gimnàs DiR | nunca nueve\nCategory Archives: gimnàs DiR\nportes obertes a DiR YogaOne\nPosted on 2011-03-18, Friday by mai9\nA part que YogaOne em sembla un mal nom. I a part que l’entrada al recinte no és gaire inspirador, a can DiR van obrir un centre on només es fa Ioga. Està al costat del Mercadona a Aribau més amunt de Diagonal.\nAquest escrit és només per fer-vos la propaganda ocurrent. 🙂\nI és que dijous 24, divendres 25, i dijous 31 i divendres 1… tatxan, tatxan… hi ha portes obertes al DiR Yoga One, que és “el ioga per a tothom”, com es veu en la següent foto d’aquesta noia que mira el terra amb un peu aixecat. 🙄\nSi voleu també van anar a TV3 a explicar una de les coses xules que fan.\nI ara un parell de comentaris així de safareig que pot saber qualsevol que llegeixi poc la revista de propaganda del DiR: Aquest centre el porta el fill del dire del DiR. Que segons diu a la revista: va estudiar per advocat. Home! Això si que és sèrio i no aquestes flipades del ioga i inefc.\nMalauradament, imagino que malgrat els estudis de mercat i tralarà, això d’obrir un centre on només fan ioga no acaba de triomfar en els temps que corren on la gent ja es recargola prou en la vida diària com per valorar el recargolament oriental originari d’un lloc on seuen a terra. No em preguntis perquè, la gent ara li tira més coses com… el futbol.\nJa veurem què passa, però:\nl’entrada és irremeiablement poc inspiradora\na ses nostres latituds els ioguis no viuen a Aribau per sobre la Diagonal.\nvas per la zona i no respires ying-yang ni a la secció de perfumeria del Mercadona.\nnomés fan ioga. Cosa que els ha portat a tenir un nom dolent.\nQue també tenia punts positius abans d’obrir-lo, com:\nels occidentals cada dia estan més flipats pel ioga, i els americans (lloc on can DiR va a veure el futur) s’hi han avocat més que en les hipotèques sub-prime. O fins les hipoteques sub-prime… 🙄\nfer ioga al centre econòmic barceloni, hauria de ser txatxi per aquesta gent que guanya tants diners que vol relaxar-se\nals centres DiR normals, el ioga hi ha penetrat amb molta força\nRes, la meva recomanació: aneu-hi.\nSí, home si, ANEU-HI!\nPosted in gimnàs DiR, ioga\t| 3 Replies\ninvitacions al gimnàs DiR\nPosted on 2011-03-07, Monday by mai9\nEls del gimnàs DiR són uns genis (també). Serà que no tinc informació per entendre les decisions. Segurament ja ho saben què estan fent, però el resultat és talment com si fossin amics de l’Hereu. 🙄\nA can DiR de tota la vida et donaven invitacions un cop a l’any. Les suficients per portar algun amic de tant en tant. Només podies convidar la mateixa persona un cop cada 15 dies. La idea és que així ho veuen i qui sap, potser s’apunten. Haig de dir que les circumstàncies quan convidaves a algú sempre eren curioses i hi havia un punt de màrqueting difícil de superar.\nFarà casi un any ho van canviar i ja només podies portar el mateix amic cada sis mesos. Fent totalment inpràctic que un amic entri al DiR. I per entrar-hi pagant una entrada ho fan tan car que t’espantes. És car perquè la gent s’apunti enlloc de pagar una entrada.\nFins aquí l’explicació. Ells sabran el que fan, a mi em sembla que s’equivoquen.\nSegurament van fer datamining i van veure que els convidats no s’apuntaven mai al DiR. Així doncs que es fotin.\nHaig de dir també que el procés per entrar amb un convidat és penosament laboriós, t’escanegen el dni i tot. I els has de donar un mòbil del convidat i després et truquen i t’envien sms. Jo crec que és excessiu. I dóna una mala imatge que no vegis.\nPerò fins aquí tot normal. Res del que he dit faria que ho posés al blog.\nL’altre dia al vestidors masculins (als femenins no ho vaig poder comprovar) hi havia propaganda enganxada a les guixetes anunciant que… senyores i senyors… durant aquest mes podràs portar cada dia un amic gratis!\nNo sabeu l’alegria que vaig tenir quan allà al mig, quan em disposava a treure’m els pantalons, els del gimnàs em van comunicar tan agradable notícia. 😈\nSón uns cracs, home, són uns cracs. Després de retallar les invitacions com si fossin l’Estatut de Catalunya, ara va i s’estiren de tal manera que cada dia que vagi al gimnàs aniré preguntant pel carrer si algú vol entrar al DiR.\nHome, per favort, això no és serio.\nPosted in em queixo, gimnàs DiR\t| 2 Replies\nDiR Castillejos es queda sense zona humida femenina\nPosted on 2011-02-22, Tuesday by mai9\nEls homes del DiR estem de mala pata, el comitè de direcció del Dir Castillejos ha decidit eliminar la zona humida femenina.\nLa sauna humida, la sauna seca i els jacuzzis han desaparegut d’aquest lloc mític del gimnàs que són els vestuaris femenins. 😥\nJo em pensava que finalment havien acceptat la meva idea de separar els vestuaris per edats i no per gènere. Però es veu que no. El més probable és que estiguem davant d’un cas més de violència domèstica societat heteropatriarcal.\nJo ho he sabut per una dona que recollia firmes a l’entrada del recinte firal.\nEl més trist de tot és que la dona m’ha dit que ja no la deixen entrar al DiR perquè està recollint firmes. 😯 (no podrà durant dos mesos)\nI jo, amb aquest esperit que desagrada a alguns amics, he entrat a recepció a preguntar si era cert. I a més ho he fet acompanyat d’una altra noia.\nLa noia de recepció ens ha dit que ella no sabia res.\nQue no sap res i que no sap res. Mentre no sabia res ha vingut un altre recepcionista i li ha preguntat si sabia res. Ha dit que no sabia res i que si volíem ells trucaven a direcció a veure si sabien algo.\nCarai, què podíem fer davant d’aquesta situació? Evidentment, truquem a direcció a veure si saben algo!\nHan tingut una conversa per telèfon i sense que diguessin res interessant, han penjat. Seguidament ens ha dit que direcció està reunida.\nUn cop superat tot aquest tràngol ja hem pogut parlar amb tranquilitat amb els recepcionistes. Resulta que el tema dura de fa mesos i que “aquestes noies” ja han portat firmes tres vegades. I que direcció els ha dit que no, i que no, i que no. 😐\nEl tema és fàcil i complicat a la vegada. Primer m’agradaria saber qui és el geni que va decidir deixar sense jacuzzi a les noies. Un cop decapitat tindríem mig problema arreglat. 😈\nL’altra part del problema és que el DiR és un club privat, que fan el que volen, i si no t’agrada, no t’hi apuntis. En aquest sentit apunten comentaris com el Daniel.\nLa part del problema d’aquesta presumpta solució és que en aquest costat del món tenim el tema assemblea sindicalista molt ficat a les venes. Per veure que és així només cal veure les primàries Tura-Hereu o el referèndum de la Diagonal. (els socialistes que monos que són)\nLa clau del tema és que la política es fica per tot arreu. I mentre tothom diu que la política és una merda, carai com apretem.\nEvidentment el que menys li interessa al Sr Dir és que els clients es comportin com alguna cosa més que gent que paga. Seguint principis universals: aquest tema s’ha d’aixafar com sigui. Perquè si se’n surten amb la zona humida, d’aquí quatre dies poden nacionalitzar la classe d’aeròbic. 😮\nCom veieu les regles funcionen mentre la gent veu que van bé. I en això la Grècia Clàssica ja va perdre-hi moltes hores donant-hi voltes quan encara no hi havia zones humides als vestuaris i tampoc s’havien inventat els vestuaris per dones. Sembla que els ordinadors i els xinesos no han aconseguit que avancem gaire en aquest tema.\nAl meu entendre, l’arrel del problema és que el mateix DiR fa dos anys va decidir que els clients havien de ser alguna cosa més que clients, i s’haurien de portar el seu candau (ja ho vaig criticar). És a dir, el que fins llavors era responsabilitat seva, ara era responsabilitat meva. A dins del seu club jo tindria el meu espai privat protegit amb el meu candau.\nClar, això els estalvia molta feina. Però ens estan dient que el DiR és una mica teu i una mica meu. I si és una mica meu, per què em prenen el jacuzzi? Eh! eh! Exigeixo responsabilitats! Reclamo els meus drets! Torneu-me el jacuzzi o iniciaré una vaga de fam. 😛\nJo he sabut que els culpables són el DiR veient la cara de situació dels recepcionistes i la manca de resposta per part de l’empresa.\nCom veieu, aquesta gent que diu que tots els problemes són de diners, s’equivoquen de mig a mig.\nPosted in gimnàs DiR, política\t| Leave a reply\nles quasi invitacions del DiR\nPosted on 2010-06-11, Friday by mai9\nSi voleu saber quin és el vertader sentit de la paraula “invitació” us heu de fixar en les invitacions del gimnàs DiR:\nÉs una invitació que no és vàlida per persones que ja siguin clients del DiR, ni tampoc a ningú que no sigui client i no vagi acompanyat del client a qui se li otorga la invitació. Fins aquí normal, però sabeu què és el que és trist? Que no pots convidar a la mateixa persona més de dos cops l’any! Que dius, carai, quina invitació…\nI si segueixes llegint diu que si allò no eren prou límits tampoc podràs invitar-lo al DiR Claris, ni al Dir Eixample, ni al DiR Diagonal, ni al DiR Gràcia de dilluns a dijous laborables de 13.30 a 15.00 ni a cap gimnàs de 17.30 a 20.30. I mai dels mais al DiR Up & Down.\nO sigui, de què serveix aquesta invitació? de poca cosa més que per posar-ho al bloc… 😐\nPer cert, allò era el meu “regal d’aniversari”. Ara us ensenyo la carta, super-alegre i divertida. 😕\nEstic pensant que el pròxim rodamón simpàtic que em trobi, li diré que el convido a anar al gimnàs. Serà l’única manera d’aprofitar les invitacions. 🙄\nPosted in em queixo, gimnàs DiR\t| Leave a reply\nPosted on 2009-11-16, Monday by mai9\nTal com diu el títol sortejaré una samarreta entre tothom que enviï un email a pesol@gmx.net (excloent els spammers).\nÉs una samarreta del DiR que em van donar perquè realment estaven contents que hagués anat a una “master class” de ioga d’una tal Shiva Rea (no es podia dir Jennifer Washington oi?)\nÉs una samarreta blanca que hi diu “DiR” i no sé què de la Barcelona i el moviment, mig tort perquè es noti que estan en moviment.\nI ara faré una valoració de la master class, perquè segur que tindrà més importància si el departament de màrqueting ho troba pels internets que si envio un email al depertament d’atenció al client.\nVal la pena anar-hi? No. 200 persones intentant fer ioga, una sola vegada, explicant poques coses (aquí una), preguntant si hi ha gent nova (no era una master class???), la meitat estan massa lluny per seguir la classe, estem tan estrets que a la que et mous li poses el peu a la galta del veí, com que no sabem què fem la classe no flueix (i això que la Shiva fa “flow” ioga), amb un traductor que va repetint les instruccions mentre tan la master plaster com traductora van aixecant i baixant el peu.\nHeu vist “teletienda”, això seria la “master class”. I els alumnes som el públic que sempre aplaudeix.\nI una cua immensa per entrar. Ja ho sabien que vindrien les 200 persones, però ves, allà tens 4 ioguis mirant llistes i preguntant un per un si és soci, si ha pagat, si porta el dni, tenim entrades? no tenim entrades, pot entrar? que entri. 🙄\nAfortunadament en acabar ens van donar un suc orgànic (espero que no fos reciclat) de poma, mango i altres fruites del ying-yang. I unes galetetes que la gent normal dirien que són aspres però es veu que no, que van molt bé, la fibra i aquestes coses.\nRecordeu, sortejo la samarreta. I l’afortunat no haurà de passar per aquesta experiència. 😉 Ni pagar, perquè es veu que ho vam pagar.\nDes de la visió de l’empresa DiR la idea és rodona, rodoníssima: Porten algú de fora de ioga, aquest fa classe als monitors de ioga de tots els centres (allà si que es deu aprofitar el temps), els professors aprenen coses noves que després podran fer a classe, després fa una classe pública amb gent dels centres que paguen, els alumnes es senten realitzats i que interessant i quina experiència i com en sap, el DiR pot fer propaganda de l’acte, serveix per dinamitzar els centres, gent que fa ioga però no és del DiR s’hi pot apuntar interessada per l’acte, unes sales del DiR que a aquella hora estarien buides s’omplen de gent.\nI’m Loving It, que diuen al McDonald’s.\nPosted in gimnàs DiR, ioga\t| 7 Replies\nEntrenador Personal del DiR\nPosted on 2009-07-16, Thursday by mai9\nQuan estàs a la sala de màquines del DiR i li demanes ajuda al responsable de sala, et pot respondre coses com aquesta:\nT’aniria bé un Entrenador Personal.\nVols una sessió de prova?\nQuan t’aniria bé?\nI davant d’aquesta proposta, és molt difícil dir que no. I ho saben.\nPosem que la quota al DiR val 50€/mes, doncs l’hora de l’Entrenador Personal (que es diferencien de la gent normal per estar hiper-musculats) val 45€.\nPerò tal com diu el Ramon Canela (cap del DiR) “sembla estrany, però és el que la gent vol”. I com vèiem anteriorment, ells volen que la gent ho vulgui. 🙄\nLa meva recomanació, després de llargues hores d’observació, és que no el contracteu.\nLa cara d’incredulitat que se’m va quedar quan em van dir que havien vist a entrenadors personals ajudant a moure els braços en la següent màquina:\nPosats a davant, feien força perquè qui paga pugui moure els braços amunt i avall.\nI per Déu que és veritat! l’altre dia ho vaig veure jo mateix.\nAquesta és la millor foto que he trobat per descriure el que estan fent (de la Associación de Padres de Familia con Hijos con Discapacidad):\nEfectivament, t’estan tractant com si fossis un discapacitat. I els surt a compte eh! Surt molt a compte convèncer a la gent que ells no poden fer certes coses. “Qui t’orienta?” era el lema per promoure els Entrenadors Personals.\nPerò jo crec que s’equivoquen fent-ho així. La gent que contracti un Entrenador Personal no estarà mai en forma. Certament la seva butxaca serà molt més àgil, i fins i tot puc creure que ell tindrà menys panxa. Però la teva butxaca no pot substituir el teu cervell. No pots externalitzar el teu cos. No pots anar allà i fer el que et diuen agafat de la mà d’un “professional” que t’ajuda a que el teu cos no sigui el que tu n’has fet.\nPerquè a més te’n cansaràs. No li veuràs cap sentit i tampoc te’n sentiràs content ni satisfet. No pots sentir-te’n perquè tu no fas res.\nAquesta manera de fer les coses ha vingut d’Amèrica. I jo diria que és la decadència de l’especialització del treball que tants bons fruits havia donat fins ara.\nSemblarà contradictori, però m’agrada el que diu aquest entrenador personal americà al mínut 2:50 del vídeo. Diu que l’important és l’aspecte psicològic, i el “reward yourself”.\nNo és contradictori per dos motius: primer perquè en aquell cas, és el mateix tipus de solució al mateix tipus de problema. I segon, perquè els clients del DiR són gent normal. O haurien de ser normals. És millor que ser discapacitat.\nPosted in gimnàs DiR\t| 4 Replies\nTV3, la crisi del medi ambient\nPosted on 2009-05-26, Tuesday by mai9\nSer amic al Facebook de varis polítics em permet saber coses tan motivadores com que el Tremosa proposa un IVA variable, i també saber a quin racó de món estarà el polític fa cinc minuts.\nAra m’ha arribat una entrevista d’Oriol Junqueras als Matins de TV3. La pregunta del dia és: “En moments de crisi, hem de prioritzar el medi ambient sobre els llocs de treball?”\nEm falten adjectius desqualificatius per posar la pregunta en el seu context.\nLa crisi consisteix en que tots ens hem tornat imbècils?\nLa meva resposta seria: “Sí, hem de protegir el medi ambient de programes contaminants de TV3 encara que això causi efectes a curt termini de desocupació periodística. El futur del planeta està a les nostres mans. Cuní, al carrer”.\nQue la imbecilitat és contaminant ho prova que ahir estava al gimnàs DiR fent estiraments de dits sobre el teclat quan vaig veure un cartell sobre una paperera del bar que deia alguna cosa així com: “si us plau, ajuda en el reciclatge, col·labora amb el medi ambient”.\nEra una trista paperera idiota. Sense colors ni separadors, buida totalment d’ideologia ecologista. Però els idiotes del DiR han decidit que per aconseguir que la gent tiri les coses a la paperera han d’apelar al medi ambient i a la sacrosanta paraula “reciclar”.\nTambé hi havia un altre cartell prohibint portar menjar de casa. I és que s’ha de reciclar, però amb mesura.\nPosted in gimnàs DiR, televisió\t| 2 Replies\nDiR amb candau\nPosted on 2009-01-29, Thursday by mai9\nUn dels canvis que està fent el gimnàs DiR és treure els panys de les guixetes i deixar un forat i una anella perquè posis tu mateix el teu candau.\nI no puc explicar fins a quin punt és errònia aquesta decisió.\nEntenc els avantatges: els panys es trenquen, els trenquen, les claus es trenquen, s’oxiden de la suor, les monedes poden encallar el pany. Al cap del dia els deu costar uns calerons el manteniment dels panys.\nPerò que la solució sigui: “a partir d’ara us espavileu solets”, és acollonantment malparida.\nResulta que fa un temps el mateix gimnàs DiR va decidir posar xampú, gel i acondicionador a les dutxes perquè així no te l’havies de portar de casa. I t’ofereixen tovallola pel mateix motiu. Com pot ser que la ment que ha parit aquestes tan bones idees, ara ens faci portar el nostre candau de casa? Som capitalistes o som comunistes? Als gimnasos municipals em diuen que vas amb el teu candau, i en part s’entén perquè són socialistes i eco-socialistes de debó, però jo em vaig apuntar al DiR perquè són uns maleïts capitalistes com jo. Vull pagar per no portar-me la tovallola, el xampú, ni les peses de casa.\nRamon Canela, el capo del DiR, no s’adona que fent portar a tothom un candau, el que està fent és dir que el DiR no és un club privat, sinó un tros més del carrer on t’has de protegir com puguis. Si deixes una bici al carrer la lligues amb un candau, si deixes les sabates al DiR les lligues amb un candau.\nA partir d’ara, vuitanta mil barcelonins anirem al gimnàs amb un candau.\nI mira com són, que ni per guanyar-se la simpatia del soci et regalen el candau, sinó que te’l venen a recepció. I a les guixetes han posat un adhesiu dient que és un canvi que l’han fet per afavorir-te a tu.\nEn raó són amics amb el Jordi Hereu, aquell que per millorar la mobilitat elimina places d’aparcament.\nAltres paradoxes del gimnàs que et dóna tovallola però no pot assegurar-te que trobis les teves sabates si no les lligues tu mateix amb un candau, és que t’impedeixen fer servir les sales de fitness amb un entrenador particular, si el vols paga’n un del DiR. I tampoc podràs menjar a la sala d’estar si no l’has comprat al seu bar.\nI per seguir explicant coses: hi havia una sala d’estar al DiR Castillejos que van convertir en bar, i a partir de llavors els clients ja no podíem seure a les cadires si no consumíem del bar. Al cap d’un temps van tancar el bar, i ara han posat uns sillons, i un cartell que prohibeix menjar.\nI una altra cosa que van fer a la sala on fèiem ioga va ser retirar els matalassets i posar un cartell que a partir de llavors tots ens l’havíem de portar de casa, i que si volíem en venien a recepció. I també van posar un armari per guardar el teu matalasset. Així doncs, com qui no vol la cosa, el que era gratis fins llavors, ara era de pagament doble: havies de comprar el matalàs i havies de pagar per guardar-lo. Afortunadament van retirar el cartell que obligava a portar matalasset de casa i van posar-los de nou a la sala.\nSi m’he de protegir jo mateix, deixeu-me que m’entreni amb qui jo vulgui i em mengi el que jo vulgui. I si voleu donar un servei doneu-lo. Però no pot ser que sempre sigui tot a favor vostre.\nPosted in Barcelona, em queixo, gimnàs DiR\t| 7 Replies\npremi amb penalització i sense interès\nPosted on 2008-10-15, Wednesday by mai9\nM’han donat un premi. No és cap premi de la blogosfera catosfèrica, ni tampoc és un pis pagat per tothom social.\nEl premi és una càmera Nikon L4, i me l’han donat els del gimnàs DiR per aquesta foto:\nAquí em teniu en una posició iòguica, davant del que es coneix per “l’estable dels elefants” que està a Hampi, Índia.\nPerò quan he anat a recollir el premi m’han posat pel davant un paper que diu moltes coses lletges en legalès. Llegiu-les:\nI llavors és quan m’he fixat que el premi (ara ja no per guanyar sinó per firmar) és una càmera més dolenta que la meva Canon A620 de fa tres anys. Compareu.\nDe fet, no només és dolenta (no pot ni gravar vídeos amb so) sinó que és una càmera descatalogada. Que dius, ja us val senyors del DiR.\nLa pròxima vegada que pagui al DiR els donaré una Visa caducada, i a veure quina cara fan.\nEn resum, que no estic gaire segur d’acceptar el premi i firmar un paper on ho cedeixo tot menys “l’autoria moral” de la foto, que diuen al paper.\nPosted in Índia, gimnàs DiR, ioga\t| 6 Replies\nhomes de vestuari\nPosted on 2008-07-08, Tuesday by mai9\nPer totes les dones que mai hagin entrat a un vestuari d’homes d’un gimnàs, ara us faré cinc cèntims del que podem arribar a fer, encara que la majoria no ho fem. 😆\nLa primera situació l’he vist avui mateix. Un home que s’havia posat primer la roba interior, consistent en uns calçotets bòxer i uns mitjons estil executiu que li arribaven just per sota el genoll. Estèticament lamentable.\nUna cosa que he vist vàries vegades és un home que posa la tovallola al terra per acabar-se de vestir, i el pots arribar a veure des de nu sobre una tovallola, com totalment vestit amb mitjons (i sabates!) sobre una magnifica tovallola blanca que t’ha proporcionat el gimnàs.\nUna altra cosa que us farà gràcia, noies, és que els nois que es nota que fan màquines es miren al mirall del vestuari sense samarreta per saber com són. Aquests homes són els que normalment porten la tovallola lligada com si fos una faldilla.\nHaig de dir que es nota que s’han acabat les classes perquè he notat un augment de jovent a les sales. També he notat un augment de bellesa femenina, però això, crec que és cosa meva. 😕\nLa situació més desagradable per mi és la de l’home que es posa desodorant/colònia amb tanta generositat que la resta també devem sortir fent olor.\nNo he explicat la situació més disfuncional. Si heu llegit fins aquí us mereixeu llegir-la: Hi ha homes amb aparença totalment normal que es posen la samarreta o camisa per dins dels calçotets. La imatge és esgarrifosa. Un home sense pantalons s’aixeca la tira dels calçotets per encabir-hi la part baixa de la camisa i deixar-la ben tibant. Pot sonar a monòleg de tele, però és veritat i passa. A Barcelona hi ha gent amb la camisa per dins dels calçotets.\nJo, ja fa anys que penso que els vestidors no haurien de ser per gènere sinó per edat. El difícil és on posar el tall, però els joves haurien d’estar junts, els de mitja edat junts, i els sèniors en la seva zona.\nJo crec que si no es fa és perquè les dones com a concepte general són així de singulars en aquestes coses.\nJo, per la meva part, estic cansat de compartir vestuari amb “homes”.\nPer cert, algun home ha intentat donar-me conversa al vestuari. I jo, evidentment prefereixo donar conversa en un vestuari de noies.\nSocialistes, per quan una societat realment igualitària?


Un dels líders de la ultradreta espanyola exalta la violència contra Catalunya davant el jutge ! directe!cat\ndirecte ! a La República. N. 4126. Dimarts, 21 de setembre de 2021 15:30 h\nPolítica Última actualització Dimecres, 16 de juliol de 2014 19:15 h\nUn dels líders de la ultradreta espanyola exalta la violència contra Catalunya davant el jutge\nEl president d’Alianza Nacional ha reafirmat el discurs del passat 12 d'octubre a Montjuïc on va dir que "no hi haurà secessió de Catalunya si no és a base de molta sang"\n(ACN).- El president de la formació ultradretana Alianza Nacional, Pedro Pablo Peña, ha declarat aquest dimecres com a imputat davant del jutge que l'investiga per un delicte de provocació a l'odi pel discurs que va fer el passat 12 d'octubre en un acte públic a Montjuïc. Peña s'ha ratificat en les seves declaracions i ha justificat que el poble espanyol usi la violència contra la suposada independència de Catalunya si el govern estatal no fa res en contra del procés sobiranista. Peña va pronunciar expressions com "no hi haurà secessió de Catalunya si no és a base de molta sang", o que "no hi haurà ni un atemptat més, ni una mort més, ni un atemptat contra la nació que quedi sense resposta".\nLa Fiscalia de Delictes d'Odi i Discriminació de Barcelona va denunciar Peña i el cap de FE-La Falange, Manuel Andrino, per provocació a l'odi, la violència i la discriminació. Andrino, però, ha demanat declarar des de Madrid.\nEl fiscal també demana que Peña sigui imputat per un delicte d'injúries greus amb publicitat dirigides contra institucions de l'Estat per un escrit publicat al web d'Alianza Nacional en el qual es reafirmava en el discurs pronunciat el 12 d'octubre a Montjuïc davant de 500 persones i manifestava, un cop coneguda la querella de la fiscalia, que li "importen un rave la fiscalia i els fiscals, que s'han mantingut muts davant els actes de traïció a Espanya" i que "les diligències que obrin o puguin obrir els esbirros del règim ens les passem per l'arc del triomf".\nAmb al mirada posada a l'any 36\nPer la seva banda, Andrino va afirmar durant el discurs que estan "disposats a donar fins l'última gota de sang en defensa de la sagrada unitat d'Espanya, que no ho dubtin, estem disposats a morir, però també a matar per Espanya, només faltaria". A més, també va advertir que "està en joc la mateixa existència d'Espanya i això obliga a donar-ho tot com van fer els falangistes el juliol del 1936".\n"Arur Mas a la cambra de gas"\nSegons l'escrit de la fiscalia, durant la manifestació prèvia fins a Montjuïc es van sentir crits com "Artur Mas, cambra de gas" i "aquesta és la nostra terra i s'ha de defensar", mentre exhibien "tot tipus de banderes i simbologia vinculades als moviments d'extrema dreta i neonazis" com ara creus cèltiques o banderes espanyoles preconstitucionals.\nEls dos denunciats per la fiscalia tenen antecedents. Peña està condemnat per un delicte de tinença o dipòsit d'explosius a la pena de tres anys i mig de presó, mentre que Andrino té una condemna ja cancel·lada per un delicte d'estafa a la pena de 8 mesos de presó i també antecedents policials per un delicte relatiu a drets fonamentals.\n18 de juliol de 2014, 19.08 h\nDEIXEM LA VIOLÈNCIA PELS FEIXISTES!.\n18 de juliol de 2014, 12.22 h\n#25 en que se semblen tu i un carcamal????\n18 de juliol de 2014, 11.11 h\n#24 MARCA REGION CATALANA\nEl Fòrum adjudicó a dedo y pagó sobresueldos y actos fantasma\nEl evento destinó 12 millones a viajes que no están justificados y adjudicó otros 13,6 sin concurso\nLa Sindicatura de Comptes revela 10 años después irregularidades en las contrataciones del consorcio\n18 de juliol de 2014, 09.26 h\n#22 Vet aquí dos espanyols típics, fanfarrons i ignorants alhora.\n18 de juliol de 2014, 01.25 h\n#17 Desgraciadament en aquesta Espanya actual el que sí pot succeir és que el franquista Fernández els condecori. Marxem d'una punyetera vegada i que amb el seu pa s´ho mengin. (Si és que n'hi ha per tots ells).\n18 de juliol de 2014, 01.04 h\nLo llames como lo quieras llamar la Constitucion española NO lo permite y TODOS los paises (UE, USA, ISrael, etc. etc.) EXIGEN la aplicacion de la legislacion vigente.\nAh, y burro lo seras tu que eres el NAZIonalista catalan o sea RUC.\n17 de juliol de 2014, 19.25 h\nPARA·#10 . BURRO, NO ES UN REFERENDUM ES UNA CONSULTA Y LA CONSTITUCION NEOFASCISTA NO PUEDE HACER NADA AL RESPECTO.\n17 de juliol de 2014, 19.22 h\nBURRO ,NO ES UN REFERENDUM ES UNA CONSULTA COSA QUE LA CONSTITUCION NACIONALSOCIALISTA NO PUEDE IMPEDIR#10\n17 de juliol de 2014, 18.40 h\nICV ,No ÉS IND.(AL MENYS ELS VOTANS).\nN.B. A LES HORES,TOTS ELS TRECAPATRIES DE CATALUNYA SÓN D'ULTRADERETA ,OI?\n17 de juliol de 2014, 18.14 h\nRidie eso parece en tiempos de Paquito, com tanta bandera. En Aragón estamos mas tranquilos. No os pareze?


TIHANY-SAJKOD Tihany Hongria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 74 allotjaments a Tihany.\nTIHANY-SAJKOD ROMKÁPOLNA UTCA 14., Sajkod, Tihany, Hongria, 8237 - Veure al mapa\nMés informació sobre TIHANY-SAJKOD\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Tihany, TIHANY-SAJKOD és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, TIHANY-SAJKOD és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha aparcament de cotxes, instal.lacions de barbacoa, àrea de TV/saló compartit, cuina compartida.\nL'ambient de TIHANY-SAJKOD es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen pesca, jardí, esports d'aigua (no motoritzats) estan dissenyades per escapar i relaxar-se. TIHANY-SAJKOD és una elecció inteligents per a viatgers a Tihany, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


B&B Al Comitato Taormina Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Cariddi 37, Villagonia, Taormina, Itàlia, 98035 - Veure al mapa\nMés informació sobre B&B Al Comitato\nConvenientment situat a Giardini Naxos, B&B Al Comitato és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Giardini Naxos. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com magatzem d'equipatge, transport hotel/aeroport, servei de cangur, màquina venedora, àrea de TV/saló compartit.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a B&B Al Comitato.


pronoun - Traducción inglés-francés | PONS\nfrancés » inglés P pron pronoun\npronoun Oxford-Hachette French Dictionary\npronoun en el diccionario PONS\npronoun en el diccionario francés Oxford-Hachette\nTraducciones de pronoun en el diccionario inglés»francés (Ir a francés»inglés)\npronoun [Brit ˈprəʊnaʊn, Am ˈproʊˌnaʊn] SUST\nMostrar sinónimos de pronoun.\npersonal pronoun SUST LING\nMostrar sinónimos de personal pronoun.\nsubject pronoun SUST LING\nMostrar sinónimos de subject pronoun.\nsubjective case, pronoun\npossessive pronoun, adjective\nTraducciones de pronoun en el diccionario francés»inglés (Ir a inglés»francés)\npronoun [ˈprəʊnaʊn, Am ˈproʊ-] SUST LING\nrelative pronoun SUST\nMostrar sinónimos de relative pronoun.


Els dragons: els "dracs" dels patis i terrats de Barcelona| betevé\nA Barcelona hi trobem dues espècies de dragons, animals inofensius i molt beneficiosos per a nosaltres\nManel Cascante Torrella | dimecres, 24 de març del 2021, a les 10.14\nEl dragó comú. Autor foto: Trekata (Wikipedia)\nLa llegenda de Sant Jordi ens parla de la figura d’un drac i del roser que en va néixer de la seva sang en morir. Quan busquem referents de rosers a Barcelona ens ve immediatament al cap el Roserar del Parc de Cervantes, inaugurat el 1965 i el qual conté una col·lecció de centenars d’espècies i varietats de roses. De dracs, però, també en tenim a Barcelona, concretament dues espècies: el dragó comú o salamanquesa i el dragó rosat.\nEs tracta de simpàtics animalons que podem veure en escletxes de parets i murs o bé als patis i terrats de Barcelona.\nEl dragó comú (‘Tarentola mauritanica’) és una espècie desconeguda pels habitants del Pirineu o el Prepirineu però, en canvi, és molt freqüent a les localitats del litoral, tot i que pot penetrar també cap a les comarques interiors. Viu en zones pedregoses, però s’ha instal·lat molt a prop de l’home, en àrees agrícoles, edificis rurals i també a les grans ciutats.\nAquest dragonet, que difícilment assoleix els 15 centímetres de longitud, té el cos recobert d’escates menudes, algunes de les quals formen tubercles prominents disposats en diverses columnes que li donen l’aparença rugosa o de cuirassa.\nLa coloració varia molt. Normalment és més aviat marronosa o grisenca, tot i que fluctua al llarg del dia: a ple sol els dragonets són foscos, de nit en canvi solen ser més clars.\nLes seves potes es caracteritzen per disposar de dits amples que s’adhereixen bé a les parets i, fins i tot, als sostre. La cua és gruixuda i relativament curta.\nS‘alimenta de tota mena d’insectes, sobretot arnes i mosquits, però també pot arribar a depredar cries de dragó rosat o de sargantanes.\nEl dragó en contacte amb l’home ha adoptat sobretot hàbits nocturns, per bé que necessita assolellar-se durant el dia. Hiverna i es refugia sota pedres, jardineres o esquerdes de murs de pedra.\nÉs el rèptil més abundant de la ciutat de Barcelona.\nEl dragó rosat\nEl dragó rosat (‘Hemidactylus turcicus’) és un dragonet més menut que l’anterior, difícilment supera els 10 cm de longitud i es caracteritza per ser més esvelt i menys espinós o rugós. La seva coloració és més aviat clara (translúcida), rosada o marronosa.\nTambé el trobem en àrees urbanes mediterrànies com Barcelona, en jardins i edificacions. No sol viure a més de 300 metres d’altitud, per tant, difícilment entra cap a les terres interiors. És també d’hàbits sobretot nocturns, tot i que també pren el sol durant el dia o es refugia sota pedres.\nDragó rosat. Autor: ZooFari (Wikipedia)\nEn situació de perill pot desprendre’s de la cua com a estratègia defensiva, una estratègia que també adopta el dragó comú o les sargantanes.\nS’alimenta d’aranyes, arnes i escarabats, entre altres invertebrats.\nA Barcelona se’n pot trobar als patis interiors d’illes de l’Eixample o en edificacions amb murs de pedra com el castell de Montjuïc, per bé que no és gaire abundant. També el podem trobar als parcs urbans.\nLa mala premsa injustificada dels dragons\nUn dels mites que fan referència als dragons és el que diu que es menja la roba. Res més lluny de la realitat. El cert és que sovint se’l culpa d’aquest fet perquè s’alimenta d’insectes. Si el trobem dins de casa probablement és perquè ha trobat alguna arna o papallona per menjar, insectes aquests que sí, que se solen menjar la roba.\nEl dragó és, en definitiva, un animaló totalment inofensiu i molt beneficiós per a nosaltres pel fet d’alimentar-se d’insectes, entre els quals els molestos mosquits o les arnes de la roba.


Som Energia ha aconseguit, en una setmana, 5,23 milions d'euros - SIESTV\n29 oct. 2021 Som Energia ha aconseguit, en una setmana, 5,23 milions d’euros\nEn forma d’aportacions voluntàries al capital social, gràcies a la participació de 3.000 persones sòcies\nPosted at 19:49h in Economia by siestv\nRedacció.- La cooperativa Som Energia ha aconseguit, en una setmana, 5,23 milions d’euros en forma d’aportacions voluntàries al capital social, gràcies a la participació de 3.000 persones sòcies. És una gran fita, però encara no arriba als 10 milions que s’havia marcat com a objectiu. “Estem molt contentes de la resposta que estem tenint, demostra la força de les iniciatives col·lectives i cooperatives”, explica Marc Roselló, de l’Equip Tècnic, que afegeix que “encara no és suficient: necessitem arribar, com a mínim, als 10 milions d’euros”.\nFa una setmana la comercialitzadora d’energia renovable, que també produeix energia verda, va fer una crida a la base societària. Tot i tenir una bona fortalesa i estabilitat econòmica, la situació del mercat elèctric, amb la pujada de preus de l’energia i canvis constants al sector, han fet que necessiti una liquiditat bastant superior al que era habitual.\n“Per sort les cooperatives tenim aquesta eina, les aportacions voluntàries al capital social, que ens permeten, en moments com aquest, poder-hi optar”, explica Roselló. De fet, al mercat hi ha altres exemples de comercialitzadores que estan tenint els mateixos problemes.\nL’objectiu inicial de Som Energia és arribar als 10 milions d’euros, fet que li permetria passar aquesta situació. De tota manera, la cooperativa explica que “si aconseguim sumar la força de moltes persones i arribar als 15 milions, tindrem més independència econòmica i, quan es normalitzi la situació, podrem impulsar més projectes de generació renovable”.


Francisco Javier Vitoria Cormenzana - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n5 abril 1941 (78 anys)\nProfessor d'universitat, teòleg i escriptor\nFrancisco Javier Vitòria Cormenzana (Bilbao, 5 d'abril de 1941), prevere de la Diòcesi de Bilbao, és un escriptor, professor i teòleg espanyol.\n2 Pensament[cal citació]\nDesprés d'ordenar-se capellà l'any 1968, Javier Vitòria va estar dos anys en una parròquia de Bilbao, al barri del Peñascal. Més tard va ser traslladat al Seminari de Bilbao, on va romandre sis anys en qualitat de formador i cinc més com a rector del centre. En aquest temps també va impartir classes de religió en un institut de Bilbao. Amb 40 anys es va anar a Barcelona, en concret a Sant Cugat del Vallès, on va realitzar la tesi doctoral en Teologia sota la tutoria de José Ignacio González Faus. Després d'acabar la tesi, defensada a la Facultat de teologia de Sant Pacià de Barcelona en 1985, va tornar a Bilbao, la seva ciutat natal, on ha gravitat la major part de la seva vida.[cal citació]\nAllà va ser professor de la Universitat de Deusto. També va fer classes a la Facultat de Teologia del Nord d'Espanya a Vitòria, així com a la Universitat Centroamericana José Simeón Canyes (UCA) a San Salvador.\nVa ser director de l'Institut Diocesà de Teologia i Pastoral de Bilbao i ha pertangut al Consell de redacció de la revista Església Viva al voltant de 30 anys. També és membre de l'àrea teològica de Cristianisme i Justícia des de la dècada dels 80, realitzant diverses publicacions fruit de la seva col·laboració amb l'entitat barcelonina.\nA més de la seva relació amb activitats eclesials, Javier Vitòria ha estat involucrat en la fundació sociocultural biscaina EDE, de la qual ha estat president durant molt temps[Quan?]. També va ser un dels fundadors de Fiare Banca Ètica -secció espanyola de Banc Popolare- i membre del seu comitè ètic.\nEn l'àmbit acadèmic, ha estat professor de Cristologia i de Trinitat. A la universitat ha treballat en temes de teologia política, teologies de l'alliberament i teologia feminista.\nEls seus interessos teològics han estat fonamentalment vinculats amb els temes de la salvació cristiana, de Déu, de l'experiència religiosa, així com amb les perspectives teològiques de la injustícia i del sofriment. A propòsit d'aquesta última qüestió, Javier Vitòria ha analitzat com fer teologia després d'Auschwitz, o en contemporaneïtat amb tants camps d'extermini que hi ha al nostre món.\nEl seu interès ha estat fonamentalment centrat en donar resposta teològica a les preguntes que sorgeixen no tant en els àmbits acadèmics, com en les realitats pastorals, així com en les comunitats cristianes, on la gent es planteja preguntes en relació amb la seva fe.\nEl seu interès per la teologia no ha partit, per tant, de les grans qüestions teòriques, sinó de les quals neixen de la vida diària i en l'acció pastoral. Per això ell mateix, abans que teòleg, es considera prevere, o servidor de la comunitat en els àmbits de la comunió, de la memòria de l'Evangeli i del servei a la comunitat.\nA Javier Vitòria li ha agradat sempre treballar a la frontera. Des d'inicis dels anys 90 participa en una tertúlia de bastant audiència de la ràdio de la Diòcesi de Bilbao, Ràdio Popular. Entén que per a un cristià és molt rellevant entrar en el debat cultural i fer-ho amb criteris que es desprenen de l'Evangeli, però que es poden plantejar amb arguments de raó en la nostra societat pluralista.\nFrancisco Javier Vitòria Cormenzana compta amb una extensa obra entre la qual trobem els següents llibres:\nTodavía la salvación cristiana? Los diseños soteriológicos de cuatro cristologías actuales: "Jesús, el Cristo", "El Dios crucificado", "Cristología desde América Latina" y "La Humanidad Nueva" I y II. Vitoria: Eset, 1986.\nSalvación de Jesucristo: aproximación a cuatro diseños soteriológicos para nuestro tiempo. Barcelona: Cristianisme i Justícia, 1988.\nLa presencia pública de los cristianos en la sociedad. Madrid: HOAC, 1995.\nReligión, Dios, Iglesia en la sociedad española. Santander: Sal Terrae, 1997.\nJesús de Nazaret: he ahí el hombre. Bilbao: Desclée De Brouwer, 2001.\nAvistar a Dios en el cuarto mundo. Bilbao: Desclée De Brouwer, 2001.\nNotas teológico-pastorales para la celebración de la liturgia de la muerte. Bilbao: Desclée De Brouwer, 2004.\nPobreza cero. Hoy es posible. Bilbao: Desclée De Brouwer, 2007.\nEl Dios Cristiano. Bilbao: Universidad de Deusto, 2008.\nNo hay territorio comanche para Dios. Accesos a la experiencia cristiana de Dios. Madrid: HOAC, 2009.\nUna teología arrodillada e indignada. Santander: Sal Terrae, 2013; Una teologia agenollada i indignada. Al servei de la Fe i la Justícia. Barcelona: Cristianisme i Justícia, 2013.\nConversaciones con José Ignacio González Faus a cargo de Javier Vitoria. Madrid: PPC, 2014.\nLlibres d'autoria compartida:\nExperiencia y Gratuidad. La fe cristiana. (amb Manuel Reus Canals). Madrid: PPC, 2010.\nLa Fe, Dios y Jesucristo. (amb Manuel Reus Canals y José Arregi Olaizola). Madrid: PPC, 2011.\nIndignación: caminos de transgresión y esperanza. (amb Luis A. Aranguren Gonzalo y Joaquín García Roca). Madrid: PPC, 2014.\nHa publicat diversos quaderns de la mà de Cristianisme i Justícia:\nUn ordre econòmic just. Quadern 87. Barcelona: Cristianisme i Justícia, desembre 1998.\nCristianisme bel·ligerant amb la injustícia. Manifest als 20 anys de Cristianisme i Justícia. Quadern 100. Barcelona: Cristianisme i Justícia, desembre 2000.\nVents de canvi. L'Església davant els signes dels temps. Quadern 178. Barcelona: Cristianisme i Justícia, febrer de 2012.\nl'Iraq, guerra preventiva?. (Amb José I. González Faus i Lluís Sols Lucia). Quadern 117. Barcelona: Cristianisme i Justícia, gener de 2003.\nA més, fruit de la seva participació amb diversos membres de l'equip de CJ:\nNoves fronteres, un mateix compromís. Quadern 200. Barcelona: Cristianisme i Justícia, setembre de 2016.\nFrancisco Javier Vitòria Cormenzana també compta amb nombrosos articles a Església Viva i al blog de Cristianisme i Justícia.\n↑ «Entrevista a Javier Vitoria. Èxode, plataforma de peticions per a l'empoderament ciutadà.». www.exodo.org. [Consulta: 19 juny 2019].\n↑ «Equip de Cristianisme i Justícia». Cristianisme i Justicia, 20-07-2016. [Consulta: 19 juny 2019].\n↑ «Javier Vitoria presenta el seu llibre Cristianisme i Justícia». Loyola And News, 07-11-2013. [Consulta: 19 juny 2019].\n↑ «Bibliografia de F. Javier Vitoria Cormenzana, Universitat de La Rioja». Dialnet. [Consulta: 19 juny 2019].\n↑ «Article sobre la presentació del llibre "Una teologia agenollada i indignada". Javier Vitoria: “La injustícia desacredita la nostra fe en Déu” | Jesuïtes Catalunya.». www.jesuites.net. [Consulta: 19 juny 2019].\n↑ «Revista Iglesia Viva sobre pensament crític i cristianisme.». [Consulta: 19 juny 2019].\n↑ «Javier Vitoria, autor al Blog de CJ». Blog de CJ. [Consulta: 19 juny 2019].\n↑ «Blog de CJ - Blog del Centre d'Estudis Cristianisme i Justícia». Blog de CJ. [Consulta: 19 juny 2019].\n"Entrevista a Javier Vitòria: una teologia agenollada i indignada". Entrevista a F. J. Vitòria Cormenzana a Cristianisme i Justícia.\nEntrevista a Javier Vitòria a Religió Digital.\n"Javier Vitòria presenta els principis de la teologia de Cristianisme i Justícia en el seu nou llibre". Presentació d'Una teologia agenollada i indignada, de F. J. Vitòria Cormenzana, al Diari de la Universitat Loyola d'Andalusia.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Francisco_Javier_Vitoria_Cormenzana&oldid=21429409»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 5 jul 2019 a les 17:06.


Partita in E Major. Bach, Johann Sebastian. 9790001033220 Ediciones Si bemol\nVista previa: Partita in E Major


Galetes-piruletes - Cuina per a llaminers\nReprenem els reptes de les Cooking Challenge després de la parada d'estiu!\nAquest mes, el repte que els hi vaig proposar va ser el de preparar una recepta amb alguna melmelada feta a casa ja que finals d'estiu és l'època en què es solien fer/fem més conserves (tant dolces com salades) per poder gaudir de la fruita o verdura la resta de l'any.\nAixí doncs, la meva proposta es basa en una melmelada dolça que podria ser de poma o figues, per exemple, i per celebrar l'inici del curs escolar, vaig pensar en preparar aquestes galetes-piruletes per fer-les ben atractives per la mainada!\nIngredients: (per a unes 20 unitats)\n- Per a la melmelada de poma i canyella:\n350 g de sucre (al vostre gust)\n- Per a la melmelada de figues:\n300 g de sucre (al vostre gust)\n- Per a la massa de galeta:\n115 g de mantega tallada a daus i ben freda\n50 ml d'aigua ben freda\n- Per a la melmelada de pomes:\nEs pelen les pomes, s'enretiren les llavors i es tallen a trossos.\nEn una cassola, es barregen els trossos de poma juntament amb el sucre, el suc de llimona, la pela de llimona i la branca de canyella i es s'afegeix aigua fins que quedi la poma coberta.\nEs bullen a foc mig durant 45 min - 1 hora. Cal remenar de tant en tant per evitar que s'enganxi.\nEs retira la canyella i la pela de llimona.\nS'afegeix un polsim de canyella en pols (al vostre gust).\nEs reparteix la melmelada en pots de vidre, es tapen i es couen al bany maria durant 20 minuts.\nEs deixen refredar a temperatura ambient i es reserven en un lloc fresc.\nEs netegen les figues amb aigua abundant.\nSe'ls hi talla el coll i es tallen a quarts.\nEn una olla, es barregen les figues amb el sucre, el suc de llimona, la pela de llimona i la branca de canyella i es deixa macerar un parell d'hores.\nSeguidament, es couen a foc baix durant una horeta fins que les figues estiguin cuites (veureu que es desfan al remenar), tot remenant de tant en tant.\n- Per a les galetes-piruletes:\nPel muntatge de les galetes-piruletes, s'agafa una safata de cercles i es pinten amb aigua per una sola cara. Es col·loca mitja cullerada petita de melmelada de poma, de figues (o del que desitgeu) al damunt de la cara que hem humitejat amb aigua, es col·loca un pal de piruleta al centre i es cobreix amb un cercle de la segona safata (que no hem pintat amb aigua).\nEs pinten les galetes amb un ou batut.\nGaletes-piruletes Mercè de setembre 21, 2015\nUna monada!!!! a casa fem melmelades de tot, poma i canyella, melò, fugues, mores d'abatzer, tomàquets... provaré de posar-les dins les piruletes!!!!\n22 de setembre de 2015, a les 11:01\nQue originals i maques!\n25 de setembre de 2015, a les 7:26


Visits (1504) |\nThe moral life of a Christian is beautiful because it is inspired by communion with the aspirations of humanity to goodness and happiness, said the primate of the Church in Canada.\nArchbishop seeks end to 'hysteria' over CCODP\nEDMONTON - Controversy over the Canadian Catholic Organization for Development and Peace has created "an awful lot of hysteria" on both sides of the issue, says Archbishop Richard Smith.\nVisits (3032) |\nAll are created in God's image\nThe foundational beauty of moral theology is that it stands on the belief that every person is made in God's image, a leading Catholic ethicist told the annual convention of the Edmonton Diocesan Council of the Catholic Women's League.\nVisits (1191) |\nVisits (1387) |\nVisits (1354) |\nVisits (1181) |\nVisits (2110) |\nVisits (6246) |\nPages: Previous1...385386387388389390391...655NextReturn Top


Edición del jueves, 16 mayo 1985, página 36 - Hemeroteca - Lavanguardia.es\nEdición del jueves, 16 mayo 1985, página 36\n36 LA VANGUARDIA T.TURflS JUEVES, 16 MAYO 1985 A MB tants anys que lii ha hagut d&desinfornació ide sabotatge históric sobre el que era i ha estat Catalunya, aquest libre que lia escrit JoanPerucho i ha editat la 62 a la seva colleció Cara i Creu, convindria que fos un llibre decapçalera per a donar—hi cada dia un cop d’uIl abans de dormir. Així s’aniria aprenent el que no se sup. Perucho, que . sempre ha furgat çom a bon biblifil ha recollit en aquest volum el que ha dit tota menade gent no catalana deis segles xv al XVIII sobre el que aM—vem essent, després del que ha- víem estat. 1 ens hi fa veure icomprendre el que és la tena catalana, l’agricultura, la fau—na, la flora, el mar, eis honies, les dones... les institucions his— triques —la Junta de Comerç,la Universitat de Cervera i i’A cadmia de Bones Lletre—, les tres figures mítiques —Gaudí,Miró i Dalí—, Montserrat i Po- biet, l’esperit catalá de la tradi— ció. Tot ho veiem i ho seguim,amb Perucho, ben viu i ciar. En el capítol que dedica a lallengua, Perucho ens recorda que el catalája era conegut per la “nostra lingua” el 1287 —dit“vulgar” en oposició al llatí—, que els reis Pere III i Joan Ija el1351 i el 1391 es referien al “vulgar catal”, i el 1372 unPrivilegi d’Atenes era redactat “in vu’lgare cathalariorum”.. El “cathalano ydyomate” era par-lat naturaiment a la Gracia ca- talana de l’poca. Perucho hi recorda el que Antoni Rubió iLluch, el gran historiador d’a quella Gracia catalana, deia: “Des de la batalla del Cefís, el 1 31 1 , fins a la darreria delXIV, un nou estat medieval d’estirp catalana neix, . creix imor damunt el noble solar de la Grécia clssica... Aquellarepública militar... després de tres lustres de separació i d’abandonament per partde la metrópoli es conser— vaya pregonament catala Joan Perucho ens recordacom el catal durant l’Edat Mitjana fou llengua cancelle resca, fou la de la correspondéncia privada deis reis cata lans, perqué era la seva llengua o La histbria oral, guja didáctica L’editorial Moll de Palmade Mallorca ha publicat aquest llibre de Joan Miralles i Mont— serrat, “La História oral”, que és un “Qüestionari i guia di-dáctica” fet expressament, des— prés de quinze anys de trebali i d’experiéncies, per a les escoles de Mallorca peoneres de l’ensenyament en catalá. Mercé Vilanova, professora del De- partament d’História contemporánia de la Universitat de Barcelona, ha fet el próle, on en ressalta la utilitat. Les fontsorais tenen un interés pedagó gic i lingüístic, i reclamen untreball d’equip per a obtenir -ne resultats profitosos. JoanMiralles amb aquest llibre inaugura, a l’Editorial Moll, la collecció de textos didáctics La Finestra. Que vagi endavant i que es mantingui ben oberta. o EIs grans de la histbria Tracta deis grans errors de la história de Catalunya i eis re— cull JB. Xuriguera en un llibre que,sota aquest títol, ha publi—cat l’Editorial Claret, a la seva collecció Els Daus. Al próleg,Manuel Casanovas hi raona el servei que fa la revisió de com van passar uns “fets” i també de com han estat transmesospeis “historiadors”. Xuriguera estudia i analitza uns quants i,ara que s’acosta la commemo ració de l’anada a América deColom, dedica un capítol al que han dit, sobre el seu origen,els qui han analitzat a fons ar xius i papers. Per a Xuriguera familiar, fou la llengua pariamentária a les Corts del país; i són de molt relleu —observaPerucho— els discursos del Ce- rimoniós, que els escrivia en catal ell mateix i no pas elsseus secretaris o protonotaris. Joan Perucho clon aquest ca- pítol sobre la llengua catalanaamb la reproducció d’un frag ment del missatge que el presi dent de la Mancomunitat, En- nc Prat de la Riba, dirigí el 22de març de 1916 al president del Consell- de Ministres delGovern d’Espanya, en defensa de la llengua catalana. Dejaaixí: “Catalunya ha proclamat la seva adhesió espontánia a la llengua catalana durant quatresegles de pressió política i cul— tural perqué l’abandonés, par- lant—la sempre, constantment, en la família, en els negocis, enles juntes professionals, en les reunions científiques, en les as— sociacions particulars, en lescorporacions oficials populars; i reconquerint eg tenacíssjmtrebali, per a aquesta llengua, el domini escrit, húbjlment ocupat pel castellá, mercés, de pri— mer, a la substitució insensibledel llenguatge coordinat de tot Europa, del llatí, i, després a lajmposició de la llei, de l’oficina i de l’escola, amb les seves se- qiteles obligades, la premsa i elllibre; tasca de reconquesta co- ronada per l’éxit”. Prat de laRiba, com pot veure’s deja ben ciar com la llengua catalanahavia estat perseguida i mal- tractada. Perucho hi aporta 4ue si Julio de Gracia a “Cataluñajuzgada” hi recordava que Francisco de Quevedo havia dit “son los catalanes ‘ abortomonstruoso de la política”, també hi recordava que Pedro Salazar de Mendoza havia es-cnt el segle XVI que “El prin— cipado de Cataluña en grande- za y autoridad puede competircon cualquier reino del mun do” i que Jovellanos, en el seuInforme sobre la Ley agraria, havja escrit tractant “el ejem-pb de Cataluña, cuya agricul tura e industria han ido siem pre a más, mientras en Castjllasjempre a menos”. Ron lljbre, aquest de Joan Perucho. J. y. —com per a Josep Porter, Car reres Valls, Llanes de Niubó,Pere Catal?t Roca, Luis de Ulloa— Colom era catalú, i fa angúnia, diu, que a la GranEnciclopédia Catalana afirmi que si hi ha una cosa certa so- bre els seus orígens és que va néixer a Génova l’any 1451,quan ja cap historiador amb cara i ulls no ho accepta perqué no ni’hi ha la prova més mínima. Era catalé i Josep Porfer, que és qui ho ha estudiat més a fons, ho té ben ciar, i ben aviaten donarú proves. Xuriguera hi parla de l’estudi que AntoniColpm i Bisbal —d’Igualada— ha fet, dient que ha nascut aTarroja de Segarra, j que tam bé sortir aviat. El tema és benviu i caldrá que la gent de la TV catalana no desinformi el pú blic sobre aquest tema que ésun deis grans errors de la histó ria de Catalunya, corn diu Xu riguera. o Morfologia i sintaxi del catal Josep Ruaix i Vinyet, gran treballador de Moiá, ha publi cat ara un manual que preté di-vulgar, completar i actualitzar l’obra gramatical de Pompeu Fabra, posant de forma orgánica, clara i práctica eis conei— xements de morfosintaxi pro-pis d’un niveil mitjú-superior. El llibre es titula “El catalá/2”. “EL catalé/i” era el títoi del yo—lum anterior sobre fonética i ortografia. 1 la série es clourú amb “El catalá/3” sobre léxie iestilística. Josep Ruaix, que tan bona feina fa, havia començat ja aquesta série amb el “Cataláfácil” per a nens de niveil ele— mental. Que Déu u pagui el bé que fa. Xavier Lamuelay Josep Murgades“Teoria de la ¡lengua literária segons Fabra”Quaderns Crema “Assaig”, 2 300 páginas Barcelona, 1984 A FORTUNADAMENTE,.t-t cada vez son más los trabajos que se mueven en la metodología que exige que aquello que es obje to de estudio sea analizado no sóloen su individualidad fenomenoló gica, sino también, y especialmente, teniendo en cuenta el entorno. Es decir, superando las inevitables limitaciones de las posicionesidealistas que llevan sin remedio a conclusiones parciales y/o erróneas. Si lo que ocupa el interés del investigador es una realidad taníntimamente social como la len- gua, resulta particularmente grave la pretensión de abordarla haciendo abstracción del medio en que se desarrolla. La Sociolingüística hacolaborado decisivamente en los últimos años a comprender la trascendencia de lo que gira aire-dedor de los sistemas de comuni cación.El libro de X. Lmuela y de J. Murgades es una inestimable novedad que por el enfoque y el rigor de que parten los autores de-viene definitivo en lo que concier— ne al análisis de la elaboracióñprogresiva de nuestra lengua lite- raria; precisamente porque considera todos los componentes histó ricos, sociales, económicos, cultu rales e incluso psicológicos quepresionan sobre quienes partici pan en la consecución del objetiyo. Basta para comprobarlo resal- tar el contraste de los artículos delIndice, que ha de sorprender a quienes están acostumbrados aparcelar excesivamente terrenos de estudio; enunciados como“Mancomunitat”, “Dictadura de Primo de Rivera», “República es- panyola i Generalitat catalana”,son prueba del esfuerzo por expli car sin prejuicios la labor de Pompeu Fabra. Nacionalismo naturalista Debemos admitir que inclusoentre nosotros Fabra y su empeño en la tarea de la “reconstrucción”de la lengua catalana son mal co— nocidos. Por dos motivos princi pales: porque en general poco se sabe de lo que realmente ‘animabasus afanes y porque nadie hasta hoy había hecho el esfuerzo sufi ciente para relacionar su obra conel contexto histórico que la en- marca y que, por lo tanto, la con-diciona. Así, desde la ignorancia, se han repetido juicios gratuitoscon la intención puesta en subra yar los déficit más que en valorar aciertos.Los materiales, algunos inédi tos, que aportan Lamuela y Mur gades dan luz a un tema sobre el que no se había profundizado oque incluso se había afrontado con arrogancia y mala voluntad;sondeentre 1891yl936;lamayor parte, de difícil acceso; seleccio—nadós atendiendo las directrices teóricas sobre las que se apoyó lapráctica gramatical de Fabra. De esta antología, se nos propone unadoble lectura: la del ideario fa— briano visto al compás de la evolu ción en relación con la lengua y lasociedad, y al mismo tiempo en relación con l historia de la un—güística general: el valor metodo lógico va más allá de la simple des- cripción de la lengua.Los autores declaran que su ob- jetivo es sentar las bases para unadevoción científica de Fabra, fun damentada en un reconocimientocomo lingüista competente y gra mático hábil.Pompeu Fabra vive la apari ción de una nueva burguesía in dustrial en el siglo XIX y, con ella,el nacimiento de un nacionalismo naturalista en el que la alienadalengua catalana es el elemento cia- ve, identificador de una colectivi—dad diferenciada. Con la implan- tación de la Mancomunitat se pondrá de manifiesto la necesidadde una interrelación adecuada en- tre la actividad cultural y la acciónpolítica, que exige ineludiblemen— te una codificación del catalán(“Normes” de 1913). La Dictadu ra de Primo de Rivera supone unadisociación entre ambas, que hace imposible que el catalán goce de prestigio, disponga del nivel es-tándar y se libre de las interferen— cias de la lengua española dominante. Posteriormente, con la im plantación de la Generalitat, el catalán podrá y deberá recuperar,en cantidad y en calidad, un espa cio perdido: es el momento de la aparición del “Diccionari Generalde la Llengua Catalana”. Lamuela y Murgades han conectado sabia-mente el marco histórico de con— tradicciones y de posibilidades reales de la sociedad catalana conla capacidad de Fabra de abordar su obra. La interferencia En otro sentido, se ocupan de lo que fue una guía cqnstante en laconfección de la lengua referen cial: las variantes dialectales y elcatalán medieval. La importancia que da a los distintos diálectos en la construcción de la normativa contrasta con las lamentacionessimplistas de quienes no son capa- ces de comprender qué significa elaborar una lengua literaria. En el libro de Lamuela y Murgades se analiza también la identi ficación que se da entre lengua y nación: la lengua debía ser el ele- mento nácional por excelencia. Por esta vía, la actitud de los escritores frente a la normativa unita ria se valora como de buenos o malos patriotas, según que laacepten disciplinadamente o no, respectivamente. El aspecto que desarrolla ma- yormente el estudio de Lamuela y Murgades es el de la interferencia, a la que dedican específicamentecinco de los veintinueve apartados de que se compone, aparte de las referencias marginales. Fue cier— tameñte el que más preocupó aFabra, de cuanto se deduce de los textos, ya que objetivamente es unfenómeno que pone en peligro la integridad de una lengua. El“Mestre” se adelantó a la sociolin güística al analizar la interferencia como producto sociopolítico deldominio español, que conduce a la dialectali.zación de la lengua do-minada y/o a su conversión en lengua calco; al ser consciente delo que es la digloÑia y de lo que su- pone el conflicto lingüístico por el contacto de lenguas. La obra de Lamuela y Murga-.des contiene cuatro apéndices: El de los textos básicos que les han servido de estudio, El del epistolario entre Fabra y Casas Carbó y Massó i Torrents, particularmenteinteresante porque muestra acti— tudes de Fabra frente a distintos autores de la literatura catalana, ysobre todo porque nos descubre, un carácter con gran sentido dei ridículo; temoroso de ser injustoen sus críticas severas; deseoso de ser aconsejado con seguridad yconcreción; satisfecho, sin falsa modestia, de su capacidad para loque trabaja; simpatizante con la ideología política de izquierdacapaz de reconócer sus propios errores y de rectificar. Y el mani— fiesto “Desviacions en els concep—tes llengua i pátria”, divulgado en l934porun grupo de intelectualesentre los que él se cuenta, y donde se alude a una consideración res— trictiva de la nacióii catalana (laque la reduce a las cuatro “provin cias”) y otra “excesiva” (la que incluye Occitania). Solamente me permito hacer una observación a mi entendernegativa al trabajo de Lamuela y Murgades: la abundancia de No- tas que se separan del texto (ecu- pan exactamente 92 páginas). Sonmuchos los pasajes en que apenas se puede leer una línea sin que senos remita a una de ellas. Creo que en muchos casos podía haberse evitado presentarlas autónoma- mente.En definitiva, una obra capital. Porque, al afrontar con extremacorrección la labor de ‘Mestre” Fabra y sus actitudes en el trabajo,aborda una parte de nuestra listo- ria, en el sentido más amplio del término, de importancia trascen—dental para comprender la reali dad político-cultural actual e iii-cluso para diagnosticar, por com paración, sobre nuestro futuro. JOAN MART! 1 CASTELL Elllibrecatalá La “Teoria de Catalunya”, de. Joan Perucho Pompeu Fabra y su obra El libro de Lamuela y Murgades es una inestimable novedad que por el enfoque y el rigor de que parten los autores deviene definitivo en lo que concierne al análisis de laelaboración progresiva del catalán literario. Pompeu Fabra, en ¡944.;1] CICLE DE DEBATS;0];1] USATEESTA ESPERANDO;0] ÉS JUSTIFICAT L’ENCARIMENT DE L’HOSP!TAL UNIVERSITARI? , Dins el Cicle: “CRIS ECONÓMICA 1 SERVEIS SANITARIS” President de la mesa: Joan Clos, Regidor de Sanitat. Ajuntamert de Barcelona. Ponent: Antoni Mirada. Vice-president de la Juntade ‘Hospital de SantPau. Discusors: Francesc González Sastre. Catedrátic de laFácultat de Medicina. Barcelona. Carlos Obeso. Professor d’ESADE. Bar- celona. Conferenciant: EmUlo Muñoz Ruiz. Director General de Política Científica. Ministerio de . Educación. Divendres, 17 de maig de 1985 a les 19 hores CASAL DEL METGEVia Laietana, 31 . Barcelona : •31 8 25 Ç Bcelona’ Si aún no has ido a USA con F 5 L es que no has descubierto lo que es un verdadero curso de inglés en América te ofrece cursos de verano • conviviendo EN FAMILIA o en las principales UNIVERSIDADES norteamericanas. Como tú prefieras. Incluso en CAMPAMENTOS para los más peqúeños. ¡Dscubre la experiencia norteamericana de F S L! Solicite información aManuel Girona, 71 4F Teléfs. (93) 204 08 04-204 08 66 - O8O4 BarcelonaNúñez de Balboa, 49 Teléfs. (911 275 93 93 - 275 91 58 - 28001 Madrid Delegaciones en toda España Nombre • Direcclon TeIfono CiudadDP 1


El Choreoscope mou Barcelona | Júlia Vernet\nEl Choreoscope mou Barcelona\nDel 9 al 14 d’octubre, el Festival Internacional de Cinema de Dansa de Barcelona, el Choreoscope, celebrarà la seva sisena edició. Una cita imprescindible per amants del cinema i amants de la dansa, que es podran trobar per gaudir plegats de les propostes artístiques d’enguany. Núvol sorteja tres entrades dobles per a aquest festival. Podeu entrar al bombo fent un correu a info@nuvol.com.\n‘Distance among us’ és una de les pel·lícules que es podrà veure al festival Choreoscope.\nAlgú qui no conegui el gènere es podria preguntar: què tenen en comú el cinema i la dansa? Què vol dir ben bé això de fer pel·lícules de dansa? Estem parlant d’arts escèniques o audiovisuals? Parlem amb Loránd János, el director del Festival i professor de Cinema de Dansa, perquè ens ho expliqui.\nEl cinema de dansa és un subgènere cinematogràfic que s’encabeix dins del que s’anomena screendance, que recull tot allò que sigui dansa en pantalla; de fet, Choreoscope s’inclou entre altres festivals del The Mediterranean Screendance Network. Dins d’aquest gènere, també s’hi troba la Videodansa, que es distingeix per la centralitat de l’experimentació audiovisual sobre la transmissió del cos i el seu moviment. El cinema de dansa, en cavi, es basa en les regles de la construcció cinematogràfica, principalment la narrativa i la imatge com a mitjans d’expressió; “Són pel·lícules.”, diu Loránd.\nAra bé, allò que uneix cinema i dansa fins a confondre’n l’essència és el moviment en tant que forma de comunicació no verbal. Totes aquelles pel·lícules en què el moviment corporal sigui fonamental per a la seva estructura dramàtica es poden considerar cinema de dansa. De fet, quan preguntem al director del festival per l’origen d’aquesta trobada interdisciplinària, ens explica que cinema i dansa han anat sempre de la mà, precisament perquè parlen el mateix llenguatge. Ens dona signes com que el mateix terme americà movie conté l’arrel de movement, que els actors i actrius sovint prenien classes de dansa, i que una de les escenes més icòniques del cinema sigui la de Pulp Fiction, en què Uma Thruman i John Travolta surten a la pista de ball. Això també és cinema de dansa!\n‘Birds in the earth’ és una de les pel·lícules que es podrà veure al festival Choreoscope.\nLoránd també ens parla de l’edició 2018, de la que destaca l’augmentat d’audiència (han hagut d’ampliar les seus), de participació (han rebut més de 600 propostes) i de qualitat, cosa que valora molt més positivament que el reconeixement. També considera que aquesta és l’edició més madura i coherent; el festival mateix com a creació ha trobat una veu pròpia amb què contribuir al canvi polític i social, partint de la comprensió de la cultura com a catalitzador d’una societat més lliure. Choreoscope no és indiferent a les preocupacions de la societat contemporània, com la guerra, ni a les transformacions que s’hi estan produint, com la reivindicació d’identitats i gèneres no normatius, així com el handicap que molt sovint comporta. D’aquí que el director també la consideri l’edició més fosca, tot i que és precisament aquest compromís social el que motiva el festival malgrat les dificultats de treballar en el sector de la cultura. Com diu el mateix Loránd, “cal fer-ho, perquè si no ho fas tu, qui ho farà?”.\nDel 10 al 12 d’octubre a les 21 h de la nit, es projectaran a la Filmoteca de Catalunya la Selecció Oficial de Ficció de les propostes cinematogràfiques escollides (es podran adquirir les entrades a taquilla el mateix dia de la projecció). Tanmateix, aquesta és una part del festival, però que no l’exhaureix ni de bon tros.\nL’edició d’enguany s’emmarca en la celebració del centenari del naixement de Merce Cunningham (1919-2009), un dels artistes estatunidencs més reconegut dins el món de la dansa. Choreoscope li ha volgut dedicar la sessió inaugural del festival, que serà el dimarts 9 d’octubre a les 20:30 h al Cinema Maldà (es poden adquirir online entrades anticipades), on es projectarà un documental de la seva vida professional i una peça de videodansa, creació seva. D’altra banda, durant la setmana prèvia al festival, també s’ha fet un workshop amb joves de l’Institute of the Arts de Barcelona, el Plató del Cinema i el Taller de Músics.\nTrevor Carlson ha ofert un taller dins del marc del festival Choreoscope.\nParlem amb el responsable del taller, Trevor Carlson, col·laborador de la companyia Thorus Arts, que va treballar com a Director de la Fundació Merce Cunningham durant els últims anys de la vida artística del coreògraf i que actualment resideix a Barcelona. Amb un català particularment bonic, Trevor ens explica entusiasmat què han estat fent amb els alumnes durant els 6 dies, en què han treballat a partir de les 4 principals aportacions artístiques de Cunningham: la introducció de l’atzar en la creació coreogràfica, el software DanceForms, la gravació de les coreografies i la dissociació de música i moviment. Per exemple, en el taller han estat fent servir daus per prendre decisions durant la creació; per Trevor aquesta és una manera de deixar l’ego i els prejudicis de banda, fent que tots els artistes implicats treballin des del respecte i reconeixement mutus. És molt interessant veure com estudiants de disciplines diferents, però amb un interès comú, s’han intercanviat papers, fent que cineastes passin davant la càmera i que ballarins dirigeixin la gravació.\nUna altra de les eines principals ha estat el programa DanceForms, que permet simular moviments (encara que corporalment impossibles) i crear coreografies. Ballarines del Institut of the Arts de Barcelona coincideixen en haver-se enriquit molt de l’experiència de treballar amb aquest tipus de tecnologia: “és una via diferent per crear nous moviments”, diuen. L’altre aspecte tecnològic, més vinculat al festival, és la utilització de la càmera per gravar el moviment, cosa que permet percebre’l des d’una altra perspectiva que precisament dona lloc al treball interdisciplinari. Es tracta “de posar les eines al servei de l’exploració” partint de “la curiositat pel moviment mateix”, defensava en Trevor, valorant els 4 principis de Cunningham com una “molt bona base que permet la col·laboració des de la confiança i sense limitacions”.\nL’últim dels principis, potser ja més estès en la creació coreogràfica contemporània, és la dissociació de música i moviment, és a dir, que el cos ja no estigui supeditat a una musicalitat determinada, sinó que ambdós interaccionen. Conversem també amb Marta Cascales Alimbau (), estudiant de composició i piano al Taller de Músics, graduada en Comunicació Audiovisual per la UB, i amb un gran interès per la dansa. La Marta ha participat en el taller com l’única música, tot i que també li ha tocat fer de ballarina i ens explica com d’interessant i positiu troba la col·laboració artística interdisciplinària. De fet, vol dedicar el seu treball final a la composició de música en viu per a dansa, apostant també per aquesta interacció de llenguatges, que en aquest cas són diferents, però que tenen molt en comú: “La dansa sense música també té ritme.”, argumenta la Marta.\n‘Polina, danser sa vie’ es podrà veure al festival de cinema i dansa Choreoscope.\nTornant a la programació del festival, el dissabte 13 al cinema Maldà, hi haurà dues Sessions especials (a les 19 h i a les 21 h), que acolliran la projecció de dos llargmetratges de dansa reconeguts amb el Premi Aportació Excepcional i Premi Retrat d’una generació: The Ferryman (França, 2016) i Danseur (Estats Units, 2018), respectivament. A més, el diumenge 14 d’octubre durant un vermut al celler Notariat nº1 de 13 a 17 h de la tarda, es farà entrega del Premi Faux Pas a aquelles propostes que es volen reconèixer malgrat no haver encaixat amb les bases del concurs.\nL’últim dia de festival, el mateix diumenge 14 a les 19 h, es projectarà per primera vegada al festival i a Barcelona Cinedansa en 3D a la Filmoteca de Catalunya, on es podran veure curts molt diversos, com Flying Steps, que es va projectar en la 1a edició, o Ora, la primera pel·lícula en utilitzar imatges tèrmiques en 3D, i Loops, una gravació del moviment dels dits de Cunningham. Per cloure el festival, es retransmetrà, també a la Filmoteca a les 21 h, l’estrena a Espanya de Polina, danser sa vie (2016), basada en la novel·la gràfica de Bastien Vivès i codirigida pel coreògraf Angelin Preljocaj.\nNo ens podem estar de concloure l’article celebrant l’existència i persistència del Festival Choreoscope, un exemple de voluntat democratitzadora de la cultura sense renunciar al compromís per una proposta de qualitat; tarannà que ha donat lloc a una programació de luxe l’abast de tothom. Sobretot, cal reconèixer la dedicació i passió per fer realitat una convicció compartida, des de la humilitat de la petitesa humana i l’ambició de les grans gestes: que l’art i la cultura ens poden fer més lliures com a individus i com a societat. Particularment la dansa, el cinema i la música, que precisament per tenir a veure amb el moviment (sigui físic, narratiu o anímic), mantenen un vincle especial més enllà de la bellesa: amb la llibertat.\nChoreoscope Loránd János Marta Cascales Merce Cunningham Trevor Carlson


Els Mossos asseguren que el senegalès mort a Salou "es va precipitar" de la balconada sense intervenir paraula\nL'intendent adjunt dels Mossos d'Esquadra, Xavier Gàmez, ha assegurat que el senegalès mort aquest dimarts en un operatiu contra el 'top manta' a Salou (Tarragona) "es va precipitar" de la balconada sense que s'arribés a produir un diàleg.\nEn declaracions als mitjans al migdia en el complex policial d'Egara, Gàmez ha dit que la policia catalana ha entrat al domicili, a la plaça Sant Jordi número 3, i la víctima "ha sortit corrent cap a la balconada, s'ha pujat a la barana, s'ha agafat a un tendal per motius que es desconeixen i, sense interacció amb els Mossos, s'ha precipitat i ha caigut al sòl" des d'un tercer pis per motius que desconeixen, ha afirmat.\nL'incident ha ocorregut quan la policia ha accedit al pis, "ha cridat 'policia, policia' i una de les persones que residien ha anat cap a li terrassa".\nEl domicili intervingut hi havia cinc persones encara que no té tota la certesa, ha matisat l'intendent, del nombre d'individus.\nAquesta operació contra el 'top manta' es va iniciar a l'abril i havia previstes tres entrades en habitatges de Salou per un delicte contra la propietat intel·lectual, industrial i la falsificació de marques.\nHi ha 12 detinguts per l'operació, que segueix oberta, i la intervenció de material no està quantificada.\nHa afegit que unes 150 persones s'han concentrat davant el domicili on s'ha produït el succés i "han muntat barricades, crema de contenidors i llançament de pedres", encara que no ha constatat ferits en aquests incidents, però sí un detingut per fets contra l'autoritat després dels altercats a la sortida del furgó amb el cos del senegalès.\nL'intendent adjunt dels Mossos ha fet una crida a la calma davant els incidents produïts després de la mort del senegalès.\nGàmez ha lamentat la "pèrdua d'aquesta vida", ha transmès les condolences a familiars i amics, i ha demanat calma per la reacció que s'ha generat.


Miquel Ensenyat: “el proper dia 20 allò que està en joc és l’estat del benestar” - MÉS per Mallorca\nMiquel Ensenyat: “el proper dia 20 allò que està en joc és l’estat del benestar”\nEl candidat de la coalició PSM-IV-ExM al Congrés defensa un finançament just i una fiscalitat progressiva per poder preservar els serveis públics bàsics: educació, sanitat i serveis socials\nEls candidats de la coalició PSM-IniciativaVerds-Entesa al Congrés dels Diputats, Miquel Ensenyat, i al Senat, Jaume Català i Francisca Mas, han escenificat avui als carrers de Palma una votació popular en què la gent podia introduir doblers en dues urnes diferents. Una d’elles representava la despesa social en aquells serveis que defineixen el que coneixem com “estat del benestar” (educació, sanitat, serveis socials), i hi havia dibuixats escoles, hospitals i residències per gent gran. L’altra urna representava la despesa militar, el rescat de la banca amb doblers públics i la inversió en infraestructures contaminants (autopistes).\nMiquel Ensenyat ha afirmat que “ens ha costat dècades poder aconseguir l’estat del benestar, tenir una bona sanitat, una bona educació, públiques i universals. La qual cosa vol dir, al cap i a la fi, tenir igualtat d’oportunitats. Que no depengui de si una persona té doblers o no que pugui accedir a una formació, o que es curi o no d’una malaltia. Idò això és el que està en joc diumenge que ve”.\nEnsenyat ha explicat que “Madrid és on es couen totes aquestes qüestions. I més per als ciutadans de les Illes Balears, que tenim un finançament autonòmic deficitari. Cal recordar que les competències en educació, sanitat i serveis socials estan transferides a les comunitats. Un mal finançament per les Illes Balears vol dir un empitjorament de les condicions de la nostra educació\n, de la nostra sanitat, i de les nostres polítiques socials”.\nEl candidat ha recordat que un informe recent del Consell Econòmic i Social ha posat de manifest que un 23% dels ciutadans balears estan en situació de pobresa. “És just que un territori que té el 23% de pobres hagi de continuar aportant a l’Estat 3.000 milions d’euros a l’any? És just que els ciutadans de les Illes Balears hàgim de renunciar a tenir uns serveis públics dignes per aportar 3.000 milions d’euros anuals a l’Estat?”, s’ha demanat.\nPer preservar els serveis públics bàsics, Ensenyat apunta que cal, d’una banda, “acabar amb l’espoli dels nostres recursos, que s’utilitzen per finançar infraestructures inútils al continent: milers de kilòmetres d’AVE que han costat 82.000 milions d’euros, o 56 aeroports que no utilitza ning&\nuacute;, per posar dos exemples”.\nEn segon lloc, cal “redistribuir la riquesa”: “mentre PP i PSOE volen retallar despeses, nosaltres propugnam millorar els ingressos amb una fiscalitat justa, combatent els paradisos fiscals i el frau fiscal. Cal recordar que cada any l’evasió fiscal arriba als 38.500 milions d’euros a tot l’Estat”.\nAltres dades que demostren que els ciutadans de les Illes Balears som els primers interessats a aconseguir un tracte de solidaritat i justícia entre les diferents comunitats autònomes de l’Estat:\n- La mitjana de pensions de l’Estat és de 811 euros. La nostra, de 752.\n- La despesa sanitària per habitant de la Rioja és de 1.637 euros per habitant. La nostra, 1.096.\n- L’Estat inverteix l’1,35 % del PIB en R+D+I. A Balears només el 0,36%.\n- Extremadura té 82 treballadors públics per cada 1.000\nhabitants. Balears, 47.\n- La mitjana d’inversió estatal per habitant a Castella-Lleó és de 973 euros. Aquí l’Estat només inverteix 395 euros per habitant.\nart360_som_un_pais_ric.pdf (PDF – 92.8 kB)


CICERON-e La Guia Turística Virtual - Anova IT Consulting S.L.\nCICERON-e La Guia Turística Virtual\nAccions formatives del DNIe\nGestió d'actius TIC PIME\nGuia turística Virtual que ensenya i explica les curiositats d'una localitat o un lloc, basat en les noves tecnologies.\nCICERON-e consisteix en un dispositiu mòbil tipus PDA, lleuger i fàcil d'usar, que proporciona una experiència similar a visitar una ciutat o regió amb un dels seus habitants; guiant-te per la ciutat, dirigint-te a punts d'interès més rellevants i descobrint els llocs més emblemàtics i la millor oferta d'oci.\nCICERON-e és un projecte destinat a millorar la qualitat dels destins turístics, promovent una imatge de ciutat moderna, innovadora i accessible per al turista, servint de guia turístic durant tot l'any.\nLes pimes es veuen beneficiades en comptar amb un servei innovador que proporciona un valor afegit al turisme de la zona. Serveix com un element que millora la competitivitat de les pimes enfront de les cadenes hostaleres, sense incórrer en inversions de rellevància.\n•\tAccedeix a la web de CICERON-e


M I A U LL I D O S: Sitges 23-F\nCom mana la tradició, Dijous Gras comença una de les festes més emblemàtiques de Sitges: el Carnaval. Durant aquesta setmana, tots els sitgetans es vesteixen de gala per participar en les carrosses i les desfilades de disfresses que omplen el carrer de llum i color. Sens dubte, una festa pels sentits!\nEste año el Carnaval de Sitges comenzará el 23-F.\nSerá, hasta el 28 de febrero, una semana enloquecida de disfraces, desfiles y fiestas en la que se podrán ver disfraces muy extravagantes. Los desfiles tendrán lugar los días 26 y 28 de febrero a las 17h. y la fiesta suele durar hasta la madrugada casi cada día.\nMomentos de interés cultural tampoco faltarán, como la selección de la reina del carnaval, la llegada del Rey Carnestoltes o el entierro de la sardina, además de otras actividades y eventos para los más pequeños.\nCarnaval Sitges 2006 - Programa\nMiau 11:44 a. m.\n... Sitges, Tradiciones\nDisco de oro para los monjes de Sakya Tashi Ling\nUn desliz bestialudo


Desvarios de Drea: Per a tu...\n23 de abril de 2015, 1:45\nDonaaaaaaa!!! Com dir que no???\nLa setmana que ve parlarem de quedar i de menjar crêpes ^_^\nMoltes gràcies per escriure el post.\nSi que m'has fet somriure :$


Información General. Autores: Joan Carles Girbés; Editores: Alzira : Fundació Bromera per al Foment de la Lectura, 2007; Año de publicación: 2007; País: ...\n📙 (15).CUAD. DIBUJO ARTISTICO NIVEL III\n📙 Psicologia del llenguatge\n📕 Dios o el dinero: Economía y teología\n📙 Religión católica 2 eso\n📘 Oporto guia turistica\nLlegir per a créixer: guia pràctica per a fer fills lectors. Joan Carles Girbés. Alzira : Bromera, 2012. ISBN 978-84-9824-819-7 guia pràctica per a fer fills lectors Girbés Aparisi, Joan Carles. Editorial: Fundació Bromera per al Foment de la Lectura ... Dónde encontrar "Llegir per a créixer"\nMètode definitiu per tenir fills lectors de l’editor i periodista Joan Carles Girbés, autor de l’obra Llegir per a créixer: una guia pràctica per a fer fills lectors que s’ha convertit en un document de referència. Esperem que la seva passió per comunicar, aprendre i compartir us aporti Bona lectura! Equip LECXIT Guia pràctica per a fer fills lectors, de Joan Carles Girbés F.Xavier Valldeperas 11/12/15 L’altre dia els professors varem assistir, com quasi cada dilluns a la tarda, a una de les nombroses sessions de formació sobre el projecte de centre Impuls a la Lectura .\nllegir per a creixer. guia practica per a fer fills lectors: amazon.es: joan carles girbes: libros\nLlegir per a créixer. Guia pràctica per a fer fills lectors. VWW.REUBENBOOKS.CO.UK. SITEMAP RENUNCIA lesrochesdorgeres.fr ... Llegir per a créixer. Guia pràctica per a fer fills lectors. Joan Carles Girbés. Edicions Bromera\nLa Biblioteca Joan Coromines del Masnou presenta el Club Lectors Intrèpids i el Club 7 d'aventures. Unes trobades literàries per a públic infantil i juvenil, d'edats compreses entre els 7 i els 12 anys, que tenen un nivell de lectura mitjà i que volen gaudir del plaer de llegir. Llegir per a créixer. Guia pràctica per a fer fills lectors. VWW.REUBENBOOKS.CO.UK. SITEMAP RENUNCIA lesrochesdorgeres.fr ...


Solsona – anar fent…anar tirant\nDescoberta de la ciutat “amagada”\nQualsevol excusa és bona per conèixer. En aquest cas, un regal es transforma en curiositat per descobrir una ciutat, capital de comarca, que tot i que aparentment coneguda pels molts cops que hi he passat i algun que hi he passejat, m’adono que encara té molts secrets per mostrar-me.\nSortida familiar que iniciem a l’Oficina de Turisme de Solsona on, el grupet que avui s’ha reunit, escoltarà les explicacions del guia que ens fa la visita de Solsona Monumental.\nSolsona, amb uns 9000 habitants és la capital d’una comarca, el Solsonès, que té uns 13.000 habitants. Hi ha dos altres nuclis de població importants: Sant Llorenç de Morunys i la urbanització del Pi de Sant Just.\nLa resta de la població viu en poblets petits o en masies dispersades per tota la geografia de la comarca. En certa manera més o menys com històricament.\nLa ciutat és el reflex de la comarca, agrícola i pagesa, amb una indústria localitzada a la ciutat. Ciutat perquè com ens deixa ben clar el guía, és un títol que ells tenen per ordre reial ja que no hi pot haver pas un bisbe en un poblet de pagesos… i potser tenen un bisbe perquè sembla ser que els solsonins tenien fama d’apartar-se de la fe cristiana… Llegenda o història…?\nL’itinerari, una passejada que bé que es pot fer amb família i cotxet, d’unes dues hores de durada, permet mostrar, aprendre i localitzar el bo i millor de la ciutat des d’un punt de vista històric i cultural.\nL’itinerari acaba amb el tast de productes ecològics de la zona en una botiga on es poden assaborir multitud de melmelades de tots els gustos imaginables, ecològiques i amb molt poc sucre.\nPou de Gel: descobert casualment el 2004 al fer unes obres de remodelació i perfectement conservat ja que quan es va deixar d’utilitzar els solsonins van omplir-lo de runa, fet que ha permés que es conservés en bon estat.\nLa curiositat personal del pou de glaç és que es conserva l’acccés al pou; un passadís que va perdent alçada fins que s’arriba al pou. Una planta circular coberta amb una cúpula on s’emmagatzemava el glaç del riu o de la neu compactada durant els mesos freds i que es comercialitzava entre l’abril i l’octubre. Es va utilitzar des del s. XVII al XIX, moment en que apareixen les fàbriques de gel.\nUn vídeo molt aclaridor mostra com es fabricava el gel aprofitant l’acumulacio de l’aigua en petites basses on es congelava amb el fred rigurós que feia en aquella època. Crida l’atenció el vestuari i l’ús dels esclops dels treballadors, pagesos que en època hivernal es treien un sobresou amb la fabricació de gel.\nTambé permet veure la xarxa de pous de gel que hi havia repartits per tot el territori i que permetien transportar, de nit i ràpid, el gel fins allà on fos necessari.\nEls úsos més habituals, mèdics. Per conservar els aliments ja hi havia altres maneres molt més pràctiques i econòmiques com per exemple, fumats, salats o en conserva.\nBé, a la ciutat de Barcelona sembla que es va posar de moda entre la gent adinerada el que actualment en diem “granizats” i això va crear-ne una gran demanda…\nPer cert, es veu que el Pou era municipal.\nLes muralles: Una sorpresa. És fàcilment imaginable que a la època devia ser una ciutat emmurallada però amb tots els cops que hi he passat per davant que, sincerament, no m’havia fet la idea que tenia muralles.\nI això que l’entrada a la ciutat, el Portal del Pont (1805) és un dels portals que es conserven. Antigament tenia un pont de dotze arcades que va ser destruït el 1939.\nLa Catedral: Solsona tenia una esglèsia romànica (1070-1163) però sembla que quan hi arriba el bisbe decideixen, al mateix temps que fan les muralles, construir-ne una de més gran.\nPer no molestar els actes religiosos decideixen començar-la per la part final però degut a la pesta està molts anys parada o amb una construcció molt lenta. És per aquest motiu que mirant la catedral des de dins es vegi que el sostre no es recte.\nAixò també explica els diferents estils arquitectònics que hi ha: romànic, gòtic, neoclàssic,…\nCom a curiositat destacar que la capella més ricament decorada és la que hi ha a la dreta del transsepte, dedicada a la marededéu del Claustre, una de les escultures més importants i diferents del romànic català, tant pel tamany, com per la decoració de la imatge. I ensenya cuixa!\nPlaça Major: Plaça porxada on se celebren les festes més importants, com el Corpus, la Festa Major i el Carnaval a més del mercat setmanal. És una plaça que fa baixada i on, curiosament, no hi ha l’Ajuntament.\nCarrer Llobera: Era on la gent rica de la època es feia la casa. Unes cases que tenien les diferents estances duplicades, una a la banda de muralles i una altra a la de ciutat. Una donava al sud, on fer vida a l’hivern i l’altra a nord, on passar l’estiu.\nEls caps de les bigues presenten caps treballats amb monstres amb la sana intenció que el mal no pugui entrar a les cases.\nTorre de les Hores: Datada d’abans del 1500, la torre tenia una campana per tocar a foc i sometent i una altra per al rellotge que avui encara toca les hores.\nÉs el campanar d’on es “penja el ruc” per Carnaval.\nEl rellotge va tres minuts avançat del de l’esglèsia per poder-se sentir bé i no probocar confusions entre els molts tocs de campana que es barregen.\nPlaça de Sant Joan: Al mig de la plaça, que també té una inclinació considerable, hi ha la font principal de la ciutat (s.XV). És el lloc on es feien les decapitacions a la època.\nQuarto dels gegants: Espai on sembla ser que des del 1710 es guarden els gegants, caballets, aliga, drac i mulassa. Un mural explica l’evolució dels gegants, el seu vestuari segons la moda de l’època,…\nI encara hi ha més per visitar…\nPublicat a CaminantEtiquetat amb nens, Solsona, TURISMEPer Pau AlegreDeixa un comentari\n← Les Gavarres


Els brots de covid-19 a les residències de la Regió Sanitària de Terres de l'Ebre es troben sota control, segons Salut ~ EbreDigital.cat\nRedacció Ebredigital.cat2020-11-20T17:42:00+01:0020 de novembre de 2020|Societat| Terres de l'Ebre|Coronavirus, Covid-19, Residències de Gent Gran, Salut|\nEls brots de covid-19 registrats a les residències de Gent Gran de les Terres de l’Ebre es troben sota control, segons ha assegurat el Departament de Salut de la Generalitat aquest divendres a la tarda en un comunicat. Algunes, concreta, “podran tornar a l’activitat normal ben aviat”.\nEl brot de la residència VIMA de la Ràpita es troba sota control, amb només un positiu en els últims dies i pendents d’acabar l’aïllament les 5 persones asimptomàtiques del centre, que passaran a zona verda.\nLa residència diocesana Sant Miquel Arcàngel de Tortosa segueix amb 48 positius, tot i que ja s’han cribat 25 usuaris asimptomàtics que podran finalitzar el seu aïllament depenent dels resultats d’aquesta setmana.\nA la residència Natzaret, de Móra d’Ebre, hi ha 10 persones usuàries positives, que en els pròxims dies finalitzaran l’aïllament i retornaran progressivament a la normalitat dins la unitat on es va iniciar el brot. La resta de centre es manté verd i sense casos nous des de l’inici.\nLa residència d’Amposta compta aquest divendres amb 15 positius (5 treballadors i 10 usuaris). S’han treballat les distribucions i circuits després de les visites d’acompanyament dels tècnics de Salut Pública, Atenció Primària i TASF i estan pendent dels resultats del nou cribratge que es va fer durant dijous, que ja compta amb 108 negatius.\nDes del Departament de Salut es vol posar en valor “l’esforç, la constància i la dedicació d’aquests dies per part de tots els professionals i direccions dels centres residencials del territori, així com la coordinació amb els equips d’atenció primària que diàriament fan el seguiment presencial als centres que pateixen brots per tractar i millorar l’estat de salut de les persones que viuen a les residències”.


Washington. Dimarts, 26 de setembre de 2017. 20:21\nActualitzat: Dimarts, 26 de setembre de 2017. 21:41\nEl president dels Estats Units, Donald Trump, ha afirmat sobre el referèndum català de l'1 d'octubre que "Crec que el president Rajoy dirà que no es votarà però la gent s'hi oposarà". Trump ha comparegut en roda de premsa a la Casa Blanca juntament amb el president del Govern espanyol, amb qui s'ha reunit aquest dimarts.\nEl president dels EUA ha respost dues preguntes dels periodistes sobre la qüestió catalana de manera força ambigua i, fins i tot, confusa. Així, a la primera intervenció, i responent a la pregunta de si els Estats Units donen suport a l'actuació del govern de Rajoy a Catalunya, ha dit que "Espanya és un gran país i hauria de continuar unit", però que "Ningú no sap si es votarà" al referèndum de l'1-O. En aquest punt ha afegit: "Crec que el president Rajoy dirà que no es votarà, però la gent s'hi oposarà".\nLa primera resposta diu: "Bé, penso que Espanya és un gran país i que ha de romandre unit. Estem parlant d'un gran, gran país, i penso que ha de romandre unit. He vist com s'ha desenvolupat tot, de fet s'ha anat desenvolupant durant segles, i crec que ningú sap si podran celebrar el referèndum. Crec que el president [Rajoy] dirà que no el poden fer, però em sembla que la gent s'hi oposarà molt. Ho dic només parlant per mí mateix: voldria veure que Espanya continua unida":\nDesprés se li ha preguntat al màxim mandatari nord-americà si els EUA donarien suport a un diàleg entre el Govern de l'Estat espanyol i el de la Generalitat de Catalunya. Aquí, Trump ha fet el pronòstic que, si es votés, "la gent de Catalunya s'estimen Espanya i no marxarien". "Jo voldria una Espanya unida", ha afegit, tot remarcant el seu "gran respecte" per Espanya i el seu president. "La gent de Catalunya es quedaria a Espanya, seria una bajanada no fer-ho", ha tancat.\nRajoy no avançarà eleccions\nDe la seva banda, Rajoy, que també ha respost dues preguntes sobre l'1-O a continuació de Trump, ha reiterat el convenciment que el referèndum d'independència és "un disbarat" i ha descartat que hagi de convocar eleccions anticipades després que aquest dimarts ha ajornat l'aprovació dels pressupostos arran dels dubtes del PNB. "No és en el meu horitzó avançar les eleccions, sigui quin sigui el resultat d'això de què estem parlant", en al·lusió a l'1 d'octubre, ha dit el president del Govern espanyol.\nA l'inici de la compareixença, Trump ha qualificat de "molt productiva" la conversa amb Rajoy i ha subratllat els vincles històrics entre els Estats Units i Espanya, que ha qualificat d'"aliats propers" i "grans amics". També Rajoy ha subratllat les "relacions excel·lents" entre els dos països i ha fet vots per intensificar-les en l'àmbit econòmic. El mateix Trump ha destacat que Espanya és el desè inversor als Estats Units.\nA més, Trump i Rajoy també han expressat les seves coincidències en la lluita contra el terrorisme gihadista i, especialment, la necessitat d'aïllar els règims de Corea del Nord i de Veneçuela. A la primera reunió que han celebrat a la Casa Blanca, tots dos dirigents s'han reunit i han celebrat un dinar de treball, on han analitzat les qüestions bilaterals i Rajoy ha informat Trump que el referèndum català no se celebrarà.\nA prop del recinte presidencial, un grup de ciutadans catalans s'ha manifestat en rebuig a la política de Rajoy per parar el referèndum de l'1 d'octubre. El president espanyol ha suspès el viatge a Estònia que tenia previst de fer aquest divendres, arran de la situació a Catalunya.\nQui ha de declarar una DUI?\nPreguntat per què faria davant d'una declaració unilateral d'independència, Rajoy ha deixat anar una frase que ha causat rebombori a la xarxa. "La decisió de declarar unilateralment la independència no em correspon a mi", ha explicat. Davant de l'obvietat d'aquesta valoració, ha afegit que "és una decisió qe haurà de prendre o no el parlament de Catalunya".


Diumenge dia 30 de maig les Catifes de Flors Naturals ompliran els carrers d'Arbúcies. La celebració, però, serà en format reduït a causa de la pandèmia. Un total de 22 dissenys florals vestiran els els carrers Segimon Folgueroles, Sant Jaume, Major, Vern, Camprodon, Pont, Sorrall i l’Havana i que elaboraran veïns i entitats del municipi.\nA banda de les catifes, també podrem gaudir al llarg del recorregut de l’exposició de 15 raconsCATIFES. A més, i com a novetat, l’Associació Fotogràfica d’Arbúcies ha organitzat una gimcana fotogràfica per a participants d’entre 8 i 14 anys.\nCom és habitual, la jornada anirà acompanyada de diverses activitats. Durant tot el matí, a la placeta de Can Reus, hi haurà el mercat d’artesania Enramades 2021. A les 10 del matí, Ràdio Arbúcies oferirà un programa en directe Especial Enramades 2021 des de la plaça de la Vila. La cercavila amb els gegants, grallers i flabiolaires juntament amb Els New Serafins tancarà la diada de Catifes.


Picabaralla entre el Consell d’Informatius i ‘Informe semanal’ per un reportatge sobre l’escarni - comunicació21\nPicabaralla entre el Consell d’Informatius i ‘Informe semanal’ per un reportatge sobre l’escarni\nRedacció|2013-05-02T14:27:12+02:002 maig 2013|Comunicació21\nEl passat dissabte, el programa Informe semanal va emetre el reportatge Acoso a políticos sobre els anomenats escraches a membres del PP per part de la Plataforma d’Afectats per la Hipoteca (PAH).\nEl treball ha rebut dures crítiques pel seu biaix, entre elles les del mateix Consell d’Informatius de TVE, que acusa el programa de vulnerar diversos apartats de l’Estatut d’informació de la CRTVE i del Manual d’estil de RTVE.\nEn un comunicat, el Consell d’Informatius remarca que dels 17 testimonis que surten al reportatge, 14 estan “clarament” posicionats contra l’escarni, la meitat dels quals són o membres del Govern espanyol o bé del PP.\nA banda, hi ha dos testimonis més que discrepen de la resta, i la portaveu de la PAH, Ada Colau, que només intervé un cop i per negar vinculacions amb “l’entorn abertzale proetarra”, tal com havia acusat la delegada del Govern a Madrid, Cristina Cifuentes.\nDemana extremar l’equilibri de testimonis\n“El reportatge pràcticament no dóna veu a la PAH, ja que la majoria d’opinions que s’aboquen contra la Plataforma no tenen resposta. La portaveu de la PAH només intervé una vegada i aquesta manca de proporcionalitat impedeix el context necessari perquè l’espectador conegui què ha portat la Plataforma a protestar davant el domicili de dirigents del PP”, afirma l’organisme.\n“Una informació de qualitat consisteix en posar unes veus a favor i altres en contra perquè l’espectador extregui les seves pròpies conclusions”, afegeix al respecte el document. A més, denuncia que el reportatge “silencia” persones que la veu en off “reprova”, per la qual cosa queden “indefenses”.\nEl Consell d’Informatius de TVE diu observar amb preocupació una “tendència contrària” als principis de l’Estatut d’informació i del Manual d’estil en diversos dels reportatges realitzats per Informe semanal darrerament, i fa una crida als responsables perquè “extremin l’equilibri dels testimonis oferts en temes controvertits”.\nLa direcció del programa acusa l’organisme de perjudicis\nLes crítiques del Consell d’Informatius no han agradat gents als responsables del programa. Així, la direcció d’Informe semanal ha respost que l’acusació d’una “suposada” tendència contrària als principis de l’Estatut i el Manual és “gratuïta”, i assegura que el comunicat del Consell “delata un clar posicionament a favor de l’assetjament a polítics del PP, la qual cosa no deixa de ser sorprenent”.\nLa direcció del programa també defensa que Acoso a políticos va oferir “informació rigorosa, neutral, imparcial, plural i independent”. A més d’acusar el Consell de “perjudicis” respecte Informe semanal, afirma que l’espai sempre “practica la informació veraç i independent, mitjançant la qualitat i la pluralitat dels continguts i en atenció als interessos de tota la societat”.\nInforme Semanal – Acoso a políticos