Is Grand Tour quality of accommodations the same for all teams? – tourdegila\nPublicat perJavier Gilabert 19 Agost, 2018 11 Setembre, 2018 Publicat enSin categoría\nThat means that an element as important as resting is left in hands of the organizer. The choice of the hotel, then, should be carried out in equal conditions for all the participants, avoiding giving an advantage to one team over another and that’s what UCI rule seeks for. But is it really like that? Stories of bad hotels can be read in some books of anecdotes about the Tour de France, for example. Also now, thanks to riders interactions in social media, you can see examples of real dens in which anyone would want the night to pass as soon as possible.\nFor this piece I have analyzed the valuation of the hotels in which the 22 teams participating in the Vuelta a España 2018 (August 25th to September 16th) will spend their nights. In Spain, each region (Comunidad Autónoma) has its own criteria to grant a rating to hotels ranging from 1 to 5 stars (lower to higher quality).\nThe conclusion obtained after the analysis is that, although there is no an abysmal difference, there is no equality in the quality of the accommodations assigned to the participating teams. There are even preferences towards some particular teams.\nBahrain-Merida, with an average of 4.14 stars, is the team with the highest average quality in the accommodations assigned by the organization for this La Vuelta edition. They are closely followed by Movistar Team (4) and Astana (3.95). Anyone would think that, on the contrary, the team with the worst quality average will be a ‘wildcard team’ (PCT) but it is not, Team Sunweb presents an average of 3 stars in their accommodations, a difference of 1.14 stars over Vincenzo Nibali’s Bahrain-Merida.\nImage 1: Hotel rating per stage and per team (including average)\nAnother issue that is of interest, is to observe how the -few- 5-star hotels are not assigned equally. Out of 22 teams, up to 10 sleep some night in a 5-star hotel, but Bahrain-Merida (4), Movistar (3) and Quick-Step (2) are the only ones that repeat in that top-quality hotels. On the other hand, Bahrain-Merida and Astana only sleep one night in a three-star hotel, the rest of the nights in hotels of 4 or more. While there are 15 different teams that have to spend nights in 1 or 2 star hotels and, lots of them, more than one night.\nIn this case, La Vuelta is not following one of the UCI specifications for organisers:\n11.4 PRINCIPLE OF EQUITY BETWEEN TEAMS, Specifications for Organisers: In stage races, it is up to the organiser to draw up a list of hotels where the teams will stay and to allocate the teams to the various establishments. The organiser should observe strict impartiality between the teams when conducting this allocation. If the hotels are of varying quality, a rotation system should be used to ensure that the teams all accumulate the same number of hotel stars by the end of the race.\nExample: if, during a two-day race, team A stays in a two-star hotel on the first night and team B stays in a four-star hotel, it must be ensured that the following night team A stays in a four-star establishment while team B is accommodated in a two-star hotel. Every team must accumulate the same number of hotel stars over the course of the event.\nImage 2: Number of stays in hotel by rating per team\nImage 3: Distribution of Vuelta a España 2018 hotels rating average per team\nSumming up, the assignment is not the same for everyone, it is assumed, after the analysis, that there are teams with more “power” than others at the time of the assignment. Perhaps exchanges of favors between teams and organizer are behind. Would Bahrain-Merida be in first place Nibali was not in the start list? Would Sunweb come in last position if he took Tom Dumoulin and / or Michael Matthews? Draw your conclusions, the data is there.\nAfter 17th stage, Movistar Team will sleep in Castillo de Gorráiz (4*), the hotel where the team stays to prepare the season.\nUPDATE (Aug. 21)\nI have done the same analysis with last edition of Tour de France hotels. The overall quality of hotels is a bit worse than La Vuelta ones, but Le Tour is trying to follow equity allocations in a better sense than La Vuelta.\nAt Le Tour, difference between the team with best rating hotels average and the team with the worst one is about 0.48 (Astana, 3.76; Bora-Hansgrohe, 3.29), more than a half that the difference that we observe at La Vuelta.\nImage 4: Distribution of Tour de France 2018 hotels rating average per team (please note that the chart is scaled equally as the one in Image 3)\nMés de tres mil quilòmetres al voltant d’un país en 25 dies, si comptem els dies previs i les jornades de descans, requereixen als organitzadors una dura planificació de les estades dels 22 equips amb els seus corredors, directors i auxiliars, a més de les de tot l’equip organitzatiu i el personal de carrera. El descans és un element clau per als corredors després de la conclusió de cada etapa i l’hotel es converteix, a més d’en el lloc on complir amb les 8 hores de son per recobrar energies, en un espai de convivència, desconnexió, reflexió i de recuperació. És clar que la qualitat serà diferent segons el lloc assignat per l’organitzador, tenint en compte, també, els quilòmetres addicionals de trasllat que pot suposar el trajecte a l’hotel.\nL’Sky, sempre innovador en aquest tipus d’assumptes, va intentar evitar els efectes negatius que podien produir als seus corredors una mala elecció d’allotjament o els que suposen els canvis de llit dia rere dia. El conjunt britànic es va endur un motorhome al Giro d’Itàlia del 2015, fent que l’aleshores líder de l’equip, Richie Porte, dormís allà després de cada etapa (un d’aquests “marginal gains“). Després queixes de diversos equips, l’UCI va treure una prohibició al mes següent:\nArt. 2.2.010, Normativa UCI: “En totes les curses del calendari internacional, els organitzadors han de cobrir les despeses de subsistència dels equips des de la nit abans del començament fins al darrer dia, els corredors han de romandre als hotels proporcionats per l’organitzador durant tota la durada de la cursa”\nAixò vol dir que es deixa en mans de l’organitzador un element tan important com el descans. L’elecció de l’hotel, doncs, hauria de realitzar-se en igualtat de condicions per a tots els participants evitant donar avantatge a un equip sobre un altre i així ho pretén la norma UCI. Però, ¿passa realment així? Històries de mals hotels es poden llegir en algun llibre d’anècdotes sobre el mateix Tour de França. També ara, gràcies a les publicacions dels corredors en les xarxes socials, es poden observar exemples de veritables antres en què qualsevol vol que la nit passi el més aviat possible.\nPer a aquest article s’ha analitzat la valoració dels hotels on pernoctaran els 22 equips que participen en la Volta a Espanya del 2018 (25 d’agost a 16 de setembre). A Espanya, cada comunitat autònoma té els seus propis criteris per atorgar una valoració als hotels que va d’1 a 5 estrelles (menys a més qualitat).\nLa conclusió obtinguda després de l’anàlisi és que, tot i que no existeix una diferència abismal, no hi ha una igualtat en la qualitat dels allotjaments assignats als equips participants. S’observen, fins i tot, preferències cap a algun equip en particular.\nL’equip Bahrain-Merida, amb una mitjana de 4,14 estrelles, és l’equip amb més qualitat de mitjana en els allotjaments que li ha assignat l’organització per aquesta edició de La Vuelta. El segueixen de prop Movistar Team (4) i l’Astana (3,95). Qualsevol pensaria que, de forma contrària, el conjunt amb la pitjor qualitat de mitjana serà un equip convidat (PCT) però no és així, el Sunweb presenta una mitjana de 3 estrelles en els seus allotjaments, una diferència de 1,14 estrelles sobre l’equip de Bahrain de Vincenzo Nibali.\nUn altre assumpte que destaca és observar com els -pocs- hotels de 5 estrelles no s’assignen de forma igual. Dels 22 equips, fins a 10 dormen alguna nit en un hotel de 5 estrelles, però Bahrain-Merida (4), Movistar (3) i Quick-Step (2) són els únics que repeteixen. D’altra banda, Bahrain-Merida i Astana tan sols dormen una nit en un hotel de tres estrelles, la resta de nits en hotels de 4 o més. Mentre que hi ha 15 equips diferents que han de passar nits en hotels d’1 o 2 estrelles.\nEn aquest cas, La Vuelta no està seguint una de les especificacions per als organitzadors de la UCI:\n11.4 PRINCIPI D’EQUITAT ENTRE EQUIPS, Especificacions per a organitzadors: en les voltes per etapes, correspon a l’organitzador elaborar una llista dels hotels on els equips faran estado i assignaran els equips als diferents establiments. L’organitzador ha d’observar una estricta imparcialitat entre els equips en la realització d’aquesta assignació. Si els hotels tenen una qualitat variable, s’hauria d’utilitzar un sistema de rotació per garantir que tots els equips acumulin el mateix nombre d’estrelles de l’hotel al final de la cursa.\nExemple: si, durant una cursa de dos dies, l’equip A es queda en un hotel de dues estrelles la primera nit i l’equip B es queda en un hotel de quatre estrelles, s’ha d’assegurar que l’equip A passi la nit següent a un hotel de quatre estrelles, mentre que l’equip B la passi en un hotel de dues estrelles. Cada equip ha d’acumular el mateix nombre d’estrelles de l’hotel al final de la cursa.\nEn conclusió, l’assignació no és igual per a tothom, se suposa, després de l’anàlisi, que hi ha equips amb més poder que altres a l’hora de l’assignació. Potser intercanvis de favors entre equips i organitzador estan darrere. Estaria Bahrain-Merida en el primer lloc si no portés a Nibali? Apareixeria Sunweb en última posició si es portés a Tom Dumoulin i / o a Michael Matthews? Valoreu vosaltres, les dades són aquestes.\nHe realitzat el mateix anàlisi amb els hotels de la passada edició del Tour de França. La qualitat global dels hotels és una mica pitjor que la de la Vuelta, però el Tour intenta ser més just en les assignacions d’hotels que la Vuelta.\nAl Tour, la diferència entre l’equip amb millor qualificació mitjana dels hotels i el pitjor és de 0,48 (Astana, 3,76; Bora-Hansgrohe, 3,29), més de la meitat que la diferència que observem a La Vuelta.\nMás de tres mil kilómetros alrededor de un país en 25 días, si contamos los días previos y las jornadas de descanso, requieren a los organizadores una dura planificación de las estancias de los 22 equipos con sus corredores, directores y auxiliares, además de las de todo el equipo organizativo y el personal de carrera. El descanso es un elemento clave para los corredores tras la conclusión de cada etapa y el hotel se convierte, además de en el lugar donde cumplir las 8 horas de sueño para reponer energías, en un espacio de convivencia, desconexión, reflexión y de recuperación. Claro que la calidad será diferente según el lugar asignado por el organizador, teniendo en cuenta, también, los kilómetros adicionales de traslado que puede suponer el trayecto al hotel.\nEl Sky, siempre innovador en este tipo de asuntos, intentó evitar los efectos negativos que podían producir a sus corredores una mala elección de alojamiento o los que suponen los cambios de cama día tras día. El conjunto británico se llevó un motorhome al Giro d’Italia del 2015, haciendo que su entonces líder, Richie Porte, durmiera allí tras cada etapa (uno de esos “marginal gains“). Tras quejas de varios equipos, la UCI sacó una prohibición al mes siguiente:\nArt. 2.2.010, Normativa UCI: “En todas las carreras del calendario internacional, los organizadores deben cubrir los gastos de subsistencia de los equipos desde la noche antes del comienzo hasta el último día, los corredores deben permanecer en los hoteles proporcionados por el organizador durante toda la duración de la carrera”\nEso quiere decir que se deja en manos del organizador un elemento tan importante como el descanso. La elección del hotel, pues, debería realizarse en igualdad de condiciones para todos los participantes evitando dar ventaja a un equipo sobre otro y así lo pretende la norma UCI. Pero, ¿ocurre realmente así? Historias de malos hoteles se pueden leer en algún libro de anécdotas sobre el mismo Tour de Francia. También ahora, gracias a publicaciones de los corredores en las redes sociales, se pueden observar ejemplos de verdaderos antros en los que cualquiera desea que la noche pase lo antes posible.\nPara este artículo se ha analizado la valoración de los hoteles en los que pernoctarán los 22 equipos que participan en la Vuelta a España del 2018 (25 de agosto a 16 de septiembre). En España, cada Comunidad Autónoma tiene sus propios criterios para otorgar una valoración a los hoteles que va de 1 a 5 estrellas (menor a mayor calidad).\nLa conclusión obtenida tras el análisis es que, aunque no hay una diferencia abismal, no existe una igualdad en la calidad de los alojamientos asignados a los equipos participantes. Se observan, incluso, preferencias hacia algún equipo en particular.\nEl equipo Bahrain-Merida, con una media de 4,14 estrellas, es el equipo con mayor calidad de media en los alojamientos que le ha asignado la organización para esta edición de La Vuelta. Le siguen de cerca Movistar Team (4) y el Astana (3,95). Cualquiera pensaría que, de forma contraria, el conjunto con la peor calidad de media será un equipo invitado (PCT) pero no es así, el Sunweb presenta una media de 3 estrellas en sus alojamientos, una diferencia de 1,14 estrellas sobre el equipo bahreiní de Vincenzo Nibali.\nOtro asunto que llama la atención es observar como los -pocos- hoteles de 5 estrellas no se asignan de forma igual. De los 22 equipos, hasta 10 duermen alguna noche en un hotel de 5 estrellas, pero Bahrain-Merida (4), Movistar (3) y Quick-Step (2) son los únicos que repiten. Por otro lado, Bahrain-Merida y Astana tan solo duermen una noche en un hotel de tres estrellas, el resto de noches en hoteles de 4 o más. Mientras que hay 15 equipos diferentes que tienen que pasar noches en hoteles de 1 o 2 estrellas.\nEn este caso, La Vuelta no está siguiendo una de las especificaciones para los organizadores de la UCI:\n11.4 PRINCIPIO DE EQUIDAD ENTRE EQUIPOS, Especificaciones para organizadores: en las vueltas por etapas, corresponde al organizador elaborar una lista de los hoteles donde los equipos se alojarán y asignarán los equipos a los diferentes establecimientos. El organizador debe observar una estricta imparcialidad entre los equipos en la realización de esta asignación. Si los hoteles tienen una calidad variable, se debería utilizar un sistema de rotación para garantizar que todos los equipos acumulen el mismo número de estrellas del hotel al final de la carrera.\nEjemplo: si, durante una carrera de dos días, el equipo A se queda en un hotel de dos estrellas la primera noche y el equipo B se queda en un hotel de cuatro estrellas, se debe asegurar que el equipo A pase la noche siguiente a un hotel de cuatro estrellas, mientras que el equipo B la pase en un hotel de dos estrellas. Cada equipo debe acumular el mismo número de estrellas del hotel al final de la carrera.\nEn conclusión, la asignación no es igual para todos, se supone, tras el análisis, que hay equipos con más poder que otros a la hora de la asignación. Quizás intercambios de favores entre equipos y organizador están detrás. ¿Estaría Bahrain-Merida en el primer puesto si no llevara a Nibali? ¿Aparecería Sunweb en última posición si se llevara a Tom Dumoulin y/o a Michael Matthews? Valoren ustedes, los datos están ahí.\nHe realizado el mismo análisis con los hoteles de la pasada edición del Tour de Francia. La calidad global de los hoteles es algo peor que la de la Vuelta, pero el Tour intenta ser más justo en las asignaciones de hoteles que la Vuelta.\nEn el Tour, la diferencia entre el equipo con mejor calificación media de los hoteles y el peor es de 0,48 (Astana, 3,76; Bora-Hansgrohe, 3,29), más de la mitad que la diferencia que observamos en La Vuelta.


Els joves del teb a la Fira – Joves_Colectic\nAquest dissabte 25 d’octubre vam anar a la fira d’economia solidária de Catalunya amb el TEB i ho vam pasar fantastic. Vam fer entrevistes a les entitats que hi eren i ens van explicar que es un mon amb una economia diferent, ells van crear una moneda anomenada l’ecosol.\nLa fira ens mostra un model que dóna resposta a les necessitats bàsiques per al bon viure en àmbits com l’habitatge, l’alimentació, l’oci, el coneixement, etc…\nLa FESC és un esdeveniment organitzat per la xarxa d’Econemia Solidària (XES), una entitat d’entitats que intenta enfortir l’economia solidària des d’una perspectiva transformadora.\nBlog, TebTV, VideoTeb 2014, Entrevistes, Fira d'economia solidària, Sant Andreu permalink\n← El Teb participa a TRANSVERSAL\n15 de novembre: la Festa Ubuntaire es celebra al Teb! →


Holiday home Ivigtut H- 2012 Romo Kirkeby Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Holiday home Ivigtut H- 2012 és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Bolilmark. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, forn microones, renta vaixelles a cada habitació. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com sauna. Holiday home Ivigtut H- 2012 és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Bolilmark.


enllaç_destacat – CGTCatalunya\nFins ara, 88 entitats i 3 ajuntaments han signat el “Comunicat Públic” en Defensa Hospital de Viladecans. Ens vam veure desbordats per l’afluència de persones que acudien en representació de grups d’un ampli ventall de sectors de la nostra societat civil.\n12/07/2013 - 18:10:59\nInforma´t i difon:\nSegueix els diferents perfils a les xarxes socials i ampliem comunitat:\nPromou esdeveniment de la VAGA GENERAL #14N a Faceboook i convida-hi les teves amistats:\n– VAGA GENERAL 14 DE NOVEMBRE 2012\n– Posa´t aquest perfil fins el #14N i comparteix:\nGuia per a la vaga general:\nCartel CGT VAGA GENERAL 14N 2012 from CGT Catalunya\nDiptic CGT Vaga General 14N 2012 from CGT Catalunya\nOctaveta CGT Vaga General 14N 2012 from CGT Catalunya\nReial Decret 1483/2012 pel que s´aprova el reglament dels procediments d´acomiadament col.lectiu i de suspensió de contractes i reducció de jornada:\n08/11/2012 - 03:38:00\nVia Laietana 18, 9a. planta – 08003\nLa CGT de Catalunya i les mobilitzacions d’agost\nDavant del context social, econòmic i polític, que fa que a Catalunya ja hi hagi 836.900 persones a l´atur i es pateixin contínues retallades socials en els sectors públics fonamentals (sanitat, educació, serveis socials..) des de CGT Catalunya, en la darrera Plenària Confederal Extraordinària de CGT Catalunya, es varen prendre acords d’actuació i de posicionament:\nCGT Catalunya, en relació a la Declaració de la “Cumbre Social” apadrinada pels oficialment dits majoritaris, i vista la instrumentalització partidista i el segrest d´un calendari propi de mobilitzacions, ha considerat pertinent no adherir-se, ni a la declaració ni al seu “full de ruta”. A més, ens resulta impossible anar de bracet amb organitzacions dels cossos policials que, fins ahir mateix, han participat a la repressió de moviments socials i sindicals que denuncien les desigualtats en la nostra societat.\n17/08/2012 - 04:08:47\n19/07/2012 - 22:27:47\n15/07/2012 - 12:47:09\n– DIJOUS 12 DE JULIOL\nDIJOUS 12 DE JULIOL A LES 17 HORES A DELEGACIÓ DE GOVERN\nC / MALLORCA 278, AMB ROGER DE LLÚRIA\nCONTRA LES RETALLADES ALS TREBALLADORS PÚBLICS\nCONTRA LES PRIVATITZACIONS I PER AL MANTENIMENT DE L’OCUPACIÓ\nLa CGT convoca aquesta concentració, igual que altres forces\nsindicals, per protestar contra les noves mesures decretades per\nels banquers europeus, acatades i assumidespel govern de Rajoy.\n12/07/2012 - 15:44:34\n05/06/2011 - 21:35:08\n07/01/2011 - 17:28:09\nLa CGT de Girona hem estrenat blog-web. La mantindrem actualitzada i de mica en mica l’anirem millorant i ampliant. Un espai per a la contra-informació, expansió i visualització de la nostra alternativa i activitat anarcosindicalista, una eina per reforçar l’alternativa llibertària que des de diferents àmbits i espais geogràficament propers emergeix cada dia amb més força.\nUs recomanem que us guardeu l’enllaç de la web a Favoritos. Al ser una pàgina de recent creació, les aranyes dels buscadors encara no l’han indexat i caldrà esperar un temps fins que la trobin.\nEn el blog hi anireu trobant, a més dels enllaços i de les notícies, cròniques i convocatòries, un servei d’agenda així com un apartat sobre formació per al cursque ara comencem.\n02/09/2010 - 14:27:00\n25/05/2009 - 10:15:25\n18/12/2008 - 20:16:00\n05/09/2008 - 21:52:00\n01/06/2008 - 09:02:00\n22/11/2007 - 17:32:00\n04/08/2007 - 12:28:00\n08/07/2007 - 11:07:00\n01/01/2007 - 23:21:00


Un pessiguet de sal - Jo també vaig perdre a Rocky - elseisdoble.com Mentres els recordem, seguiran vius entre nosaltres\nRocky paseando en un pueblo de alta montaña\nUn pessiguet de sal - Jo també vaig perdre a Rocky\nMentres els recordem, seguiran vius entre nosaltres\nAcabe de llegir en EL SEIS DOBLE el testimoni de Dani. Compta la història d'amor entre un xiquet i la seua gosseta Kati, a la que ha perdut. Qui haja tingut alguna vegada com a amic a un gos entendrà aquest estat d'ànim; altres poden qualificar-lo com excessiu. Allà ells!\nDani, jo també vaig perdre a Rocky. A pesar del temps que ha passat encara no he oblidat al meu amic. Em costa renunciar a la seua perduda, al seu record, a la seua mirada… Veig el que era el seu racó preferit; la seua pilota, que encara roda per casa; la seua corretja… Quan m'alçe cada matí ja no està al meu costat (era per a mi la primera manifestació de “carinyo” i era per a ell la primera carícia del dia), ja no em perseguix ningú com si de la meua ombra es tractara, llig i escolte música a soles, ja no isc a donar passejos…\nEn la pel·lícula “El Abuelo” de Garci, dos vells parlen en un penya-segat sobre la vida. Un d'ells comenta: “què no sé el que és el patiment? Però, si he vist morir a set gossos”.\nestela - 18/06/2008


mans que exploren: El Gegant i la Rateta\nVa iniciar la sessió de seminari la Roser, explicant “El gegant del guix”, personalment un conte nou i encantador. La Roser va fer servir la pissarra per dibuixar el rostre del gegant i endinsar-nos en el conte. Considero que ho va fer molt bé, encara que s’aturés per dir-nos que es desconcentrava per nerviosisme, tots vam discutir que no ens transmetia la sensació que ella expressava.\nSeguidament, la Xènia ens va contar “La Rateta que escombrava l’escaleta”, amb iniciativa i seguretat, em va agradar. Penso que va encertar en posar les veus als diferents personatges.\nLa tensió de la Roser, va ser causa de la seva postura corporal, va comença el conte asseguda i al aixecar-se per dibuixar a la pissarra, va canviar de perspectiva, per tant, va distraure l’atenció en la història i es va sentir més cohibida. L’Imma, va proposar que provéssim d’aixecar-nos i contemplar el grup, a la majoria ens va impactar. Per la meva experiència, em va provoca una sensació de nuesa, inhibició, com si de sobte em sentis desprotegida. Després d’aquestes sensacions, l’Imma ens va oferir alguns recursos per fer desaparèixer els nervis alhora de parlar en públic, com: imaginar un lloc agradable, repartir la mirada, dur el tema molt ben preparat, entre altres.\nPenso que la lectura de Com parlar bé en públic de Rubio, Joana Puigpelat i Francesc, que ens va proposar l'Anna Mackay i ens aconsella El Diari de referència en català, ens pot ser molt útil per apendre tècniques i un seguit de consells.\nTot seguit, ens agrupem per parelles i comentem el treball que hem realitzar sobre el llibre d’Eulàlia Bosch, Educació i vida quotidiana. Històries breus de llarga durada. Discutim sobre les històries que més ens han atret, ho parlo amb la Míriam, ens comuniquem records i pensament sobre la nostra llunyana infància. Al passar aproximadament uns deu minuts, exposem tot el grup sinceres opinions sobre els relats i les seves respectives reflexions del llibre. Parlem, sobretot, del transcurs de la vida, com comunicar la mort als infants i la protecció i identitat d’un infant.\nresenya- llibre BOSCH, E\nConcloem amb una varietat d’opinions, però coincidim amb les interessant reflexions que són capaços de fer els nens i les nenes i la importància de les nostres influències.\nIl·lustració de http://www.ajmao.org/publicacions/publicacions.aspx?tipo=ED&Seccio=20\nTenia la mirada perduda en la pàgina que la\nmare li llegia, quan de sobre va preguntar:\n"Mare, tu què mires: el blanc o el negre?"\nEnviat per Lídia Pérez Muñoz a 8:48\nEtiquetes de comentaris: contes, llibres, reflexió, seminari


Col·lectiu Lambda, 15 anys de lluita contra la SIDA a València\nEl Col·lectiu Lambda de lesbianes, gais, transsexuals i bisexuals, present a València des de 1986, té la satisfacció de convidar a tota la ciutadania a la celebració d'aniversari d'un dels seus grups més veterans: el Grup Stop-sida. Com ha dit la coordinadora general del Col·lectiu Lambda, Luisa Notario, “15 anys són un llarg recorregut d'experiències que volem compartir amb tothom; però són també motiu d'orgull, ja que el Col·lectiu Lambda de lesbianes, gais, transsexuals i bisexuals s'ha convertit en una de les entitats amb més força en el combat contra la pandèmia del vih-sida.”\nI per a celebrar-ho, el Grup Stop-sida inaugurarà el dissabte 24 de novembre a les 19.00 h una exposició dels cartells que al llarg d'aquests anys han servit per conscienciar la ciutadania. Serà a l'Octubre-Centre de Cultura Contemporània de València (C/ Sant Ferran, 12). A més, hi haurà una taula rodona en la que estaran presents tots els coordinadors i coordinadores que ha tingut el grup. Entre ells cal destacar la presència de Toni Poveda, fundador del Grup Stop-sida i actual president de la Federació Estatal de Lesbianes, Gais, Transsexuals i Bisexuals. En eixe marc, s'atorgarà també el primer Premi Positiu. Més tard, a les 00.00h de la nit, la celebració continuarà amb una festa al pub ADN de València (C/ Àngel Custodi). S'enceta així una setmana plena d'activitats de conscienciació contra el vih-sida que culminarà el dissabte, 1 de desembre, amb la concentració ciutadana que tindrà lloc a les 12.00 h del migidia a la plaça de la Mare de Déu de València.\n15 anys després de la seua creació, com diu Alberto Martínez, coordinador del Grup Stop-sida, “continuem de ple lluitant contra l'expansió del vih-sida, amb una aposta clara per l'ús del preservatiu, tant en les relacions entre els homes com entre les dones. Una mesura que s'ha de complementar amb les anàlisis de detecció precoç del vih-sida sempre que s'haja dut a terme una pràctica de risc”. Però això no és tot. El Col·lectiu Lambda de lesbianes, gais, transsexuals i bisexuals també du endavant una tasca d'assessorament i acompanyament de les persones seropositives, a través de LGTB-Positius, i fa una crida a tota la societat per la no-discriminació de les persones seropositives.\nEn l'àmbit reivindicatiu, la coordinadora general de l'entitat, Luisa Notario, ha volgut incidir en “ la necessitat que les administracions públiques s'impliquen més a fons en programes de prevenció del vih-sida. Un compromís que ha de passar pel potenciament de l'ús del preservatiu, un instrument del que, en ple segle XXI, cap persona ni institució pot negar la seua efectivitat.” Des del Col·lectiu Lambda de lesbianes, gais, transsexuals i bisexuals també s'aposta perquè es duguen endavant iniciatives públiques que impedisquen la marginació de les persones seropositives.


Víctor Alexandre - "El teatre català no pot viure al marge dels problemes del país"\nInici Entrevistes "El teatre català no pot viure al marge dels problemes del país"\n"El teatre català no pot viure al marge dels problemes del país"\nper Bernat Puigtobella\nEntrevista arran de l'estrena de Trifulkes de la KatalanaTribu al Teatre Nacional de Catalunya. Diumenges del 23 de febrer al 18 de març de 2012 a la Sala Gran.\nD'on neix el projecte de fer aquest espectacle?\nNeix del fet que som un poble que desconeix la seva història. Durant molts anys ens l'han amagada i ens han dit que no en teníem, d'història. Però la tenim. Tenim mil anys d'història. Mil anys en què hi ha hagut de tot. Catalunya ha estat la nació més important de la Mediterrània i ha estat també un país conquerit, s'ha nodrit de la cultura d'altres pobles i alhora ha fet grans aportacions a la humanitat en el camp del pensament, dels drets, de les ciències o de les arts. Som la suma de totes aquestes coses i de moltíssimes més i vam considerar que conèixer-les, a més d'un dret que tenim, és també una obligació.\nQuins valors us proposeu de transmetre amb "Trifulkes"?\nValors integradors. La protagonista és una nena negra nascuda aquí, que es diu Nguéa, filla d'aquesta nova Catalunya que s'ha convertit en la llar de persones procedents dels cinc continents amb cognoms que encara no hem après a pronunciar. És una nena que té el desig d'arribar a ser presidenta de Catalunya i que amb l'entusiasme de l'adolescència explica la història d'aquest país, que és el seu, a la seva àvia, que viu a l'Àfrica. Crec que el present no s'explica sense el passat, i la consciència dels nostres drets passa ineludiblement per coneixement d'allò que som i d'allò que hem estat.\nCom s'ha gestat la dramatúrgia de l'espectacle i la feina que has fet amb en Pere Planella?\nVa ser en Pere Planella qui em va encarregar l'escriptura d'aquesta obra. La idea és seva. Ell sabia que la història de Catalunya era un tema que no s'havia abordat en el teatre i va pensar que seria meravellós poder omplir aquest buit. A partir d'aquí, em vaig posar a escriure i el resultat, que està publicat en un llibre, és el que podem veure al Teatre Nacional.\nAmb Pere Planella, si no ho recordo malament, ja vau fer l'espectacle basat en el cas de l'Èric Bertran. Quin és l'eix que vertebra la vostra línia artística com a companyia?\nBé, jo no pertanyo a la companyia. El meu treball és només com a autor. Però, certament, com dius, Trifulkes de la KatalanaTribu no és la primera obra en què treballem plegats. L'obra Èric i l'Exèrcit del Fènix la vaig escriure el 2007 i també va ser un encàrrec de Pere Planella. En Pere estava colpit pel cas de l'Èric Bertran, el nen de 14 anys acusat de terrorisme per demanar l'etiquetatge en català, i en Joel Joan, que és amic de tots dos i que sabia que jo coneixia el tema en profunditat, ens va presentar i de seguida ens vam posar d'acord. El cert és que amb Pere Planella i amb Roger Cònsul sempre hi he treballat molt a gust. Tenim línies de pensament coincidents en moltes coses i això ho fa tot més senzill. En Pere és part indestriable de la història del teatre del nostre país i jo al seu costat he après moltíssimes coses que no sabia en aquest terreny.\nTu ets una persona preocupada per la qüestió nacional. Quin paper creus que ha de jugar el teatre en l'enfortiment de la nostra identitat?\nUn paper rellevant. El teatre català no pot viure al marge dels problemes del país i del seu temps. Els ha de fer pujar a l'escenari, els ha d'abordar, els ha de reflectir... Això no és fàcil, és clar, perquè els dramaturgs catalans no són extraterrestres, són persones normals que, com és lògic, arrosseguen les pors i l'autocensura pròpies d'un país que fa tres segles que no decideix per si mateix. Quan una persona o una col·lectivitat fa molts anys que no prenen decisions i que es limiten a complir la voluntat d'un tercer és gairebé un miracle que tinguin confiança en si mateixes. Això genera inseguretat i acomplexament. És a dir, la creença que abordar temes com els drets nacionals de Catalunya o la marginació de la llengua catalana, posem per cas, són coses massa locals o poc universals. Però, què hi ha més universal que el dret a la vida en llibertat? El nostre país té problemes existencials molt greus i el teatre n'ha de parlar. No pot ser que dintre d'uns anys, quan mirem aquest context històric, no hi trobem un teatre que el reflecteixi. Pot resultar força incòmode, ja ho sé. Però la comoditat és poc evolutiva. Per això trobo que és molt d'agrair l'aposta que ha fet Sergi Belbel, programant aquesta obra en l'escenari més prestigiós de Catalunya.\nHas pogut seguir de prop els assaigs o n'has quedat al marge?\nEls vaig seguir inicialment per abordar les modificacions o els dubtes que sorgien sobre la marxa, però un cop el text lliscava bé la meva presència era totalment innecessària. I crec que el mateix es pot dir de Toni Xuclà i Joan Vilamala, que han fet una música i una lletra de les cançons realment formidables.\nQualsevol altra consideració que vulguis fer, te l'agrairé.\nEl fet que tots els personatges masculins siguin interpretats per actrius, en lloc d'actors, no és casualitat. El món ha estat tan androcèntric i la nostra història, com la de tots els pobles, està tan farcida d'homes il·lustres que hem volgut compensar-ho fent que personatges com ara Jaume I, Guifré el Pilós, Roger de Flor o Pau Claris apareguin interpretats per dones. I ha estat un encert, perquè les actrius escollides són meravelloses.\nTeatre Nacional de Catalunya, febrer 2012


Pau Canuda, Mark Gutiérrez i Martí Codina, guanyadors dels premis Treballs de Recerca de 2n de Batxillerat | Ajuntament de Manlleu\nPau Canuda, Mark Gutiérrez i Martí Codina, guanyadors dels premis Treballs de Recerca de 2n de Batxillerat\nEl divendres 16 de juny va tenir lloc a la Biblioteca Municipal de Manlleu l’acte de lliurament de premis als millors treballs de recerca de batxillerat.\nEls premis als treballs de recerca s’adrecen als estudiants de segon de batxillerat de l’Institut Antoni Pous i Argila i del Col·legi La Salle, de Manlleu, i també als estudiants manlleuencs que fan el batxillerat a altres centres de la comarca.\nA la convocatòria d’aquest any s’hi han presentat un total de 17 treballs de recerca: 7 en la categoria d’Humanitats i Ciències Socials, 6 en la categoria de Ciències Experimentals i Tecnologia i 4 en la categoria Ciutat de Manlleu.\nL’acte va comptar amb la presència de Marta Alsina, nova regidora d’Educació i l’Alcalde, Àlex Garrido, acompanyats dels components del jurat, i amb l’assistència d’alumnes, professors, familiars i amics.\nAquest any el jurat estava format per: Joan Arimany i Juvanteny, Èlia Bretxa i Cunill, Laia Jiménez Saldaña i Albert Santasusagna i Riu.\nCategoria Humanitats i Ciències Socials\nEl premi s'ha concedit per la capacitat tècnica i cartogràfica, la bona presentació, el rigor metodològic i la maduresa científica que demostra l'autor, al treball...\n“AQUELLS BÀRBARS D’OSONA. ESTUDI SOBRE EL TERRITORI I EL POBLAMENT DELS ANTICS AUSETANS”\nDe Pau Canuda Grabolosa, tutor: Xavier Palacios, de l’Institut Antoni Pous i Argila.\nCategoria Ciències Experimentals i Tecnologia\nEl premi s'ha concedit per la constància i dedicació al treball de laboratori, pel valor que l’estudi dóna a l’experimentació i per la contextualització de l’experiment realitzat, al treball...\n“EL MÓN BACTERIÀ: ESTUDI COMPARATIU DE L’EFECTE DELS TRACTAMENTS NATURALS I ELS ANTIBIÒTICS SOBRE ELS BACTERIS I DE L’APARICIÓ DE RESISTÈNCIES”\nDe Mark Gutiérrez Pareja, tutor: Josep Guàrdia, del Col·legi La Salle.\nCategoria Ciutat de Manlleu\nEl premi s'ha concedit per l'originalitat, la capacitat d'anàlisi, la bona perspectiva de futur i la gran capacitat emprenedora demostrada per l'autor, al treball...\n“COOPMA OSONA, INSPIRACIÓ PER CRÉIXER”\nDe Martí Codina Fontseca, tutora: Alba Magem, del Col·legi La Salle.\nEls tres treballs guanyadors han quedat dipositats a la Biblioteca Municipal i ja es poden consultar.\nEl jurat va destacar la qualitat i la implicació personal dels estudiants en els treballs de recerca presentats. La regidora d’Educació va agrair l’esforç de tots els estudiants i tutors, així com el suport de les famílies, i va dedicar unes paraules de felicitació i encoratjament a cada un dels guanyadors.\nPer cloure l’acte, Marçal Gabarró i Maria Louzao, alumnes de l’Escola Municipal de Música de Manlleu, junt amb el seu professor, Marc Ferrer, van interpretar tres peces musicals.\nData de modificació: 19/06/2017 12:34:26


Alternatives naturals als conservants artificials | Consumer\nAlternatives naturals als conservants artificials\nNous estudis indiquen que els extractes d'ingredients del te verd o les llavors de raïm tenen activitat antimicrobiana\nImatge: Paul Downey\nEls extractes del te verd, la llavor de raïm i les espècies poden utilitzar-se com a conservants en la lluita contra la Listeria monocytogenes i altres patògens transmesos pels aliments. Aquesta capacitat és el resultat de la combinació dels conservants químics amb els extractes de plantes naturals, capaces d’inhibir el creixement de patògens en nivells no detectables. L’ús d’aquests components naturals és efectiu si es combina amb altres tecnologies, com certs tractaments tèrmics o la nanotecnologia.\nConservar els aliments sense comprometre el seu sabor ni la seva innocuïtat és un dels principals objectius en seguretat alimentària. Per a això, s’utilitzen additius com els conservants, substàncies químiques que podrien combinar-se amb l’ús d’ingredients naturals procedents d’aliments com el te verd o les llavors de raïm en el seu paper conservador. En una recerca realitzada amb carn d’au i pollastre, realitzada per experts nord-americans, ha quedat demostrada aquesta eficàcia, amb resultats encoratjadors en la lluita natural contra patògens com Listeria monocytogenes.\nLa combinació d’extractes naturals amb tecnologies suposa una lluita eficaç contra patògens\nEls extractes naturals de les plantes, en combinació amb petits nivells de conservants químics, inhibeixen el creixement de “Listeria monocytogenes”. L’ús d’un 75% d’antimicrobianos químics i un 25% d’extractes de plantes naturals actua com un important agent conservador. L’opció química, per tant, es podria substituir de forma parcial per extractes de plantes naturals. Aquesta efectivitat és el resultat de la combinació amb altres tecnologies, com l’aplicació de tractaments tèrmics o la nanotecnologia.\nSegons els responsables de la recerca, la combinació amb la nanotecnologia ha demostrat ser més eficaç que la calor ja que, amb una concentració menor de conservants, la inhibició de patògens és major i durant un període de temps més llarg. L’encapsulació dels extractes naturals, per tant, és més efectiva en la reducció de patògens en els aliments processats com la carn. A més de demostrar que els extractes de raïm són eficaços en la lluita contra els patògens i l’oxidació d’aquest aliment, també s’ha comprovat el seu poder per mantenir el color vermell. Una de les raons és la capacitat d’aquest component natural per ressaltar els seus efectes antioxidants i la seva aportació de pigments.\nLa conservació dels aliments és una de les tecnologies més antigues utilitzades des de l’antiguitat per evitar la seva deterioració. Els mètodes útils per a això han estat molts i variats. Uns recorren a l’aplicació de substàncies químiques (conservants alimentaris) i uns altres consisteixen en l’aplicació de tractaments capaços d’allargar la vida útil: ebullició, congelació, refrigeració, pasteurització o deshidratació, entre uns altres.\nTambé s’utilitzen ingredients “conservadors” com la sal o el sucre i tècniques de modificació d’envasament -al buit -. Amb tres clars objectius (conservar les característiques naturals dels aliments, mantenir el seu aspecte i augmentar la vida útil), les opcions naturals de preservació dels aliments han comptat amb ingredients com la sal i el sucre, que han demostrat major efectivitat en la lluita contra el creixement de bacteris: el primer en aliments com la carn i el segon, en fruites i verdures.\nEls conservants naturals dels aliments es poden trobar de forma habitual en la cuina perquè són ingredients d’ús comú diari.\nCeba. Conté propietats antioxidants i antimicrobianas, la principal raó que sigui una de les alternatives més importants.\nSal. S’utilitza sobretot per a la conservació de productes cárnicos i protegeix enfront de floridures i bacteris mitjançant la deshidratació, a partir d’un procés denominat osmosi, que frena el creixement de bacteris. La sal extreu la humitat dels aliments al complet.\nSucre. Com la sal, actua per osmosi, és a dir, absorbeix la humitat dels aliments i frena el creixement de bacteris. S’usa sobretot per a fruites -poma, pera o prunes-.\nVinagre. L’àcid acètic és el component del vinagre responsable de matar els microbis que afecten als aliments. S’utilitza per preparar salmorres i, en ocasions, s’empra per mantenir certes verdures i fruites fresques durant un o dos dies.\nRomero. Serveix com a antioxidant i evita l’oxidació dels ingredients. És efectiu per retenir el color i el sabor.\nMULTIFUNCIONALIDAD DELS ADDITIUS\nEls additius s’afegeixen als aliments per diversos motius: per conservar-los en bones condicions durant més temps, per enriquir el seu valor nutritiu o per millorar el sabor, color o aspecte. La majoria dels productes alimentaris s’alteren de forma ràpida si no es tracten amb additius, sobretot els làctics, la carn, el peix o fruites i verdures. Els additius s’afegeixen als aliments en alguna fase del tractament, emmagatzematge o envasat. Aquestes substàncies permeten disposar d’una àmplia varietat de productes nutritius, frescs i assegurances. Malgrat que les seves quantitats en els aliments són petites, el seu impacte és gran.\nLa qüestió de la innocuïtat ha rebut gran atenció en els últims anys. Una de les prioritats és relativizar l’ús de termes com a “tòxic”, “nociu” o “segur”. Qualsevol substància pot ser nociva: el factor de seguretat radica en la quantitat. Tot el consumit en quantitats excessives és tòxic, fins i tot les substàncies més “inofensives”, d’aquí la importància de tenir en compte el refrany segons el qual “solament la dosi fa el verí”.\nadditius conservants naturales-ca


Pressió sobre Pedro Sánchez perquè resolgui la crisi huma...\nActualitat Poders Pressió sobre Pedro Sánchez perquè resolgui la crisi humanitària de l’Open Arms\nProp d’un miler de persones es manifesten a Barcelona per reclamar que s’obrin ports segurs i es desembarquin els migrants rescatats per les ONGs al Mediterrani\nPoders 12/08/2019 21:51\nUn manifestant sosté una pancarta de suport a Open Arms\nCentenars de persones s’han concentrat davant la Delegació del Govern espanyol a Barcelona per exigir que l’executiu que dirigeix Pedro Sánchez trobi una solució pels migrants rescatats pel vaixell de l’ONG Proactiva Open Arms i que Itàlia i Malta es neguen a que siguin desembarcats. Durant la concentració s’han llançat crits de ‘Obrim fronteres’, “Cap persona és il·legal” o ‘Vergonya’ i hi han intervingut representants de les entitats que l’han convocat, entre elles ‘Stop Mare Mortum’, ‘Caravana Obrim Fronteres’ o ‘Tanquem els CIES’.\nL'ONG Proactiva Open Arms ha demanat avui que el govern espanyol s’ofereixi per donar asil als 31 menors que es troben actualment al seu vaixell a l’espera que algun país els ofereixi un port segur. A l’Open Arms hi ha ara 151 migrants després que els darrers dies se n’hagin desembarcat 12 a Malta i Itàlia per raons de salut. Òscar Camps, director de l’ONG, ha acusat Pedro Sánchez de posar-se de perfil davant aquesta crisi. Tres dels seus ministres –María Jesús Montero (Hisenda), Magdalena Valerio (Treball, Migracions i Seguretat Social) i José Luis Ábalos (Foment)- han afirmat que s’atenen a la normativa europea i han reclamat que Itàlia obri els seus ports als migrants que han rescatat les ONGs. En la mateixa situació que l’Open Arms es troba el vaixell Ocean Viking, de Metges sense Fronteres i SOS-Mediterrani, que transporta 356 persones rescatades front a la costa de Líbia.\nA la pressió perquè es resolgui aquesta crisi s’han sumat els darrers dies els actors Antonio Banderas i Javier Bardem, que han llançat missatges en aquesta direcció, i Richard Gere, que va arribar a portar personalment aliments a l’Open Arms. El govern espanyol espera que la Comissió Europea prengui una decisió en les properes hores que garanteixi el desembarcament i distribució dels migrants rescatats entre diferents països de la Unió.


«Som el que mengem» enceta la programació de la segona edició de Fira Mercat Gandia | Compromís més Gandia unida «Som el que mengem» enceta la programació de la segona edició de Fira Mercat Gandia – Compromís més Gandia unida\n26 d'abril de 2022 per mesgandiagrup\nLa novetat d’aquesta segona edició és la incorporació de l’horari d’estiu en el qual les fires es desenvoluparan de dijous a dissabte, en lloc del cap de setmana. Així doncs, la inauguració es portarà a terme aquest 28 d’abril a les 18h de la vesprada i tancarà a les 21.30h; l’horari de vesprada dels següents dies serà el mateix. Els matins de divendres i dissabte «Som el que mengem» romandrà oberta d’11h a 14h.


Albert Rivera, proclamat candidat a la presidència de la Generalitat per Ciutadans\nAlbert Rivera ha estat proclamat aquest diumenge candidat a la presidència de la Generalitat per Ciutadans. Durant el discurs d'acceptació, Rivera ha dit que Artur Mas vol "fer triar als catalans entre el pare i la mare".\nRedacció 21/10/2012 - 10.52 Actualitzat 21/10/2012 - 19.31\nAlbert Rivera ha estat proclamat aquest diumenge candidat a la presidència de la Generalitat per Ciutadans.\nLa formació ha fet públiques les llistes amb què concorrerà als comicis del 25 de novembre a les 4 circumscripcions catalanes.\nEls militants de la formació van votar ahir en primàries qui ocuparà els llocs entre el segon i el cinquè de la llista de Barcelona, una llista que inclou l'exdiputada del PP Carina Mejías, que es presenta com a independent, i l'advocat Javier Nart.\nDurant el seu discurs d'acceptació, Albert Rivera ha tornat a dir que Artur Mas vol "fer triar als catalans entre el pare i la mare" i ha anunciat que durant el primer trimestre de la pròxima legislatura Ciutadans exigirà al Parlament que faci les dues comissions d'Investigació que han quedat pendents per l'avançament de les eleccions.\nI és què Rivera, a banda de destacar que "Catalunya ha d'estendre ponts", ha posat èmfasi en el compromís de la formació en la lluita anticorrupció.\nRivera es postula com alternativa


El projecte de Formació i Ocupació “Ciceró II”, del programa SOIB 30, rep la visita dels representants de l’Ajuntament de Maó i del SOIB | Servei d'Ocupacio\nEl projecte de Formació i Ocupació “Ciceró II”, del programa SOIB 30, rep la visita dels representants de l’Ajuntament de Maó i del SOIB\nL’alumnat-treballador del projecte SOIB 30 Formació i Ocupació “Ciceró II” de cuidador/monitor de l’Ajuntament de Maó, ha rebut la visita de la directora insular del SOIB, Míriam Cuerva, de la directora Promoció Econòmica del consistori, Pilar Cloquells, i de la directora i docent del projecte, Dalila Yasmina Primo i Carlota Gil, respectivament.\nL’alumnat ha col·laborat amb el personal de la Residència Geriàtrica Assistida de Maó; ha participat en les activitats programades pel Casal Jove; en les Escoles d’Estiu del Poliesportiu Municipal de Maó i del Casal Jove. La part laboral del projecte l’han dut a terme a les instal·lacions del Poliesportiu Municipal, el Casal Jove, les escoles infantils municipals i la Residència Geriàtrica.\nEn el projecte “Ciceró II” prenent part 10 dones de més de 30 anys que es formen en els certificats de Professionalitat d’Atenció Sociosanitària a persones dependents en institucions i d’Activitats de Temps Lliure Educatiu Infantil i Juvenil, que a més cursen una formació complementària en Alfabetització Informàtica. Aquestes dones han treballat durant 9 mesos en diferents dependències municipals com a cuidadors-ores/monitors-ores. Les participants ha fet un total 1.260 hores, distribuïdes entre 560 de formació i 700 de treball efectiu, i obtindrà un certificat de professionalitat de nivell 2.\nEl projecte, que finalitza aquest dijous, s’emmarca en el programa SOIB 30 FORMACIÓ I OCUPACIÓ, es finança amb fons del SOIB, mitjançant Conferència Sectorial, i té una aportació econòmica de 159.350 euros.


Onda - Corral Roig - La Trencadella - Pla de la Marquesa - Corral del Borrasco - Corral Blanc - Les Covatelles - Onda\nAquesta setmana vos presentem una nova ruta pel terme municipal d'Onda, a la comarca de la Plana Baixa. Transita per les planures que s'estenen al nord-est del nucli urbà i que, malauradament, els humans hem transformat no sempre respectant l'entorn natural. Així doncs, pel recorregut, ens trobarem varis abocadors, uns legals i il·legals d'altres, marges dels camins bruts... Una pena que la mà de l'home haja tingut tan poc de mirament. Tot i això, és una ruta bastant interessant, ja que ens trobàrem amb alguns conills, ocells de totes les classes, travessàrem camps de tarongers...\nOcells al camí del Pas de Fulla\nEixim de la cantonada del carrer de Sogorb amb l'avinguda de la Constitució d'Onda, al costat de la Central d'Emergències Municipal. Des d'allà s'avança cap a la CV-21, en direcció a l'Alcora. Després de recórrer uns metres per aquesta carretera, tombem a mà esquerra pel Polígon Industrial del Corral Roig.\nPolígon Industrial del Corral Roig\nContinuem pel camí sense desviar-nos en cap moment, passem vora el Pou de Villa Carmencita, i pugem la lloma del Corral Roig. En aquest indret està o estava situat el Corral Roig, que dóna nom a aquesta zona del terme, però sempre que l'hem buscat mai l'hem trobat. Amagades en un xicotet pinar, a mà esquerra, hi ha unes ruïnes, però semblen més de caseta de camp que no pas d'un corral.\nVistes de la Trencadella i del Bovalar des de la lloma del Corral Roig\nBaixem la lloma cap al barranc de Ràtils, i el creuem. De seguida, girem a mà dreta per a incorporar-nos a un camí que ens abocarà al Polígon Industrial La Trencadella i novament a la carretera CV-21.\nLlit del barranc de Ràtils, ple de canyes i de sotabosc espés (malea).\nCreuem la carretera i prenem un camí que avança cap a l'est. En arribar a la subestació elèctrica, girem cap a la dreta i agafem el camí del Pas de Fulla. Continuem recte i després de passar unes finques de tarongers que tenen uns taulellets on indica el nom del propietari "Ernesto Ribes", tombem a mà esquerra, cap al nord-oest, en direcció a la partida del Corral Blanc. A l'encreuament següent, anem cap a la dreta i, de seguida, comencem a pujar una llometa, a la dreta de la qual es troba el Corral i el Mas del Borrasco.\nCamps de conreu abandonats, al Pla de la Marquesa\nEl Montí, vist des de la partida del Corral Blanc\nEl Corral i Mas del Borrasco\nEns aturem ací un moment, i continuem caminant cap al riu de Millars, ben proper a aquest indret. Baixem i, a l'encreuament, girem a mà dreta per a buscar de nou el camí del Pas de Fulla. Si no ens haguérem desviat, arribaríem fins als cingles del riu i també fins a l'edificació del Corral Blanc, que dóna nom a la partida. Nosaltres, però, ens desvíem i agafem el camí anteriorment citat. Quan arribem a l'encreuament on havíem abandonat abans el camí del Pas de Fulla, el deixem i tombem a mà esquerra. Més endavant, anem a la dreta per a agafar el camí de les Covatelles.\nEl camí del Pas de Fulla, entre el Corral Blanc i les Covatelles\nTarongers al camí de les Covatelles, al Pla de la Marquesa\nFinalment, retornem a la CV-21. L'últim tram de la ruta no ens queda més remei que fer-lo per la vorera de la carretera fins que arribem de nou al punt d'eixida, on donem per acabada la ruta.\nAcí vos deixem l'enllaç d'aquesta ruta a Wikiloc: http://ca.wikiloc.com/wikiloc/view.do?id=9554857


Convocatòria beques esportives, de lleure i artístiques extraescolars - Ajuntament de Tiana\nConvocatòria beques esportives, de lleure i artístiques extraescolars\nPeríode de presentació del 27 de novembre al 5 de desembre\nDes de les Regidories d’Educació, Serveis Socials, Joventut i Esports s'obre la convocatòria de BEQUES esportives, de lleure i artístiques extraescolars.\nL’Ajuntament, als efectes d’atenció social al infants i joves del municipi, atorga ajuts econòmics a persones amb recursos insuficients per fer front a despeses específiques, de caràcter extraordinari, per facilitar l’accés a la realització d’activitats extra escolars esportives, de lleure i artístiques amb l’objectiu d’evitar l’exclusió per motius econòmics o de caire social, contribuint a l’eliminació de riscos d’exclusió social, vulnerabilitat, i a la compensació de dèficits de suport social.\nL’objectiu d’aquests ajuts és donar resposta per tal que les famílies no es vegin obligades a renunciar a serveis d’activitats extraescolars.\nEl programa pretén garantir l’accés a les activitats extraescolars de l’àmbit esportiu, artístic i de lleure sempre que es donin a un servei municipal i/o a una entitat sense ànim de lucre de Tiana pel curs 2017-2018 així com definir el procediment de sol·licitud, tramitació, concessió i cobrament dels ajuts mitjançant publicitat i concurrència. Els ajuts van dirigits als infants i joves empadronats a Tiana, nascuts entre el 1999 i el 2016 (ambdós inclosos) o be escolaritzats en un centre municipal.\nEl termini de presentació de les sol·licituds és del 27 de NOVEMBRE al 5 de DESEMBRE.\nTeniu la documentació necessària adjunta.\nConvocatòries Govern JOVES Serveis socials\nAJUTS ACTIV EXTRAESCOLARS MODEL II.DOC\t58Kb AJUTS ACTIV EXTRAESCOLARS MODEL I.DOC\t53Kb SOLICITUD AJUTS ECON PER ACTIVITATS EXTRAESCOLARS.DOC\t69.5Kb AJUTS ACTIV EXTRAESCOLARS MODEL IV.DOC\t54Kb AJUTS ACTIV EXTRAESCOLARS MODEL V.DOC\t67Kb AJUTS ACTIV EXTRAESCOLARS MODEL VI.DOC\t67Kb AJUTS ACTIV EXTRAESCOLARS MODEL III.DOC\t54.5Kb


Paraigües personalitzats amb la teva marca - RG regals publicitàris\nParaigües publicitaris personalitzats\nDisposem d’una gran varietat de paraigua tant en models, colors, materials i preus. Els paraigües són un regal útil i pràctic per a promocionar la marca de la seva empresa. Podrà trobar paraigües plegables, clàssics, automàtics…\nEn RG Regals publicitaris per a empreses tenim tot tipus de complements per a regal personalitzats amb el logotip de la teva empresa i el disseny corporatiu. En el nostre catàleg stock també pots trobar un assortiment més ampli d’articles publicitaris. Si no trobes el que busqués nosaltres t’ho busquem.\nEls paraigües publicitaris són ideals com a regals publicitaris per als seus clients. Regals d’empresa, regals promocionals per als seus esdeveniments o campanyes de publicitat\nPARAIGUA PLEGABLE MINI 21″\nPARAIGUA REVERSIBLE DOBLE CAPA\nPARAIGUAS AUTOMÀTIC AMB FUNDA 23″\nRef: 7210 RGMO\nColors: taronja, vermell, verd, blau, marí i negre.\nComposició: Polièster 190 T\nMesurades: Ø 97 x 57 cm\nA partir de 250 unitats, logotip imprès a 1 color 6.02 € unitat.\nRef: 9002 RGMO\nColors: blau, marí, gris i negre.\nComposició: Pongee 190T\nMesures: Ø102 X 70 cm.\nParaigua automàtic amb funda 23″.\nRef: 7702 RGMO\nColors: taronja, vermell, turquesa, blau i negre.\nComposició: Polièster 190T.\nMesures: Ø 102 cm x 80 cm.\nA partir de 100 unitats logotip imprès a 1 color 8,41 € unitat.


Una nova estructura 3D amb base de titani millora dels implants ossis\nUn equip d'investigació de la Universitat de Màlaga (UMA), el Centre Andalús de Nanomedicina i Biotecnologia-Bionand, l'Institut Tecnològic de Canàries, l'empresa Osteobionix i el Centre d'Investigació Biomèdica en Xarxa ha desenvolupat una estructura 3D de mida nanoscòpica per recobrir les pròtesis de titani i incorporar substàncies que faciliten l'acoblament amb l'os.\nCatalunya registra 886 casos més sense persones mortes\nAquest mecanisme millora la connexió, evita el rebuig i el desgast de la massa òssia i de el propi implant, segons han informat des de la Fundació Descobreix a través d'un comunicat.\nEl resultat de la feina és un implant de titani recobert d'una nano-estructura tridimensional amb forma d'arbre, anomenada dendrímer, que actua de pont entre el titani i l'os i que, a més, porta unes substàncies que faciliten la formació de nou teixit entre ells.\nD'aquesta manera, el component sa s'uneix a la pròtesi fent que es produeixi la fixació d'una manera natural, més estable i amb més durada que les actuals, han explicat.\nEl mètode que proposen els investigadors en l'article 'Dendritic Scaffold onto Titanium Implants. A Versatile Strategy Increasing Biocompatibility 'publicat a la revista Polymers confereix unes característiques específiques als implants, ja que tenen una estructura més homogènia i amb més integritat, el que provoca un menor desgast.\nTambé compta amb la possibilitat de controlar la seva composició per a l'administració de fàrmacs específics amb la finalitat d'evitar rebutjos i infeccions.\nConcretament, els experts van incloure fragments d'unes proteïnes que el cos produeix de manera natural, conegudes com fibronectina, que afavoreixen la unió de les cèl·lules de l'os a l'implant. Aquestes molècules provoquen que les cèl·lules creixin i proliferin produint-se una major acceptació de l'element extern.\n"Les integrines de les cèl·lules funcionen com garfis perfectes que s'acoblen als fragments de fibronectina col·locats en l'estructura del dendrímer, aconseguint una integració robusta entre l'implant i l'organisme", ha afirmat a la Fundació Descobreix la investigadora de la Universitat de Màlaga Leonor Sants, autora de l'article.\nAixí, cada branca de la bastida es fixa a l'os mitjançant aquests ganxos ancorant l'implant i afavorint que les connexions tinguin lloc de manera natural integrant el metall amb el teixit viu. "Aquestes propietats úniques fan que els sistemes dendrimèrics siguin idonis per a una gran varietat d'aplicacions en la medicina regenerativa", ha afegit la investigadora.\nA més de les fibronectines, han indicat que podrien incorporar altres substàncies, com antiinflamatoris, que afavoreixin la recuperació dels teixits després de la instal·lació de la pròtesi, o antibiòtics, amb els que s'evitin problemes freqüents en els implants actuals, com infeccions provocades per bacteris.\nIMPLANTS QUE FAN OS\nEls problemes que poden derivar-se en les substitucions per material metàl·lic solen venir provocats per la sobrecàrrega a la qual se sotmeten i que poden produir pèrdua de l'os sa, desgast de l'propi implant o que s'estableixi una mala relació entre ells i resulti en rebuig oa infeccions.\nEls experts ja treballen per determinar la seva idoneïtat en pacients tal com han demostrat en laboratori. A més, ho plantegen com una opció viable i aplicable en implants dentals, pròtesis de mandíbula completa, de maluc o de genoll. "Aquestes últimes tenen una vida útil en l'actualitat d'uns 10 anys. Amb aquesta nova estructura la durada seria més gran", ha conclòs l'experta.\nAixí, el treball va modificar les superfícies dels dendrímers amb el fragment de la fibronectina conegut com 'domini RGD', que consta de només tres aminoàcids (arginina-glicina i aspartat) i que serveixen com a ancoratge per als receptors de la membrana cel·lular anomenats integrines . Aquests receptors transmeten a les cèl·lules nombrosos senyals crítiques sobre l'entorn que les envolta i determinen si la cèl·lula pot adherir-se o no a un material concret.\nA el no ser materials biològics, els metalls, polímers i productes sintètics que estan fetes les pròtesis no tenen el domini RGD, i són difícilment recognoscibles per les cèl·lules. A l'recobrir el metall amb un dendrímer que porta el domini RGD, la cèl·lula troba en el metall un punt d'ancoratge i s'uneix a ell d'una manera natural.\nAixí, aquesta composició va promoure i va millorar l'adhesió cel·lular a les superfícies de titani ampliant la seva biocompatibilitat, és a dir, la seva capacitat de ser acceptat per l'organisme. D'aquesta manera, han indicat que el dendrímer queda fixat a l'os que ho entén com a propi, no una cosa externa, i s'aconsegueix que tant l'implant com el lloc on s'inclou parlin el mateix 'idioma biològic' i no es produeixi un rebuig.\nL'estudi s'ha finançat a través dels projectes 'Nous dendrímers i marcadors fluorescents per a aplicacions biomèdiques' i 'Implants personalitzats de titani porós bioingenierizados per a cirurgia reconstructiva maxil·lofacial. Proves de concepte i assaig preclínic 'del Ministeri de Ciència i Innovació i els projectes' Desenvolupament de Nous Nanobiosensors per al Diagnòstic de Reaccions Adverses a Medicaments' i 'Reparació i Regeneració de Defectes ossis segmentaris mandibulars. Model Preclínic Basat en Enginyeria de Teixits' de la Conselleria de Salut i Famílies de la Junta d'Andalusia.


Babolat Pulsa Padelsko Dame 38 Padelsko - Dame. Rød - sportmodern.no\nHer er du nå: Hjem > Racketsport > Padel > Sko > Babolat Pulsa Padelsko Dame 38\nBabolat Pulsa Padelsko Dame 38\nBabolat Jet Premura Padelsko Dame 40 Padelsko - Dame. Blå


CLUB VINS NOÉ\nVinya d'alçada. Foto: ah_fotobox\nSaps que és la viticultura d'alçada?\nper Redacció del TOT 29 de maig de 2018\nUn vi és el resultat de moltes decisions successives que es fonamenten en la qualitat del raïm, les singularitats de la vinya i el tractament durant la seva producció.\nUn dels fets més importants que determinen la qualitat del raïm és el seu grau de sanitat, l’estructura de polifenols i la maduresa. Aquestes variables són controlables però no totalment. Segons sigui el terrer, el sòl, una mateixa varietat de raïm pot tenir característiques molt diferents. No cal dir que la mà de l’home serà també un factor decisiu en la mesura en què el tractament de la vinya i la seva poda en determinaran els resultats.\nEl clima també apareix com a factor decisiu. És per això que l’alçada d’una vinya pot influir en la qualitat del vi sobretot si l’entorn és de clima mediterrani. L’alçada aporta un temps vegetatiu diferent i dona maduracions més lentes que poden afavorir la capacitat de donar frescor als vins.\nViticultura d'alçada a la serra de Prades.\nLa viticultura d'alçada presenta reptes de gestió per les temperatures extremes, les parceles inclinades o de difícil accés i la radiació intensa. A canvi, aquesta singularitat del terreny aporta diverses propietats al raïm i a la qualitat del vi que en resultarà, amb més aromes i colors intensos.\nUs ve de gust tastar uns vins d’alçada? Vins NOÉ us proposa una selecció de 6 ampolles de quatre varietats diferents del celler Cara Nord. Cara Nord Blanc, elaborat amb chardonnay, macabeu i trepat vinificat en blanc, Cara Nord Rosat, elaborat 100% amb Trepat, Cara Nord Trepat, també amb aquesta varietat i Cara Nord Garrut, elaborat amb Garrut.\nTrobareu tota la informació sobre aquesta selecció de vins d'alçada aquí.


Judith Butler - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(en) Judith Pamela Butler\n24 febrer 1956 (65 anys)\nTeoria feminista, teoria queer, teoria de la literatura i estudis de gènere\nfilòsof, crític literari, feminista, periodista, sociòleg, escriptor, professor d'universitat, teòric de l'art\nAcadèmia Britànica (2015–)\n(2007) Torture and the Ethics of Phiolosophy\n(2016) Vulnerability in Resistance\n(2016) premi Albertus-Magnus\n(2015) Doctor honoris causa de la Universitat de Lieja\n(2014) doctor honoris causa de la Universitat de Friburg\n(2013) doctor honoris causa per la Universitat de St Andrews\n(2013) doctor honoris causa per la Universitat McGill\n(2012) premi Lissenko\n(2012) Premi Theodor W. Adorno\n(2011) doctor honoris causa per la Universitat Burdeus-Montaigne\n(2004) premi Brudner\nJudith Butler (Cleveland (Ohio), 24 de febrer del 1956) és professora del Departament de retòrica i literatura comparada de la Universitat de Califòrnia, Berkeley.\nButler és una destacada pensadora i feminista. Una de les contribucions més destacades és la seva teoria sobre la performativitat del sexe i la sexualitat. El constructivisme social tracta de la construcció del gènere, o del que és el mateix, que els rols de gènere són fets socials i no determinacions naturals. Però Butler sobrepassa el gènere i afirma que el sexe i la sexualitat, lluny de ser quelcom natural, són, com el gènere, quelcom construït.\nButler arriba a aquesta conclusió basant-se en les teories de Freud i Lacan. D'aquest últim, treu el concepte de les posicions sexuals que suposen un trauma ocupar-les. Davant de la por a ocupar alguna d'aquestes, l'individu es col·loca en una heterosexualitat fal·locèntrica, és a dir, una heterosexualitat regida per la normativa de l'imperialisme heterosexual masculí en què assumir la sexualitat heterosexual implica assumir un sexe determinat.\nA més de Freud i Lacan, Butler té influències de Foucault i Derrida. De Foucault, n'extreu el concepte de poder sense subjecte, que es concreta en el poder que té el discurs o el llenguatge per a crear. Però aquest discurs és un discurs sense subjecte, en què l'individu no té paraules pròpies, sinó que és el discurs mateix el que vehicula els valors i les normes; en aquest cas, de l'imperialisme heterosexual. De Derrida, n'assumeix el concepte de desconstrucció que ella expressa com a resignificació del discurs, és a dir, el fet de resignificar les paraules. Un exemple d'aquesta resignificació és la paraula queer, que passa de ser un insult a considerar-se l'expressió d'un moviment d'alliberament i dignitat homosexual.\n2.3 Precarious Life: The Powers of Mourning and Violence (2004)\n2.4 Undoing Gender (2004)\n2.5 Frames of War: When is Live Grievable? (2009)\n4 Bibliografia en català\nJudith Butler va néixer el 24 de febrer de 1956 en Cleveland, Ohio, en una família d'ascendència jueva-hongaresa i jueva-russa. La major part de la família de la seva àvia materna va morir en l'Holocaust. De nena i adolescent, va assistir tant a l'escola hebrea com a classes especials d'ètica jueva, on va rebre el seu “primer entrenament en filosofia”. Butler afirmà en una entrevista del 2010 amb Haaretz que va començar les classes d'ètica a l'edat de 14 anys i que aquestes van ser pensades com una mena de càstig pel rabí de la seva escola hebrea perquè era “massa parladora a classe.” Butler estava “emocionada” per la idea d'aquestes tutories, i quan li van preguntar què volia estudiar en aquestes lliçons especials, va respondre amb tres qüestions que aleshores la preocupaven: “Per què Spinoza va ser excomunicat de la sinagoga? Podien demanar-se responsabilitats a l'Idealisme alemany pel Nazisme? I com calia entendre la teologia existencialista, inclosa l'obra de Martin Buber?”\nButler assistí al Bennington College (a Bennington, Vermont) abans de traslladar-se a la Universitat Yale (a Connecticut), on estudià filosofia i rebé el seu grau de Bachelor of Arts l'any 1978 i el seu doctorat en Filosofia el 1984. Va passar un any acadèmic a la Universitat de Heidelberg becada pel Programa Fullbright. Ensenyà a la Universitat Wesleyana, la Universitat George Washington i la Universitat Johns Hopkins, abans de treballar a la Universitat de Califòrnia a Berkeley el 1993. El 2002 obtingué la Càtedra Spinoza de Filosofia en la Universitat d'Amsterdam. A més a més, va treballar al departament d'Anglès i Literatura Comparada de la Universitat de Colúmbia (Nova York) com a professora visitant «Wun Tsun Tam Mellon d'humanitats» durant els semestres de primavera dels anys 2012, 2013 i 2014, amb l'opció de romandre-hi com a docent a temps complet.\nA més, Butler treballa en les comissions editorials i els consells consultius de diverses publicacions acadèmiques, incloses JAC: A Journal of Rethoric, Culture, and Politics i Signs: Journal of Women in Culture and Society.\nPerformative Acts and Gender Constitution (1988)[modifica]\nEn aquest assaig, Judith Butler proposa la seva teoria de la performativitat de gènere, que serà represa el 1990 en el treball Gender Trouble. Comença basant la seva teoria de la performativitat de gènere en un punt de vista fenomenològic feminista. Suggereix que tant la fenomenologia com el feminisme basen les seves teories en "l'experiència viscuda". Més enllà, en comparar el fenomenologista Maurice Merleau-Ponty i la feminista Simone de Beauvoir, Butler argüeix que ambdues teories interpreten el cos sexuat com una idea històrica o una situació històrica; ella accepta aquesta noció d'una "distinció de sexe com un fet biològic, i el gènere com la interpretació cultural o significació d'aquest fet". Aquesta combinació de teories és essencial per a establir el punt de vista de Butler sobre la "teatralització" o els gèneres performats en la societat.\nButler argumenta que és més vàlid percebre el gènere com una performance en què un agent individual actua. L'element performatiu de la seva teoria suggereix una audiència social. Per a Butler, la "inscripció" de la performació de gènere es transmet sense esforç de generació en generació en forma de "significats" socialment establerts. L'autora refereix que "el gènere no és una elecció radical... [tampoc] és imposat o inscrit sobre l'individual". Atesa la naturalesa social dels éssers humans, la major part de les accions són observades per altres persones, reproduïdes i interioritzades, i tot això té lloc en una performativa o qualitat teatral. Normalment, les accions apropiades per a homes i dones han estat transmeses per produir una atmosfera social que manté com legítim un binarisme de gènere interpretable com natural. Consistent amb la seva acceptació del cos com una idea històrica, l'autora suggereix que el nostre concepte de gènere s'ha vist com natural o innat perquè el cos "esdevé el seu gènere per una sèrie d'actes que són renovats, revisats i consolidats en el temps".\nButler argüeix que l'exercici del gènere en ell mateix crea el gènere. Addicionalment, compara la performativitat del gènere amb la performativitat en el teatre. Per això, aporta diverses similituds, incloent la idea que cada individu funciona com un actor del seu gènere. Més enllà, l'autora també porta a la llum una diferència crítica entre la performació del gènere en la realitat i l'execució teatral. Exposa com el teatre és molt menys agressiu i no produeix la mateixa por que les execucions del gènere, atès que sovint hi ha una clara distinció entre la realitat i el teatre.\nButler manlleva de Sigmund Freud la noció de com la identitat de l'individu es modela en termes de normalitat. Revisa com d'aplicable és el concepte de Freud per al lesbianisme: Freud afirmava que les lesbianes modelaven la seva conducta a la dels homes, que percebien com a normal o ideal. Pel contrari, Butler defensa que tot el gènere funciona d'aquesta manera, representant una noció de normes de gènere interioritzada.\nGender Trouble: Feminism and the Subversion of Identity (1990)[modifica]\nGender Trouble es va publicar inicialment el 1990 i se n'han venut més de 100.000 còpies al món en diferents idiomes. El llibre tracta sobre la coneguda teoria queer i forma part dels principals referents en relació als estudis de gènere com es coneixen avui. També constitueix una crítica a la idea essencialista que les identitats de gènere son immutables, i troba el seu origen en la naturalesa, el cos, o una heterosexualitat normativa i obligatòria. Butler explica que la seva intenció era criticar un suposat heterosexual dominant a la teoria literària feminista, i rebatre els plantejaments que definien un límits i la correcció del gènere, alhora que limitaven el seu significat a les concepcions generalment acceptades de masculinitat i feminitat. El seu objectiu era obrir les possibilitats per al gènere sense precisar quins tipus de possibilitats s'havien de realitzar, descobrir les maneres en què el fet mateix de plantejar-se el què és possible en la vida respecte del gènere queda relegat per certes pressuposicions habituals i violentes.\nAlguns dels temes que l'autora tracta en el llibre són els subjectes de sexe, gènere, desig, la dona com a subjecte del feminisme, identitat, sexe i metafísica de la substància, llenguatge, poder i producció de la matriu heterosexual.\nJudith Butler sosté que el gènere es constitueix culturalment i no és possible separar-lo de les interseccions polítiques i culturals en què es produeix, per consegüent, el gènere no és el resultat del sexe ni tendeix a ser tan fix. Així, doncs, considerant el gènere com quelcom independent del sexe, no es pot afirmar que el gènere sigui el producte d'un únic sexe. Per aquesta raó, home i masculí i dona i femení poden significar tant en un cos de dona com en un d'home.\nPrecarious Life: The Powers of Mourning and Violence (2004)[modifica]\nEscrit arran dels atemptats de l'11 de setembre de 2001, aquest llibre s'emmarca en una reflexió al voltant de l'ètica de la no-violència. Davant reactivació de la dinàmica bèl·lica i imperialista amb l'ocupació d'Iraq, Butler pretén fer de la vulnerabilitat de la condició humana no un element a esborrar per mitjà de la guerra sinó el punt de partida per pensar la política. Sota aquest marc de reflexió, és d'especial rellevància la figura del dol. Aquest, com a sentiment experimentat vers l'Altre, és manifestació tant de la importància de la persona que hom ha perdut com de la interdependència que constitueix l'existència humana. En aquests dos eixos que s'entrellacen, a saber, el reconeixement del valor de la vida humana a partir de la seua fragilitat i l'acceptació d'una sociabilitat primària, es juguen importants reflexions que van des de la detenció indefinida a Guantánamo fins a la deshumanització de l'enemic en conflictes bèl·lics passant pels estralls de l'ocupació israeliana dels territoris palestins.\nUndoing Gender (2004)[modifica]\nUndoing Gender (Desfer el gènere) va ser publicat l'any 2004. Influenciat per les “New gender politics”, les quals contribueix a promoure, intenta pensar l'existència dels individus transgènere, transsexuals i intersexuals, així com la relació d'aquesta amb la teoria feminista i la teoria queer. Reflexiona sobre el gènere i la sexualitat, parant atenció a debats contemporanis sobre noves formes de parentiu, psicoanàlisi, categories diagnòstiques, violència social i transformació social. La reflexió sobre aquest conjunt de temes s'inscriu, però, en una consideració més àmplia sobre el marc de la supervivència i persistència humanes i sobre les condicions de la subjectivitat, del reconeixement humà i de la viabilitat de la vida individual.\nEn relació a la resta de la seva producció filosòfica, Undoing Gender reprèn la pregunta per l'humà, per com es defineix allò que té valor de l'humà en les nostres societats actuals, qüestionant l'exclusió i la violència latents en les respostes habituals a aquesta pregunta. Així mateix, s'orienta a canviar el marc d'intel·lecció majoritari de la categoria de subjecte des d'una preocupació ètica i política, prenent la reflexió sobre el gènere i la sexualitat com un marc privilegiat per a pensar la connexió entre autonomia i subjecció i el vincle entre llibertat i no llibertat.\nEl llibre consisteix en un recull d'assaigs independents, precedit d'una introducció. Si bé cadascun dels assaigs és independent de la resta i tracta temes diferents, tots ells estan relacionats per l'atenció a una mateixa qüestió, “què pot voler dir desfer concepcions normativo-restrictives sobre la vida sexual i generificada”, i quin paper hi juga l'”esdevenir desfet”, el fet d'estar, abans de qualsevol elecció, perdut en i per a l'altre, en el sentit que és aquesta pèrdua la que constitueix el nostre sentit de subjectivitat.\nFrames of War: When is Live Grievable? (2009)[modifica]\nPensat com una espècie de continuació de Precarious Life, aquest llibre recull cinc assajos que continuen amb la perspectiva ètica inaugurada anteriorment. Ara bé, és adient assenyalar que la intensitat de la preocupació es desplaça de la precarietat inherent a la condició humana (precariousness) als mecanismes de producció i distribució de forma desigual de la precarietat arreu del món (precarity). En concret, una de les temàtiques d'abordatge d'aquesta precarietat seran els marcs (frames) de guerra. Tant la retransmissió dels conflictes bèl·lics com la decisió al voltant que queda dins del camp visible en aquests, és una operació de poder que legitima determinats curs d'accions i deslegitima o deshumanitza aquells que pertanyen a d'altres. Aquest posicionament del marc, podria servir per establir la frontera entre aquelles vides que paguen la pena ser viscudes i d'altres que no.\nL'obra de Butler ha estat influent en la teoria feminista i la teoria queer, així com en els estudis culturals i la filosofia continental Però la seva contribució a tot un ventall d'altres disciplines —com ara la psicoanàlisi, els estudis de la performance, literaris, cinematogràfics i , així com les arts visuals— també són significatius. Tant la seva teoria de la performativitat del gènere, com la seva concepció d'allò “críticament queer”, no només han transformat concepcions de la identitat queer i la identitat de gènere en el món acadèmic, sinó que han donat forma i moviment a diferents tipus d'activisme polític arreu del món, en particular l'activisme queer.  Així mateix, la seva obra entoma debats contemporanis al voltant de l'educació del gènere, la criança en famílies no heterosexuals, i la despatologització de les persones transgènere. Abans de ser escollit Papa, Benedicte XVI escrigué diverses pàgines oposant-se als arguments de Butler sobre el gènere. Butler ha esdevingut també un símbol de la destrucció dels rols tradicionals de gènere per als moviments reaccionaris de diversos països. Aquest va ser, en especial, el cas de França durant les protestes contra el matrimoni igualitari.\nAlgunes veus dins l'acadèmia i l'activisme polític sostenen que la ruptura radical butleriana amb la dicotomia sexe/gènere i la seva concepció no essencialista del gènere —juntament amb la seva insistència en el fet que el poder configura subjectivitats— han revolucionat les pràctiques, el pensament i els estudis feministes i queer. Darin Barney, de la Universitat McGill, escriu que:\n« L'obra de Butler sobre el gènere, el sexe, la sexualitat, allò queer, el feminisme, els cossos, el discurs polític i l'ètica ha canviat la manera com els pensadors arreu del món pensen, parlen i escriuen sobre la identitat, la subjectivitat, el poder i la política. També ha canviat les vides d'innombrables persones el cos, el gènere, la sexualitat i els desitjos de les quals les han fet subjectes sotmesos a la violència, l'exclusió i l'opressió. »\n— Darin Barney, \nAltres pensadors han estat més crítics. El 1998, la revista de Denis Dutton, Philosophy and Literature, premià Butler amb el primer premi en la “Bad Writing Competition” (Concurs de mala escriptura), que té per objectiu “celebrar la mala escriptura dels passatges d'estil més lamentable trobats en llibres i articles acadèmics.” Alguns crítics han acusat Butler d'elitisme, deguda la dificultat del seu estil, mentre que altres sostenen que redueix el gènere al “discurs” o que promou una mena de voluntarisme de gènere. Susan Bordo, per exemple, argumenta que Butler redueix el gènere al llenguatge i contraargumenta que el cos és una part cabdal del gènere, en oposició a la concepció butleriana del gènere com a performance. Una crítica especialment acèrrima ha estat la de la feminista Martha Nussbaum, qui defensa que Butler s'equivoca en interpretar la idea d'enunciat performatiu de J. L. Austin, que sosté demandes legals errònies, que elimina la possibilitat d'un lloc essencialista per a la resistència en rebutjar l'agència precultural, i que no promou cap teoria ètica normativa per dirigir les performativitats subversives que ella mateixa defensa. D'altra banda, la crítica de Nancy Fraser a Butler va ser part d'un famós intercanvi entre ambdues pensadores. Fraser suggereix que l'èmfasi de Butler en la performativitat la distancia de “les maneres quotidianes de parlar i pensar sobre nosaltres mateixos...Per què hauríem de fer servir un llenguatge que ens distancia així de nosaltres mateixos?”\nButler respon a les crítiques respecte del seu estil d'escriptura en el prefaci a l'edició de 1999 del seu llibre, Gender Trouble (El gènere en disputa).\nMés recentment, diversos crítics —principalment, Viviane Namaste —han criticat la seva obra Undoing Gender pel fet de no posar prou èmfasi en els aspectes interseccionals de la violència de gènere. Per exemple, Timothy Laurie apunta que l'ús que l'autora fa de frases com “polítiques de gènere” o “violència de gènere” en relació a atacs a individus transgènere en els Estats Units pot “[dissipar] un paisatge ple de relacions de classe i treball, de estratificació urbana racialitzada, i de complexes interaccions entre la identitat, les pràctiques i el treball sexual”, i produir, en el seu lloc, “una superfície neta en la qual es desenvolupen lluites imaginàries al voltant de 'l'humà'”. Nogensmenys, tant Namaste com Laurie reconeixen la importància cabdal de les contribucions crítiques de Butler a l'estudi de les identitats de gènere.\nLa feminista alemanya Alice Schwarzer parla dels “jocs d'intel·lectual radical” de Butler que no canvien com la societat classifica i tracta les dones. Així, eliminant les identitats femenina i masculina, Butler hauria abolit el discurs sobre el sexisme en la comunitat queer. Schwarzer també acusa Butler de romandre en silenci respecte de l'opressió de les dones i les persones homosexuals en el món islàmic, mentre exerceix amb tranquil·litat el dret al matrimoni igualitari en els Estats Units. Segons ella, Butler defensaria l'islam, fins i tot l'islamisme, preservant-lo de la crítica.\nBibliografia en català[modifica]\n2000: Butler, Judith et al., El gai saber, introducció als estudis gais i lèsbics (Llibres de l'Índex)\n2008: Vulnerabilitat, supervivència (CCCB)\n2010: Violència d'Estat, guerra, resistència (CCCB)\n2015: Cossos que encara importen (CCCB)\n2019: Marcs de guerra. Quines vides plorem? (Angle Editorial)\nAl llarg de la seva carrera laboral, Butler ha aplegat nombrosos i prestigiosos premis i reconeixements per la seva tasca i trajectòria professional. Aquests guardons, enumerats a continuació, han permès donar a conèixer encara més les seves teories i el seu paper en la lluita i defensa de la causa feminista i LGTBI+, així com de la teoria sobre la performativitat del sexe.\nCal afegir, que el lliurament del Premi Theodor W. Adorno el 2012 no va estar exempt de polèmica i que es van protagonitzar diverses mobilitzacions ciutadanes tant en contra com a favor que Butler el rebés.\n1998: Beca Guggenheim d'humanitats dels Estats Units i Canadà\n2004: Premi Memorial James Robert Brudner per la Universitat Yale\n2008: Premi Mellon per les seves contribucions exemplars a la beca d'humanitats\n2010: Nomenada com una de les “25 visionàries que estan canviant el món” per Utne Reader\n2012: Premi Theodor W. Adorno\n2013: Doctorat en lletres, honoris causa, per la Universitat McGill\n2013: Doctorat en lletres, honoris causa, per la Universitat de St. Andrews\n2014: Doctorat en lletres, honoris causa per la Universitat de Friburg\n2014: Nomenada com una de les millors onze icones jueves i lesbianes segons PinkNews\n2015: Escollida membre de l'Acadèmia Britànica\n2016: Professorat Albertus Magnus per la Universitat de Colònia\n↑ «Judith Butler». web. CCCB. [Consulta: 2 novembre 2015].\n↑ Duignan, Brian (2018). "Judith Butler". Encyclopædia Britannica. Consultat 2 de novembre de 2018.\n↑ Regina Michalik (May 2001). "Interview with Judith Butler". Lola Press. Arxivat de l'original el 19 de desembre, 2006. Consultat l'1 de març, 2010.\n↑ Udi, Aloni (24 de Febrer, 2010). "Judith Butler: As a Jew, I was taught it was ethically imperative to speak up". Haaretz. Consultat el 9 d'octubre, 2013.\n↑ 5,0 5,1 5,2 5,3 5,4 5,5 Butler, Judith «Performative Acts and Gender Constitution: An Essay in Phenomenology and Feminist Theory». Theatre Journal Vol. 40 No. 4, pp.519 - 531, 1988.\n↑ "Judith Butler and Michael Roth: A Conversation at Wesleyan University's Center for Humanities". Wesleyan University.\n↑ "Tanner Lecture on Human Values: 2004–2005 Lecture Series". UC Berkeley. Març 2005. Consultat l'1 de març, 2010.\n↑ Maclay, Kathleen (March 19, 2009). "Judith Butler wins Mellon Award". UC Berkeley News. Media Relations. Consultat l'1 de març, 2010.\n↑ Amsterdam, Universiteit van. "The Spinoza Chair - Philosophy - University of Amsterdam" Arxivat 2018-07-01 a Wayback Machine.. Uva.nl. Consultat el 4 de desembre, 2017.\n↑ "Judith Butler to Join Columbia U. as a Visiting Professor". Chronicle of Higher Education. 20 d'octubre, 2010. Consultat l'1 de febrer, 2011.\n↑ Woolfe, Zachary (10 d'octubre, 2010). "Professor trouble! Post-structuralist star Judith Butler headed to Columbia". Nova York, Nova York: Capital New York. Consultat l'1 de febrer, 2011.\n↑ "Archived copy". Arxivat de l'original el 20 de setembre, 2014. Consultat el 20 de setembre, 2014.\n↑ "Judith Butler - Center for the Study of Social Difference". 21 de desembre, 2012.\n↑ "JAC Online | Editorial Staff" Arxivat 2019-07-03 a Wayback Machine.. Jaconlinejournal.com. Consultat el 31 d'agost, 2017.\n↑ "Masthead". Signs: Journal of Women in Culture and Society. 22 d'agost, 2012. Consultat el 31 d'agost, 2017.\n↑ Rivkin, Julie, and Michael Ryan. Literary Theory: An Anthology. 2nd ed. Malden, Massachusetts: Blackwell Pub., 2004. Print.\n↑ BUTLER, Judith. El género en disputa. El feminismo y la subversión de la identidad. Barcelona: Paidós, 2007.\n↑ Butler, Judith. Precarious life : the powers of mourning and violence. Londres: Verso, 2004, p. XII. ISBN 1844670058.\n↑ Butler, Judith. Precarious life : the powers of mourning and violence. Londres: Verso, 2004, p. 30. ISBN 1844670058.\n↑ 21,0 21,1 «[egs.edu/faculty/judith-butler Judith Butler, Hannah Arendt Chair and Professor of Philosophy at The European Graduate School / EGS]» (en anglès). The European Graduate School. [Consulta: 11 maig 2018].\n↑ Butler, Judith. Undoing Gender (en anglès). Nova York: Routledge, 2004. ISBN 0-415-96923-9.\n↑ Burgos, Elvira. Qué cuenta como una vida. La pregunta por la libertad en Judith Butler (en castellà). Madrid: Antonio Machado Libros, 2008, p. 18-19. ISBN 978-84-7774-776-5.\n↑ Butler, Judith. Undoing Gender (en anglès). Nova York: Routledge, 2004, p. 1. ISBN 0-415-96923-9.\n↑ Butler, Judith. Frames of war : when is life grievable?, p. 25. ISBN 1784782475.\n↑ Butler, Judith. Frames of war : when is life grievable?, p. xxviii. ISBN 1784782475.\n↑ 27,0 27,1 Aránguiz, Francisco; Carmen Luz Fuentes-Vásquez; Manuela Mercado; Allison Ramay; Juan Pablo Vilches (juny 2011). "Meaningful "Protests" in the Kitchen: An Interview with Judith Butler" (PDF). White Rabbit: English Studies in Latin America. 1. Arxivat de l'original 3 abril 2015. Consultat 9 octubre 2013.\n↑ Butler, Judith. "Judith Butler's Statement on the Queer Palestinian Activists Tour". alQaws for Sexual & Gender Diversity in Palestinian Society. Arxivat de l'original 23 octubre 2003. Consultat 9 octubre 2013.\n↑ Butler, Judith (Setembre 2011). "Bodies in Alliance and the Politics of the Street". European Institute for Progressive Cultural Policies (eipcp). Consultat 9 octubre 2013.\n↑ Butler, Judith (maig 2010). "Queer Alliance and Anti-War Politics". War Resisters' International (WRI). Arxivat de l'original 8 agost 2014. Consultat 9 octubre 2013.\n↑ Saar, Tsafi (21 febrer 2013). "Fifty Shades of Gay: Amalia Ziv Explains Why Her Son Calls Her 'Dad'". Haaretz.\n↑ McRobbie, Angela ( 18 gener 2009). "The pope doth protest". The Guardian. Consultat 9 octubre 2013.\n↑ Bruno Perreau, Queer Theory: The French Response, Stanford University Press, 2016, pp. 58-59 i 75-81.\n↑ Rottenberg, Catherine (27 agost 2003). "Judith Butler". The Literary Encyclopedia. Consultat 9 octubre 2013,\n↑ Barney, Darin. "In Defense of Judith Butler". Huffington Post. Consultat 9 octubre 2013.\n↑ Dutton, Denis (1998). "Bad Writing Contest".\n↑ Hekman, Susan (1998). "Material Bodies." Body and Flesh: a Philosophical Reader ed. per Donn Welton. Blackwell Publishing. pp. 61–70.\n↑ Nussbaum, Martha (22 febrer 1999). "The Professor of Parody" (PDF). The New Republic. Arxivat de l'original 3 agost 2007.\n↑ Fraser, Nancy (1995). "False Antitheses." Dins Seyla Benhabib, Judith Butler, Drucilla Cornell i Nancy Fraser (eds.), Feminist Contentions: A Philosophical Exchange. Routledge. p. 67.\n↑ Margaret Soenser Breen, Warren J. Blumenfeld, Susanna Baer, Robert Alan Brookey, Lynda Hall, Vicky Kirby, Diane Helene Miller, Robert Shail i Natalie Wilson. "There is A Person Here": An Interview with Judith Butler International Journal of Sexuality and Gender Studies. Vol. 6, No. 1/2, 2001.\n↑ Namaste, Viviane. 2009. "Undoing Theory: The "Transgender Question" and the Epistemic Violence of Anglo-American Feminist Theory." Hypatia 24 (3):pp. 11-32.\n↑ Laurie, Timothy (2014), "The Ethics of Nobody I Know: Gender and the Politics of Description", Qualitative Research Journal, 14 (1): 72, doi:10.1108/QRJ-03-2014-0011\n↑ "Weiberzank - oder politische Kontroverse? | ALICE SCHWARZER". Alice Schwarzer. Consultat 4 desembre 2017.\n↑ «Judith Butler: “El feminisme pot canviar el poder de l'Estat”». Crític, 29-05-2018. [Consulta: 7 juny 2018].\n↑ Montanyà, Xavier. «Judith Butler: Per què unes vides mereixen ser plorades i unes altres no?». Vilaweb, 24-11-2019. [Consulta: 13 gener 2020].\nEntrevista a Judith Butler sobre femenisme a FAQS (2018)\nLa seva biografia, al web de la Universistat de Berkeley\nLa seva biografia, a European Graduate School Arxivat 2018-06-12 a Wayback Machine.\nEntrevista amb Judith Butler: "El gènere és extramoral", Barcelona Metròpolis (2008)\nJudith Butler: “no voy a decir a los niños que vistan de rosa ni a impedirles jugar con camiones”, entrevista a PlayGround (2018) (castellà)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Judith_Butler&oldid=28239231»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 13 set 2021 a les 02:03.