat que a partir de demà el grup de bussejadors se sumarà a la recerca\n2 min. Palma 14/06/2018 20:54\n651x366 Pere Perelló: "Lamentam que de moment no hi ha informació ni pistes". / 112 Pere Perelló: "Lamentam que de moment no hi ha informació ni pistes". / 112\nEl director general d'Emergències, Pere Perelló, ha explicat, un cop acabada la segona jornada de recerca del pilot Antoni Alfaro, que en la sessió d'aquest dijous hi han participat uns "150 efectius reals a peu", a més de "tota la logística de suport que suma, aproximadament, entre 150 i 160 persones".\nPerelló ha assegurat que es tracta d'una situació "excepcional", ja que "no s'havia vist mai abans a les Balears un operatiu com aquest". "No tenim l'experiència d'altres anys, però entre tots ens coordinam", ha assegurat.\nPerelló ha destacat que en la jornada de demà dematí "també hi participaran bussejadors, que recorreran tot el perímetre de costa i revisaran el fons marí". A més, ha afegit que els vols de l'Ibanat i el SAR "s'ampliaran fins a 15 milles marítimes".\nDemà continua la recerca del pilot Antonio Alfaro. Devers les 2 de la matinada se sumen els dos caçamines de l' @Armada_esp amb sonars i equips de bussejadors. @pperellop pic.twitter.com/4sXSBdUTaJ\n— 112 Illes Balears (@112IllesBalears) 14 de juny de 2018\nA la reunió de coordinació de l'operatiu de cerca d'aquest dijous hi han participat també l'Ibanat, Bombers de Mallorca, SAR, Salvament Marítim, la Delegació del govern, l'Armada Espanyola, Comgebal, i els aeròdroms de Son Bonet i Martínez Ridao.\nNova reunió de coordinació de l'operatiu de rescat del pilot @ibanat_IB @CMAAPIB Antonio Alfaro al centre @112IllesBalears\nAmb consellers @CatalinaClader1 i @vidalmatas14, i representants de tots els estaments que col·laboren en les tasques de rescat, i del germà del pilot. pic.twitter.com/6PCoS0Bn6R\n— HisendaiAAPP_IB (@HisendaiAAPP_IB) 14 de juny de 2018\nA més, també hi ha assistit la consellera d'Hisenda i Administracions Públiques, Catalina Cladera; el director general d'Espais Naturals i Biodiversitat, Miquel Mir, i el germà del pilot desaparegut, Noel Alfaro.\nPere Perelló ha volgut remarcar que lamenta que, de moment, no hi hagi informació ni pistes.\nEls detinguts per tràfic de droga organitzaven viatges de pasteres a Mallorca des d'Algèria\nL’Espanyol de Jaspe ja té el seu punt d’inflexió\nMor el cineasta Stanley Donen als 94 anys\nEl CP Vila-sana topa amb un sòlid Telecable Gijón (0-6)


Rechtsprechung: 2448/03 - dejure.org\nWeitere Entscheidung unten: EGMR, 11.12.2003\nEGMR, 26.05.2005 - 2448/03\nEGMR, 26.05.2005 - 2448/03 (https://dejure.org/2005,52706)\nEGMR, Entscheidung vom 26.05.2005 - 2448/03 (https://dejure.org/2005,52706)\nEGMR, Entscheidung vom 26. Mai 2005 - 2448/03 (https://dejure.org/2005,52706)\nTipp: Um den Kurzlink (hier: https://dejure.org/2005,52706) schnell in die Zwischenablage zu kopieren, können Sie die Tastenkombination Alt + R verwenden - auch ohne diesen Bereich zu öffnen.\nArt. 6, Art. 6 Abs. 1, Art. 13, Art. 29, Art. 29 Abs. 3, Art. 41, Art. 35, Art. 35 Abs. 1, Art. 35 Abs. 3 MRK\nEGMR, 11.12.2003 - 2448/03\nIn this connection, the Court notes that it has already found that Article 6 is applicable to proceedings concerning such an appeal (see Debelic v. Croatia, no. 2448/03, §§ 21 and 22, 26 May 2005).\nTo date, the Court has dealt with a number of Croatian cases where an appeal on points of law to the Supreme Court against a final judgment delivered in civil proceedings has been regarded as a remedy requiring exhaustion (see, for example, Blecic v. Croatia, no. 59532/00, §§ 22-24, 29 July 2004; Debelic v. Croatia, no. 2448/03, §§ 10 and 11, 26 May 2005; and Pitra v. Croatia, no. 41075/02, § 9, 16 June 2005).\nSo far, the Court has dealt with a number of Croatian cases where an appeal on points of law to the Supreme Court against a final judgment adopted in the course of civil proceedings has been regarded as a remedy to be exhausted (see, for example, Blecic v. Croatia, no. 59532/00, §§ 22-24, 29 July 2004; Debelic v. Croatia, no. 2448/03, §§ 10 and 11, 26 May 2005; and Pitra v. Croatia, no. 41075/02, § 9, 16 June 2005).\nEGMR, 20.02.2018 - 73009/13\nGRADINSCAK v. CROATIA\nEGMR, 15.06.2006 - 17267/03\nSKARE v. CROATIA\nThe Court notes that the arguments put forward by the Government have been rejected in an earlier case (see Debelic v. Croatia, no. 2448/03, §§ 19-23, 26 May 2005) and sees no reason to reach a different conclusion in the present case.\nEGMR, 11.12.2003 - 2448/03 (https://dejure.org/2003,56266)\nEGMR, Entscheidung vom 11.12.2003 - 2448/03 (https://dejure.org/2003,56266)\nEGMR, Entscheidung vom 11. Dezember 2003 - 2448/03 (https://dejure.org/2003,56266)\nTipp: Um den Kurzlink (hier: https://dejure.org/2003,56266) schnell in die Zwischenablage zu kopieren, können Sie die Tastenkombination Alt + R verwenden - auch ohne diesen Bereich zu öffnen.\nArt. 6, Art. 6 Abs. 1, Art. 13, Art. 35, Protokoll Nr. 1 Art. 1 MRK


La Ventana de la Diputación de Castellón :: Noticias :: elperiodic.com\n- Comunidad Valenciana\t18/09/2018\nEl presidente de la Diputación de Castellón, Javier Moliner, ha logrado el respaldo unánime de todos los grupos políticos con representación en la Corporación Provincial para [...]\nEl presidente de la Diputación de Castellón, Javier Moliner, ha recibido hoy a Óscar y Jose Cabedo para felicitarles por su papel en la recién concluida Vuelta Ciclista a [...]\n- Comunidad Valenciana\t17/09/2018\nLa Diputación de Castellón consolida su apoyo a las fiestas de la Magdalena como un pilar clave de las tradiciones de la provincia. Así se lo ha trasladado el presidente de [...]\nDiputación ayuda a 35 clubes y 47 deportistas de la provincia a mantenerse en la élite\nLa Diputación de Castellón ayudará este año a 35 clubes deportivos y 47 deportistas individuales de la provincia a mantenerse en la élite de sus diferentes disciplinas y a [...]\nEl X Trofeu Diputación de Castelló de Pilota tendrá su final el próximo viernes en Vila-real\nEl diputado provincial de Deportes, Luis Martínez, ha presentado esta mañana la final del X Trofeu Diputació de Castelló de Pilota que se desarrollará el próximo viernes 21\t[...]\nLa Diputación ultima la creación de viveros de empresas en los pueblos del interior\nLa Diputación de Castellón dará un paso más contra la despoblación al impulsar de la mano de los ayuntamientos del interior de la provincia viveros de empresas en los municipios.\t[...]\n- Comunidad Valenciana\t15/09/2018\nLos 2,4 millones de euros de inversión de la Diputación de Castellón para cofinanciar los Fondos FEDER de Patrimonio permitirán a un total de 33 ayuntamientos de la provincia\t[...]\nLa Diputación pedirá al Gobierno que extienda a la provincia de Castellón las bonificaciones que ha hecho en la AP-7 para Cataluña\nLa Diputación de Castellón pedirá al Gobierno de España que extienda a la provincia de Castellón las bonificaciones en la autopista AP-7 aprobadas ya para Cataluña con recursos\t[...]\nCanal Historia estrenará el próximo 24 de septiembre en España y Portugal 'Territorio Templario'\nLa multinacional Canal Historia estrenará el próximo 24 de septiembre en España y Portugal el primer capítulo de la serie 'Territorio Templario' que impulsa la Diputación\t[...]\n- Comunidad Valenciana\t14/09/2018\nLa Diputación refuerza su apoyo a las bandas de música\nLa Diputación de Castellón refuerza su apoyo a las bandas de música como uno de los elementos culturales más importantes de la provincia. Así, y durante las dos próximas semanas,\t[...]\n- Comunidad Valenciana\t13/09/2018\nEl Pleno de la Diputación aprobará el próximo martes la inversión este año de 2,4 millones de euros como gran impulso al potencial del patrimonio cultural para los pueblos,\t[...]\nLa Diputación distribuye agendas para sensibilizar contra el acoso escolar\nLa Diputación de Castellón distribuye ya entre los institutos de la provincia agendas escolares de 'Nada Será Igual' para sensibilizar a los jóvenes contra el acoso escolar.\t[...]\nLa Diputación de Castellón impulsa el Trofeo de Pretemporada Pablo Herrera que atraerá en su octava edición el mejor voley base nacional a Oropesa del Mar desde mañana, 14\t[...]\nLa Diputación reivindica el talento de la mujer en la cultura a través de '153 cm sobre el mar'\nLa Diputación de Castellón reivindica el talento de la mujer en la cultura a través de la exposición '153 cm sobre el mar' de la artista Ruth Frías como la ganadora del Premio\t[...]\n- Comunidad Valenciana\t12/09/2018\nLa Diputación promociona la provincia entre más de 100.000 lectores con los galardones Letras del Mediterráneo\nLa Diputación de Castellón ha consolidado sus galardones literarios Letras del Mediterráneo como un exitoso canal de promoción turística al haber alcanzado ya a más de 100.000\t[...]\nLa Diputación avanza en la organización del I Congreso Internacional de Riesgos y Emergencias CIRE 2018 que convertirá a Castellón en el epicentro mundial del estudio de las\t[...]


Un okupa denuncia que un mosso li va fer perdre l'ull en un desallotjament\nL'okupa assegura que l'agent el va ferir amb la porra, mentre que el mosso diu al jutge que s'ho va fer ell mateix amb un puntal de ferro\n10/09/2018 - 19.15 Actualitzat 10/09/2018 - 20.23\nRamon Gómez assegura que en obrir la porta va rebre el cop de porra a l'ull\nUn jutge de l'Hospitalet investiga un mosso d'esquadra acusat d'haver fet perdre un ull a un okupa. La víctima assegura que ha perdut la visió d'un ull a causa d'un cop rebut d'una porra extensible.\nL'agent, que aquest dilluns ha declarat davant la jutge, ha dit que l'home es va fer mal amb un puntal de ferro per evitar que la patrulla entrés al pis.\nA finals de maig, i arran d'una trucada de la propietat en què els deien que els estaven ocupant la casa, dos mossos de paisà van entrar en un edifici del carrer Miquel Romeu de l'Hospitalet.\nNo portaven ordre judicial perquè, segons els Mossos, l'ocupació s'estava fent en aquells moments. Una versió que contradiu la dels okupes, que expliquen que feia setmanes que hi eren, i que els Mossos van irrompre a l'edifici de manera violenta. Ramon Gómez explica com li van ferir l'ull.\n"Res, no van dir res. No em van deixar dir res. Va ser obrir la porta 4 centímetres i entrar la porra directament a l'ull."\nI arran d'això va perdre la visió de l'ull. El van operar d'urgència a l'Hospital de Bellvitge, després de detenir-lo amb el seu company per usurpació de béns immobles i atemptat a l'autoritat, ja que, segons els agents, el noi va fer servir un puntal de ferro per atacar-los.\nRamon Gómez, malgrat haver estat operat dues vegades més, ha perdut el 100% de la visió de l'ull. L'informe mèdic considera compatible la perforació de l'ull amb el cop de porra.\nL'home ha denunciat els mossos que van fer aquesta actuació, i defensa que no es va provocar ell mateix la ferida amb el puntal de ferro, com haurien dit els agents. El seu advocat, David Aranda, explica que un puntal de ferro no li va poder fer la ferida.\n"És una perforació ocular, és impossible que sigui amb un puntal. Ha de ser amb un objecte punxegut que entri dintre del globus ocular, és una perforació.\nEl cas està, ara, en fase d'instrucció. Les acusacions del cas demanen a Interior que suspengui aquest agent de les seves funcions mentre se l'investiga.\nIríada, el col·lectiu d'advocats en defensa dels drets civils, també es personarà com a acusació popular, segons ha anunciat el seu director, Andrés García-Berrio:\n"Portem temps dient que els agents dels Mossos no estan respectant la legalitat en molts casos a l'hora de desallotjar cases. Vam dir que algun dia passaria alguna cosa greu i ha passat. I per això ens personem en aquesta causa. Volem recordar que aquest mateix agent ja va estar denunciat per nosaltres per un altre desallotjament a l'Hospitalet de Llobregat."\nEls Mossos, però, asseguren que ells no fan desallotjaments sense una ordre judicial, i que actuacions com aquesta només es fan quan enxampen els okupes en el moment d'entrar als pisos.\nUn noi denuncia que va perdre un ull durant una operació policial


Els serveis de recollida de residus reprenen l’activitat a Lleida\nEs posen en marxa les recollides de voluminosos i la comercial porta a porta als establiments i locals, fins ara tancats. D’aquesta manera es reactiven tots els serveis habituals de recollida al municipi. La generació de residus cau un 13% a Ll...\nLa Paeria posa en marxa una campanya per fomentar el compostatge domèstic entre els lleidatans i lleidatanes\nLa iniciativa, sota el nom «Com fer compostatge domèstic a casa. Pas a pas!», s’inicia el proper dijous dia 7 de maig amb un taller virtual sobre com preparar compost a casa. La campanya té la voluntat de fomentar el compostatge dels residus...\nLa Paeria planta 862 arbres i 1.203 plantes arbustives malgrat l’aturada pel Covid-19\nEl tinent d’alcalde Sergi Talamonte qualifica d’exitosa la temporada d’hivern, en haver pogut distribuir per la ciutat el 96% de les unitats previstes malgrat l’emergència sanitària, i atribueix el mèrit a l’excel·lent feina de tècnics...\nL’Ajuntament de Lleida formalitza el refinançament del deute de l’Empresa Municipal d’Urbanisme amb CaixaBank\nEl paer en cap, Miquel Pueyo, i el president de l’EMU, Sergi Talamonte, signen el crèdit que permetrà l’amortització dels compromisos financers i mantenir les polítiques socials d’habitatge....\nL’Ajuntament de Lleida posa en marxa una campanya informativa sobre consells d’ús i estalvi d’energia adreçada a particulars i pimes\nLa iniciativa pretén ajudar a reduir els consums energètics de la ciutadania, autònoms i pimes en època de confinament. Es vehicularà a través de l’Agència de l’Energia de Lleida, que estrena pàgina web. ...\nProjecte per descobrir els ocells que viuen a la ciutat des de la finestra de casa\nLa regidoria d’Habitatge i Transició Ecològica posa en marxa aquesta iniciativa per promoure el coneixement de la biodiversitat de Lleida, que es durà a terme amb la col·laboració de la ciutadania que vulgui dedicar 15 minuts al dia a l’obse...\nEls nivells de diòxid de nitrogen registrats a l'estació de control de la ciutat han caigut una mitjana del 56% i els de partícules en suspensió, un 32%, fruit principalment de la disminució del trànsit...\nEnllaços per seguir en línia el Ple Municipal i la Junta General de l'Empresa Municipal d'Urbanisme\nTotes dues sessions es faran per primera vegada a distància mitjançant eines de videoconferència...\nAquesta és una de les actuacions que està impulsant l’Empresa Municipal d’Urbanisme per ampliar el parc públic d’habitatge a Lleida...\nL’EMU eximirà del cobrament del lloguer del parc públic d’habitatges a les famílies que hagin vist reduïts o eliminats els seus ingressos a conseqüència de l’estat d’alarma sanitària\nAplicarà la mateixa mesura als locals vinculats a activitat comercial o econòmica...\nLa Paeria apagarà avui els edificis més emblemàtics i els ponts en l’Hora del Planeta\nWWF fa una crida a la ciutadania perquè participi des dels seus domicilis amb llinternes i la llum dels mòbils enviant en codi morse el missatge d’esperança “Apaga la llum.Tot anirà bé”...\nLa proposta permetrà tirar endavant la reestructuració del deute i la política de contenció de despeses per tal d’aconseguir una solvència financera, poder fer front a les quotes dels préstecs i fer viable l'EMU i les polítiques d’habitatg...\nLa Paeria reorganitza el servei de neteja viària i suspèn temporalment la recollida de voluminosos i les deixalleries\nEls serveis de recollida selectiva es segueixen prestant de manera habitual, així com també la recollida porta a porta a Ciutat Jardí i Vila Montcada...\nAcord per al refinançament del deute de l'EMU que reduirà a la meitat les quotes de crèdits\nEl tinent d’alcalde Sergi Talamonte ha explicat que l'Empresa Municipal d'Urbanisme ha cercat la millor opció per refinançar el crèdit, com a única solució per fer viable l’EMU i les polítiques d’habitatge. S’ha ha arribat a un acord, a...\nLa iniciativa pretén sensibilitzar sobre els valors de l’Horta de Lleida i donar fruits de qualitat per l’autoconsum, facilitant alhora l’exercici físic entre els usuaris...\nLleida commemora el Dia Mundial de l’Aigua amb la presentació de la millora dels Aiguamolls de Rufea a tota la ciutadania\nLa jornada lúdica, que tindrà lloc el proper 22 de març al matí, inclourà una plantació d’arbres, visites interpretatives, alliberament de fauna salvatge i un esmorzar popular per a tots els participants....\nVisita guiada pel Segre per descobrir la influència del riu en la història de la ciutat\nArqueòlegs i tècnics municipals acompanyen els participants que han fet un recorregut des del Molí de Cervià fins a l’avinguda Blondel...\nDarrers dies per presentar ofertes per la compra d’una parcel·la residencial lliure a Ciutat Jardí propietat de l’EMU\nLa licitació incorpora una modalitat de venda amb facilitats per al pagament. L’EMU destinarà íntegrament el producte de la venda de la parcel·la a polítiques d’habitatge a la ciutat. ...\nLa Paeria treballa amb la PAH per millorar els protocols d'actuació en casos d'habitatge d'urgència\nEl regidor d'habitatge, Sergi Talamonte, fa una valoració positiva de la trobada amb la Plataforma d'Afectats per la Hipoteca, i s'acorda una nova reunió per avançar en el treball per revertir l'emergència habitacional...\nLa Paeria posa en marxa la nova campanya d’assessorament sobre eficiència energètica i de promoció d’instal·lació de plaques solars\nEs vol informar a la ciutadania sobre com reduir el consum d’energia a les llars i resoldre els dubtes d'aquelles persones que volen instal·lar-se a casa l’energia fotovoltaica per a l'autoconsum...\n« 20 elements anteriors 20 elements següents » 1 2 3 4 5 6 … 54


El Govern espanyol renuncia a fer del Valle de los Caídos un museu de la memòria | Espanya | EL PAÍS Catalunya\nEl Govern espanyol renuncia a fer del Valle de los Caídos un museu de la memòria\nSánchez diu que no es pot "resignificar" el monument i proposa que sigui un cementiri civil\nSanta Cruz de la Sierra 29 AGO 2018 - 17:07\tCEST\nEsplanada del Valle de los Caídos. INMA FLORES\nEl president del Govern espanyol, Pedro Sánchez, no veu possible “resignificar” el Valle de los Caídos per reconvertir-lo en un “lloc de reconciliació”, com proposava el PSOE fa uns mesos, a causa de la seva forta càrrega simbòlica. En una compareixença conjunta amb el president bolivià, Evo Morales, Sánchez ha anunciat aquesta matinada que la proposta del Govern és convertir el Valle de los Caídos en un “lloc de repòs” dels qui hi estan enterrats; “un cementiri civil”, segons les seves paraules, amb excepció de la basílica, que seguirà destinada al culte.\nAquesta posició suposa una rectificació de la proposició de llei de reforma de la Llei de Memòria Històrica que va presentar el Grup Socialista al desembre plantejant convertir el Valle de los Caídos en “lloc de memòria per a les víctimes de la Guerra Civil i la dictadura franquista”. El text insistia més endavant que el recinte es reconvertiria en un centre nacional “impulsor de la cultura de la reconciliació, la memòria col·lectiva democràtica i la dignificació i el reconeixement de les víctimes de la Guerra Civil espanyola i la dictadura, a través de projectes i programes culturals, museístics i de recerca”.\nAbans de deixar Santiago de Xile, Sánchez va visitar el Museu de la Memòria, un emotiu espai inaugurat el 2010 per recordar les víctimes de la dictadura pinochetista (1973-1990). En l'avió que el conduïa a Santa Cruz de la Sierra (Bolívia), el president va reconèixer als periodistes que l'acompanyen en la seva primera gira llatinoamericana que l'exhumació de les restes de Franco està resultant “més complexa” del que pensava i que, potser per falta d'experiència, es pensava que el camí estaria “més expedit”.\nSánchez va insistir, malgrat tot, que “cap democràcia pot retre tribut a un dictador” i va negar que la decisió de recórrer a la fórmula del decret llei per tirar endavant l'exhumació respongui al desig de “blindar” la mesura amb el suport del Congrés. Només busca, va argumentar, un plus de legitimitat.\nEn el que el Govern espanyol no fa marxa enrere és en el seu propòsit d'engegar “una comissió de la veritat [com les creades per diversos països llatinoamericans] per acordar una visió de país del que va passar durant la Guerra Civil i la dictadura franquista”, segons va explicar en declaracions a l'emissora del Grup PRISA a Xile.\nEn la roda de premsa va afegir que la seva idea és que aquesta comissió sigui “el més plural possible” i que “incorpori totes les perspectives històriques sobre la Guerra Civil i la dictadura”, perquè “a partir d'aquí es tanquin definitivament totes les ferides”.\nLa creació d'aquesta comissió, i el futur del Valle de los Caídos, dependran de la reforma de la Llei de la Memòria històrica que abordarà el Congrés quan es tramiti com a projecte el decret llei que ordena l'exhumació de les restes de Franco. El debat no serà fàcil, atesa l'oposició de Ciutadans, que Sánchez qualifica d'“inexplicable”, i del PP que, segons el parer del president, “ha perdut una oportunitat de desempallegar-se del seu passat”, en al·lusió a l'origen franquista dels seus fundadors.


El cronista errant: Riccardo Chailly rescabala Puccini recuperant a la Scala de Milà la primera versió de 'Madama Butterfly'\nRiccardo Chailly rescabala Puccini recuperant a la Scala de Milà la primera versió de 'Madama Butterfly'\nLa primera idea sempre és la bona? Un compositor no té dret a revisar la seva obra? I si aquesta revisió és més aviat forçada per circumstàncies adverses que no pas fruit d’una necessitat interna de l’autor, amb quina versió ens hauríem de quedar? I tot plegat, sense entrar en la noció d’obra, molt més peluda pel que fa a un territori tan variable com el de l’òpera en la major part de la seva història, i de què hauríem d’entendre per les intencions definitives d’un compositor. Aquestes només són algunes de les qüestions que venien al cap arran de l’espectacle que ha obert la temporada de la Scala de Milà, Madama Butterfly en la seva versió primigènia.\nEl teatre italià presentava l’òpera de Puccini tal com es va estrenar el 17 de febrer de 1904 i mai més es va tornar a fer, ja que aquesta va ser l’única representació de l’obra, saldada amb un fiasco històric. Puccini la va retirar immediatament del cartell i va començar a fer revisions, primer per a unes representacions mesos després a Brescia, fins arribar al que podríem considerar la versió estàndard, presentada el 1906 a París. L’original quedaria oblidat fins a l’edició crítica dels anys 80, i seria representada en alguns teatres (també hi ha un parell d’enregistraments). No es tracta, per tant, d’una primícia, però no hi ha dubte que la producció de la Scala dóna un relleu extraordinari a aquesta versió, un veritable rescabalament a Puccini després del desastre de fa 112 anys, alhora que s’insereix en la política de Riccardo Chailly i Alexander Pereira de reivindicar el patrimoni del coliseu milanès (aquesta temporada, el direttore principale del teatre també s’encarrega d’una altra obra estrenada allà, La gazza ladra de Rossini).\nSi Chailly és al darrere de la programació d’aquesta ur-Butterfly, també ha estat el principal motor de l’espectacle. La seva va ser una lectura directa, sense coartades sentimentals ni sobredosi de sucre, amb un art implacable de la progressió dramàtica i musical ja des de la furiosa fuga inicial, virtuts que no es contradiuen amb un irresistible arravatament líric al gran duo conclusiu de l’acte primer. En les seves mans, l’orientalisme no és un mer ornament exòtic, sinó part integrant de la textura sonora de la qual Chailly ressalta de forma magistral la modernitat. Dirigida d’aquesta manera, el risc de dispersió de la versió original, més farcida d’episodis col·laterals, desapareix del tot. Fins i tot, la mort de Butterfly, més dilatada i amb una línia vocal menys expansiva cap a l’agut, deixa un nus a la gola, com ha de ser. L’orquestra escalígera va estar esplèndida, com també el cor en l’impalpable fragment a bocca chiusa que fa de frontissa a l’acte segon.\nMaría José Siri va ser una Butterfly voluntariosa que va anar a més després d’un inici irregular, amb un re sobreagut molt forçat en la culminació de la seva entrada (un dels passatges més sublims de tota la història de l’òpera). Si bé sense un timbre molt distintiu, la soprano uruguaiana va saber capejar els grans clímaxs sense forçar els recursos alhora que mostrava una bona capacitat per alleugerir el so en els passatges més íntims. En aquesta edició, Pinkerton encara és més odiós, racista i miserable, sense la tardana redempció (amb totes les cometes) de l’ària “Addio fiorito asil”: aquí, fins i tot, dóna diners a Sharpless per a la seva abandonada esposa japonesa abans de fugir. Coincidència buscada o no, la Scala va comptar amb un tenor nord-americà, Bryan Hymel, aportant tota la petulància del “Yankee vagabondo”, i si l’orquestració pucciniana no sempre li va a favor, la insolència del terç superior li va permetre coronar de forma espectacular totes les seves intervencions de l’acte primer. A més, Hymel no és pas un cantant barroer, cosa que és d’agrair, tot i que crec que el repertori francès escau més que l’italià a aquest veu lluminosa, d’emissió alta, però de color no del tot bonic.\nCarlos Álvarez tenia al seu càrrec un bombonet sense dificultats extremes, com és Sharpless. Ara bé, s’ha de cantar con Déu mana i el baríton malagueny ho va fer amb la càlida humanitat i els accents tendres que demana un dels dos personatges que senten veritable pietat per Butterfly. L’altre, per descomptat, és Suzuki, una Annalisa Stroppa que, com la seva mestressa, també va anar a més durant la representació. La versió original dóna relleu a personatges més anecdòtics en la versió estàndard, per donar més color japonès a l’escena de les noces, com els oficials o la família de la núvia, en especial el borratxo oncle Yakusidé (Leonardo Galeazzi), amb una breu cançó i tot. També té més pes Kate Pinkerton (algunes de les seves frases se les quedaria Sharpless), aquí una Nicole Brandolino de greu sucós. La seva major presència fa menys el·líptic i més cruel el descobriment de la veritat per part de Cio-Cio-San. En l’ampli equip de secundaris i comprimaris no cal oblidar el sinuós Goro de Carlo Bosi.\nAlvis Hermanis de nou sorprèn amb una producció que no recorda d’altres d’anteriors seves, fora potser de l’ús d’un decorat, signat per ell mateix i Leila Fteita, a diversos nivells (aquí marc per a projeccions ambientals força pertinents). En aparença, el director letó ofereix un simple retorn a la japonoiserie de rigor, amb un vestuari (Kristine Jurjane) d’una sumptuositat evident, reforçat per una càlida il·luminació (Gleb Filshtinsky) i una gestualitat per a Butterfly derivada del kabuki. Aquesta fidelitat al lloc i al temps, tanmateix, no és pas gratuïta. Les geishes que, com papallones atrapades, es mouen convulses durant el preludi, tornaran al final, per al suïcidi de Butterfly, en un cerimonial solemne que era impossible observar sense emoció. A més, aquesta exacerbació visual nipona subratlla un dels grans eixos dramàtics de l’òpera, el xoc cultural (més clar encara en la versió triada): pocs cops Pinkerton i Sharpless hauran semblat amb tanta força elements estranys envaint un espai que no és el seu. I quan a l’acte segon veiem la casa occidentalitzada de Butterfly, amb màquina de cosir inclosa (Singer, suposo), l’evidència del món de fantasia on es tanca la protagonista es fa més dolorosa. La fidelitat general a la dramatúrgia de l’òpera que ha aplicat Hermanis aquest cop sí que ha anat a favor de la tragèdia més devastadora de Puccini.\nFotos: Brescia & Amisano\nPublicat per Xavier Cester a 20:02


El catedràtic de Cirurgia i exrector de la UdL, Joan Viñas, és guardonat amb la Medalla d'Honor de la Xarxa Vives d'Universitats - Col·legi Oficial de Metges de Lleida\nEl catedràtic de Cirurgia i exrector de la UdL, Joan Viñas, és guardonat amb la Medalla d'Honor de la Xarxa Vives d'Universitats\nEl catedràtic de Cirurgia i exrector de UdL, Joan Viñas, és guardonat amb la Medalla d'Honor de la Xarxa Vives d'Universitats\nEl Consell General de rectores i rectors de la Xarxa Vives ha lliurat enguany la Medalla d’Honor de la institució a dos figures reconegudes de la Medicina: l’oncòloga Anna Lluch i el cirurgià Joan Viñas. Les persones homenatjades rebran la màxima distinció que atorguen conjuntament les 22 universitats de 4 estats (Andorra, Espanya, França i Itàlia) que integren la Xarxa el 20 de novembre a la Universitat Rovira i Virgili. L’acte, amb aforament limitat, es va retransmetre en directe.\nJoan Viñas i Salas (Mataró, 1950) és catedràtic de Cirurgia de la Universitat de Lleida (UdL), institució de la que fou rector entre els anys 2003 i 2011. Doctor en Medicina per laUniversitat de Barcelona i especialista en cirurgia general, traumatologia i ortopèdia, i en cirurgia digestiva, Viñas ha estat un dels impulsors dels estudis de medicina i cirurgia a la UdL, així com una figura clau en la constitució de l’actual Universitat. El seu compromís amb la cultura, la projecció social, així com la seua dedicació a les persones de forma altruista i la defensa de les relacions properes i humanes entre pacients i professionals de la salut l’han dut a posar la seva capacitat de gestió, coneixements mèdics i pràctica quirúrgica al servei dels més necessitats.\nEl doctor Viñas ha estat cirurgià cooperant a Moçambic i al Txad els estius entre el 2001 i el 2016, i també ha sigut cofundador i president de l’Associació AntiSida de Lleida i vicepresident de la Creu Roja a Lleida. Format a les universitats de Barcelona, Autònoma de Barcelona, de Lleida, i internacionalment a Milà, Estrasburg, Tolosa, Londres, Tübingen, Rochester i Minneapolis, els seus treballs de recerca incideixen especialment en la carcinogènesi del còlon i la bioètica. Joan Viñas acumula també una extensa activitat assistencial a l’Hospital Universitari Arnau de Vilanova de Lleida, on va ser cap de secció de Cirurgia General, de l'àrea d'Urgències i del departament de Qualitat, així com al Clínic Barcelona. Ha estat president de la Xarxa Vives d’Universitats, de l’Associació Catalana d’Universitats Públiques, de la Reial Acadèmia de Medicina de Catalunya i de l’Institut Català de la Salut. També és Membre Numerari del'Institut d'Estudis Catalans (secció ciències biològiques) des de 2010. A nivell estatal, ocupà la secretaria general de la Conferència Nacional de Degans de Medicina Espanyols; i en l’àmbit europeu fou membre del comitè executiu, així com secretari general, i tresorer, de l’Associació de Facultats de Medicina Europees.\nEntre els nombrosos premis i reconeixements rebuts, Viñas ha estat distingit amb el Premi a la millor Gestió al’Hospital Universitari Arnau de Vilanova, ha obtingut les Medalles de la Universitat i de la Ciutat de Lleida, la Insígnia d’Or del Col·legi de Metges de Catalunya, la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya, el Premi Pau Harris de la Fundació Rotary, així com la Medalla Josep Trueta de la Generalitat de Catalunya. El 2019 va rebre el reconeixement de la comunitat universitària de la UdL, que li va dedicar el seu nom a l'Aula Magna de la Facultat de Medicina.


Facultat de Belles Arts – Facultat de Belles Arts\nCategorías Belles Arts, Notícies, Exposicions pròpies, Altres espais de la facultat, ExposicionsEtiquetas LUMÍNIC, Facultat de Belles Arts, Nova exposició, Exposició col·lectiva\nCategorías Belles Arts, Disseny, Conservació-Restauració, Notícies, Activitats a la facultat, Conferències, seminaris, workshopsEtiquetas 8M, Dones Universitàries de la Segona República, Pioneres, Documental, Facultat de Belles Arts\nEvolució dels consums d’energia i aigua a la Facultat de Belles Arts\n11/02/2022 11/02/2022 por InfoBBAA\nLa covid ha seguit afectant l’activitat universitària al llarg de l’any 2021, i aquesta situació es reflecteix als consums d’energia i aigua. Per tal de tenir una imatge més ajustada de l’evolució dels consums, les dades i gràfiques de comparació dels subministraments que us presentem a continuació prenen com a referència el darrer any d’activitat normal (2019), en comptes de l’immediatament anterior (2020).\nEn relació amb l’any 2019, el consum d’electricitat ha disminuït un 24,2% i el d’aigua ha baixat un 22,1%. Una proporció indeterminada d’aquest descens (o potser tot), s’explicaria per una menor presencialitat als edificis. En canvi, el consum de gas ha augmentat un 3,9%, com a resultat de la necessitat de ventilació contínua als espais interiors.\nCategorías NotíciesEtiquetas Facultat de Belles Arts, 2021


Heu cercat Any 2007 Eliminar la restriccióAny: 2007 Espai Versus Teatre Eliminar la restriccióEspai: Versus Teatre Població Barcelona Eliminar la restriccióPoblació: Barcelona Professió Il·luminació Eliminar la restriccióProfessió: Il·luminació Periode 2005 to 2009 Eliminar la restriccióPeriode: 2005 to 2009\n5. I les noies vestides de diumenge [Teatre de text]\n7. Los ojos de la noche [Teatre de text]\n8. Mc Beth (con queso...) [Teatre de text]\n9. Quid pro quo [Teatre de text]\n11. Sex n'drugs n'Johan Cruyff [Teatre de text]\n13. Tres vint-i-set [Teatre de text]\n14. Viatge a Califòrnia [Teatre de text]


HURyCAN - FANI BENAGES Arts Escèniques\nEl llenguatge de HURyCAN es basa en una contundent expressió física. Un treball que qüestiona els nostres límits i la comunicació elemental a través del moviment. Oberts a la imaginació i les emocions. La dansa els permet trobar l’equilibri per a barrejar identitats, cossos i accions.\nEl seu duet “Te Odiero” ha girat per mig món amb més de 100 funcions realitzades.\nLa Candelaria Antelo i l’Arthur Bernard Bazin van començar a col·laborar plegats el 2010 quan van crear “Discordio”. El juny de 2011 van ser convidats a compartir un procés creatiu al Centre Coreogràfic de La Gomera, on van iniciar el projecte “Te Odiero”. Gràcies a aquesta peça han rebut diversos premis en certàmens de l’Estat Espanyol, Alemanya i França. El 2013 creen la companyia HURyCAN i estrenen el seu nou espectacle “Je te haime”, premiat a la Feria Internacional de Teatro y Danza de Huesca, com a millor espectacle de dansa.\nLa Candelaria va començar els seus primer passos de dansa a Buenos Aires, on va nèixer, i va seguir formant-se a The Northern School of Contemporary Dance de Leeds (Regne Unit). El 2007 es trasllada a Madrid, on ha treballat per les companyies DERIDA DANCE, DANI PANNULLO DANCE THEATER, LABORATORIO C, MEY-LING BISOGNO. Format en arts escèniques i plàstiques a París, l’Arthur es va traslladar a Madrid per continuar formant-se i des de llavors ha ballat amb les companyies LADINAMO DANZA, LA PHARMACO, DEHECHO i la cia. SHARON FRIDMAN.\nEstrenat la primavera 2016\nLa Candelaria Antelo i l’Arthur Bernard Bazin ballen amb dos ballarins més. Una observació de la realitat que entén la vida com un organisme, com un cos en moviment que transmet i comparteix els seus atributs: màgic i tangible, conceptual i sensible, bell i lleig a la vegada… Viu. La necessitat de renovar, d’alliberar els ancoratges. Un recorregut coreogràfic que parteix del cos, atrapat en el dubte entre avançar o retrocedir, per trobar un moment determinant que propiciï el canvi.\nA poc a poc arrisques passos, traspasses el meu espai…, encens un joc radical. En algun moment un haurà de recolzar el peu i caurem ben el fons del cau, a la vora entre fàbules i realitat, en un conte de patositats, de cossos que qüestionen els seus límits, d’egos enfrontats i de tendresa violenta. Mantindre’s allí, submergits, i intentar transformar el món i reiventar-se a través de la confrontació escènica.\nEspetacle de carrer\nArrugar les nostres pells de tant gratar-nos un contra l’altre, curtits setmanes rere anys, descosits, recosits i esquinçats una i altra vegada. És lent el procés per arribar a coneixe’t, pas a pas, acumulant petjades i recol·lectant manolls de les despulles de tensions recopilades. Harmonia o desacord…, química inestable en la que cada pas té el potencial de projectar-nos per amagatalls interminables, aniquilar-nos tu i jo al mirar-nos, per no decidir finalment i seguir: t’odio, et desitjo i a poc a poc et vaig coneixent.


El matí de Barcelona | 25 Febrer 2020 | betevé\nL'alerta pel coronavirus, el tanatori de Sants i el canvi d'estratègia en els narcopisos, a 'El matí de Barcelona'\nEl mati de Barcelona | dimarts, 25 de febrer del 2020, a les 08.03\nL’estat espanyol ha confirmat el tercer cas de coronavirus. Es tracta d’un metge italià que estava de vacances a Tenerife. A Itàlia, el balanç és de 7 morts i 200 infectats i milers de persones confinades. L’Organització Mundial de la Salut (OMS) diu que és “massa aviat” per parlar de pandèmia, però demana “preparar-se” per a aquesta eventualitat. En parlem amb Maria Neira, directora de Salut Pública de l’OMS:\nEl tanatori de Sants\nL’Ajuntament autoritzarà la construcció del tanatori de Sants, si compleix la normativa. El regidor del districte de Sants-Montjuïc, Marc Serra, diu que no tindran cap més remei, tot i no compartir el projecte. I assegura que no va poder convèncer la propietat perquè permetés la continuïtat del Happy Parc, al setembre, quan es va saber que l’activitat perillava per l’augment del lloguer d’un 300 %. Volem saber què en diu Josep Pinyol, antic propietari Happy Parc:\nAquest mes de febrer, el barri del Raval ha viscut diversos episodis relacionats amb la venda i consum de drogues en diferents habitatges. També hi ha hagut dos incendis vinculats als narcopisos, tot i que els Mossos no els vinculen amb cap patró establert. Avui ens demanem si hi ha hagut un canvi d’estratègia en l’ocupació de pisos per al consum i venda de drogues. Ho analitzem amb:\nXavi Caballé, veí i membre de Fem Sant Antoni\nRamón Tur, veí i membre de l’Associació de Veïns i Veïnes del barri del Maresme\nEl Carles Alcoyent ens porta tots els detalls de la prèvia del Nàpols-Barça de Champions d’aquest dimarts a la nit:\nL’exposició ‘Mars de plàstic’ i el concert de Núria Graham a l’Apolo, entre les activitats més destacades que ens proposa per aquesta setmana la Bea Rodríguez:\n— covid — Mossos d'Esquadra — narcopisos — política catalana — queixes veïnals — salut pública — seguretat — Serveis Funeraris


25è aniversari de la Convenció sobre els Drets dels Infants - Sabadell Informa!\nInici » Notícies » Notícies Generals » Ensenyament » 25è aniversari de la Convenció sobre els Drets dels Infants\n25 octubre 2014 a 18:00\nUNICEF i la Xarxa de Biblioteques Municipals ho celebren amb un especial\nGènius // Imatge del web http://genius.diba.cat\nUNICEF Comitè Catalunya i la Xarxa de Biblioteques Municipals de la Diputació de Barcelona celebren el 25è aniversari de la Convenció sobre els Drets de l’Infant amb un especial durant els mesos d’octubre, novembre i desembre. Pretenen donar a conèixer els drets dels infants entre els usuaris, tant petits com grans, de les 230 biblioteques municipals de la Xarxa. L’acte inaugural d’aquest especial tindrà lloc demà a les sis de la tarda a la Biblioteca Sant Ildefons de Cornellà de Llobregat, on es durà a terme una sessió de contacontes a càrrec de l’actriu Clara Segura.\nEn el marc d’aquest “Especial 25 anys dels drets dels infants”, al web http://genius.diba.cat/, adreçat als nens i nenes de fins 12 anys, pot trobar-se un espai on es donen a conèixer aquests drets infantils. De la mateixa forma, s’ha editat també un cartell commemoratiu de l’aniversari, protagonitzat pels personatges del portal infantil Gènius i que podrà veure’s a totes les biblioteques de la Xarxa. La il·lustració del cartell ha anat a càrrec de Txesco Montalt.\nD’altra banda, es disposaran racons amb els llibres recomanats exposats en els espais infantils de les biblioteques, i els nois i noies que participen als 40 clubs de lectura juvenil també treballaran llibres recomanats sobre el tema. Finalment, es podrà visitar en algunes biblioteques l’exposició “Galeria dels drets dels infants”, la qual va començar el seu recorregut a la Biblioteca Sant Ildefons de Cornellà de Llobregat el passat dimarts 21 d’octubre, i que romandrà fins el dissabte 8 de novembre.\nLa Convenció sobre els Drets de l’Infant va ser aprovada per l’Assemblea General de les Nacions Unides el 20 de novembre de 1989. Es tracta del tractat internacional més ratificat de la història i reconeix totes les persones menors d’edat ciutadans de ple dret amb uns drets humans específics que cal promoure i protegir.\n#Convenció sobre els drets dels Infants #Diputació de Barcelona #Gènius #UNICEF #xarxa de biblioteques municipals\nLorenzo Silva al Club del Llibre a Montcada\n25è aniversari de la Convenció sobre els Drets dels Infants http://t.co/y1n9XdZswh #SI #Sabadell


Miquel López Crespí - Memòria històrica | El combat per la història i la lluita contra el dogmatisme i el sectarisme a les Illes\nEl combat per la història i la lluita contra el dogmatisme i el sectarisme a les Illes\npobler | 25 Setembre, 2013 10:20 | Compartir:\nL'ampli capítol dedicat als germans Villalonga (i especialment a Llorenç Villalonga) ha tengut en comte la majoria de treballs que s'han fet aquests darrers damunt la figura del conegut militant de Falange Española y de las JONS. La importància de Josep Melià i del seu llibre Els mallorquins ha estat estudiat en "Els mallorquins de Josep Melià". Tracten del teatre i de la seva importància cabdal en la consolidació i regeneració de la nostra cultura els capítols "El teatre modern a Mallorca", "Pere Capellà (Mingo Revulgo)", "Les Germanies i el teatre mallorquí de la revolta", "Un homenatge teatral als estudiants assassinats per la dictadura franquista", "Entrebancs per al desenvolupament del teatre mallorquí contemporani" i "Portugal 1974: els antifeixistes illencs i la Revolució dels Clavells". En ser el marxisme un component bàsic, per no dir essencial, en la formació d'alguns dels intel× lectuals que des de tots els àmbits culturals participaren activament en la lluita contra la dictadura, he cregut convenient deixar-ne constància. Així, hi ha determinats capítols dedicats especialment a l'aportació del marxisme; els titulats "La influència de Trotski i d'Andreu Nin en els comunistes de les Illes", "L'anticolonialisme a les Illes", "En defensa del marxisme: l'Ateneu Popular 'Aurora Picornell'" i "1976: viatges a Itàlia" palesen clarament aquesta influència. (Miquel López Crespí)\nEl combat per la història: la lluita contra el dogmatisme i el sectarisme a les Illes\nPer a la recuperació de la memòria històrica de l’esquerra revolucionària\nCom han escrit recentment un grup d'historiadors "no oficials" (han publicat un manifest titulat "Combat per la història"): "volem lluitar contra l'oblit imposat per la transició". I més endavant, concreten: "Això [la transició] imposava l'oblit deliberat i 'necessari' de tota la història anterior a 1978. Calia tornar escriure una nova història oficial, donat que les versions franquista i antifranquista ja no servien al nou poder establert". I és des d'aquesta òptica nova, lluny de la història falsament "objectiva" dels servidors del poder que s'ha escrit Cultura i antifranquisme (Barcelona, Edicions de 1984, 2000). Aquesta obra consta de trenta-quatre capítols i de seguida hom comprova que l'esforç per anar bastint aquesta eina de reflexió i de lluita escrita des d'una perspectiva "no oficial" ha estat considerable. Sense una ingent acumulació d'articles, estudis, dades, diaris i revistes de totes les tendències, sense haver parlat amb molts protagonistes (la importància de la història oral), tot plegat com a producte de dècades de recerca i d'aplec de documentació, no hauria estat possible iniciar la feina. El primer capítol de l'assaig que comentam, "Art i literatura en els anys seixanta", és una recapitulació de les influències culturals que sacsejaren la part més progressista de la intel· lectualitat catalana dels anys seixanta i setanta.\nDesprés es parla de les Aules de Poesia, Teatre i Novel· la (1966-1968). S'analitzen en un altre capítol qüestions del Congrés de Cultura Catalana sistemàticament deixades de banda (malgrat la importància històrica que tengueren) per determinats estudiosos, d'aquests que pretenen fer "història objectiva" quan en realitat el que fan és lloar qui comanda, criminalitzant el dissident, els partits o persones que no poden oferir cap mena de privilegi a tan "imparcial" historiador (edició de llibres, reconeixements oficials, curriculum, etc., etc.) .\nL'ampli capítol dedicat als germans Villalonga (i especialment a Llorenç Villalonga) ha tengut en comte la majoria de treballs que s'han fet aquests darrers damunt la figura del conegut militant de Falange Española y de las JONS. La importància de Josep Melià i del seu llibre Els mallorquins ha estat estudiat en "Els mallorquins de Josep Melià". Tracten del teatre i de la seva importància cabdal en la consolidació i regeneració de la nostra cultura els capítols "El teatre modern a Mallorca", "Pere Capellà (Mingo Revulgo)", "Les Germanies i el teatre mallorquí de la revolta", "Un homenatge teatral als estudiants assassinats per la dictadura franquista", "Entrebancs per al desenvolupament del teatre mallorquí contemporani" i "Portugal 1974: els antifeixistes illencs i la Revolució dels Clavells". En ser el marxisme un component bàsic, per no dir essencial, en la formació d'alguns dels intel× lectuals que des de tots els àmbits culturals participaren activament en la lluita contra la dictadura, he cregut convenient deixar-ne constància. Així, hi ha determinats capítols dedicats especialment a l'aportació del marxisme; els titulats "La influència de Trotski i d'Andreu Nin en els comunistes de les Illes", "L'anticolonialisme a les Illes", "En defensa del marxisme: l'Ateneu Popular 'Aurora Picornell'" i "1976: viatges a Itàlia" palesen clarament aquesta influència.\nEs pot trobar una aproximació al paper del cinema, la poesia i l'art en la lluita per la llibertat en els capítols "La poesia de la resistència", "L'avantguarda cultural mallorquina dels anys seixanta i setanta", "1956-57: el cinema franquista a sa Pobla". Finalment el paper dels intel× lectuals mallorquins és analitzat en "Gabriel Alomar", "Els escriptors mallorquins i l'antifeixisme", "Alguns intel× lectuals al servei de les classes dominants mallorquines", "1974: literatura i lluita per la llibertat", "Literatura i antifranquisme"...\nNo cal dir que la colla d'envejosos i reaccionaris (els defensors de la fracasada política carrillista) que l'any 1994 atacaren sense miraments el petit resum de les meves memòries (L'antifranquisme a Mallorca, 1950-1970), aquells senzills records de la lluita per la llibertat, també ha tengut la seva influència en la meva posterior dedicació a l'estudi d'uns anys que, en titular molts d'articles, he anomenat una mica poèticament "Els anys del desig més ardent" (pel que tenien de combat per la recuperació aferrissada de les nostres senyes d'identitat, d'autenticitat en la majoria de joves esquerrans d'aleshores).\nUn dels primers pamflets en contra de les memòries d'un senzill antifranquista mallorquí (qui signa aquest article) va ser obra d'alguns els màxims responsables del neoestalinisme illenc (PCE) com Antoni M. Thomàs i Ignasi Ribas, coneguts militants carrilistes en els anys der la transició. El 28-IV-94 els senyors Antoni M. Thomàs (antic responsable polític del PCE), Gabriel Sevilla, Alberto Saoner, Bernat Riutort, Ignasi Ribas, Gustavo Catalán, José Mª Carbonero, Jaime Carbonero i Salvador Bastidasignaren un tèrbol pamflet contra la memòria històrica de l’esquerra revolucionària de les Illes.


la infanta terrible Archives - Finlandia Club\nEtiqueta: la infanta terrible\n27 febrero, 2013 Artículos\nEstreno de La Infanta Terrible del Col·lectiu La Santa en la Sala Upload\nEn los tiempos que corren llevar a cabo cualquier proyecto cultural, por pequeño que sea, se convierte en todo un reto. Por este motivo que salgan adelante propuestas como las que organizan nuestros amigos del Col·lectiu La Santa, que presentan este viernes en Barcelona su nueva obra de teatro «La Infanta Terrible«, bien merecen una celebración.\nContinue reading Estreno de La Infanta Terrible del Col·lectiu La Santa en la Sala Upload


Reconeixement Acadèmic. Secretariat de Mobilitat\nEl reconeixement acadèmic es fa efectiu una vegada finalitzada la mobilitat. Per a açò, prèviament, has de completar una sèrie de tràmits, que es detallen a continuació:\nAcord d'Aprenentatge - Learning Agreement\nEs tracta d'un document, acordat per tu, la Universitat d'Alacant i el centre d'acolliment, que conté els estudis que realitzaràs en la universitat de destinació, així com les assignatures que convalidaràs en la UA. Has d'elaborar-ho abans d'iniciar el període de mobilitat a través d'UA Cloud.\nSi és necessari fer modificacions en l'Acord d'Aprenentatge una vegada iniciada la mobilitat, hauràs de fer-ho a través d'UA Cloud en el termini d'un mes a partir de l'inici de les classes. El document haurà d'estar signat de nou per les tres parts (estudiant, UA i centre d'acolliment).\nEl reconeixement acadèmic podrà ser denegat si no aconsegueixes el nivell acadèmic requerit per la institució d'acolliment o bé si incompleixes les condicions relatives al reconeixement acordades per les institucions participants.\nHauràs d'aprovar almenys la meitat dels crèdits mínims de matrícula; és a dir, 6 crèdits. De no ser així, podrem reclamar-te la devolució de l'ajuda econòmica.\nCoordinadors/as de Centre\nSón professors i professores triats per cada centre (facultat o escola) per a tutoritzar a l'alumnat d'intercanvi. Són els encarregats de totes les qüestions acadèmiques relatives a la mobilitat: assessorament, signatura de l'acord d'aprenentatge i reconeixement acadèmic.\nLlistat de Coordinadors/as de Centre\nMatrícula en la UA\nPer a poder reconèixer els estudis cursats en la institució de destinació, has d'estar matriculat en la UA durant el curs acadèmic de l'intercanvi. A més has d'estar cursant els mateixos estudis que en el moment de la inscripció en el programa de Mobilitat Global.\nRecorda que la teua matrícula ha de contenir almenys 12 crèdits convalidables, és a dir, han de poder ser reconeguts en finalitzar el teu intercanvi. Per tant, en cap cas, entraran a formar part d'aquest mínim els crèdits corresponents a diferents especialitats o que superen els necessaris per a l'obtenció del títol corresponent.\nLa forma de matriculació en la Universitat d'Alacant s'ha de consultar en la Secretaria de la Facultat o Escola.\nContacta amb la Secretaria si es fas canvis en l'Acord d'Aprenentatge.


El secret de l'autoestima - Antoni Bolinches\nEn aquest llibre plantejo una nova teoria de la seguretat que transcendeix el concepte d’autoestima. La idea bàsica que defensa és que la seguretat personal depèn de quatre factors: autoestima, autoimatge, autoconcepte i competència sexual. Partint d’aquesta base, proposo un mètode fàcil d’entendre i aplicar a través del qual tothom pot descobrir l’origen de les seves inseguretats i la manera de superar-les.


FÈLIX HOTEL | Vallsanuncis El portal Comercial de l'alt camp\nBENVINGUTS A FÈLIX HOTEL\nEl nostre hotel, Fèlix Hotel, està situat just al costat del nostre restaurant, Restaurant Casa Fèlix. És un destí a tenir en compte, ja que es troba a poca distància de les principals vies de comunicacions de la província de Tarragona, a pocs metres de la N-240, a pocs quilòmetres de les autopistes AP-2 i AP-7, a uns 20 minuts de l'aeroport de Reus i a 1 hora de l'aeroport de Barcelona. Com a destí turístic i cultural, els nostres hostes tenen un gran ventall d'opcions:\nParc Temàtic Port Aventura.\nPlatges de la Costa Daurada.\nRuta del Císter (Monestirs de Poblet, Santes Creus i Vallbona).\nRestes Romanes de Tarraco (Tarragona declarada Patrimoni Cultural de la Humanitat per la UNESCO).\nSerralada de Prades.\nValls ciutat natal de la Calçotada i dels Castellers.\nVila Ducal de Montblanc (recinte emmurallat).\nVingui a cel.lebrar els dies més especials de la seva vida: Bodes, Banquets, Comunions, Batejos, Convencions, la típica Calçotada, Reunions, Festes i tot allò que vulgui cel.lebrar. Nosaltres el farem gaudir d'aquests moments tant especials, ja que no caldrà que es preocupi de l'organització de l'event.\nFèlix Hotel, gaudeix de diverses habitacions i de diferents tipus (individuals, dobles i suite), també li oferim l'opció d'allotjar-se en els Bungalows. Tenim servei de buffet, pista de tenis, yacuzzi, piscina, zona d'esbarjo, bar, restaurant, sala de convencions i no deixem de banda la seguretat dels seus bens.