El DARP ha traslladat a Brussel·les el posic... - Govern.cat\nquery_builder 7 maig 2003 17:44\nEl DARP ha traslladat a Brussel·les el posicionament de Catalunya respecte la proposta de reforma de la Política Agrària Comuna\nLa Generalitat de Catalunya, mitjançant una delegació del departament d’Agricultura, Ramaderia i Pesca, ha exposat directament a la Comissió Europea el posicionament de Catalunya en els diferents aspectes de la reforma de la Política Agrària Comuna (PAC).\nEn aquest sentit, pel què fa a la modulació dels recursos, Catalunya valora positivament el concepte de modulació dels ajuts si aquest suposa un estalvi dels recursos fins ara destinats a les explotacions més subvencionades per tal d’aplicar-los a les polítiques de desenvolupament rural. Es rebutja la proposta de modular a partir dels 5.000 euros i es defensa que aquesta modulació sigui almenys a partir dels 10.000 euros. Així doncs, Jordi Peix, assessor del Conseller d’Agricultura, ha valorat positivament el concepte de modulació sempre i quan els ajuts es destinin al desenvolupament rural.\nCatalunya rep el 5% de la PAC que arriba a tot l’estat espanyol i el 16% dels recursos que es destinen al desenvolupament rural, i per aquest motiu es reclama que tots els recursos que s’estalviïn de la PAC es destinin al segon pilar, per potenciar les produccions de qualitat i la modernització, entre d’altres. En aquest sentit, des del DARP es reclama que els ajuts alliberats es destinin al desenvolupament rural perquè són els que permeten desenvolupar polítiques estructurals que beneficien a tot el sector. A més, cal tenir present que a la primera proposta de revisió de la PAC ja es prèvia que la totalitat dels ajuts alliberats es destinessin a aquesta matèria.\nPel que fa al tema de la desconnexió dels ajuts de la producció, Jordi Peix ha dit que el DARP considera que el pagament d’ajudes deslligades de la producció pot provocar l’abandonament tant de terres com de cultius en diferents sectors i ha assenyalat la dificultat que sigui acceptada socialment. Així, es considera necessari mantenir l’obligació de cultivar o produir per poder accedir a les ajudes contemplades o, com a mínim, preveure una desconnexió parcial, de manera que una part important de l’ajuda depengui de la producció o del cultiu efectiu.\nD’altra banda, pel que fa a la valoració per sectors, l’assessor del conseller considera que en el cas dels fruits secs l’ajuda per hectàrea proposada per la Comissió, resulta del tot insuficient i hauria d’incrementar-se substancialment tenint en compte els costos de producció d’aquests cultius i la negativa evolució dels preus de mercat. En cas contrari, perilla la continuïtat de les explotacions catalanes. I ha destacat que la proposta dels fruits secs s’hauria de plantejar igual que la proposta dels altres sectors.\nUn altre aspecte valorat pel DARP és com afectarà aquesta reforma en els productors d’arròs. En aquest sentit, es considera negativa la reducció del preu d’intervenció fins el 50%, ja que aquest fet comportarà una davallada important del preu de mercat. D’altra banda, el DARP reclama que es reconegui el conreu de l’arròs als deltes i en zones humides de la Mediterrània, ja que en aquestes zones l’arròs no té cultiu alternatiu i perquè l’augment de la producció a zones de regadiu de la resta de l’estat està provocant que els productors de les zones humides i històriques de cultiu d’arròs quedin perjudicades per les penalitzacions que aplica la Unió Europea al sobrepassament de la producció que existeix al conjunt de l’Estat.\nD’altra banda, la proposta de reforma de la Política Agrària Comuna pot ser molt negativa pel sector de boví de carn si s’aplica la reforma tal i com es planteja.\nRespecte el sector de la llet, es considera que la revisió del sector de la llet i els productes làctics ha de servir per concedir a Catalunya, i a l’Estat espanyol en general, la quota que li correspon d’acord amb la seva producció històrica, i d’aquesta manera corregir el greuge sofert en el moment de la incorporació d’Espanya a la Comunitat Econòmica Europea.\nPel que fa als cereals, malgrat que no hi ha hagut intervenció de cereals des de fa anys a Catalunya, es considera negativa la proposta ja que comportarà una baixada dels preus de mercat. I en quant als cultius energètics, es considera que s’hauria d’incrementar l’ajuda per aquest tipus de cultius per tal de promoure efectivament la seva extensió.\nUn altre dels sectors a tenir en compte és el de les proteaginoses, respecte el qual es considera que seria necessari incrementar l’import de l’ajuda prevista a aquests cultius per tal de poder augmentar la producció d’aquests conreus tot evitant la seva importació massiva.\nPel que fa al sector dels farratges, des del DARP es considera que la proposta de la Comissió comportarà canvis profunds en l’actual sistema productiu de Catalunya, ja que en una part important de les ajudes passaran a la indústria de transformació als productors, la qual cosa implicarà el perill de desmantellar la important indústria transformadora catalana. L’alternativa, seria l’establiment d’una ajuda permanent equitativa entre els productors i indústria.\nLa delegació del DARP, integrada per Jordi Peix, assessor del conseller d’Agricultura, Ramaderia i Pesca en matèria de política agrària europea, Josep Santamaria, cap del Gabinet Tècnic del DARP i Lluc Beltran, responsable de Relacions Exteriors del DARP, ha valorat molt positivament les reunions mantingudes aquests dies a Brussel·les.


Publicada una ressenya de l’obra ‘Culturas indígenas: investigación, comunicación y resistencias’ a la revista ‘Perifèria’ – Institut de la Comunicació (InCom-UAB)\nPublicada una ressenya de l’obra ‘Culturas indígenas: investigación, comunicación y resistencias’ a la revista ‘Perifèria’\n25 de juny, 2020 per gestioincom\nLa ressenya analitza les principals aportacions d’aquesta obra col·lectiva, editada per Amparo Huertas Bailén i Maria Luna i publicada a la col·lecció InCom-UAB Publicacions l’any 2018. L’obra forma part d’un projecte finançat per la Fundació Autònoma Solidària (UAB) al curs 2015–2016.\nBellaterra, 25-06-2020. Júlia Farràs Marginedas, Júlia Olarieta-Domingo i Rut Mestre Sasal, estudiants del Màster d’Antropologia i Etnografia de la Universitat de Barcelona (UB), signen una ressenya en el darrer número de Perifèria, revista de recerca i formació en antropologia, corresponent a juny 2020, del llibre Culturas indígenas: investigación, comunicación y resistencias, editat per les investigadores de l’InCom-UAB Amparo Huertas Bailén i Maria Luna i publicat a la col·lecció d’eBooks InCom-UAB Publicacions, l’any 2018. L’obra forma part del projecte “Apropant-nos a les realitats socioculturals, lluites i resistències de les comunitats indígenes d’Amèrica Llatina”, finançat per la Fundació Autònoma Solidària (UAB) al curs 2015–2016.\nPer a Júlia Farràs Marginedas, Júlia Olarieta-Domingo i Rut Mestre Sasal, la rellevància “rau en la centralitat que les autores atorguen als subjectes i interlocutors comuns que comparteixen: els pobles indígenes. Més enllà de les fronteres disciplinàries, les contribucions que integren aquest llibre permeten apropar-se a les realitats d’aquests pobles situant-los en el centre del procés d’investigació o de transformació social”.\nLa revista Perifèria és una iniciativa dels doctorands i doctorandes del Departament d’Antropologia Social i Cultural de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB), i compta amb el suport del programa de doctorat d’aquest departament. Segons l’equip editorial de la revista, “el projecte va néixer de la necessitat de conèixer eficaçment la investigació generada tant dels/les doctorands/es, com del professorat i altres investigadors i investigadores”. Té una periodicitat semestral i es publica cada 20 de juny i el 20 de desembre, des de l’any 2004.\nFarràs Marginedas, Júlia; Olarieta-Domingo, Júlia; Mestre Sasal, Rut (2020): “Ressenya de “Culturas indígenas: investigación, comunicación y resistencias” d’Amparo Huertas i Maria Luna” [En línia]. Perifèria, revista de recerca i formació en antropologia, volum 25, núm. 1 (2020), pàgs. 291-298. https://doi.org/10.5565/rev/periferia.762\nAccés al llibre ressenyat:\nHuertas Bailén, Amparo; Luna Maria (2018): Culturas indígenas: investigación, comunicación y resistencias [En línia]. Bellaterra (Cerdanyola del Vallès): InCom-UAB Publicacions, num. 16. ISBN: 978-84-948252-0-0.\nAmparo Huertas Bailén, ponent a la taula “Cultura visual LGTBI: l’última dècada”, a la 29a Escola d’Estiu de la Diputació de Barcelona


8 i 9 de setembre: diada castellera per la Diada Nacional de Catalunya | Blog d'Agnès Ferré\nAvui diumenge 9 de setembre, tenim una gran Diada Castellera que comença amb el cant dels segadors acompanyats pels grallers de les 3 colles.\nGran actuació de les 3 colles, en especial dels Bous que han tornat a fer un castell de 7 a plaça, felicitats!!\nEls Bous han fet un 2d6, 3d7, 4d6ag, pilar de 5, pilar de 4 i pilar de 4 aixecat per sota\nEls Nens del Vendrell un 4d7a, 3d8, 2d7, intent de pilar de 6 i 3 pilars de 4.\nI la Colla Jove Castellers Sitges 3d7, 4d7, 2d6 i 2 pilars de 4.\nDemà seguim amb totes les activitats i sopar que organitzen Som Festa, la diada comarcal al Vendrell i dimarts a la Diada a Barcelona!\nAgnès FerréAl govern (2015/19), Alcaldessa, Treballem per la BisbalBisbal, castells, Diada\nDilluns 10 de setembre: commemoració comarcal de la Diada de Catalunya al Vendrell i SomFesta a la Bisbal Dijous 6 de setembre: reunions amb l’escola d’idiomes, l’equip de govern i l’escola de música i Junta de Govern Local


TINTORERÍA EL FOLLET - Palau-solità i Plegamans - Folch i Torres, 19 LOCAL-4 | TINTORERIAS DOMESTICAS Páginas Amarillas\nFolch i Torres, 19 LOCAL-4, 08184, Palau-solità i Plegamans (BARCELONA)\nTINTORERÍA EL FOLLETPalau-solità i Plegamans\nTintorerias domesticas en Palau-Solità i Plegamans\n¿Eres el propietario de TINTORERÍA EL FOLLET?\nDescubre cómo tener siempre la información de TINTORERÍA EL FOLLET actualizada y publicada en los principales sites de Internet con el servicio BeeDIGITAL.\nTintorerias domesticas TINTORERÍA EL FOLLET es un negocio ubicado en Folch i Torres, 19 LOCAL-4, Palau-solità i Plegamans.\nInforme de TINTORERÍA EL FOLLET


Robinsons, salvatges, civilitzats i esclaus\nProfessor i escriptorEl passat mes de maig The Guardian va publicar una crònica sobre sis adolescents polinesis que entre els anys 1965 i 1966 varen passar quinze mesos en una illa deserta. No són precisament notícies fresques, sobretot tenint en compte que no era una història desconeguda. Però la pàgina del diari ha estat compartida centenars de milers de vegades i acumula milions de visites. Potser el seu interès és que és una història verídica que dialoga amb algunes de les nostres ficcions més estimades.\nLa novel·la amb illa per antonomàsia és Robinson Crusoe. Devem haver llegit més Verne i Stevenson que Daniel Defoe, però el seu heroi de la supervivència fixa aquest universal de la imaginació humana: el nàufrag a l’illa deserta. La novel·la és un producte del segle XVIII, en què la naturalesa no és cap mare que obre les braços amorosos perquè hi tornem, sinó l’àmbit de les amenaces. La tasca de l’home és sotmetre-la. La gran gesta de Robinson Crusoe és arribar a fer pa: aconseguir que les poques llavors que ha salvat del vaixell esdevinguin espigues, i després segar, moldre, pastar i coure. I civilitzar un salvatge, naturalment. Un al·legat de la Il·lustració.\nDe llavors ençà, moltes novel·les han dialogat, explícitament o no, amb Robinson Crusoe. Ho fa sense amagar-se’n Divendres o els llimbs del Pacífic, de Michel Tournier, una paràbola lírica en què el nàufrag retrocedeix a un paganisme feliç. I ho fa sense dir-ho El Senyor de les Mosques, el llibre més famós del Nobel William Golding. El titular que dona The Guardian a la crònica esmentada és una bona demostració de la celebritat d’aquest llibre: “L’autèntic Senyor de les Mosques: què va succeir quan sis nois varen ser nàufrags durant quinze mesos”. Recordem que a la novel·la de Golding els nàufrags són un grup d’infants o adolescents que, una vegada arribats a l’illa, es perden per camins de lluites de poder, violència i ritus primitius. Esdevenen els salvatges que Crusoe contemplava aterrit: es pinten les cares, dansen frenèticament, ofereixen sacrificis a una deïtat estranya i arriben a l’assassinat. Sota la fina capa de vernís de la civilització hi ha el salvatge violent, ens vol explicar Golding. I ara resulta que hem trobat una història real que ho desmenteix.\nL’any 1966 un vaixell australià va rescatar sis nins d’entre tretze i setze anys que havien passat més d’un any a 'Ata, una illa deserta de menys de dos quilòmetres quadrats, a l’extrem meridional de Tonga. Els joves procedien de Nuku’alofa, capital de l’arxipèlag, i havien sortit a navegar amb una barca robada. Els va sorprendre una tormenta que els va tenir vuit dies a la deriva abans d’arribar a l’illa. ‘Ata va ser la seva llar des del mes de juny del 1965 fins al setembre de l’any següent. S’hi varen organitzar prou bé: havien establert una comuna amb hort, sistema de recollida d’aigua de pluja i gimnàs. El comportament d’aquests joves sembla imaginat per un escriptor que vol fer una lloança de com la civilització occidental i cristiana ha arribat a tots els confins de l’univers: resaven, jugaven a bàdminton i es varen comunicar amb el capità del vaixell australià en un anglès perfecte. Hi ha un detall que sembla que un guionista ha posat expressament per desmentir Golding. Els nàufrags de ficció del novel·lista britànic es varen proposar des del primer dia mantenir un foc permanent, a fi que els vaixells que passassin els poguessin albirar. No ho varen aconseguir. Els joves polinesis reals varen marcar-se el mateix objectiu, el varen mantenir i això va fer possible el rescat.\nPerò totes les històries tenen moltes arestes, sobretot les del món real. Resulta que ‘Ata, l’illa deserta amb pista de bàdminton i foc permanent, té una cara fosca, encara que l’hàgim d’anar a cercar cent anys enrere. El 1965 ‘Ata era una illa despoblada, però no ho havia estat sempre. Havia tingut pobladors polinesis fins a un dia nefast del 1863, en què un vaixell esclavista hi va desembarcar i se’ls en va emportar. Als mars de sud també hi ha una història llarguíssima i tràgica de tràfic d’esclaus. Els antics pobladors de la nostra illa, abans de ser segrestats per la civilització, hi havien tingut aus de corral. El 1965 els joves procedents de la capital de Tonga en varen trobar la descendència, que els va ajudar a sobreviure. Un regal dels vells salvatges.


1989–1994 Real Sporting de Gijón 179 (13)\n1991–1992 Selecció d'Espanya de futbol sub-23 12 (5)\nAbelardo Fernández Antuña, conegut simplement com a Abelardo (Gijón, Astúries, 19 de març de 1970) exfutbolista i entrenador de futbol. Ha entrenat a Primera Divisió l'Sporting de Gijón, i actualment el Deportivo Alavés.\nEl seu malnom, "Pitu" Abelardo, va ser a causa de la seva afició a la sèrie de dibuixos animats "Els Barrufets" durant la seva infantesa.\n3.3 Jocs Olímpics\n4.1 Campionats espanyols\nHa entrenat el Real Sporting de Gijón, equip amb el qual va ascendir a la primera divisió espanyola de futbol la temporada 2014-15. El gener de 2017 va dimitir del càrrec d'entrenador de l'Sporting. El desembre de 2017 va signar contracte com a entrenador del Deportivo Alavés, per intentar salvar del descens l'equip basc, en aquell moment cuer a Primera divisió, i que havia cessat uns dies abans Gianni De Biasi.\nHa estat 54 vegades internacional amb la selecció espanyola.\n1 F. Pacheco • 2 Vigaray • 3 Duarte • 4 Ely • 5 Laguardia • 6 Maripán • 7 Sobrino • 8 Pina • 10 Guidetti • 11 Ibai • 12 Calleri • 13 Sivera • 14 Burgui • 15 Navarro • 16 Torres • 17 Marín • 18 Borja • 19 M. García • 20 Brašanac • 21 Martín • 22 Wakaso • 23 Jony • 24 Twumasi • 26 Diéguez • Entrenador: Abelardo\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Abelardo_Fernández_Antuña&oldid=21165819»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 17 maig 2019 a les 14:25.


Opinió - L'home del parc\nPublicat: el 14/maig\nEl Parc de Ramon Barnils és un parc santcugatenc situat just al davant de la Biblioteca Central Gabriel Ferrater que té entre els seus plàtans, pollancres i arbres de l'amor, un altre habitant. És un home que hi fa vida solitària sota el fullam a falta de poder-ho fer en un pis que el protegeixi de les inclemències del temps. Amagant-se de les zones més transitades del parc, ha trobat en aquell racó discret el seu petit lloc al món.\nEm pregunto quin munt d'adversitats ha de viure una persona per veure's obligada a arribar a aquest extrem i concloure que no té cap més sortida que viure sota un arbre al bell mig d'una ciutat. Suposo que ja no creu en les promeses socials dels venedors de fum i que ha perdut tota esperança de redreçar la seva situació personal. Instal·lat en una minúscula tenda de campanya de cinquena mà i envoltat d'un munt de pertinences guardades en maletes, bosses i dos carros de supermercat ben lligats per evitar que els hi prenguin, l'home del parc dorm de nit i dormita de dia perquè no té gaires llocs on anar. Omple el pap amb allò que arreplega i dóna gràcies pels queviures caducats que llencen els supermercats.\nL'home del parc ja no espera res de la vida ni de ningú, sap que és invisible als ulls del món i se'n riu de l'enuig amb què tants ciutadans benestants han viscut el confinament. Ell fa anys que viu confinat en la seva minúscula tenda de campanya de cinquena mà sense més companyia que si mateix. No parla amb ningú, perquè els qui el veuen l'eviten, i els qui no l'eviten fan una ganyota de desagradable sorpresa. Només els infants se'l miren encuriosits i compassius. Ell no és ningú, només és l'home del parc, però té prou dignitat per no voler la compassió dels altres. La compassió dels infants, tanmateix, és diferent; la compassió dels infants no l'ofèn. Tot al contrari, l'entendreix, perquè és neta i espontània i no prové de la consciència sinó del cor.\nUn dia l'home del parc agafarà la seva tenda, les seves maletes, les seves bosses i els seus carros de supermercat i canviarà d'indret per convertir-se en l'home del pont o l'home del bosc fins que un altre dia, una maltempsada, li agreujarà aquesta tos crònica que li neix a les profunditats i es preguntarà com pot ser que fent un matí tan lluminós comenci a fosquejar.


Dues empreses de Madrid opten a fer les paperetes i els sobres per a la Generalitat\nN'hi ha dues més, una de catalana i una de basca, que també hi opten\nEl mateix dia que el govern ha publicat la licitació per a la compra de les urnes del referèndum s’ha sabut que ja hi havia quatre empreses disposades a fer les paperetes i els sobres. Són Formsystem Documentos Inteligentes (de Madrid), Tompla Industria Internacional del Sobre (d’Alcalá de Henares), Impresiones Transkrit (de Sant Sebastià) i Domènech Mirabet (de l’Hospitalet de Llobregat).\nLa licitació es divideix en quatre remeses: una de sobres electorals, una de paperetes, una de manual d’instruccions per als membres de les meses electorals i una altra d’impresos electorals.\nL’acord diu que ‘té per objecte la selecció de les empreses que podran subministrar el material electoral necessari per a la celebració d’eleccions al Parlament de Catalunya i l’establiment dels requisits i condicions als quals han de sotmetre’s els contractes que se’n derivin, durant el període de vigència’.\nLa licitació té un pressupost de 641.000 euros i un valor estimat del contracte de 897.000 euros. Encara no s’ha fet l’adjudicació, sinó que actualment es fa el procés d’homologació d’empreses per a fer material electoral. L’adjudicació es farà més endavant, quan sigui necessari, i aquestes empreses hi podran optar. Serà llavors que el govern detallarà quina mena de paperetes caldrà imprimir.


Josep Besora: «El futbol ha condicionat la meva vida i la dels meus; hi ha hagut il·lusió però també plors i algun crit» - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nJosep Besora: «El futbol ha condicionat la meva vida i la dels meus; hi ha hagut il·lusió però també plors i algun crit»\nBesora deixa el Centre d'Esports Sallent després de ser-hi 36 anys · Creu que no hi ha cap altre club «d'un poble petit com Sallent del qual hagin sortit tants jugadors de Primera Divisió»\nfrancesc dalmau manresa 25.07.2020 | 23:21\nJosep Besora ha estat l'ànima del Sallent moltes temporades arxiu particular\nJosep Besora ha estat l'ànima del Sallent moltes temporades\nJosep Besora (80 anys) va acomiadar-se dels socis del CE Sallent el dissabte 11 de juliol, després de 36 anys de fer tots els papers de l'auca en el club sallentí: jugador, entrenador, directiu, president... El comiat va arribar en el marc d'una assemblea de final d'etapa en la qual el seu fill Ramon tancava el seu cicle com a president del mateix CE Sallent, amb el seu pare, directiu, al seu costat.\nCom va començar tot, futbolísticament parlant?\nJo era de la Coromina i vaig jugar al juvenil del Gimnàstic de Manresa. Em van fer anar a jugar al Terrassa, però a l'hora de la veritat em van dir que havia de madurar. Després de defensar la samarreta del Cardona dues temporades a Primera Regional, un cercatalents de Barcelona em va proposar anar al Barça, però, és clar, allà hi havia els Kubala i compa-nyia i em va semblar que no era convenient. Amb aquestes que el Reus, que era a Tercera Divisió, em va fitxar, però era un problema perquè jo en aquella època estudiava a Manresa la carrera de Mines. Havia de sortir a 2/4 de 7 del matí de Cardona i no tornava fins a l'endemà a les 6 de la tarda per per una hora i mitja d'entrenament. Esportivament, no va anar malament, perquè fins i tot vam guanyar el Martínez de Laguardia, però logísticament era un problema. La temporada següent, ja el novembre, vaig anar al Sant Andreu, igualment a Tercera Divisió. Hi havia molts veterans, ex de Primera Divisió, i vaig fer una temporada irregular. Aquí anava bé perquè marxava el matí de casa i a la tarda ja havia fet.\nDesprés de dos anys com a professional, la carrera com a jugador va seguir?\nNo vaig durar al Sant Andreu, i el Cardona va tornar a ser la meva destinació. Quan ja treballava a Sallent, a les mines, em va venir a buscar l'equip del poble, però jo havia de marxar a Mallorca per acabar les milícies. Aquella setmana els venia el líder i em van demanar per favor que jugués almenys aquell partit. Era a Primera Regional, vaig marcar i ja m'esperaven per la tornada de la mili. Vaig jugar-hi vuit o deu partits, i per culpa d'una llaga a l'estómac vaig deixar el Sallent amb 24 anys. Després d'un any i mig d'inactivitat torno al Cardona i allà hi estic algunes temporades més, fins que agafo l'equip com a entrenador i pugem de categoria.\nPerò el Sallent torna a ser protagonista en la seva vida.\nJo vivia i treballava a Sallent i em van engrescar perquè entrenés l'equip aleví, que tenia molt bons jugadors, entre ells Lluís González, que va acabar a l'Espanyol. Al cap d'un parell d'anys, i arran d'una forta crisi a la junta, ens vam fer càrrec del club el Vilellas i jo, i el Planes, que era el que vetllava el deute. Així vam estar força anys. Després d'un parèntesi, arran de l'interès de Joan Sastre de voler agafar la presidència, vaig tornar després que l'entitat acabés en mans d'una junta gestora i amb molts problemes econòmics. Aquí ja no va ser com a directiu pelat sinó com a president, i fins ara. Els darrers anys he donat suport a la presidència del meu fill Ramon.\nAra mateix, un dels principals entrebancs que té el Sallent és la renovació de la concessió del camp de futbol per part de l'Ajuntament?\nSembla que l'Ajuntament ens vol equiparar amb un club nou al poble, l'Estación. Jo no tinc res en contra d'aquesta entitat, però entenem que ha de ser el Salllent qui gestioni la instal·lació. Els capdavanters de l'Estación, el Cristian Horneros i el José Francisco Escudero, són molt bons nanos, que van sortir 'rebotats' del Sallent per unes decisions equivocades del llavors entrenador i que els directius no vam veure i ser a temps de solucionar. Després d'un any d'amenaces per part de l'Ajuntament, sembla clar que no ens hi volen. Amb la presidència del meu fill, l'entitat s'ha modernitzat, ha tingut una bona comptabilitat, i el primer equip ha mantingut la categoria els darrers anys, etc. Crec que no hi ha a Espanya cap altre club d'un poble com el nostre del qual hagin sortit tants jugadors de Primera Divisió: Rubén Navarro, Lluís González, Gabriel Garcia de la Torre 'Gabri' i ara Aitor Ruibal. Cal recordar que el Sallent va estar quatre anys a Tercera Divisió i existeix dels del 1913. Amb la política de l'Ajuntament ens carregarem el futbol a Sallent.\nSempre ha estat tensa la relació amb l'Ajuntament?\nLa veritat és que en la majoria de coses ens hem hagut d'espavilar. Totes les millores que s'han fet al camp, com ara la llotja a la tribuna, les oficines i la sala de premsa, ha estat gestió nostra. Ens ha costat molts calés i esforços. No han apostat mai pel manteniment del camp de futbol.\nEl futbol base del Sallent funciona?\nPenso que en els darrers anys l'estratègia no ha estat la correcta, sobretot pel que fa al futbol 7, on en definitiva es fan els diners. Tampoc no entenc que pensen els pares que porten els seus fills a Sabadell, a Berga o a Manresa per jugar a les mateixes categories. Tot i això, entre el Barça i l'Espanyol no sé quants jugadors hi tenim. Ara mateix, als pares només els interessa que els jugadors vagin ben vestits, ben mudats. Passen del tema esportiu.\nLa presidència del Sallent serà ocupada per Dani Tarradellas. Què en pensa?\nCal donar-li un marge de confiança. Jo li donaria un consell, que pensi més en el club que en els seus fills que hi juguen. En tot cas, els hi hem deixat força fàcil, amb superàvit inclòs.\nEl Sallent és conegut arreu per l'organització del prestigiós Torneig Enramades.\nEl vam engegar amb una colla els anys 80, quan jo entrenava l'aleví. S'ha de reconèixer que a l'inici, els clubs grans, el Barça, l'Espanyol o el València, et portaven els seus primers equips juvenils, ara ja no és tant així. Tenia molt prestigi i era molt valorat.\nTé tres fills i tots ells han jugat al Sallent. Un orgull, oi?\nI tant! El Ramon va arribar fins a juvenil, el Jordi deu ser el jugador que ha jugat més temporades al Sallent, un total de 17, i el Cristian també n'havia sumat 14 quan va plegar als 35 anys, tenint en compte que va estar-ne quatre a fora. Ara també hi tinc dos nets, un com a coordinador i un altre com a porter dels cadets.\nPer què plega?\nJo ja he fet tot el que havia de fer. El futbol ha condicionat la meva vida i tots els membres de la meva família n'han pagat les conseqüències. A casa hi ha hagut molta il·lusió pel futbol, però també plors i algun crit; i algun diner també ha caigut. També és cert que al meu fill Ramon li ha sabut greu deixar de ser president, però les relacions amb l'Ajuntament no es poden aguantar. Potser ara faria coses diferents de les que vaig fer al seu moment. Potser hi involucraria més gent, però és ben clar que hi ha hagut èpoques en les quals ens hi hem deixat la pell, tot i que pel que fa a l'àmbit merament esportiu del primer equip, l'endevines o no l'endevines.\nLa concessió del camp de futbol, un tema pendent. Esports


Dídac Salas, a un pas del podi al Mundial Júnior de Barcelona - FC Barcelona\nHomeSeccionsEsports amateursAtletismeNotíciesDídac Salas, a un pas del podi al Mundial Júnior de Barcelona\nDídac Salas, a un pas del podi al Mundial Júnior de Barcelona\nRoger Bogunyà - 12/07/2012 | 00:00\nL’atleta blaugrana salta fins als 5,50 metres i acaba com a quart classificat la competició de perxa en el Mundial que s’està celebrant a Barcelona\nDídac Salas, a la final de perxa / FOTO: ÀLEX CAPARRÓS-FCB\nDídac Salas ha fregat la medalla en el Mundial Júnior que s’està disputant a l’Estadi Olímpic de Barcelona. L’atleta blaugrana ha saltat fins als 5,50 metres, insuficients per tombar el brasiler Thiago da Silva (medalla d’or), el croat Ivan Horvat (plata) i el canadenc Shawnacy Barber (bronze).\nSegur a l’inici\nSalas ha completat una competició gairebé perfecta. A l’inici, ha començat saltant a la primera els 5,10, els 5,30 i també els 5,40 metres, fet que li ha valgut la primera plaça durant bona part de la prova. El seu primer nul ha arribat als 5,45 metres. Valent, ha decidit jugar-se els dos salts següents amb 5 centímetres més, assolint la marca dels 5,50 en el tercer intent. De la quarta posició tornava momentàniament a l’or.\nSense sort en els dos primers salts en 5,55, ha tornat a arriscar en el tercer i últim, provant els 5,60, que finalment no han arribat. Els seus tres rivals l’han avançat i Dídac Salas s’ha quedat a un pas del podi.


Jornada de Portes Obertes del Grau en Enginyeria Física (Tarda) 19/04/2017 de 17:30 a 19:00 — Aula de Teleensenyament Edificio B3 1a planta,\nJornada de Portes Obertes del Grau en Enginyeria Física (Tarda)\nJornada de Portes Obertes del Grau en Enginyeria Física (Matí) 19/04/2017 de 12:00 a 13:30 — Aula de Teleensenyament,\nJornada de Portes Obertes del Grau en Enginyeria Física (Matí)\nJornada de Portes Obertes del Grau en Enginyeria de Tecnologies i Serveis de Telecomunicació. (Matí) 17/05/2017 de 11:00 a 12:30 — Aula de Teleensenyament,\nJornada de Portes Obertes del Grau en Enginyeria de Tecnologies i Serveis de Telecomunicació. 18/03/2016 de 17:00 a 18:30 — Aula de Teleensanyament,\nJornada de Portes Obertes del Grau en Enginyeria de Tecnologies i Serveis de Telecomunicació. 08/06/2016 de 17:00 a 18:00 — Aula de Teleensenyament,\nJornada de Portes Obertes del Grau en Enginyeria de Tecnologies i Serveis de Telecomunicació. (Tarda) 21/06/2017 de 17:00 a 18:30 — Aula de Teleensenyament,\nJornada de Portes Obertes del Grau en Enginyeria de Tecnologies i Serveis de Telecomunicació. (Tarda) 25/01/2016 de 17:00 a 18:00 — Pendent de confirmació,\nJornada de Portes Obertes del Grau en Enginyeria de Tecnologies i Serveis de Telecomunicació. (Tarda) 25/01/2017 de 17:00 a 18:30 — Aula de Teleensenyament,\nJornada de Portes Obertes del Grau en Enginyeria de Tecnologies i Serveis de Telecomunicació. (Tarda) 08/03/2017 de 17:00 a 18:30 — Aula de Teleensenyament,\nJornada de Portes Obertes del Grau en Enginyeria de Tecnologies i Serveis de Telecomunicació. (Tarda) 23/11/2016 de 17:00 a 18:30 — Aula de Teleensenyament,\nJornada de Portes Obertes del Grau en Enginyeria de Tecnologies i Serveis de Telecomunicació. (Tarda) 17/05/2017 de 17:00 a 18:30 — Aula de Teleensenyament,\nJornada de Portes Obertes del Grau en Enginyeria de Tecnologies i Serveis de Telecomunicació 17/03/2016 de 11:00 a 12:30 — Aula de Teleensanyament,\nJornada de Portes Obertes del Grau en Enginyeria de Tecnologies i Serveis de Telecomunicació 27/04/2016 de 00:00 a 23:59 — Aula de Teleensanyament,\nJornada de Portes Obertes del Grau en Enginyeria de Tecnologies i Serveis de Telecomunicació 18/05/2016 de 17:00 a 18:45 — Aula de Teleensanyament - Edifici B3,\nJornada de Portes Obertes del Grau en Enginyeria Física 13/04/2016 de 00:00 a 23:59 — Aula de Teleensenyament,\nJornada de Portes Obertes per a mares i pares 09/04/2016 de 11:00 a 12:45 — Aula Màster,\nJornada de Presentació de Projectes del CCD 2017 28/02/2018 de 12:00 a 13:00 — Aula Màster - Campus Nord UPC,\nJornada Emprenedoria/kick-off Concurs Emprèn YUZZ 2017 03/11/2016 de 09:30 a 12:30 — Sala d’Actes. Edifici Vèrtex,\nJornada Girls in ICT day 2016 a l'ETSETB 28/04/2016 de 16:00 a 17:30 — Aula de Teleensenyament,\nJornada Mobilitat Digital i Cotxe Connectat. Oportunitats tecnològiques, professionals i empresarials 27/09/2017 de 09:30 a 16:30 — Aula Màster Campus Nord,


amfiteatre de l'Imperi romà\nEl Colosseu o Coliseu (llatí: Colosseum; italià: Colosseo) fou el major amfiteatre de l'Imperi Romà. Es troba just a l'est del Fòrum Romà. Bastit al segle i i conegut originalment com a Amphitheatrum Flavium (Amfiteatre Flavi), a partir del segle viii fou anomenat Colosseum, sia per les seves dimensions majúscules, sia per l'estàtua colossal de l'emperador Neró que tenia ben a prop.\nFotografia del Colosseu\ncentre històric de Roma i parc arqueològic del Colosseu\n70-72 - 80\nEntitat territorial administrativa Municipio Roma I (Itàlia), Roma i Municipio I (Itàlia) (en)\n41° 53′ 25″ N, 12° 29′ 32″ E / 41.8903°N,12.4922°E / 41.8903; 12.4922Coord.: 41° 53′ 25″ N, 12° 29′ 32″ E / 41.8903°N,12.4922°E / 41.8903; 12.4922\nTenia capacitat per a 50.000 espectadors asseguts, amb vuitanta fileres a les grades. L'emperador i els senadors tenien els seients més propers a l'arena i, de manera progressiva, se situaven els estrats socials de classes més baixes. Es va completar l'any 80, quan governava l'emperador Tit, i va ser modificat durant el regnat de Domicià.\nEl Colosseu es va fer servir durant gairebé 500 anys fins bastant més tard de la tradicional data de la caiguda de l'Imperi Romà d'Occident, fixada l'any 476. De fet, els últims jocs s'hi celebraren durant el segle vi. A més de les lluites entre gladiadors, també s'hi van fer molts altres espectacles: naumàquia, cacera d'animals, execucions públiques, recreacions de batalles famoses i obres de teatre basades en la mitologia clàssica. L'edifici va deixar de ser usat per a aquests propòsits durant l'alta edat mitjana. Més tard, va ser reutilitzat com a refugi, fàbrica, seu d'un orde religiós, fortalesa i pedrera. De les seves ruïnes se'n va extreure abundant material per a la construcció d'altres edificis, fins que va ser convertit en un santuari cristià, en honor dels presoners martiritzats durant els primers anys del cristianisme. Aquesta mesura va contribuir a aturar l'espoli i n'ha fet possible la conservació. En una de les seves arcades interiors s'hi va construir a mitjans del segle xvi l'església de Santa Maria de la Pietat, encara existent i en funcionament avui dia.\nTot i que l'estructura és molt malmesa a causa dels terratrèmols i per l'acció dels picapedrers que la van usar com a pedrera, el Colosseu sempre ha estat vist com una icona de la Roma Imperial i és un dels exemples més ben conservats de l'arquitectura romana. És una de les atraccions turístiques més populars de la Roma moderna i encara està molt lligat a l'Església Catòlica Romana, ja que el Divendres Sant el papa encapçala el viacrucis fins a l'amfiteatre.\nEl nom original del Colosseu, provinent del llatí, era Amphitheatrum Flavium (Amfiteatre Flavi), nom assignat per haver estat construït en el regnat dels emperadors de la dinastia Flàvia, després del regnat de l'emperador Neró. Curiosament, aquest nom no era exclusiu del Colosseu, ja que Vespasià i Tit, constructors del Colosseu, també van edificar un amfiteatre que porta el mateix nom al municipi de Puteoli (nom modern Pozzuoli). La denominació Amfiteatre Flavi encara s'utilitza avui dia; però l'estructura és més coneguda popularment com a Colosseu. En l'antiguitat també és possible que els romans es referissin al Colosseu pel nom no oficial Amphitheatrum Caesareum, tot i que aquest nom podria haver estat estrictament poètic.\nEl nom amb què és conegut actualment, Colosseu, es va començar a divulgar a partir del segle viii i es pensa que es deu a una gran estàtua de l'emperador Neró situada entre l'amfiteatre i el temple de Venus i Roma anomenada popularment el Colós (Colossus). L'estàtua possiblement fou enderrocada per reciclar-ne el bronze ja que només en sobreviu la base.\nA l'edat mitjana, el nom llatí de Colosseum va derivar cap a Coliseum, mot que ha donat el català Coliseu (i el francès Colisée i el castellà Coliseo), que passà a tenir més acceptació que el d'Amfiteatre Flavi. Com a referent posterior per a les grans construccions destinades a l'espectacle, s'anomenen també coliseus els grans teatres i, en general, qualsevol altre edifici notable.\nA la Roma clàssicaModifica\nEl Colosseu va ser un regal de l'emperador Vespasià al poble. Tenia el caràcter públic i d'edifici civil on s'oferien espectacles gratuïts de lluita entre gladiadors i feres salvatges, s'escenificaven batalles mitològiques i es feien simulacres de batalles navals. Eren espectacles diürns a l'aire lliure. Cada espectador ocupava l'espai segons la seva categoria dins la societat romana: els seients inferiors, propers a l'arena, eren per a l'emperador i els senadors. Els pitjors llocs, a dalt de tot, es reservaven als esclaus, els estrangers i les dones.\nEl Colosseu simbolitza i glorifica l'emperador Vespasià. Fou creat per donar-ne una imatge benefactora i amb una clara intenció propagandística. La construcció començà entre l'any 70 i el 72 i finalitzà el 80, durant el regnat de l'emperador Tit. El lloc escollit va ser una àrea plana enmig d'una vall baixa entre els turons del Celi, Esquilí i Palatí. Durant el segle II aquesta zona estava densament poblada; però fou devastada pel Gran incendi de Roma de l'any 64, després del qual Neró va embargar molta superfície per a afegir-la al seu domini personal. Construí l'immens palau de la Domus Aurea, davant del qual es creà un llac artificial envoltat per pavellons, jardins i pòrtics. L'aqüeducte Aqua Claudia existent s'estenia com a aigua de subministrament a tota l'àrea i el Colós de bronze gegantí de Neró s'establia a prop de l'entrada a la Domus Aurea.\nPer a construir el Colosseu es va demolir gran part del palau i el llac es va dessecar a través d'una claveguera cap al riu Tíber. Al voltant s'hi van construir les escoles de gladiadors i altres edificis de suport. Segons una inscripció reconstruïda trobada al lloc, «l'emperador Vespasià dedicava la porció que li tocava del botí a construir aquest amfiteatre nou». Creuen que això es refereix a la immensa quantitat de tresor que els romans van aconseguir en la victòria en la Gran Revolta jueva de l'any 70. El Colosseu es pot interpretar així com un gran monument triomfal construït en la tradició romana de celebrar grans victòries. El fet que Vespasià decidís utilitzar aquests terrenys també es pot interpretar com un gest populista de tornar al poble allò que Neró s'havia apropiat. A diferència d'altres amfiteatres, situats als afores de la ciutat —com és el cas del construït en l'època de l'emperador August, l'anomenat Estatilio Tauro al Camp de Mart— aquest és erigit al cor de la ciutat de Roma.\nQuan Vespasià va morir (any 79), el Colosseu s'havia completat fins al tercer pis. El nivell superior es va acabar i l'edifici fou inaugurat pel seu fill, Tit, l'any 80. Cassi Dió explica que es van matar més de 9.000 animals salvatges durant els jocs inaugurals de l'amfiteatre. L'edifici fou remodelat pel fill més jove de Vespasià, l'emperador Domicià (81-96) que succeí el seu germà gran i construí l'hipogeu, una sèrie de túnels subterranis utilitzats per a allotjar animals i esclaus. També va afegir una galeria a la part superior del Colosseu per a augmentar-ne el seu aforament.\nEl 217, el Colosseu quedà molt malmès per un foc —provocat per un llamp, segons Cassi Dió— que va destruir els nivells superiors de fusta de l'interior de l'amfiteatre. Aquesta part fou reconstruïda amb pedra cap a l'any 223 i la totalitat de l'amfiteatre quedà reparat aproximadament el 240. Posteriorment va sofrir altres reparacions, una de les quals fou possiblement per a arreglar els danys provocats per un terratrèmol el 443.\nL'últim combat de gladiadors celebrat al Colosseu va ser l'any 438 i l'última baralla d'animals l'any 523, durant el govern de Teodoric el Gran. També es va utilitzar per a realitzar naumàquies (combats navals), per les quals s'inundava la part central, ja que algunes zones del paviment es podien eliminar fins a una profunditat d'1,5 metres.\nEl Colosseu va experimentar grans canvis en el seu ús durant el període medieval. A finals del segle vi es va construir una petita església dins de l'estructura de l'amfiteatre, encara que aparentment no li va donar un significat religiós a l'edifici sencer. La sorra es va transformar en un cementiri. Els nombrosos espais entre els arcs i sota els seients es van convertir en fàbriques i refugis i, segons les fonts, es van llogar fins al segle xii.\nDurant el papat de Gregori el Gran molts dels monuments antics van passar a mans de l'Església, que era l'única autoritat efectiva. No obstant això, no tenia recursos per a mantenir-los, de manera que van caure en l'abandó i van ser víctimes de l'espoli. A l'edat mitjana, la decadència de la ciutat va afectar tots els monuments imperials. A més, els terratrèmols de 801 i 847 van provocar grans destrosses en un edifici que es trobava pràcticament abandonat i se situava als afores de la ciutat medieval.\nQuan, el 1084, el papa Gregori VII va ser expulsat de la ciutat, molts monuments van caure en mans de famílies de nobles romans, que els van fer servir com a fortaleses. Al voltant del 1200, la família Frangipani es va apropiar del Colosseu i el va fortificar, fent-lo servir a manera de fortalesa i convertint-lo en la seva àrea d'influència. La seva activitat va anar disminuint progressivament, encara que es tenen notícies que, l'any 1332, s'hi va celebrar una gran festa amb bous per a la noblesa romana.\nEl gran terratrèmol de 1349 va danyar-ne severament l'estructura, fent que el costat extern sud s'ensorrés. Moltes d'aquestes pedres despreses van ser reutilitzades per a construir palaus, esglésies (inclòs el Vaticà), hospitals i altres edificis de tota Roma. Un orde religiós es va assentar en el terç nord del Colosseu i el va seguir habitant fins a principis del segle xix. Les pedres de l'interior de l'amfiteatre van ser utilitzades i extretes com si fos una pedrera per a reutilitzar-les en una altra part o (en el cas de la façana de marbre) cremar-les per obtenir calç viva. Les abraçadores de bronze que sostenien la maçoneria van ser arrencades de les parets, deixant nombroses marques. Encara avui es poden observar aquestes cicatrius a l'edifici.\nDel segle xv al segle xxModifica\nDurant els segles xvi i xvii, funcionaris de l'Església van buscar un paper productiu per al casc en ruïnes del gran Colosseu. El papa Sixt V (1585-1590) va preveure convertir l'edifici en una fàbrica de llana per a donar feina a les prostitutes de Roma, encara que aquesta proposta va fracassar a causa de la seva mort prematura. Al segle xix, en canvi, van començar una sèrie d'obres per estabilitzar molts monuments antics. El 1820, Pius VII va ordenar construir diversos contraforts al Colosseu —clarament distingibles avui en dia— sense els quals l'edifici probablement s'hauria esfondrat. Durant tot el segle es van succeir obres de consolidació i millora, en un procés que encara continua.\nAl costat del Colosseu es trobava la Meta Sudans, construïda per l'emperador Domicià entre el 89 i el 96; era una font monumental de forma cònica de 17 metres d'altura envoltada d'aigua. La seva funció era assenyalar la intersecció dels quatre districtes de la ciutat. L'any 1936 Mussolini en va ordenar la seva demolició perquè «molestava» per a la creació de la Via dei Fori Imperiali. Una de les últimes barbaritats que va patir el Colosseu va ésser ser objecte de simbolitzar l'esborrany de la història d'Itàlia per part dels militars; la part de l'edifici que falta a la primera foto va ser una bomba caiguda en el mateix durant la Segona Guerra Mundial.\nL'edifici en l'actualitatModifica\nInterior del Colosseu el 2022\nL'edifici es basa en una construcció arquitravada i voltada als tres primers pisos que el formen. S'hi pot apreciar la utilització de l'arquitectura típica dels romans, amb arcs de mig punt sobre uns pilars gruixuts que també sostenen columnes adossades de tipus decoratiu. Els pilars aguanten els arquitraus, els frisos i les cornises que fixen el límit de cadascun dels tres primers pisos.\nLa sorra i l'hipogeuModifica\nEl cristianisme i el ColosseuModifica\nA l'edat mitjana el Colosseu no era vist com un lloc sagrat. El seu ús com a fortalesa i després com a pedrera demostra la poca importància espiritual que se li atribuïa en un temps en què els llocs que s'associaven amb els màrtirs eren molt venerats. No formava part dels itineraris agrupats per a ser visitats pels pelegrins ni en obres com ara la Mirabilia Urbis Romae (Meravelles de la ciutat de Roma) del segle xii, que diu que el Circ Màxim —i no el Colosseu— va ser el lloc on van succeir aquests martiris. Part de l'estructura estava habitada per una ordre cristiana, però aparentment no tenien motius religiosos ni espirituals per ocupar aquest edifici.\nSembla que solament durant els segles XVI i xvii es va considerar el Colosseu com un lloc de culte. El papa Pius V (1566-1572) va recomanar que els pelegrins reunissin sorra del Colosseu com si fos una relíquia, ja que estava impregnada de la sang dels màrtirs. Aquesta segurament va ser una visió minoritària fins que Fioravante Martinelli, quasi un segle més tard, la va popularitzar. Martinelli, al seu llibre Roma ex ethnica sacra, del 1653, va incloure el Colosseu al davant d'una llista de llocs sagrats relacionats amb els martiris. Evidentment, el llibre de Martellini va tenir un clar efecte en l'opinió pública; com a resposta a la proposta que alguns anys més tard va fer el cardenal Altieri de convertir el Colosseu en una plaça de toros, Carlo Tomassi va publicar un pamflet com a protesta pel que considerava una profanació. La controvèrsia que va seguir va persuadir el papa Climent X de tancar les arcades externes del Colosseu i a declarar-lo santuari cristià, tot i que el debat sobre com era de sacre l'edifici continuaria encara algun temps més.\nEl papa Benet XIV (1740-1758) va prohibir la utilització del Colosseu com a pedrera i va erigir un viacrucis prop de l'arena, que hi va romandre fins al febrer del 1874. Sant Benet Josep Labre va passar els últims anys de la seva vida entre els murs del Colosseu vivint de la caritat dels fidels, fins a la seva mort el 1783. Diversos papes del segle xix van manar realitzar treballs de reparació i restauració al Colosseu, per la qual cosa l'edifici encara conserva una connexió amb la cristiandat. Es van posar creus en diversos punts prop de l'arena i, encara actualment, cada Divendres Sant el papa encapçala una processó a l'amfiteatre en memòria dels màrtirs cristians.\nA la pel·lícula Gladiator de Ridley Scott (2000) el Colosseu es va recrear per ordinador per restaurar la glòria dels seus millors temps al segle ii. La reconstrucció de l'edifici és fidel i dona una bona impressió de com va poder ser l'hipogeu. Tot i això, molts dels edificis que envoltaven al Colosseu a la pel·lícula mai no van existir, i la seva proximitat al Tíber tampoc no és veraç.\n↑ «Colosseu». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 17 març 2022].\n↑ 2,0 2,1 «The full history of the Colosseum» Arxivat 2010-11-28 a Wayback Machine., a Rome-accom.com\n↑ William H. Byrnes IV (Spring 2005) «Ancient Roman Munificence: The Development of the Practice and Law of Charity». Rutgers Law Review vol. 57, issue 3, pàg. 1043-1110.\n↑ 5,0 5,1 5,2 Roth, Leland M. Understanding Architecture: Its Elements, History and Meaning (en anglès). Boulder, CO: Westview Press [1a. ed. 1993]. ISBN 0-06-430158-3.\n↑ Willy Logan. «The Flavian Dynasty». Arxivat de l'original el 2011-05-31. [Consulta: 25 setembre 2007].\n↑ 13,0 13,1 13,2 13,3 Pintura y Arquitectura 1998: pàg.18\n↑ 20,0 20,1 20,2 20,3 20,4 Pintura y Arquitectura 1998: pàg. 19\n↑ Pernoud, Régine. Les Saints au Moyen Âge - La sainteté d'hier est-elle pour aujourd'hui? (en francès). París: Plon, 1984, pàg. 23. ISBN 978-22-6602-087-9.\nRichardson, Lawrence. Amphitheatrum Flavium (en anglès). Baltimore: Johns Hopkins University Press, 1992. ISBN 0-8018-4300-6.\nImatges del Colosseu a Flickr Arxivat 2007-06-15 a Wayback Machine.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Colosseu&oldid=30376425»


Els conflictes d'autoria en les revistes del Journal Citation Reports (JCR). Criteris ètics en les revistes d'educació | BiD\nObjectiu: analitzar i caracteritzar els principis ètics relatius als conflictes d'autoria que recullen en les seves normes les revistes d'educació incloses en el Journal Citation Reports (JCR).\nMetodologia: anàlisi de contingut de les indicacions ètiques, les normes d'enviament, les guies per a autors i les normes per a revisors de les revistes que formen part de la categoria d'educació i recerca en l'educació del JCR. Es va analitzar la presència de les categories següents: criteris d'inclusió i exclusió, ordre i nombre màxim d'autors, paper de l'autor de correspondència, canvis en l'autoria i conflictes entre estudiants i supervisors. Es van categoritzar els resultats segons l'editorial, l'àrea geogràfica de publicació i el quartil del JCR.\nResultats: una mica més de la meitat de les revistes analitzades inclouen principis ètics relacionats amb l'autoria en les seves normes. Els més presents són els que fan referència als criteris d'inclusió, seguits dels referents a l'ordre dels autors i el paper de l'autor de correspondència. L'àrea geogràfica de publicació constitueix un factor determinant a l'hora de prestar més o menys atenció a aquestes qüestions, al contrari del que passa amb el factor d'impacte, que no genera diferències significatives.\nObjetivo: analizar y caracterizar los principios éticos relativos a los conflictos de autoría que recogen en sus normas las revistas de educación incluidas en el Journal Citation Reports (JCR).\nMetodología: análisis de contenido de las indicaciones éticas, normas de envío, guías para autores y normas para revisores de las revistas que forman parte de la categoría de educación e investigación en la educación del JCR. Se analizó la presencia de las siguientes categorías: criterios de inclusión y exclusión, orden y número máximo de autores, rol del autor de correspondencia, cambios en la autoría y conflictos entre estudiantes y supervisores. Se categorizaron los resultados según la editorial y el área geográfica de publicación y el cuartil del JCR.\nResultados: algo más de la mitad de las revistas analizadas incluyen principios éticos relacionados con la autoría en sus normas. Los más presentes son los relativos a los criterios de inclusión, seguidos del orden de los autores y el rol del autor de correspondencia. El área geográfica de publicación constituye un factor determinante a la hora de prestar más o menos atención a estas cuestiones, al contrario de lo que ocurre con el factor de impacto, que no genera diferencias significativas.\nObjective: The article analyses and characterizes the ethical principles that underpin publication rules about authorship disputes in the education journals listed in Journal Citation Reports (JCR).\nMethodology: The article analyses the content of the ethical principles, submission conditions and author and reviewer guidelines required by the journals listed in the JCR subject category “Education and Educational Research”. It analyses the presence of the following categories: inclusion and exclusion criteria, author order and maximum number of authors, corresponding author’s role, changes to authorship and conflicts of interest between students and their supervisors or mentors. The results are classified according to publisher, geographical region and JCR quartile.\nResults: A little over half of the journals analysed include authorship-related ethical principles in their publication rules. Most commonly, these principles relate to inclusion criteria, followed by author order and corresponding author’s role. Geographical region plays a decisive role in determining how far these principles are applied, while impact factor does not.\nLa complexitat creixent de la recerca científica ha provocat la necessitat de treballar en equip, i en conseqüència s'ha estès la pràctica de l'autoria múltiple o conjunta. Els treballs signats per un únic autor són cada vegada menys habituals i, per contra, és cada vegada més freqüent que els articles vagin signats per un conjunt ampli d'autors. Encara que aquesta tendència va començar en disciplines com les ciències experimentals o l'enginyeria (Borenstein; Shamoo, 2015), les ciències socials no han quedat al marge d'aquest fenomen (Henriksen, 2016). En aquest sentit s'ha produït una augment de la coautoria (Cutas; Shaw, 2015) que de vegades impedeix obtenir informació precisa sobre la responsabilitat directa de cada investigador en cada pas de l'estudi fet (Shaw, 2016). Aquesta tendència ha portat nombroses revistes a exigir que els autors detallin quina ha estat en concret la seva contribució a l'estudi (Greenland; Fontanarosa, 2012).\nDe manera paral·lela també han anat avançant els conflictes ètics relatius a l'autoria (Elliott [et al.], 2017). Aquests conflictes estan relacionats principalment amb l'atribució immerescuda i amb l'exclusió de mèrits en els autors signataris (Bozeman; Youtie, 2016), actes que poden enfosquir la responsabilitat de les investigacions, contribuir a acreditar incorrectament mèrits i, en darrer terme, perjudicar la mateixa pràctica de la col·laboració científica (Smith; Master, 2017).\nUna de les pràctiques identificades és l'anomenada autoria regalada o autoria honorífica, que consisteix a incloure entre els autors d'un estudi algun individu que no hi ha participat significativament (Gadre, 2016). Aquesta pràctica s'utilitza de vegades com un estratagema per a maximitzar les opcions que un article sigui acceptat en una revista. Els qui cauen en aquesta mala pràctica esperen que l'article obtingui més credibilitat davant de l'editor si inclou com a autor —de vegades sense el seu consentiment i tot— personalitats reconegudes o de prestigi en una àrea de coneixement determinada (Schoenher, 2015). Aquesta pràctica pot servir també per a fer semblar rellevants articles fraudulents o que presenten un biaix en els resultats (Stern; Lemmens, 2011; Flaherty, 2013).\nUn altre aspecte de reconeixement immerescut consisteix en l'autoria forçosa. Mentre que en el cas de l'autoria regalada hi ha certa voluntat o consens entre els autors d'incloure una persona que no ha participat en el treball, en aquest cas es tracta d'una incorporació forçada i obligada com a conseqüència d'una desigualtat estructural en l'àmbit acadèmic (Kovacs, 2017). Per exemple, un professor acabat d'incorporar a un centre es pot veure obligat a incloure com a autor d'un estudi el seu responsable acadèmic o administratiu. Això també pot passar amb estudiants o investigadors en formació que es veuen obligats a incorporar el supervisor o director de tesi (Trinkle [et al.], 2017).\nTambé existeix la pràctica contrària, coneguda com a autoria fantasma, la qual consisteix a eliminar, de la relació de signants, col·laboradors implicats de manera significativa i que han contribuït a dissenyar una investigació (Shaw; Elger, 2017). Aquesta pràctica no solament representa un desprestigi de l'activitat científica (DeTora, 2016), sinó que també pot amagar possibles conflictes d'interessos (Ngai [et al.], 2005).\nEstudis centrats en l'àrea biomèdica estimen que un 21 % d'articles cauen en l'autoria fantasma (Wislar [et al.], 2011) i un 33 % d'autors confessa haver inclòs algun autor honorari (Al-Herz [et al.], 2014). Al seu torn, en l'àmbit de les ciències socials, els editors de revistes admeten tenir moltes més dificultats per a poder identificar els casos d'autoria fantasma o d'autoria immerescuda per a resoldre les disputes d'autoria (Tur-Viñes; Fonseca-Mora; Gutiérrez-San Miguel, 2013).\nPer a frenar aquesta mena d'actituds es recomana millorar la conscienciació dels investigadors i establir un compromís previ entre els autors per a acordar i distribuir l'ordre de signatura abans de redactar el treball (Rajasekaran [et al.], 2015). A més, el paper dels editors és clau per a evitar i prevenir aquesta mena de conductes mitjançant la definició de codis de conducta clars sobre aquest tema (Gasparyan; Ayvazya; Kitas, 2013). No obstant això, només un 53 % de revistes de ciències en el Web of Science (Science Citation Index) inclouen informació o directrius sobre aquest tema. Aquest percentatge cau al 32 % en el Social Sciences Citation Index i a un 6 % en l'Arts and Humanities Index (Bošnjak; Marušić, 2012).\nEn aquest sentit, el codi més estès és el del Comitè Internacional d'Editors de Revistes Mèdiques (ICMJE, International Committee of Medical Journal Editors), el qual recomana que només es reconegui com a autor d'una investigació qui: 1) hagi contribuït substancialment a la concepció o disseny del treball, o bé a l'extracció de les dades, el seu tractament i la seva interpretació, 2) hagi redactat el manuscrit o l'hagi revisat i hi hagi afegit aspectes intel·lectualment significatius, 3) hagi aprovat la versió final enviada per a ser publicada i, a més, 4) hagi acordat ser responsable dels aspectes del treball relatius a l'exactitud i integritat del treball (ICMJE, 2015). No obstant això, encara que hi ha un cert consens sobre aquesta definició, els intents d'estandardització d'aquestes associacions solen tenir poca repercussió en les publicacions individuals (Hernández-Ruiz, 2016). La definició de l'ICMJE no s'aplica de manera uniforme ni en les ciències de la salut (Kornhaber; Mclean; Baber, 2015) ni en altres disciplines com la ciència i l'enginyeria (Silva; Dobranszki, 2016).\nLa percepció d'aquests conflictes d'autoria varia segons els diferents valors culturals (Ren [et al.], 2016; Silva; Dobranszki, 2016) i les diferents disciplines acadèmiques (Youtie; Bozeman, 2016).\nPer això, l'objectiu principal d'aquest estudi és localitzar i caracteritzar les indicacions ètiques relacionades amb els conflictes d'autoria recollides en les revistes d'educació incloses en el JCR.\nA partir d'aquest objectiu, es plantegen tres hipòtesis.\nH1. Les indicacions a les quals presten més atenció les revistes són les que tenen a veure amb els criteris d'inclusió d'un autor en un article. Es tracta d'una qüestió considerada fonamental en un dels codis ètics de referència en aquest àmbit (ICMJE, 2015).\nH2. Els valors culturals influeixen a l'hora d'elaborar i aplicar els codis ètics (Ren [et al.], 2016), de manera que l'àrea geogràfica en la qual es publiqui la revista serà un altre factor determinant a l'hora de donar més o menys importància als conflictes relacionats amb l'autoria.\nH3. Les publicacions situades en els quartils més alts del Journal Citation Reports presten més atenció als conflictes relacionats amb l'autoria. Altres estudis que han analitzat la presència de principis ètics en general han conclòs que hi ha una correlació clara entre el fet que una revista elabori un codi ètic i el fet que el seu factor d'impacte sigui més elevat (Resnik; Patrone; Peddada, 2010; Bosch, 2014).\nL'estudi s'ha dut a terme sobre les revistes indexades en la categoria d'educació i recerca en educació del Journal Citation Reports en la seva edició del 2014, publicada el 2015. En total, s'han analitzat 214 revistes, ja que les cinc revistes restants d'aquesta categoria es publiquen en idiomes que no dominen els autors, en concret, tres revistes en alemany, una en turc i una en neerlandès. La resta de les revistes publiquen en anglès i espanyol, idiomes que sí que manegen els autors. En conseqüència, s'ha treballat amb una mostra que comprèn el 97,7 % de l'univers objecte d'estudi.\nEn primer lloc, es va fer un pretest sobre 10 revistes triades aleatòriament el 5 de maig de 2017. Aquest pretest va servir per a testar la validesa de les variables analitzades i va ser el pas previ a l'anàlisi definitiva de les 214 revistes, que es va dur a terme entre el 8 i el 12 de maig de 2017.\nDe la mateixa manera que altres autors (Bošnjak i Marušic, 2012), en cada una de les revistes es va fer una anàlisi de contingut de les indicacions ètiques —en les publicacions en què aquest apartat consta de manera independent—, les normes d'enviament, les guies per a autors i les normes per a revisors, amb l'objectiu d'identificar la presència o no de principis ètics relatius a l'autoria.\nA continuació, es van classificar temàticament els principis trobats d'acord amb les categories següents, establertes segons estudis semblants citats en l'apartat anterior: criteris d'inclusió i d'exclusió, ordre en l'autoria, nombre màxim d'autors, definició del paper de l'autor de correspondència, canvis en l'autoria, conflictes entre estudiants i supervisors. D'aquesta manera per a cada categoria es va crear una taula amb tots els textos recollits en l'anàlisi que hi feien referència.\nAixí mateix, es van organitzar els resultats d'acord amb tres variables relatives a la caracterització de la revista: editorial, quartil del JCR i àrea geogràfica de publicació.\nEls principis relatius als conflictes d'autoria són presents en 111 de les revistes, és a dir, un 50,7 % del total. L'editorial les publicacions de la qual presten més atenció a aquesta qüestió és Elsevier, ja que totes les revistes d'aquesta editorial hi fan esment. La segueixen Springer (87,5 %) i Taylor Francis - Routledge (65,4 %). Els percentatges són menors en el cas de SAGE (36 %), Wiley (28,6 %) i altres revistes (19,6 %).\nPer països, les revistes que recullen aquesta mena de qüestions en major mesura són les de l'Europa occidental (69,9 %), seguides de les de l'Amèrica del Nord (30,6 %) i les de la resta del món (27,3 %).\nFinalment, el percentatge d'esments és molt similar entre les revistes del primer quartil (50,0 %) i les del segon (53,6 %), mentre que és sensiblement menor en les revistes del tercer quartil (12,5 %) que en les del quart (39,3 %).\nPel que fa als criteris concrets (taula 1), els més presents en les revistes analitzades són els d'inclusió, que esmenten 102 de les 111 publicacions (91,9 % del total), seguits de l'ordre en l'autoria, amb 62 esments (55,8 %), la definició del paper de l'autor de correspondència, amb 55 esments (49,5 %), i els canvis en l'autoria, amb 35 esments (31,5 %). En un segon nivell se situen els criteris d'exclusió (12 esments), els conflictes entre estudiants i supervisors acadèmics (8 esments), i el nombre màxim d'autors (3 esments).\nOrdre en l'autoria\nDefinició del paper de l'autor de correspondència\nCanvis en l'autoria\nConflictes entre estudiants i supervisors\nNombre màxim d'autors\nTaula 1. Presència dels principis ètics en les revistes analitzades en tant per cent\n3.1 Criteris d'inclusió i d'exclusió\nEl criteri recollit de manera més unànime, encara que expressat amb diferents paraules, és que tots els signants han d'haver contribuït intel·lectualment i d'una manera significativa en el desenvolupament del treball. 93 revistes fan referència a aquest principi.\nPer a concretar en què consisteix aquesta contribució intel·lectual, Journal of Research on Educational Effectiveness adverteix que "no existeix una definició d'autoria universalment acceptada". En aquest sentit, cinc revistes (Teachers College Record, Journal of Teaching in Physical Education, Journal of Computer Assisted Learning, Medical Education Online i Journal of School Health) demanen haver contribuït significativament en tres aspectes molt concrets per a poder ser considerat autor: 1) la concepció i el disseny, o l'anàlisi i interpretació de les dades; o a tots dos aspectes; 2) la redacció del manuscrit o la revisió crítica i intel·lectual d'aquest manuscrit, i 3) l'aprovació de la versió final del manuscrit que es publicarà.\nAl mateix temps, revistes com Journal of Computer Assisted Learning, Language Teaching Research o Medical Education Online es refereixen a accions i treballs que per si sols no constitueixen requisits suficients per a ser identificat com a autor i esmenten l'adquisició de fons, la recollida de dades i la supervisió general del grup de recerca.\nFinalment, European Early Childhood Education Research Journal és l'única revista que fa referència de manera expressa a dos altres tipus d'autories que convé evitar: l'autor per obsequi o convidat, és a dir, que no ha participat en l'elaboració del treball però ha estat afegit; i l'autor fantasma, això és, que sí que ha pres part en la investigació però que no ha estat inclòs entre els autors.\n3.2 Ordre en l'autoria\nLa posició de les revistes en aquest punt sol limitar-se a recomanacions de caràcter genèric. Així, un total de 47 revistes aconsellen als autors que, abans de remetre el manuscrit, s'hagin posat d'acord en aquest punt.\nEntre les revistes que ofereixen indicacions més concretes destaca Comunicar, que demana que aquest ordre respongui al "nivell de responsabilitat i implicació" de cadascun dels participants. Al costat d'això, International Journal of Sustainability in Higher Education recull alguns dels possibles punts de disputa entre autors, entre els quals inclou precisament l'ordre de signatura, i assenyala que en aquests casos prendrà part activa en la discussió i s'esforçarà a ajudar els autors a trobar una solució.\n3.3 Paper de l'autor de correspondència\nEl fet que l'autor de correspondència es converteixi en l'interlocutor oficial amb l'editor i el revisor provoca que gairebé la meitat de les revistes (49,5 %) incloguin algun esment a aquesta qüestió en les seves normes ètiques. Així mateix, 13 d'aquestes publicacions estableixen que les sol·licituds o els suggeriments que no provinguin d'aquesta figura (relatives per exemple a canvis en la redacció del text o en l'ordre dels autors) no seran tinguts en compte.\nIgualment, hi ha revistes que identifiquen l'autor de correspondència com el responsable que totes les dades i figures que apareguin en l'article compleixen les normes de copyright i no incorren en cap tipus de plagi respecte als materials publicats en altres fonts. És el cas de Journal of Educational and Behavioral Statistics i d'Educational Evaluation and Policy Analysis, que inclou entre aquestes responsabilitats assumir una hipotètica indemnització per a l'editor i el director de la revista per aquest motiu.\n3.4 Canvis en l'autoria\nEls possibles canvis en l'autoria són abordats de maneres diferents. En concret, 17 revistes estableixen que, una vegada que el manuscrit hagi estat acceptat, ja no es podran fer canvis, malgrat que encara no s'hagi publicat. Al costat d'això, un total de 19 revistes sí que ho permeten però amb una sèrie de condicions, com el fet que s'expliqui el motiu i que tots els autors involucrats en el canvi hi estiguin d'acord.\n3.5 Conflictes entre estudiants i supervisors acadèmics\nEl fet que els supervisors acadèmics (per exemple, directors de tesi) s'"aprofitin" del treball dels alumnes que dirigeixen també és tingut en compte per algunes revistes, que consideren que aquesta situació genera un risc d'autoria regalada. Per exemple, Teachers College Record alerta dels potencials problemes que, en investigacions amb diversos autors, aquests tinguin diferents estatus acadèmics i avisa de la possibilitat que investigadors "júnior" tinguin la temptació d'associar el seu nom amb el d'altres acadèmics amb més experiència, cosa que, assenyala la revista, podria provocar un menor sentit crític en els coautors, però també en els revisors o els lectors.\n3.6 Nombre màxim d'autors\nCom ja s'ha assenyalat, només tres revistes inclouen una recomanació específica sobre aquest apartat. Journal of School Health i Journal of Computer Assisted Learning fixen en sis el nombre "preferible" en el primer cas i que "no s'hauria de sobrepassar" en el segon. Al seu torn, Chemistry Education Research and Practice indica que, si el nombre fos superior a deu, l'autor de correspondència hauria d'adjuntar un document en què especifiqui quina ha estat la contribució de cadascú.\nEls principis ètics relatius a l'autoria tenen una presència en les revistes de l'àrea d'educació presents en el JCR (50,7 %) semblant a la de les revistes de ciències (53 %) i superior a la de les ciències socials (32 %) i, sobretot, a la de les humanitats (6 %), segons les xifres registrades per Bošnjak i Marušić (2012) en el Web of Science. D'aquesta manera, es confirmen també els indicis assenyalats per Youtie i Bozeman (2016), els quals ja apuntaven a la diferència en les percepcions segons la disciplina.\nEntre tots els principis, els que estableixen els criteris d'inclusió d'un autor són els més presents, amb la qual cosa es confirma la primera hipòtesi d'aquest treball (H1), al mateix temps que les revistes d'educació del JCR han establert una sèrie de recomanacions que s'assemblen a les emprades pel Comitè Internacional d'Editors de Revistes Mèdiques (ICMJE, 2014).\nAixí mateix, les diferències significatives en els resultats segons l'àrea geogràfica (gairebé un 70 % en el cas de l'Europa occidental, una mica més d'un 30 % a l'Amèrica del Nord i un 27,3 % a la resta del món) semblen apuntar al fet que els valors culturals també influeixen en les percepcions que hi ha sobre aquest assumpte, com ja han assenyalat altres estudis precedents (Ren [et al.], 2016; Silva; Dobranszki, 2016), i semblen ratificar la segona hipòtesi de partida (H2). Aquest resultat obre una futura línia de recerca per a aprofundir i mirar de ratificar o desmentir la importància d'aquest factor.\nD'altra banda, convé matisar els resultats obtinguts en altres estudis previs (Resnik; Patrone; Peddada, 2010; Bosch, 2014), en el sentit que en les revistes situades en un quartil més alt hi ha més presència de principis ètics. En aquest estudi aquesta conclusió queda corroborada en una anàlisi comparativa entre les revistes dels dos primers quartils, d'una banda, i les del tercer i el quart, d'una altra, si bé cal fer notar que les revistes del quart quartil tenen més presència de principis (39 %) que les del tercer (12 %).\nA partir d'aquest estudi es planteja la realització de treballs similars en altres categories, de manera que es puguin detectar, d'una banda, elements comuns i, d'una altra, singularitats pròpies de les diferents disciplines.\nPer concloure, d'aquestes diferències oposades entre les diferents revistes cal llançar la recomanació, ja apuntada en algun estudi previ (Tur-Viñes; Fonseca-Mora; Gutiérrez-San Miguel, 2013), d'estrènyer els vincles entre editors i impulsar l'elaboració de codis ètics compartits, de manera que els criteris siguin semblants en tots els casos, com ja van assenyalar Bosch i altres (2012), Fonseca-Mora i altres (2014) i Hernández-Ruiz (2016).\nAl-Herz, Waleed; Haider, Hani; Al-Bahhar, Mahmoud; Sadeq, Adnan (2014). "Honorary authorship in biomedical journals: how common is it and why does it exist?". Journal of medical ethics, vol. 40, no. 5, p. 346-348. <http://dx.doi.org/10.1136/medethics-2012-101311>.\nBorenstein, Jason; Shamoo, Adil E. (2015). "Rethinking authorship in the era of collaborative research". Accountability in research, vol. 22, no. 5, p. 267-283.\nBosch, Xavier; Hernández, Cristina; Pericas, Juan M.; Doti, Pamela; Marušić, Ana (2012). “Misconduct Policies in High-Impact Biomedical Journals”. PloS ONE, vol. 7, no. 12. <http://dx.doi.org/10.1371/journal.pone.0051928>.\nBosch, Xavier (2014). "Improving biomedical journals’ ethical policies: the case of research misconduct". Journal of medical ethics, vol. 40, no. 9, p. 644-6. <http://dx.doi.org/10.1136/medethics-2013-101822>.\nBošnjak, Lana; Marušić, Ana (2012). "Prescribed practices of authorship: review of codes of ethics from professional bodies and journal guidelines across disciplines". Scientometrics, vol. 93, no. 3, p. 751-763.\nBozeman, Barry; Youtie, Jan (2016). "Trouble in paradise: problems in academic research co-authoring". Science and engineering ethics, vol. 22, no. 6, p. 1717-1743.\nCutas, Daniela; Shaw, David (2015). "Writers blocked: on the wrongs of research co-authorship and some possible strategies for improvement". Science and engineering ethics, vol. 21, no. 5, p. 1315-1329.\nDeTora, L. M. (2016). "The spectre of ghostwriting: eroding public trust in physicians, clinical trial integrity and biomedical authorship". International journal of clinical practice, vol. 70, no. 7, p. 630-633.\nElliott, Kevin. C.; Settles, Isis. H.; Montgomery, Georgina. M.; Brassel, Sheila. T.; Cheruvelil, Kendra. S.; Soranno, Patricia. A. (2017). "Honorary authorship practices in environmental science teams: structural and cultural factors and solutions". Accountability in research, vol. 24, no. 2, p. 80-98.\nFlaherty, Dennis K. (2013). "Ghost-and guest-authored pharmaceutical industry–sponsored studies: abuse of academic integrity, the peer review system, and public trust". Annals of Pharmacotherapy, vol. 47, no. 7-8, p. 1081-1083.\nFonseca-Mora, María-Carmen; Tur-Viñes, Victoria; Gutiérrez-San-Miguel, Begoña (2014). “Ética y revistas científicas españolas de Comunicación, Educación y Psicología: la percepción editora”. Revista Española de Documentación Científica, vol. 37, p. 4, 1-12. <http://dx.doi.org/10.3989/redc.2014.4.1151>.\nGadre, Arun K. (2016). "The Problem of Gift and Honorary Authorship-Who is an Author?". The journal of international advanced otology, vol. 12, no. 3, p. 220-221.\nGasparyan, Armen Yuri; Ayvazyan, Lilit; Kitas, George D. (2013). "Authorship problems in scholarly journals: considerations for authors, peer reviewers and editors". Rheumatology international, vol. 33, no. 2, p. 277-284.\nGreenland, Philip; Fontanarosa, Phil B. (2012). "Ending honorary authorship". Science, vol. 337, no. 6098, p. 1019-1019.\nHenriksen, Dorte (2016). "The rise in co-authorship in the social sciences (1980–2013)". Scientometrics, vol. 107, no. 2, p. 455-476.\nHernández-Ruiz, Alejandra (2016). "La política editorial antifraude de las revistas científicas españolas e iberoamericanas del JCR en Ciencias Sociales". Comunicar, vol. 24, n.º 48, p. 19-27.\nICMJE (2014). Defining the role of authors and contributors. <http://www.icmje.org/recommendations/browse/roles-and-responsibilities/defining-the-role-of-authors-and-contributors.html>.\nKornhaber, Rachel Anne; McLean, Loyola M.; Baber, Rodney J. (2015). "Ongoing ethical issues concerning authorship in biomedical journals: an integrative review". International journal of nanomedicine, vol. 10, p. 4837-4846.\nKovacs, Jozsef (2017). "Honorary authorship and symbolic violence". Medicine, Health Care and Philosophy, vol. 20, no. 1, p. 51-59.\nNgai, Stephanie; Gold, Jennifer L.; Gill, Sudeep S.; Rochon, Paula A. (2005). "Haunted manuscripts: ghost authorship in the medical literature". Accountability in research, vol. 12, no. 2, p. 103-114.\nRajasekaran, Sathish; Lo, Alt; Aly, Abdel-Rahman; Ashworth, Nigel (2015). "Honorary authorship in postgraduate medical training". Postgraduate medical journal, vol. 91, no. 1079, p. 501-507.\nRen, Xiaopeng; Su, Hong; Lu, Kewen; Dong, Xiawei; Ouyang, Zhengzheng; Talhelm, Thomas (2016). "Culture and unmerited authorship credit: who wants it and why?". Frontiers in psychology , vol. 7.\nResnik, David B.; Patrone, Daniel; Peddada, Shyamal (2010). "Research misconduct policies of social science journals and impact factor". Accountability in research, vol. 17, no. 2, p. 79-84. <http://dx.doi.org/10.1080/08989621003641181>.\nSchoenherr, Jordan R. (2015). "Social-cognitive barriers to ethical authorship". Frontiers in psychology, vol. 6. <https://doi.org/10.3389/fpsyg.2015.00877>.\nShaw, David (2016). "The virus of vagueness in authorship". Journal of bioethical Inquiry, vol. 13, p. 361-362.\nShaw, David; Elger, Bernice (2017). "The ghost collaborator". Accountability in research, vol. 24, no. 1, p. 43-51.\nSilva, Jaime A. Teixeira da; Dobránszki, Judit (2016). "Multiple authorship in scientific manuscripts: ethical challenges, ghost and guest/gift authorship, and the cultural/disciplinary perspective". Science and engineering ethics, vol. 22, no. 5, p. 1457-1472.\nSmith, Elise; Master, Zubin (2017). "Best practice to order authors in multi/interdisciplinary health sciences research publications". Accountability in research, vol. 24, no. 4, p. 243-267.\nStern, Simon; Lemmens, Trudo (2011). "Legal remedies for medical ghostwriting: imposing fraud liability on guest authors of ghostwritten articles". PLoS Med, vol. 8, no. 8, p. e1001070. <https://doi.org/10.1371/journal.pmed.1001070>.\nTrinkle, Brad S.; Phillips, Trisha, Hall, Alicia; Moffatt, Barton (2017). "Neutralising fair credit: factors that influence unethical authorship practices". Journal of medical ethics, vol. 43, no. 6. <http://dx.doi.org/10.1136/medethics-2015-103365>.\nTur-Viñes, Victoria; Fonseca-Mora, María-Carmen; Gutiérrez-San Miguel, Begoña (2013). "Ética y conflictos de autoría en la publicación científica. La opinión del editor" [conferencia en línea]. En: La colaboración científica: una aproximación multidisciplinar, p. 154-165. <http://eprints.rclis.org/24598/>.\nWislar, Joseph S.; Flanagin, Annette; Fontanarosa, Phil B.; DeAngelis, Catherine D. (2011). "Honorary and ghost authorship in high impact biomedical journals: a cross sectional survey". BMJ, vol. 343, d6128.\nYoutie, Jan; Bozeman, Barry (2016). "Dueling co-authors: how collaborators create and sometimes solve contributorship conflicts". Minerva, vol. 54, no. 4, p. 375-397.\nL'explotació de l'A&HCI en l'avaluació de la recerca en literatures de llengües minoritàries : el cas de les literatures catalana i danesa. Ardanuy Baró, Jordi; Urbano, Cristóbal; Quintana Trias, Lluís. (2011)\nEducación y biblioteca : una revista de bibliotecarios para bibliotecarios. Martínez Valencia, Marta. (2006)\nCriterios normativos para la presentación de originales de la Revista general de información y documentación. Muñoz-Alonso López, Gemma. (2004)\nEl Boletín de la Asociación Andaluza de Bibliotecarios : análisis de los artículos de investigación (1998-2002). García Pérez, María Sandra. (2003)\nDíaz Campo, Jesús, Segado Boj, Francisco


Denuncien un conductor a la C-31 que circulava a 175 km/h en un tram limitat a 80 km/h - Empordà\nACN 12.05.2019 | 16:28\nLa imatge del vehicle capturada pels Mossos. GENCAT\nLa imatge del vehicle capturada pels Mossos.\nEls Mossos d'Esquadra han denunciat penalment un conductor que l'1 de maig circulava a 175 km/h en un tram de la C-31, al seu pas per Platja d'Aro (Baix Empordà), on el límit de velocitat és de 80 km/h. Els fets van passar a dos quarts de cinc de la tarda i l'home, un veí de Girona de 44 anys, serà citat properament a declarar davant el jutjat d'instrucció en funcions de guàrdia de Sant Feliu de Guíxols. En el moment dels fets els Mossos d'Esquadra no van poder aturar el vehicle i fins el 8 de maig no el van poder identificar. Se l'acusa d'un delicte contra la seguretat viària.\n

Denunciem penalment un conductor al Baix Empordà que circulava a 175 km/h en un tram limitat a 80 km/h https://t.co/R5rHh3IUQ1 pic.twitter.com/y1BKJvDX9I
— Mossos (@mossos) 12 de maig de 2019


??????, Mirror, ?????\n?????????, ??????, 19??\n19??, 18??, ??\n?????, ?????, Design\n18??, ?????, Primitive Art


Catalonia Sacra: Projecte de la Conferència Episcopal Tarraconense gestionat oer L'Albergueria, centre de difisió cultural del Bisbat de Vic (NIF: R0800043B), amb domicili al carrer de l'Albergueria, 1 de Vic (08560); ens propietat de l'espai web.\nCondicions d’ús: Els termes i les condicions que regulen la relació jurídica entre Catalonia Sacra i l’usuari, en l’accés al portal i l’ús d’aquest per l’usuari.\nCondicions de contractació: Els termes i les condicions que regulen els contractes electrònics dels serveis Catalonia Sacra oferts a l'espai web i als quals queda subjecte l’usuari que decideix contractar aquests serveis.\nEspai web: El conjunt de pàgines web ubicades als llocs d’internet (url) www.cataloniasacra.cat.\nServeis: Els serveis que s’ofereixen a través de l'espai web perquè l’usuari els valori i adquireixi.\nEl servei prestat per Catalonia Sacra és el d’oferir als usuaris gratuïtament l’accés a l'espai web i l’ús d’aquest, a través de les pàgines web del qual poden obtenir informació sobre diversos serveis, com per exemple: (1) les descobertes, itineraris guiats sense pernoctació, (2) visites guiades a catedrals, (3) obres mestres, xerrades i conferències al voltant d’una obra d’art, (4) cursos de formació itinerants per a guies turístics i (5) altres activitats i actes culturals organitzats per Catalonia Sacra.\nTercers publicitaris: Les transaccions de l’usuari amb els tercers publicitaris trobats al portal, o a través del portal, són únicament i exclusiva entre l’usuari i els publicitaris. L’usuari reconeix i accepta que Catalonia Sacra no serà responsable dels danys i perjudicis, del tipus que siguin, que resultin de les transaccions o de la presència d’aquests publicitaris al portal.\nEnllaços: L’establiment d’enllaços no implica en cap cas l’existència de cap relació entre Catalonia Saca i el titular del lloc web corresponent. Qualsevol unió, enllaç, reenviament o associacions (d’ara endavant, enllaços) amb altres llocs web (www) possibilitats des del portal no comporten una garantia de Catalonia Sacra a l’usuari.\n3. ÀREA PRIVADA DE FORMACIÓ\nL’accés a l’Àrea Privada de Formació requereix el registre previ, que únicament podran fer els alumnes matriculats al Programa de Formació de Catalonia Sacra.\nL’usuari registrat a l’Àrea Privada de Formació introduirà les seves dades personals. Posteriorment també haurà d’introduir una contrasenya d’accés al mòdul de registre de l’espai web. L’usuari serà responsable de mantenir la confidencialitat del seu compte i de totes i cadascuna de les transaccions que faci a través d’aquest. L’usuari es compromet a no facilitar la contrasenya a altres persones i a prendre totes aquelles mesures que siguin útils per a mantenir-la en secret. L’usuari és el responsable únic i exclusiu de la custòdia i de l’ús, autoritzat o no, per terceres persones.\nL’ús del correu electrònic i la contrasenya d’un usuari s’entendrà dut a terme en nom de l’usuari. En aquest sentit, l’usuari haurà de notificar immediatament a Catalonia Sacra, com a propietari de l’espai web, qualsevol restricció d’accés, modificació o cancel·lació que vulgui fer de la seva adreça de correu electrònic o de la contrasenya.\nL’usuari té coneixement que l’accés a l’espai web fent servir la identitat o contrasenya d’un altre usuari, i també l’obtenció, l’ús o la difusió de dades personals d’altres usuaris pot constituir una infracció legal i, eventualment, penal.\nCatalonia Sacra podrà, en qualsevol moment i quan ho consideri necessari per al bon funcionament de l’espai web, donar de baixa l’usuari registrat, sense perjudici del compliment de les obligacions que restin pendents en virtut d’aquestes condicions d’ús o de les transaccions que hagin acordat.\nAixí mateix, Catalonia Sacra donarà de baixa l’usuari registrat quan aquest perdi la condició d’alumne del Programa de Formació, condició imprescindible per a l’accés a l’Àrea Privada.\nPer part seva, l’usuari registrat podrà donar-se de baixa com a usuari de l’espai web a través del mòdul “Les meves dades” de l’Àrea Privada.\nL’usuari és conscient i accepta voluntàriament que l’ús del l’espai web sempre té lloc sota la seva responsabilitat única i exclusiva.\nL’usuari respondrà dels danys i perjudicis de qualsevol tipus que Catalonia Sacra pateixi com a conseqüència de l’incompliment de qualsevol de les obligacions a què queda sotmès l’usuari per virtut d’aquestes condicions d’ús o de la llei en relació amb l’ús de l’espai web.\nL’usuari es compromet a accedir l’espai web i a fer-lo servir d’acord amb la llei, les condicions d’ús, i també amb la moral i bons costums generalment acceptats. Així mateix, l’usuari s’obliga a no fer servir l’espai web amb finalitats il·lícites o il·legals, lesives de drets de tercers, o que puguin danyar o inutilitzar l’espai web o els drets de tercers de qualsevol manera.\n4.3 No interferència de l’espai web\nL’usuari manifesta, garanteix i es compromet expressament que no mostrarà, vendrà, transmetrà, emprarà, emmagatzemarà, extraurà o explotarà els noms personals o comercials, adreces, números de telèfon i de fax, adreces de correu electrònic, llistats, preus, honoraris o qualsevol altra informació relacionada amb l’espai web o els usuaris.\n5. MODIFICACIÓ DE LES CONDICIONS D’ÚS I DE L’ESPAI WEB\nCatalonia Sacra podrà modificar i variar en qualsevol moment el contingut total o parcial de les condicions d’ús disponibles i accessibles al peu de cada pàgina de l’espai web. La navegació per l’espai web portal implica (I) l’acceptació de les condicions d’ús de l’espai web i que (II) l’acceptació és permanent, constant i ratificada, i aquesta acceptació s’entendrà sempre referida a les condicions d’ús vigents en cada moment.\nSense el consentiment exprés de Catalonia Sacra, l’usuari no podrà modificar, arrendar, prestar, vendre, copiar, reproduir, transmetre, distribuir o crear treballs derivats basats en l’espai web o el seu contingut. L’usuari no podrà connectar l’espai web amb una altra pàgina web, ni revendre ni redistribuir qualsevol part de l’espai web, ni proporcionar accés a l’espai web a terceres parts.\nNo llicència: Catalonia Sacra no atorga cap llicència ni autorització d’ús de cap tipus sobre els seus drets de propietat intel·lectual i industrial, o sobre qualsevol altre dret relacionat amb l’espai web o el seu contingut.\nL’usuari defendrà, mantindrà indemne i indemnitzarà Catalonia Sacra, les seves filials, directius, propietaris, treballadors, agents, col·laboradors, accionistes, socis comercials i proveïdors, de tota i qualsevol responsabilitat, cost, dany i perjudici que els ocasioni com a conseqüència (I) de l’ús de l’espai web per l’usuari, (II) de l’incompliment per l’usuari de les condicions d’ús, (III) de qualsevol disputa o litigi entre l’usuari i un tercer, (IV) de la lesió de drets de tercers per part de l’usuari.\nTotes les comunicacions que hagin de fer-se Catalonia Sacra i l’usuari es faran per correu electrònic (I) quan s’adrecin a Catalonia Sacra, a l’adreça electrònica info@cataloniasacra.cat i, (II) quan s’adrecin a l’usuari, a l’adreça electrònica que aquest hagi comunicat.\nLa resposta del Catalonia Sacra dependrà del volum de correus i missatges rebuts i de la complexitat de les qüestions que es plantegin, tot i que sempre respectant els terminis legalment establerts, sense que es garanteixi el funcionament correcte del correu electrònic o dels missatges ni en la recepció ni en l’enviament.\nL’espai web i les condicions d’ús es regiran i interpretaren per les lleis vigents a Espanya.\nCatalonia Sacra i l’usuari faran tots els esforços raonables per a resoldre amistosament qualsevol controvèrsia que pugui sorgir de, o que estigui relacionada amb, aquestes condicions d’ús o l’espai web. Amb aquesta finalitat, les reclamacions es podran presentar per telèfon, per correu electrònic o be al web de Catalonia Sacra.\nEls drets i les obligacions de l’usuari a l’espai web no podran ser cedits ni transmesos, totalment o parcialment, per l’usuari a tercers sens el consentiment previ de Catalonia Sacra amb aquesta finalitat.\nL’usuari autoritza, des d’ara, a Catalonia Sacra a cedir els seus drets i les seves obligacions a l’espai web a tercers exclusivament per a les finalitats indicades a l’apartat política de privacitat, i sempre d’acord amb el previst a la LOPDCP.\n9. CONTRACTACIÓ A DISTÀNCIA DE SERVEIS CATALONIA SACRA\nEn compliment del que disposa la normativa vigent en matèria de contractació a distància, Catalonia Sacra fa constar la següent informació:\nL’usuari haurà d’omplir el formulari corresponent amb les dades personals. Les dades personals sol·licitades queden subjectes a la normativa de protecció de dades de caràcter personal. L’enviament del formulari constitueix l’acceptació de la prova inequívoca del consentiment a contractar el servei. El règim de tractament de les dades serà el que s’especifica a la política de privacitat.\nFinalitzat el procés de contractació, l’usuari rebrà un correu electrònic a l’adreça que hagi indicat en un termini màxim de vint-i-quatre (24) hores. Al correu electrònic se l’informarà del servei contractat i s’hi inclourà un enllaç a les condicions contractuals aplicables al servei contractat. Es recomana la impressió o descàrrega d’aquestes, perquè les condicions contractuals poden ser objecte de modificació posterior, i l’espai web es mantindran les últimes vigents.\nLa confirmació del contracte a través de qualsevol mitjà de comunicació de Catalonia Sacra a l’usuari implicarà el perfeccionament del contracte d’acord amb el que disposa l’article 1.262 del Codi Civil. L’alta efectiva o el lliurament del servei adquirit per l’usuari tindrà lloc segons el previst a la pàgina corresponent de cada servei i segons la informació que en cada cas proporcioni Catalonia Sacra a l’usuari.\nL’usuari podrà identificar i corregir les seves dades mitjançant l’enviament d’un correu electrònic a l’adreça de correu que s’especifiqui en cada cas.\nEl preu, la forma de pagament, els terminis de lliurament, les garanties i les devolucions dels serveis estan especificats a la pàgina del servei que es contracti.\nLa posició que ocupa l’usuari al contracte electrònic no podrà ser cedida ni transmesa, totalment o parcialment, a un tercer sense el consentiment previ de Catalonia Sacra o de l’oferent o venedor del servei.\nL’usuari accepta que Catalonia Sacra pot cedir la seva posició als contractes electrònics a un tercer, informant-ne l’usuari, i sempre que el tercer assumeixi el compliment de les comandes.\nAmb l’objectiu de facilitar la contractació i rebre informació de nous serveis, l’usuari, d’acord amb el que estableix l’article 22.1 de la Llei 34/2002, autoritza Catalonia Sacra perquè li enviï publicitat per correu electrònic sobre els serveis que ofereix Catalonia Sacra.\nEls serveis que ofereix Catalonia Sacra són accessibles a l’espai web. A cada pàgina web s’especifica el preu, les promocions, la forma de pagament, les condicions de contractació i informació diversa sobre el servei de què es tracti.\nEn conseqüència, des de la llibertat i autonomia de la seva voluntat, l’usuari es fa responsable del compliment els compromisos assumits en els contractes electrònics que subscriu, i assumeix la responsabilitat derivada dels actes i contractes que pugui subscriure Catalonia Sacra amb proveïdors i tercers per a complir la sol·licitud cursada i acceptada.\n9.1.7. Exempció de responsabilitat de Catalonia Sacra\nCatalonia Sacra no es fa responsable de les interrupcions del servei de contractació electrònica que es derivin de fets aliens a la seva organització, i més especialment dels que tinguin origen o causa en les xarxes de comunicació a través de les quals funciona i es gestiona l’espai web i les mateixes comunicacions per correu electrònic.\n9.1.8. Durada del servei\nCatalonia Sacra es reserva la facultat unilateral de cancel·lar la contractació electrònica de qualsevol dels serveis en qualsevol moment, sense necessitat de comunicar-ho als usuaris, i amb l’única obligació de complir els contractes subscrits amb anterioritat a la cancel·lació.\n9.1.9. Mitjans de pagament\nEl pagament es farà mitjançant targetes VISA, MasterCard i 4B.\nCatalonia Sacra manifesta que no té accés ni emmagatzema dades sensibles relatives al mitjà de pagament emprat per l’usuari. Només l’entitat que processa el pagament té accés a aquestes dades per a la gestió dels pagaments i cobraments.\nEl procés de pagament funciona sobre un servidor segur que empra el protocol SSL (Secure Socket Layer). És un protocol criptogràfic que proporciona una comunicació segura per internet, de manera que les dades es transmeten a Catalonia Sacra xifrades, i n’eviten la lectura o manipulació per tercers.\n9.1.11. Llei aplicable i jurisdicció competent\nSi vols més informació sobre l’ús de galetes, pots posar-te en contacte amb nosaltres a l’adreça electrònica següent: info@cataloniasacra.cat


Trilogia d'uns ideals: Pau\nLa confiança ha de donar-nos la Pau. No hi ha prou amb la bona fe, cal mostrar-la, perquè els homes sempre veuen i poques vegades pensen.\nPensament de Martín L. a 9:46


Acte “Esmorzar de treball. Programa de sensibilització per a la contractació de persones en risc d’exclusió”. | Fundació Cecot Persona i Treball\nThis entry was posted on dilluns, 23 de/d' Mai de 2011 at 3:19 pm and is filed under Actualitat.\tYou can follow any responses to this entry through the RSS 2.0 feed. Responses are currently closed, but you can trackback from your own site.


Juny | 2012 | IGUALADA HOQUEI CLUB | Pàgina 3\nOK LLIGA 2012-2013. 6 d’OCTUBRE (NOIS). 15 DE SETEMBRE (NOIES)\nPublicat el 9 Juny 2012 per ihc\nEls jugadors de l’Igualada HC esperen el partit de dilluns contra el Shum que tancarà la temporada a les Comes amb Europa en joc. Mentrestant el club, representat pel president Manel Buron, ha pres part en l’Assemblea General Ordinària de la FEP … Continua llegint →\nLA MÀGIA DEL GOL 3500\nPublicat el 7 Juny 2012 per ihc\nL’enuig per la derrota a Vendrell , i especialment per la manera i el moment quan es va produir, va deixar enfosquida una fita històrica. Era el minut 14 i 25 de la primera part. L’Edu té l’instint de caçar una … Continua llegint →\nEL MALEÏT GOL DELS 156 SEGONS\nPublicat el 6 Juny 2012 per ihc\nSegon entrenament de la setmana pels jugadors de l’Igualada HC. Els arlequinats mantenen la dinàmica de treball que van iniciar després de la llarga aturada de la competició. Tot es basa en situacions de partit. Una fòrmula pensada per millorar … Continua llegint →\nPODI A LA SEGONA VOLTA\nPublicat el 5 Juny 2012 per ihc\nDesprés de no haver-ho pogut aconseguir a Vendrell els jugadors de l’Igualada han començat la preparació per intentar aconseguir dilluns contra el Shum la victòria que certifiqui matemàticament la classificació entre els 5 primers de la classificació i, per tant, … Continua llegint →\nM.SOLER: CLASSIFICAR-NOS PER LA COPA D’EUROPA ÉS INCREÏBLE\nP- Marta arribar a Europa amb un mambo és impressionant. M-SOLER- La veritat és que vam sortir súper enxufades i això va fer que marquessim molt ràpit i va fer que no en deixessim passar cap en defensa. Vam jugar molt … Continua llegint →\nARA FALTEN ELS NOIS!\nPublicat el 3 Juny 2012 per ihc\nLes noies del FONTANELLAS I MARTÍ IHC ja ho han assolit. Les últimes hores han rebut tones de felicitacions i d’elogis per la seva gran temporada i per la fita majúscula que han aconseguit: Ser a la Copa d’Europa 2012-2013. … Continua llegint →\nFONTANELLAS I MARTÍ IHC 8 – BIESCA 2. MAMBO AL CAMPIÓ D’EUROPA. BITLLET A LA CHAMPIONS. I TERCERES!!\nPublicat el 2 Juny 2012 per ihc\nFoto E. Garreta Més no es pot demanar d’un sol partit. Fer una exhibició davant de les actuals campiones d’Europa i certificar, així, el passaport per la màxima competició continental és com perque el 2 de juny del 2012 quedi … Continua llegint →\nPublicat el 1 Juny 2012 per ihc\nFoto J. B Dissabte trascendental pels 2 equips sèniors de l’IHC. Especialment per les noies del FONTANELLAS I MARTÍ IHC que han fet una crida a l’afició per tenir el seu ajut en el partit contra el Biesca Gijon (les … Continua llegint →


Projecte per exportar com a adob orgànic excedents de purins de la Noguera i el Pla\nImpulsen una planta a Térmens per compostar-los i, en una segona fase, aprofitar el gas metà per generar electricitat\nUna empresa lleidatana projecta exportar com a adob orgànic part dels excedents de purins que generen les granges de la Noguera i el Pla d’Urgell. El promotor ha iniciat la tramitació d’una planta a Térmens amb capacitat per a unes 30.000 tones de dejeccions a l’any, a les quals preveu aplicar dos tipus de tractament: en primer lloc, separarà la fracció líquida de la sòlida i compostarà aquesta última per vendre-la com a fertilitzant a altres països de la UE.\nEn una segona etapa, està previst dotar el complex d’una planta de biogàs que aprofitarà el metà que emana dels purins per generar electricitat. Aquesta iniciativa arriba després que la Generalitat hagi augmentat les restriccions per aplicar-los directament en cultius de la zona.\nLa fracció líquida de les dejeccions s’aprofitarà també com a fertilitzant i s’aplicarà per degoteig\nLa instal·lació està prevista a uns quatre quilòmetres a l’est del nucli de Térmens i a una distància similar al sud del poble de Vallfogona de Balaguer. La inversió necessària per fer-la possible s’estima en prop d’un milió d’euros. Així consta als primers documents que han iniciat la tramitació ambiental davant de la Generalitat. El promotor, per la seua banda, va indicar que espera obtenir entre 15.000 i 18.000 tones de fertilitzant orgànic per a la venda a l’any a partir de purins de porc, però també dejeccions bovines i d’explotacions avícoles.\nLa fracció sòlida d’aquestes dejeccions ramaderes es compostarà amb rebutjos vegetals, com els resultants de la poda d’arbres i arbustos. Quant a la fracció líquida, s’acumularà en basses i se sotmetrà a un tractament de reducció del nitrogen per després aplicar-la també com a fertilitzant mitjançant fertiirrigació: per degoteig a través de conduccions de reg.\nFonts de l’empresa promotora van indicar que el projecte es troba encara en els primers passos del procés d’autorització, i van calcular que passarà més d’un any abans que disposi de tots els permisos necessaris per començar obres. Van assenyalar que la planta entrarà en funcionament només amb el tractament de compostatge i que busquen empreses que, posteriorment, puguin posar en marxa les instal·lacions de biogàs.\nLa proposta ja ha rebut els primers informes del departament d’Acció Climàtica, Urbanisme i l’Agència Catalana de l’Aigua (ACA), que no plantegen a priori objeccions que impedeixin portar-ho a terme.


HISTÒRIA DEL BALL DE DIABLES | Diables VNG\nHISTÒRIA BALL DE DIABLES\nSembla ser que aquests quatre diablots van acompanyar a la Mulassa fins l’any 1831. Dues anotacions recalquen la composició de la plantilla d’entremesos parroquials: els Gegants Grans, els Gegantons, la Mulassa Vella amb els seus quatre Diables, la Mulassa Nova i el Drac. Al 17 de gener de 1831, va lliurar-se 1 lliura 17 sous 6 diners “als de la mulassa vella, diablots, gegants grosos, drach y mulassa nova” i 1 lliura 1 sou 9 diners “als dels gegantons”. Del mateix any són també els mots següents. Al 4 de juny 1831 van comptabilitzar-se 2 lliures 8 sous 9 diners “als dels gegantons, gegans grossos, mulassas y diablots”. I al 5 d’agost de 1831, 2 lliures 16 sous 3 diners “als dels gegantons, molassas, diablots y gegants grossos”.\nLa primera ocasió en què apareixen els diables com a estructura de ball de diables la trobem per la Festa Major de Sant Antoni Abat de 1832.\nHeribert Massana: la primera trobada de diables de Catalunya.\nPublicat a http://plouifasol.esblogs.net/ el 6 de maig de 2010


Renova el teu vehicle amb l’EcoPlà Citroën! - Interfren - Concessionari oficial Citroën a Figueres, Girona\nSabem que t’agrada el teu cotxe antic però, oi que se te’n va la mirada quan veus algun dels models nous com el SUV C3 Aircross, la berlina C4 Cactus o el nou Berlingo? Doncs deixa de somiar amb ells, vine a Interfren i aprofita l’Ecoplà Citroën que estarà vigent durant tot aquest mes d’octubre.\nA més del descompte que t’emportaràs, gaudiràs de les prestacions dels nous vehicles que s’han dissenyat seguint la filosofia Inspired By You, és a dir, pensant en les teves necessitats. Per si encara no ho tens del tot clar, et fem cinc cèntims dels beneficis de renovar el teu vehicle: l’extraordinari confort gràcies al programa Citroën Advanced Comfort, un equipament tecnològic amb un munt d’ajudes a la conducció, uns motors més eficients i un disseny al més pur estil Citroën.\nA Interfren, concessionari oficial de Citroën a Figueres, t’assessorarem perquè gaudeixis al màxim de l’EcoPlà Citroën!