compulsive behavior i obsessió\ncitalopram, fluoxetina, sertralina, paroxetina, fluvoxamina, Clomipramine, venlafaxina, olanzapine , quetiapina, duloxetine , aripiprazole , risperidona, escitalopram , Clomipramine i fluvoxamina\nC0028768 i C0028768\nDOID:10933 i DOID:10933\nEl trastorn obsessivocompulsiu (TOC) és un trastorn pertanyent al grup dels trastorns d'ansietat (com l'agorafòbia, la fòbia social, etc.).\nEl descobriment que alguns fàrmacs són eficaços en el tractament del TOC ha canviat el punt de vista que es tenia d'aquesta malaltia. Avui no només hi ha teràpies eficaces, sinó que també hi ha una gran activitat investigadora sobre les causes que produeixen aquesta malaltia i una recerca de nous tractaments. Una persona amb TOC s'adona que té un problema. Normalment, els seus familiars i amics també se n'adonen. Els pacients solen sentir-se culpables de la seva conducta anormal i els seus familiars poden empipar-se amb ells perquè no són capaços de controlar les seves compulsions. Altres vegades, en el seu desig d'ajudar-los, poden aparentar que els símptomes no existeixen, justificar-los o, fins i tot, col·laborar en els seus rituals (acció que es considera contraproduent). Els símptomes i la importància que implica el TOC poden presentar-se a qualsevol edat a partir dels 6 anys i poden produir una important discapacitat: l'OMS ho inclou entre les 20 primeres malalties discapacitants amb una prevalença del 0,8% en els adults i del 0,25% en nens i adolescents, i entre les 5 malalties psiquiàtriques més discapacitants. Les persones que pateixen TOC no són malalts mentals per se, i han de ser tractats amb la màxima ètica professional.\nEl TOC és una síndrome psiquiàtrica pertanyent al grup dels trastorns d'ansietat caracteritzada per:\nObsessions: són idees, pensaments, imatges o impulsos recurrents i persistents que són egodistònics, és a dir, que no són experimentats com produïts voluntàriament, sinó més aviat com pensaments que envaeixen la consciència i que són viscuts com repugnants o sense sentit. El malalt fa intents per ignorar-los o suprimir-los, de vegades sense aconseguir-ho. Per exemple: pensaments freqüents de violència i por a ferir persones properes.\nCompulsions: són conductes repetitives i aparentment finalistes, que es realitzen segons determinades regles de forma estereotipada. La conducta no és un fi en si mateix, sinó que està dissenyada per produir o evitar algun esdeveniment o situació futura. No obstant això, o bé l'activitat no es troba connectada de forma realista amb el que es pretén impedir o provocar, o bé pot ser clarament excessiva. L'acte es realitza amb una sensació de compulsió subjectiva juntament amb un desig de resistir a la compulsió, almenys inicialment. En general, l'individu reconeix la falta de sentit de la conducta (alguna cosa que no sempre ocorre en nens petits) i no obté plaer en portar a terme aquesta activitat, encara que li procuri un alleujament de la seva tensió. En les persones que sofreixen aquest tipus de trastorn, el pensament apareix dominat per una idea intrusiva o seqüència d'idees, que busquen apagar amb comportaments rituals, gairebé sempre molt capritxosos. Són plenament conscients del seu trastorn, que és viscut com un malestar i pot estar associat a un sentiment de culpa o de vergonya. Per exemple: és possible que la persona s’obsessioni pels gèrmens o la brutícia, per la qual cosa es rentarà les mans una i una altra vegada, o sentir-se ple de dubtes i amb la necessitat de verificar les coses repetides vegades; o pot passar-se molt de temps tocant o comptant objectes o sentint-se preocupat per l’ordre o la simetria.\nTipus de TOC[modifica]\nDintre del TOC es poden diferenciar com més comunes:\nRentadores i netejadors: són persones a les quals corquen obsessions relacionades amb la contaminació a través de determinats objectes o situacions.\nOrdinadors: són persones que exigeixen que les coses que els envolten estiguin disposades d'acord amb determinades pautes rígides, incloent distribucions simètriques.\nRitualitzadors mentals: acostumen a apel·lar a pensaments o imatges repetitius, anomenats compulsions mentals, amb l'objecte de contrarestar la seva ansietat provocadora d'idees o imatges, que constitueixen les obsessions.\nNumerals: busquen sentit als nombres que els envolten; sumant-los, restant-los, canviant-los fins que els dóna un nombre significatiu per a ells.\nTurmentats i obsessius purs: experimenten pensaments negatius reiterats, que resulten incontrolables i bastant pertorbadors. No obstant això, a diferència de qui sofreixen els altres tipus de TOC, no es lliuren a comportaments reiteratius de tipus físic, sinó a processos reiteratius únicament mentals.\nSexuals: pensaments sexuals recurrents, abracen totes les particularitats i conductes sexuals, com: idees infundades sobre tenir disfuncions sexuals o no ser apetible.\nOrientació sexual: és el Trastorn Obsessiu Compulsiu que es refereix específicament a dubtes, idees fixes i compulsions sobre l'homosexualitat. Enllaç extern: "http://www.és-asi.com.ar/TOC-orientacionsexual".\nCauses dels símptomes del TOC[modifica]\nDiverses teories suggereixen una base biològica per al trastorn i actualment una sèrie d'estudis està explorant aquesta possibilitat. La Tomografia d'Emissió Transaxial de Positró (T.I.T.P.) i altres tècniques de representació del cervell han suggerit que hi pot haver algunes anormalitats en el lòbul frontal i en els ganglis basals que influeixen en els símptomes del TOC Meta-anàlisis recents dels estudis que han comparat persones amb TOC i controls sans han trobat que les persones amb TOC presenten un augment bilateral del volum de substància grisa en els nuclis lenticulars, estenent-se als nuclis caudats, mentre que una disminució del volum de substància grisa en els girs frontal medial dorsal/cingulat anterior bilaterals. Aquestes troballes contrasten amb les de les persones amb altres trastorns d'ansietat, que presenten una disminució (en comptes d'augment) bilateral del volum de substància grisa en els nuclis lenticulars / caudats, mentre que també una disminució del volum de substància grisa en els girs frontal medial dorsal/cingulat anterior bilaterals. Altres estudis semblen indicar que poden estar implicades anormalitats en certs neurotransmissors (els missatgers del cervell). Un és la serotonina, que es creu ajuda a regular la disposició d'ànim, l'agressió i la impulsivitat. També és l'encarregat de manar la informació d'una neurona a una altra, procés que sembla que és "alentit" en les persones amb TOC. Les neurones que responen a la serotonina es troben en tot el cervell, però especialment en els lòbuls frontals i en els ganglis basals. La concentració cerebral de serotonina és major en els homes que en les dones. Això fa que els psicofàrmacs (com un Inhibidor de la recaptació de serotonina, ISRS) actuïn millor en ells. Últims estudis revelen que, encara que el nivell de serotonina sigui major en els homes, no és reflectit en el T.O.C, ja que la incidència d'aquest trastorn no s'ha analitzat correctament sota les bases del IIS.\nTractaments del TOC[modifica]\nDiverses proves clíniques han demostrat que aquells medicaments que afecten la serotonina (neurotransmissor) poden reduir significativament els símptomes del TOC El primer d'aquests psicofàrmacs, específicament aprovat per al seu ús en el tractament del TOC, va ser l'antidepressiu tricíclic clomipramina (Anafranil*). Els psicofàrmacs de segona generació, que són els utilitzats avui dia, són els ISRS. Alguns d'ells són la fluoxetina, la fluvoxamina i la paroxetina. Un altre que ha estat estudiat en proves clíniques controlades és la sertralina. Estudis extensos han demostrat que aquests medicaments afavoreixen, almenys lleugerament, a gairebé el 80% dels pacients. I en més de la meitat dels casos, la medicació alleuja els símptomes del TOC al disminuir la freqüència i intensitat de les obsessions i compulsions. La millorança en general duu dues setmanes o més.\nSi un pacient no respon bé a un d'aquests medicaments, o té efectes secundaris inacceptables, un altre ISRS pot donar una resposta millor. S'estan fent investigacions sobre l'ús d'un ISRS com el medicament principal i un d'altra varietat de medicaments com un augmentador per a pacients que només són parcialment sensibles als ISRS. La medicació és útil en el control dels símptomes del TOC però sovint, si es deixa el medicament, sobrevé una recaiguda. De fet, encara quan els símptomes han disminuït, la majoria de les persones necessitarà medicar-se indefinidament, potser amb una dosi menor.\nPsicologia: teràpia d'IPR i teràpia cognitivoconductual[modifica]\nUn mètode específic psicològic anomenat Exposició i Prevenció de Resposta (IPR) és efectiu per a moltes persones amb TOC, especialment en aquelles amb rituals conductistes. Mitjançant aquest mètode el pacient s'enfronta, deliberadament o voluntàriament, a l'objecte o idea temuda, sigui directament o amb la imaginació. Al mateix temps, el pacient és encoratjat a evitar els seus rituals amb suport i mitjans proveïts pel terapeuta, i possiblement per uns altres que el pacient recluti per a assistir-li. Per exemple, un pacient que es renta les mans compulsivament pot ser encoratjat a tocar un objecte que creu està contaminat i després la persona és instada a evitar rentar-se durant diverses hores fins que l'ansietat provocada s'hagi reduït en gran part (l'ansietat baixa amb el pas del temps, encara que el pacient cregui el contrari). El tractament es comença per una compulsió que provoqui poca ansietat en el pacient, i una vegada superada aquesta, es passa a la següent, i així pas per pas, guiat per l'habilitat del pacient a tolerar l'ansietat i controlar els rituals. A mesura que progressa el tractament, la majoria dels pacients gradualment senten menys ansietat causada pels pensaments obsessius i poden resistir els impulsos compulsius. Els estudis realitzats i la pràctica diària demostren que la IPR és una teràpia molt reeixida per a la majoria dels pacients que la completen. Perquè el tractament sigui reeixit, és important que el terapeuta estigui totalment capacitat per a dirigir aquest tipus específic de teràpia. També és útil que el pacient estigui molt motivat i tingui una actitud positiva i determinada. Els efectes positius de la IPR perduren una vegada que el tractament ha acabat. Un estudi realitzat en 1996 va indicar que de més de 300 pacients amb TOC que van ser tractats amb IPR, un 76% encara mostrava un alleugeriment significatiu en el lapse comprès entre els 3 mesos i els 6 anys posteriors al tractament (Foa i Kozak, 1996). Un altre estudi va trobar que en incorporar components de prevenció de recaiguda en el programa de tractament, juntament amb sessions de seguiment després de teràpia intensiva, contribueix al manteniment de la millorança (Hiss, Foa i Kozak, 1994). Una vegada que s'hagi avançat en la IPR se sol passar a la Teràpia cognitivoconductual, també molt efectiva per a aquest trastorn. Aquesta teràpia fa èmfasi a canviar les creences i esquemes de pensament del malalt de TOC La recerca contínua de causes, juntament amb investigacions sobre tractament, promet produir encara més esperances per a persones amb TOC i les seves famílies.\nLes obsessions són pensaments, fantasies o impulsos intrusius que han de veure amb estar en perill o ser agressiu. Altres cops són sensacions que fan pensar que alguna cosa "dolenta" ha de passar o de què el malestar no s'acabarà mai. En qualsevol cas, quan apareixen en la ment, el pacient tracta de donar-li una explicació, d'evitar-les o d'anul·lar seguint algun procediment que la calmi (ho anomenem compulsions).\nLa teràpia cognitiva parteix de la idea que els pensaments, fantasies o impulsos que envaeixen la ment no són el problema en si mateix, ja que tot el món els experimenta en algun moment, especialment quan s'està tens per algun motiu. El problema apareix quan el pacient valora com a perillosa l'aparició d'aquests fenòmens en la seva ment i se sent responsable del que pugui passar, moment en el qual tracta de fer alguna cosa que li permeti sentir-se segur i no responsable de què passi.\nMitjançant experiments que el terapeuta dissenya pel pacient, es posen a prova idees destructives sobre el poder dels pensaments, la culpa, la recerca de seguretat absoluta, la tendència al catastrofisme, el perfeccionisme, l'autocàstig i la intolerància al malestar. Això permet que el pacient no reaccioni a la angoixa d'abans, aconseguint que les obsessions i les compulsions vagin desapareixent progressivament.\nTeràpia d'orientació psicoanalítica[modifica]\nUna psicoteràpia psicoanalítica és una opció per a tractar el TOC, tot i que l'evidència al seu favor és limitada i les teràpies cognitives i conductuals són les que avui en dia estan més recomanades. Aquesta ha de donar èmfasi a indagar l'origen per mitjà d'associacions pròpies del pacient de les seves obsessions i compulsions. Freud va tenir un cas emblemàtic d'un pacient que va cridar de "Neurosi Obsessiva", denominat L'home de les rates. En aquest cas es veia que les seves compulsions i obsessions tenien elements que es repetien inconscientment des de l'homofonia de paraules o de situacions relacionades a la història familiar de l'individu. La mirada psicoanalítica és una forma interessant d'entendre aquest trastorn. Encara que el terapeuta ha de mantenir un bon enquadrament per a evitar que interpretacions precipitades puguin induir en el pacient una conducta obsessiva que tracti de buscar l'origen del problema mitjançant associacions forçades per part del terapeuta, generant una mena d'"associacionisme obsessivocompulsiu".\n↑ 2,0 2,1 Radua, Joaquim; van den Heuvel, Odile A.; Surguladze, Simon; Mataix-Cols, David «Meta-analytical comparison of voxel-based morphometry studies in obsessive-compulsive disorder vs other anxiety disorders». Archives of General Psychiatry, 67, 7, 05-07-2010, pàg. 701-711. DOI: 10.1001/archgenpsychiatry.2010.70.\n↑ «Obsessive-compulsive disorder and body dysmorphic disorder: treatment | Guidance and guidelines | NICE» (en en-gb). [Consulta: 2 desembre 2018].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Trastorn_obsessivocompulsiu&oldid=21992172»


La delegada del Gobierno sobre Sant Joan: "El consistorio pecó de exceso de confianza"\nmartes, 27 julio 2021 - 08:31 h\nAfirma que la Policía Local debería de haber estado en las calles de la ciudad en previsión de aglomeraciones\nPolicía Local en Es Born, este martes.\nLa directora insular de la Administración del Estado en Menorca, Isabel López Manchón, ha acusado al equipo de gobierno del Ayuntamiento de Ciutadella de “confiar en exceso en la responsabilidad ciudadana” y recuerda que la Policía Local debería de haber estado en las calles de la ciudad en previsión de aglomeraciones por Sant Joan.\n“Se esperaba la presencia de policías locales en la calles, con el objetivo de dispersar posibles aglomeraciones, pero no fue así. El consistorio pecó de exceso de confianza en apelar a la responsabilidad de los ciudadanos, que no se produjo”, ha lamentado a Efe.\nLópez-Manchón también ha explicado los motivos por los que no fueron avisados los 17 efectivos de la Unidad de Protección y Reacción (UPR) de la Policía Nacional, desplazados precisamente a Ciutadella como refuerzo a la seguridad de las fiestas de Sant Joan.\n“Estaban a la espera de ser necesitados, tienen que estar vigilantes en las calles puesto que son una unidad de reacción. Si la Policía Local o la propia Policía Nacional los hubiese requerido, éstos acudirían. Era la previsión”, ha remarcado.\n“Durante el estado de alarma, Policía Nacional y Guardia Civil llevaban las riendas de la Policía Local, una vez finalizado este la responsabilidad vuelve a pasar a las comunidades autónomas que a su vez la derivan a los ayuntamientos, trasladando a sus policías locales la prioridad de actuación”, ha proseguido.\nLa responsable insular del Estado critica la “irresponsabilidad de todos los participantes en el acto”, y lamenta que no se acuerden de las situaciones que la sociedad ha vivido durante la crisis sanitaria.\n“Se han olvidado de los fallecidos, los sacrificios de los profesionales de la sanidad, de aquellas personas que han renunciado a ver a sus hijos por riesgo de contagio. Debemos volver a la cordura”, ha enfatizado\nUn ciutadallenc ingenu\nDimissió de la batlessa, obertura d'un expedient al cap de la policia i una comissió d'investigació sobre el paper de la policia en aquesta ciutat que no és enlloc.\nya no.es.fiesta tradicional....ahora solo es por.beber y ponerse al.reves de tanto alcohol y más.por parte.de.niñatos y falta de.responsabilidad.de.sus padres..anoche hasta las tantas de la.madrugada gente gritando alcoholizado k.vergüenza y falta de respeto\nM agradaria saber si realment va ser una acte improvisat o organitzat. Carregar-li a sa batlesa tots es mals quan va apel.lar a da responsabilitat ciutadana m sembla desmesurat. Segur q alguns en treuran rèdit polític com sempre. Igualment, s hauria d haver preparat be x una situacio q era d esperar. Salut\nSra Isabel Lopez....a esto se se llama DIMISION INMEDIATA de la alcaldesa la Sra Joana Gomila. Es lo que deberia de ser. Quitarla de la trona y del sueldo astronomica e estratosferico que debe de cobrar esta sra quitarle este sueldo y darselo a los pobres que pasan hambre y se les han muerto familiares suyos poor el coronavirus. Una persona que hace esto NO MERECE ESTAR AL FRENTE DE UN AYUNTAMIENTO DE LOS CIUDADANOS, Sra Delegada del Gobierno.\nJa tenim es titular de s'any. No passa res si venen 3000 persones amb vaixell, menors inclosos o sa multitut desde fa setmanes a ses terrasses (en molts casos taules sense desinfectar), a tota Espanya per cert. Som "tremending topic". On estan ses imatges de multituts baixant d'es vaixells? I ses multituts als bars d'es pla? Es va fer molt malament lo d'es primer toc, pero ja esta be d'hipocresia.\nTranquils que no dimitirà ningú...!!! I més Quan son de sa banda esquerra...\n¿y no dimite nadie?falta de previsión¿dejadez?¿no en saben MES?\nQuan qualsevol lloc d'espanya hagi duit el control que ha tingut menorca durant els darrers 50 dies seguits que venguin a donar lliçons de comportament davant una pandèmia.\nTé tota la raó, es veia venir però fins les 18 hores la policia no va fer res. Abans un 'Primer toc' simulat, sense distància de seguretat ni mascaretes ni... un sol policia local per controlar-ho. També haurien de dimitir el regidor y el cap de la policia.\nEn cualquier lugar medianamente serio y decente, un responsable político que por pura incompetencia y dejadez, comete una irresponsabilidad gigantesca como la que se produjo ayer, de no saber ni querer controlar con cuatro o cinco policías el punto neurálgico para evitar la acumulación no autorizada de personas, además sabiendo perfectamente el día, la hora y el lugar muy concreto donde eso se podía producir, lugar que encima está a cien metros del Ayuntamiento, en cualquier lugar decente, ese político y todo su equipo de gobierno habrían presentado ya su dimisión, por pura dignidad y decoro. Sra. Gomila, ¿a que está esperando? VÁYASE DE UNA VEZ.


Enyora el PP els temps d’Alianza Popular? | DIARI DE MIQUEL ICETA\n← Dos articles imprescindibles\nEl President fixa el rumb pel 2006 →\nEnyora el PP els temps d’Alianza Popular?\nReprenc avui el contacte amb els lectors passavolants i els 325 subscriptors del meu Diari després de dues setmanes d’interrupció. Una interrupció que ha tingut molt poc de vacacional ja que, com és sabut, les negociacions estatutàries no han estat en absolut interrompudes al llarg d’aquests dies. Més aviat tot el contrari. Però, primer de tot, vull felicitar Lluís Maria Todó, guanyador enguany del Premi Josep Pla amb la seva novel·la “El mal francès”. Els que tenim la sort de conèixer-lo i els que ja han gaudit llegint “El joc del mentider”, “L’adoració perpètua” o “El cant dels adéus” estem d’enhorabona.\nPerò avui ningú no entendria que no comencés parlant de la lamentable ingerència del tinent general Mena Aguado en el debat polític en el decurs de una intervenció pública amb motiu de la celebració de la pasqua militar. No cal dir que recolzem la rotunditat de l’actuació del Ministre de Defensa així com la sol·licitud de cessament formulada pel cap de l’estat major de la defensa, decisió que haurà de prendre el Consell de Ministres el proper divendres. Aquest incident, que sols ha servit per mostrar un cop més la normalitat democràtica i el legítim exercici d’autoritat del poder polític, no tindria cap conseqüència rellevant si no fos perquè ha anat acompanyat d’una actitud comprensiva per part del Partido Popular. Les declaracions del portaveu del PP, senyor Elorriaga, no han estat desautoritzades per Mariano Rajoy. En aquest sentit, les assenyades declaracions de Josep Piqué, que no han passat desapercebudes, no eximeixen el Partit Popular d’una gravíssima responsabilitat. En democràcia, l’exèrcit no fa política, no n’ha de fer, es sotmet a l’autoritat dels poders públics, i s’absté d’emetre opinions polítiques que no li corresponen. I quan un partit polític desconeix aquesta regla democràtica bàsica, especialment en un país com el nostre en el que l’anterior tradició d’intervencionisme polític de l’exèrcit no va portar més que desgràcies, està posant de relleu greus llacunes en el seu compromís democràtic o, fins i tot, l’enyorança d’èpoques passades feliçment superades per part de la immensa majoria dels ciutadans. El que havia de ser un viatge al centre del PP s’està convertint en un retrocés de dècades. El PP, que ha pres part activa en a la campanya d’intoxicació i dramatisme amb la que es vol boicotejar el procés d’aprovació del nou Estatut de Catalunya, és també responsable de la creació d’un clima enrarit que pretén enverinar la política espanyola. La millor manera de combatre aquest clima és culminar l’acord sobre el nou text estatutari per demostrar que totes les intoxicacions eren falses, que el nou Estatut no trenca res, ni la unitat d’Espanya, ni la unitat del poder judicial, ni la caixa única de la seguretat, ni implica una erosió dels drets dels ciutadans. Els partits compromesos en aquestes negociacions estem d’acord en arribar a aquest acord abans d’acabar gener. I els termes de l’acord estan ja dibuixats amb un elevat grau de concreció. Res no ens impedeix acabar bé la feina per desemmascarar els falsos profetes de l’apocalipsi i demanar-los-hi responsabilitats per un intent fallit d’enfrontar els ciutadans i les Comunitats Autònomes des de la manipulació al servei d’un pervers interès sectari. O serà que tenen com a assessor a un deixeble de Karl Rove, com sembla apuntar l’article de Xavier Batalla?\nEl soroll provocat pels enemics de l’Estatut no ha de fer minvar la qualitat del debat ni dels arguments. En aquest sentit fa de bon llegir l’article de Javier Pérez Royo valorant positivament la metodologia emprada pel grup socialista a l’hora de formular les seves esmenes al text estatutari. O l’equanimitat de Ramón Jáuregui, portaveu del grup socialista a la Comissió Constitucional del Congrés en valorar el procés negociador. O l’intel·ligent article de Joan Saura que nega la contradicció entre igualtat i diversitat. A través d’un altre enfocament Josep Maria Vallès arriba a les similars conclusions. Cal destacar també sengles articles de suport signats per Francisco Bustelo i Ignacio Sotelo. Josep Ramoneda alerta sobre els riscos d’un fracàs que sols beneficiaria el PP i posaria una falca entre Catalunya i Espanya.\nD’imprescindible lectura resulta l’article de Santiago Carrillo que analitza l’estratègia de la dreta contra Zapatero i alerta els sectors progressistes sobre els efectes negatius que es derivarien del triomf d’aquest designi.\nMalgrat les dificultats presents i els obstacles que encara hem de vèncer subscric l’optimisme que traspuava el missatge de cap d’any del President Maragall.\nTot apunta a que els propers quinze dies tindran una especial intensitat negociadora. Fins i tot Artur Mas sembla trobar a faltar aquelles cimeres de Miravet amb les que havia estat tant crític, o un procés negociador més coordinat entre els partits catalans que nosaltres sempre hem reclamat però amb el que CiU s’ha mostrat, al menys fins ara, tant reticent. També hi ha qui s’estranya del paper del PSC en aquestes negociacions. Un paper molt actiu, impulsant cap a l’acord des de la defensa del projecte aprovat pel Parlament però també des de la conseqüent defensa d’un model federal per a Espanya. Això ens porta de vegades a seure als dos costats de la taula negociadora, sí. Però amb l’únic objectiu de fer possible un acord que sigui bo per a Catalunya i bo per a Espanya.\nPerò la política no comença i acaba amb l’Estatut. Sols cal llegir la intervenció de Celestino Corbacho en el decurs del sopar de nadal organitzat pel PSC de L’Hospitalet. En ell es parla de regeneració urbana, d’immigració, d’oportunitats econòmiques i socials, de gestió municipal i d’una política inspirada per valors d’esquerres que té el seu senyal d’identitat en una connexió permanent amb la ciutadania.\nTambé cal destacar la polèmica generada al voltant de l’informe elaborat pel Consell Audiovisual de Catalunya sobre la COPE (aquí el trobareu en versió castellana). La polèmica ha pujat tant de to com fins a impugnar l’existència d’autoritats reguladores independents en el camp audiovisual. Trobareu bons arguments en favor de l’existència d’aquest tipus d’autoritats i de la seva capacitat sancionadora en un bon article de Joan Botella.\nTambé us pot resultar d’interès la lectura de l’article de José Montilla sobre la celebració de la cimera de l’Organització Mundial de Comerç a Hong Kong, l’anàlisi sobre les perspectives econòmiques pel 2006 signat per Joseph Stiglitz a El País, o la reflexió sobre el futur de l’esquerra desenvolupada per Ramón Jáuregui. Els debats que apunten els articles de Jáuregui i Stiglitz estan ja a l’ordre del dia i els haurem de prestar la màxima atenció. Entre d’altres coses per no caure en l’error dels que oposen competitivitat i cohesió social. Sabíeu que dels cinc primers països en el rànquing de competitivitat global del World Economic Forum tres són Finlàndia, Suècia i Dinamarca –països d’elevada cohesió social? Sabíeu que en l’edició especial de Newsweek dedicada als grans temes del 2006 hi figura de forma destacada un article de Göran Persson –primer ministre suec- en el que fa una vigorosa defensa del model suec? Com a il·lustració del seu article hi ha un gràfic en el que es mostra com Suècia té uns impostos que són superiors en un 44% a la mitjana dels països de l’OCDE i una despesa social en termes de percentatge del PNB que és un 32% superior a la mitjana dels països de l’OCDE. Per cert, aquestes dues dades no són contradictòries amb aquestes altres: Suècia té una previsió de creixement del 3.2% per al 2006 (un 60% per sobre de la mitjana dels països de l’OCDE) i una taxa d’atur del 5.6% (un 27% per sota de la mitjana dels països de l’OCDE).\nAcabo. No sense denunciar l’actitud del PP, altre cop antidemocràtica, de negar-se a rebre el President electe de Bolívia, Evo Morales. En desgreuge, l’article d’Antoni Gutiérrez-Rubí celebrant la “chompa” (jersei) d’Evo Morales (aquí el trobareu en versió castellana). Per cert, avui mateix El Periódico publica un treball més llarg d’Antoni Gutiérrez-Rubí sobre el mateix tema en el seu suplement de diumenge.\nEls dies 29 i 30 de novembre de l’any passat es va celebrar el IV Seminari Internacional de Comunicació Política i Electoral on s’analitzaven les implicacions de les tecnologies i els mitjans socials a la política. Tot i que encara no es troben els continguts de les diferents intervencions, podeu descarregar i sentir el Podcast genèric que van preparar sobre el Seminari i veure algunes fotos dels participants.\nCom utilitzar Internet per millorar la comunicació dels governs municipals, autonòmics i nacionals; com aprofitar els recursos que ens ofereixen les noves tecnologies per desenvolupar una campanya electoral, mobilitzar votants i/o planificar la comunicació política… són alguns dels temes que plantejava el Seminari. I, per donar respostes i debatre algunes d’aquestes qüestions, es va comptar amb ponents destacats com: Alastair Campbell, el gran spin doctor de Tony Blair, David Mathieson, periodista i ex assessor del ministre d’Afers Exteriors Britànic, Robin Cook. Mathieson ha seguit amb atenció el fenomen de la política 3.0 i va publicar aquest article sobre la revolta ciutadana contra el govern d’Aznar tot just després de la victòria socialista. Hi van participar, també entre d’altres, Nicco Mele, webmàster de la campanya de Howard Dean i el responsable d’aquesta campanya de comunicació, la més rellevant a la xarxa dels últims temps, Joe Trippi, que va publicar un llibre molt recomanable: “The Revolution Will Not Be Televised”.\nPosted on diumenge 8 gener 2006, in Estatut, Política. Bookmark the permalink.\tComentaris tancats a Enyora el PP els temps d’Alianza Popular?.


Home / 2016 / 256 Kbps / 320 kbps / Album / cd / descargar / España / Lubna / MEGA / Mónica Naranjo / Pop / rar / zip\n/ Mónica Naranjo - Estreno Album [MEGA][320Kbps] Mónica Naranjo - Estreno Album [MEGA][320Kbps] Descargalandia y TodoenMP3\n01 Lasciatemi qui 02 Apocalíptica 03 Ya Está Bien 04 Perdida 05 Essere uno 06 Fin 07 Eleo é nato 08 Ese Es Mi Público 09 Boomerang (feat. Marina Heredia) 10 Holocausto 11 L'ombra (feat. Jaime Heredía) 12 Romance Con la Locura 13 Contemplazione 14 Balada Desesperada 15 Jamás 16 Mortem Eleonard 17 Lubna y Eleonard 18 Jamás (Instrumental) http://sh.st/W9HUP\nMónica Naranjo - Estreno Album [MEGA][320Kbps] Reviewed by Descargalandia y TodoenMP3


Joan Ferrer és un pintor amb més de 50 anys d’experiència i amb una trajectòria creativa que ha evolucionat des del cubisme fins a l’expressionisme abstracte. Amb motiu de l’exposició antològica “El tacte de la llum”, duta a terme al convent de Sant Francesc de Berga, vam dirigir el documental creatiu “Soc Joan Ferrer”. També vam crear l’experiència immersiva “Parli la llum”.\nI, en paral·lel, vam realitzar la direcció de comunicació de la iniciativa.\nFotografies de l’exposició i del web, de Jordi Plana.\nDirecció de fotografia del documental, de Sergi Garnica.


Oltra advoca per la cooperació política entre el Consell i la Diputació de Castelló - Diari Valencià\nPortada » Actualitat » Oltra advoca per la cooperació política entre el Consell i la Diputació de Castelló\nMónica Oltra amb Javier Moliner\nLa vicepresidenta i consellera d’Igualtat i Polítiques Inclusives, Mónica Oltra, ha destacat la importància de “la lleialtat institucional i la cooperació entre governs” que centre a les persones en l’acció política i que solucione els problemes de la ciutadania, i ha celebrat que aquesta siga la premissa que regeix la relació entre el Consell i la Diputació de Castelló per a “posar ordre” en aquelles matèries de caràcter social en les quals comparteixen competències.\nLa vicepresidenta, Mónica Oltra, i el president de la Diputació de Castelló, Javier Moliner, han presidit a Castelló la constitució de la Taula Tècnica de Coordinació i Cooperació Social Generalitat-Diputació de Castelló, que naix fruit del compromís de les dos institucions per crear un espai de diàleg i coordinació interinstitucional en l’àmbit de les polítiques socials.\nOltra ha assenyalat que, la intenció de les dos institucions, és un canvi cap a un model de cooperació i col·laboració política per a posar ordre i harmonitzar les infraestructures i serveis en les quals les dos institucions estan intervenint, de manera que “puguem ser eficients i eficaces i treballar perquè cada institució arribe on li correspon en funció de les seues competències”.\nLa vicepresidenta ha explicat que, durant la reunió de la Taula, s’han tractat els principals temes a abordar en matèria social, i ha posat l’accent principalment en la inversió en infraestructures socials, ja que juguen un paper fonamental “no solament en l’atenció a les persones en situació de vulnerabilitat sinó també en la bretxa existent entre les poblacions de l’interior i de la costa de la província de Castelló”.\nRespecte a açò, ha defensat un canvi del model productiu en l’àrea social amb una inversió en recursos i infraestructures socials en els municipis més xicotets de l’interior de la província “que pot frenar la despoblació i donar vida econòmica a les comarques i municipis de l’interior”.\nEn aquest sentit, ha assenyalat l’engegada d’unitats de respir, habitatges tutelats i centres d’atenció primerenca com a recursos que faciliten la permanència de les persones en els seus municipis sense la necessitat de desplaçar-se a altres localitats. També ha assenyalat la implantació del Servei d’Ajuda a Domicili municipal per a persones en situació de dependència que ja ha començat a funcionar en alguns municipis i que el pròxim any està previst que s’amplie a molts més.\nEntre altres temes que s’han tractat en la reunió de la Taula, destaquen els relacionats amb els recursos per a combatre la violència de gènere, la col·laboració en la Xarxa d’Innovació i Qualitat dels Serveis Socials i, especialment, en els serveis socials de base.\nEn aquest sentit, Oltra ha recordat l’increment pressupostari destinat a reforçar els equips base municipals de la província de Castelló, que amb el finançament de la conselleria enguany ha permès la contractació de 88 professionals enfront dels 199 del passat any.\nLa Taula Tècnica de Coordinació i Cooperació Social Generalitat-Diputació de Castelló ha quedat formalment constituïda i, a partir d’ara,i tal com ha explicat la vicepresidenta, “tindrà un caràcter més tècnic per a anar abordant els diferents temes que s’han plantejat”.\nLa composició de la Taula estarà formada per part de la Generalitat per la Sotssecretaria, com a coordinadora de la delegació de la Vicepresidència i Conselleria d’Igualtat i Polítiques Inclusives, els i les titulars de la Secretària Autonòmica de Serveis Socials i Autonomia Personal i de la Secretària Autonòmica d’Inclusió i Igualtat, al costat de la titular de la Direcció territorial de Castelló.\nDiputació de Castelló Mónica Oltra


Ricard Garcia | Delibes i la iaia Ana\nInici / Cupressus sempervirens / Blog / Castells de cartes / Delibes i la iaia Ana\nEtiquetes: iaia, Los santos inocentes, Miguel Delibes\n14/03/2010 a 20:01\nUna pel·lícula que justament vaig veure l'altre dia, la van fer a la tele com a homenatge a Delibes. No és ja la diferència econòmica, és la humiliant manera dels "senyorets" de posseir les vides d'aquella gent.\n14/03/2010 a 21:32\nQuan estan per mig situacions tan greus com la subsistència i la injustícia poc de temps hi ha per a altres coses. És una llàstima però ara molta gent no té ni idea de com van viure lluitant per la vida les generacions anteriors.(Quan llegia el que comentaves de la teua iaia me'n recordava de la meua)\n15/03/2010 a 17:55\nNovesflors,tens raó. La humiliació pot ser molt més dolorosa que moltes altres formes d'agressió.Calpurni,només a qui té coses per amagar li interessa que no recordem. Cal que mantinguem ben vives la memòria del passat i la dignitat de les nostres àvies.\n15/03/2010 a 21:28\nDelibes! Quan vaig saber que havia mort, vaig recordar que a la mini-biblioteca que tenim a casa hi ha una edició de "Cinco horas con Mario" que vaig començar a llegir i em va agradar, però per raons que ara desconec, vaig deixar-lo a mitges. Potser aquesta setmana santa trobo un espai per a ell…Bona setmana Ricard!\n‘Fin’ a l’Aqualata Llavina+Garcia: Versos a dues veus


Eleccions al Consell Escolar de l'Escola Municipal d'Adults de Roses ·\nInici Actualitat Eleccions al Consell Escolar de l’Escola Municipal d’Adults de Roses\nEleccions al Consell Escolar de l’Escola Municipal d’Adults de Roses\nMoment de les votacions del Consell Escolar de l'Escola Municipal d'Adults de Roses\nEl centre educatiu va celebrar ahir, dimecres 26 de novembre, les eleccions per a la constitució del nou Consell Escolar del centre\nMoment de les votacions del Consell Escolar de l’Escola Municipal d’Adults de Roses\nAquest òrgan de participació està integrat per diferents representants de la comunitat educativa (direcció, professors, alumnes i famílies, personal d’administració, …) i té per objectiu participar en la presa de decisions per al bon funcionament i organització del centre.\nTemes com el projecte educatiu del centre, la programació anual, o aspectes relacionats amb la seva gestió i organització, seran els que tractaran a partir d’ara els membres del Consell Escolar de l’Escola d’Adults de Roses, amb l’objectiu de millorar qualitativament i assolir l’èxit educatiu de l’alumnat.\nLes candidatures presentades van ser un total de set: 6 candidats en l’apartat d’alumnes del centre i una mare en el de famílies. Del total de 116 alumnes censats, van emetre el seu vot 52 joves, dels quals en sortí guanyadora l’alumna Oumaima Afia, amb un total de 16 vots. Pel que fa al sector de pares i mares de nois i noies menors de 18 anys, la representant escollida va ser la senyora Alejandra Betancor.\nD’aquesta manera, el Consell Escolar de l’escola d’adults de Roses quedarà constituït a partir d’ara per una representant dels alumnes, una representant dels pares i mares dels alumnes menors de 18 anys, les dues professores d’adults, la directora del centre i la regidora d’Ensenyament de l’Ajuntament de Roses, Sílvia Useros. La constitució pròpiament dita del nou òrgan tindrà lloc la propera setmana. El Consell es reunirà preceptivament una vegada al trimestre.\nArticle anteriorCàritas de Roses lliura a l’Ajuntament de Roses el manifest ‘Cap persona sense llar’\nArticle següentRoses Comerç se solidaritza amb el Centre de Distribució d’Aliments de la Vila durant la campanya de Nadal


Copa “B” de la RTL – FCTT – Representació Territorial de Lleida\nEn la categoria de Primera Provincial, el CTT Mollerussa Vicens Maquinària ha quedat campió de la copa després d’ocupar la vuitena posició en la classificació final de la Lliga de Primera Provincial. El CTT Mollerussa Vicens Maquinària ha guanyat 4-2 a la final al CTT Valls del Nord – SBT. En la ronda anterior, les semifinals, el Mollerussa també havia superat al CTT Portell “B” 4-2 i pel que fa el CTT Valls del Nord – SBT, havia vençut 4-2 al CTT Xavier Sangrà Agramunt “B”. El tercer lloc de la Copa “B” ha estat pel CTT Portell “B”, que s’ha imposat 5-1 contra el segon equip del CTT Xavier Sangrà Agramunt.\nEl CTT Valls del Nord – Ordino, tercer equip del club andorrà, s’ha endut la Copa “B” de Segona Provincial cap a casa, l’equip ha guanyat 4-2 a la final al CTT Borges Lleida Car. L’equip que ha quedat en segona posició, el CTT Borges Lleida Car havia jugat a les semifinals contra el CTT Borges Prefabricats Pujol, a qui ha vençut 5-1.


L’ANC Sant Fruitós també es mobilitza en defensa de les institucions catalanes | Ona Bages\nInici Àudio L’ANC Sant Fruitós també es mobilitza en defensa de les institucions catalanes\nL’ANC Sant Fruitós també es mobilitza en defensa de les institucions catalanes\nImatge ANC Sant Fruitós. Concentració en defensa de les institucions catalanes. BCN 13-11-2016\nL’ANC Sant Fruitós va organitzar un autobús per baixar diumenge a Barcelona a la concentració impulsada per l’ANC, Òmnium i l’AMI. La manifestació era en defensa dels càrrecs electes i les institucions catalanes, davant els atacs de l’Estat i la justícia espanyola. El de Sant Fruitós de Bages era un dels 150 autobusos que es van desplaçar a la capital.\nUnes 80.000 persones, segons la guàrdia urbana de Barcelona, van acabar reunides a les Fonts de Montjuïc, rebutjant de forma festiva les pressions del Govern Central entre estelades, senyeres i càntics d’independència. Gabriel Benet, de l’ANC Sant Fruitós, explicava a Ràdio Sant Fruitós que se sumaven a la concentració per donar suport als representants electes que defensen allò pel qual han sigut escollits de forma democràtica.\nEls actors Marc Martínez, Mercè Martínez i Pep Ferrer van recitar totes les lleis del parlament que ha tombat el Tribunal Constitucional espanyol, els noms dels càrrecs electes encausats i van remarcar els 407 processos judicials oberts. Un acte que va comptar amb parlaments reivindicatius de la Presidenta de l’Associació Municipis per la Independència, Neus Lloveras, el president d’Òmnium Cultural, Jordi Cuixart i el president de l’ANC, Jordi Sànchez.\nSentim un fragment del parlament de Cuixart, president d’Òmnium Cultural.\nL’acte acabava amb tots els representants electes imputats a dalt de l’escenari. Segons l’ANC Sant Fruitós, l’organització de l’acte va ser un èxit i va seguir els horaris establerts d’anada i tornada.\nImatge ANC Sant Fruitós.


Linkia FP fomentant l'ús del vídeo… - Linkia FP\nLinkia FP fomentant l'ús del vídeo\nLa societat del segle XXI es caracteritza per la consolidació generalitzada de l’ús dels recursos multimèdia, com el vídeo, en la vida quotidiana. Des Linkia FP oferim una formació d’acord amb la societat actual, per aquest motiu, potenciem l’ús dels vídeos, com a eina de suport a l’aprenentatge. El vídeo és un recurs educatiu que té múltiples avantatges per a l’alumnat, atès que situa el procés educatiu en un pla més ampli que el de la comprensió lectora. Alguns dels punts forts dels vídeos que ens hem trobat ha estat:\nPot facilitar la comprensió i assimilació de coneixements;\nAjuda a motivar els alumnes. Les imatges en moviment, així com el so poden ajudar a captar la seva atenció;\nPot ajudar a superar barreres d’aprenentatge.\nDurant aquest curs 2017-2018, en Linkia FP, hem impulsat un projecte per fomentar l’ús del vídeo entre el nostre professorat. Per a això hem iniciat un Torneig semestral, per motivar i mantenir al nostre professorat al dia amb les noves tecnologies. El Torneig ha estat tot un èxit i tots dos semestres nostres professors han realitzat diverses i interessants intervencions en vídeo. A més … el / la campió / a ha obtingut un obsequi molt particular … Una dessuadora i una bossa de Linkia FP! Com a conclusió, podem considerar que el Torneig ha estat tot un èxit !! Més de 100 vídeos realitzats per part del nostre professorat! Enhorabona a tots i totes!\n« Entrevista a Cristina Basanta: Gerent d’Operacions a Applus Certification\nLinkia FP t’ajuda a preparar una entrevista de treball »\nLes 12 millors aplicacions o apps per buscar feina\nGràcies a el gran auge dels dispositius mòbils i les seves apps, actualment és possible trobar feina des del teu smartphone o tablet. Per això, en l’fp online hem decidit…\nSegur que has sentit parlar de les famoses cookies. Perquè en aquest article resoldrem els teus dubtes sobre aquest tema. Què és cookies? Si mirem la traducció del…


Esencial Pecos 2CD en SMFSTORE\nEsencial Pecos 2CD €12,90\nEsencial Pecos 2CD\n1.\tHáblame de Ti\n3.\tConcierto para Adolescentes\n4.\tY Decir Que Te Quiero\n7.\tMi Ultima Lagrima\n8.\tY Voló\n9.\tMi Mundo\n10.\tMentira para Dos\n11.\tQué No Lastimen a Tu Corazón\n14.\tPor Mi Parte...\n17.\tCanción para Pilar\n19.\tQuiero Que Me Quieras\n20.\tTres Mil Detalles\n21.\tY Te Vas\n22.\tOlvídeme Señora\n23.\tPor Arte de Magia\n25.\tSi Tú los Vieras\n26.\tMaldito Amigo\n28.\tUn Par de Corazones\n29.\tSi Me Faltaras Tú


Memòries negres de l'Empordà\nPublicat el 09.11.11\nLes dues novel·les de l’Agustí Vehí transpiren ja un estil ben exclusiu. Són transfontereres, repletes d’elements històrics barrejats de manera magistral amb elements de gènere negre. Ja ho va demostrar amb la sensacional Abans del silenci (Premi Ferran Canyameres, 2009) i ara repeteix experiència amb Ginesta pels morts: un blues empordanès.\nEn aquest cas, el punt inicial de la novel·la es troba amb l’arribada a Figueres de Jaume Planagumà, un culte i solitari sergent dels mossos d’esquadra que ha de resoldre una sèrie de crims aparentment no massa relacionats. Tot aquest entramat li serveix a Vehí per construir un micromón ben interessant i que coneix molt bé: des de l’arribada i el desplegament dels mossos d’esquadra fins el retrat d’uns companys perfectament representats i una farmacèutica que no us deixarà indiferents.\nA la trama presentada li podem afegir molts més elements interessants i propis de l’escriptor: entre ells, la seva formació com a professor d’història que el duu una vegada més a recuperar moltes de les memòries negres de l’Empordà i del nostre país: des dels morts de Darnius, passant novament pel dolor de la Guerra Civil i de la Postguerra a més d’una crítica al turisme i el periodisme de successos amb excepcions perquè “especular és bo, però especular massa és fer ciencia-ficció”.\nI encara n’hi ha més: l’arrelament de l’espai geogràfic rural de l’Empordà és un altre dels grans temes de la novel·la fent tot un recorregut antropològic, històric, urbanístic i gastronòmic: els camins interiors de la plana, la fauna i flora, la llum i els olors de la terra gironina es combinen amb exquisideses culinàries com una deliciosa vedella amb bolets, una botifarrota negra esparracada amb mongetes negres, i uns sofregits d’insomni.\nTot això, farcit d’una escriptura que fa de molt bon llegir, unes estructures narratives excel·lentment treballades i una dosi d’humor ben necessària pels temps que corren.\nEd. Mare Nostrum, 2010


El Museu Picasso de Barcelona incorpora al seu fons una carta de l'artista a Miquel Utrillo\nPublicat 20/09/2021 13:28CET\nAdquirida per dret de tempteig exercit per la Generalitat\nEl Museu Picasso de Barcelona ha incorporat al seu fons documental una carta que el pintor Pablo Picasso va escriure al seu amic Miquel Utrillo, enginyer, pintor i crític.\nEs tracta d'una carta breu amb dibuixos originals de l'artista datada el mes de juny de 1901 que respon a una missiva prèvia d'Utrillo, segons han explicat el museu i la Conselleria de Cultura de la Generalitat aquest dilluns en un comunicat.\nPicasso esmenta en el text la revista 'Pèl & Ploma', perquè aquell mes Utrillo hi havia escrit una ressenya sobre una exposició a la Sala Parés de Barcelona titulada 'Pablo R. Picasso', considerada "la primera gran crítica" que rep l'artista.\nLa carta es mostrarà en un dossier en l'exposició permanent durant uns mesos, i "posa en valor la contínua relació de Picasso amb Barcelona i els seus amics catalans".\nHa estat adquirida pel dret de tempteig sobre exportació que ha exercit la Generalitat en aplicació de la Llei 9/1993, de 30 de setembre, del patrimoni cultural català, a favor del Museu Picasso.\nQuan la Generalitat va detectar la importància del document, per al qual es demanava l'exportació definitiva, el Museu Picasso va declarar l'interès d'ingressar l'escrit a la seva col·lecció i la Conselleria de Cultura va iniciar els tràmits per a la inexportabilitat i tempteig.


Acasa » Burleanu » Page 4\n08:10 | 18 apr. 2018\n15 apr. 2018, 13:57\n22 mart. 2018, 16:35\n22 mart. 2018, 13:15


Cicle d'actuacions musicals a Barcelona per promocionar la nostra llengua - Diari La Veu\nEscriba el número 390524\nCicle d'actuacions musicals a Barcelona per promocionar la nostra llengua\nEscola Valenciana, Espai PV i VAM han organitzat un cicle de concerts i actuacions a la Casa València de la capital comtal entre el 21 de novembre i el 19 de desembre\nEscola Valenciana, Espai País Valencià i la Valencian Music Association (VAM!) han organitzat un conjunt d'actuacions que formen part de la tasca de promoció de la nostra llengua en l’àmbit musical i suposen “una manera d’acostar grups i intèrprets valencians a la capital del Principat”, segons fonts de l'entitat.\n21-N: Gener i Xavier Baró\nL’òpera prima de Gener, El Temps del Llop (Mésdemil 2014), suposa un toc renovador en l’actual panorama musical en català. Acostant a la sensibilitat mediterrània influències tan diverses com Jeff Buckley, Grizzly Bear o Elliott Smith, Gener es presenta com una proposta d’autor en clau valenciana, personal i moderna. En aquesta ocasió, Carles Chiner donarà forma al seu directe en format electroacústic, acompanyat del baixista Pasqual Rodrigo (ex Homefòssil) i el bateria Enric Alepuz (ex Castlevanians, Tortel).\nPer la seua banda, Xavier Baró (Almacelles, 1954) estrenarà el seu esperat nou disc Allau d’Estrelles Solitàries, un EP monogràfic de sis cançons que ja es perfila com un dels més singulars de la seua trajectòria. Folk d’autor de rúbrica contundent i so inconfusible.\n28-N: Novembre Elèctric i Meritxell Gené\nPer la seua banda, Novembre Elèctric és el projecte musical de Yeray Calvo (veu, guitarra, teclats),acompanyat als directes per Rodrigo Domínguez (baix) i Sergio León (bateria). Intacte (Mésdemil, 2014) és el seu primer disc, un treball d'alta densitat emotiva que es composa d'11 cançons que han sigut concebudes com a instantànies fotogràfiques dels sentiments. Intacte ha guanyat el Premi Ovidi Montllor 2014 al millor disc de pop.\n12-D: Néstor Mont i Dídac Rocher\nPer la seua part, Dídac Rocher estarà acompanyat del guitarrista Jordi Solans per a presentar algunes de les cançons que formen part dels tres discos que té publicats fins ara: El nus (Temps Record 2009), Porpra (Gat Records 2012) i El Minotaure i Teseu (Gat Records 2013), aquest darrer basat en l’obra de Salvador Espriu, i que ha servit per construir el cos musical i poètic de l'espectacle "El meu poble i jo" dirigit per Lluís Danés i que fou estrenat al Teatre Nacional de Catalunya al desembre del 2013.\nEl cicle serà clausurat per l'alcoià Xavi Castillo que presentarà el seu espectacle Veriueu-ho!, versió teatralitzada de la sèrie de televisió homònima, en què realitza un repàs satíric i bufonesc per l’actualitat social, política i cultural. En els monòlegs de Xavi Castillo, l’humor sorgeix de la mateixa realitat que ens arriba a través de les notícies aparegudes en premsa o televisió. Dins de la galeria de personatges interpretats, hi trobem entre altres el rei i el seu elefant, Wert i la seua LOMCE, una fallera anticatalanista, el bisbe homòfob Juan Antonio Reig Pla, o els caquis de Cotino.\nLes entrades es posaran a la venda el mateix dia de les actuacions en la taquilla de la Casa València. El preu és de 8 euros per actuació, 5 euros per als socis d'Espai País Valencia, Casa València i Amics i Amigues d'Escola Valenciana.\nAquest cicle de concerts compta amb la col•laboració de Casa València i el suport de l'Ajuntament i la Diputació de Barcelona.\nEscriba el número 321835


Escorts Big Bear Landing MN 56621\nEscorts Big Bear Landing MN 56621?\nLooking for Escorts in Big Bear Landing MN 56621?\nescort girl Big Bear Landing MN 56621, mature escorts Big Bear Landing MN 56621, escort agency Big Bear Landing MN 56621, cheap escorts Big Bear Landing MN 56621, escort service Big Bear Landing MN 56621, irish escorts Big Bear Landing MN 56621, asian escorts Big Bear Landing MN 56621, indian escort Big Bear Landing MN 56621, independent escorts Big Bear Landing MN 56621, bbw escorts Big Bear Landing MN 56621, female escorts Big Bear Landing MN 56621, black escorts Big Bear Landing MN 56621, russian escorts Big Bear Landing MN 56621, japanese escorts Big Bear Landing MN 56621, vip escorts Big Bear Landing MN 56621, incall/outcall escorts Big Bear Landing MN 56621


Les altres bretxes\nPortada Actualitat Especials Especial Educació mediàtica Les altres bretxes\nCap de la secció Mèdia del diari Ara\nHi ha una gran preocupació –i és lògic que així sigui– per l'anomenada bretxa digital: no es vol que ningú perdi el tren d'internet i quedi al marge de la gran democratització del coneixement que comporta. Donem per fet que tots els nascuts a partir d'ara seran nadius digitals, però hauríem de recordar que un 18% dels ciutadans no estan connectats a la xarxa. Se suposa que els seus fills o nets sí, ni que sigui a l'escola o a la biblioteca. Ara bé, ¿han pogut rebre la formació adequada per poder treure el màxim de profit a aquestes eines?\nLa bretxa digital no és pas l'única que hauria d'amoïnar-nos. Hi ha un procés, per exemple, que desplaça els continguts de més qualitat de la televisió en obert al pagament. Si no fos pels canals públics, el dial televisiu gratuït estaria farcit, gairebé en exclusiva, per continguts banals que no busquen el creixement personal de l'espectador, sinó mantenir-lo clavat a la pantalla –també en el cas dels nens– perquè el client de les televisions privades no són els ciutadans que les miren, sinó els anunciants. Hi ha així mateix, doncs, una bretxa televisiva, que internet pot resoldre en part gràcies al seu infinit repositori de continguts infantils, entre els quals hi ha també molta oferta de qualitat.\nI amb això arribem a l'altra gran bretxa i que, al meu parer, és la fonamental: és la que separa aquelles criatures que poden comptar amb una educació mediàtica i les que no. Són les famílies que es poden permetre seure al costat del seu fill per mirar plegats un contingut audiovisual i les que han de recórrer a la televisió –sense gaire opció de discriminar– mentre resolen els mil i un quefers domèstics o laborals.\nEvidentment, dir-ne bretxa té un punt de provocació. Però és una manera de centrar el debat. I, sobretot, d'evitar l'enlluernament tecnològic. Perquè, al darrere de terminologies i de l'embadaliment que pot provocar l'estol de novetats mediàtiques i gàdgets informàtics que tenim a l'abast, podem perdre el sentit d'allò que és veritablement essencial i insubstituïble: l'acompanyament.


octubre | 2010 | Els dies i les dones\nUNGLES DE NIT\nPublicat el 29 d'octubre de 2010 per dfigueres\nFa anys que penso que la poesia ha de sortir dels llibres i volar.\nLa poesia, si està ben escrita, s’ha de llegir o te l’han de llegir en veu alta.\nNo falla, un poema és poema si llegint-te’l, llegint-lo als altres, funciona i emociona i sap encendre els ulls dels neòfits i dels que ja en saben de navegar entre estrofes i cesures.\nÉs per això que vaig enredar al Nadim Majure, guitarrista que un dia em tornà convertits en precioses cançons un grapat de poemes meus, per acompanyar-me en una nova aventura poètica.\nEs tracta d’un petit espectacle que em titulat Amb les ungles enceses de la nit i que és deutor d’un seguit de poemes que vaig gravar fa uns anys amb música d’altri.\nEl proper dijous dia 4 de novembre a les 20:00h al teatre El Magatzem (C. Reding, 14) de Tarragona, dins de la Tardor Literària de la ciutat, començarem a ensenyar-ho.\nPels qui Tarragona els quedi massa lluny, tindran una nova oportunitat el divendres dia 26 de novembre a les 20:30 al Harlem Jazz Club (C. Comtessa de Sobradiel, 8) de Barcelona.\nEns plauria tant poder comptar amb la vostra presència…!\nJOAN SOLÀ, EL COMPROMÍS FET VIDA\nPublicat el 28 d'octubre de 2010 per dfigueres\nPublicat el 26 d'octubre de 2010 per dfigueres\nTres setmanes seguides de reunions amb les mateixes persones, als mateixos llocs, els mateixos dies.\nDemanar la paraula amb el dubte de si el que vols dir, ja ho vas dir, ho estàs dient, o potser ho diràs.\nPublicat el 19 d'octubre de 2010 per dfigueres\nA casa el pare, trobo vidres amb fotografies estereoscòpiques. L’avi Joan hi tenia afició. Tota una col·lecció que abraça indrets i persones dels anys vint i trenta del segle XX al Camp de Tarragona. Excursions, bàsicament, i retrats familiars. Hi reconec l’avi, en algunes. I el pare m’ajuda a reconèixer les seves germanes. La Lola, l’única que es va casar, i les altres tres: Conxita, Tresina i Mundeta, que tenien nom de personatge de novel·la costumista i que es quedaren per vestir sants.\nAlguns indrets són difícils de distingir, d’altres però, malgrat els anys, encara conserven una fesomia que més o menys s’ha mantingut fins avui. Així, posant cada vidre en un aparell rudimentari amb dos lents, anem sovintejant llocs i gent que ja no hi són, en tres dimensions. Ens aturem en una on precisament hi surt l’avi Joan i les seves germanes. El lloc és fàcil de recòneixer: la bassa de la Mussara.\nHi surten els quatre germans Figueras amb un posat una mica eixut. Van tapats i no semblen massa disposats a esforçar-se per quedar immortalitzats amb una mica de dignitat. Es desprèn que fa fred i potser vent i que és millor que l’encarregat de fer anar la màquina no tardi masa en prémer el clic. Dins la caixa on es guarda el vidre, hi posa 1931.\nDissabte la meva germana m’ensenyava les primeres imatges del “terrible” infant que porta a dins. Un catxap on se li poden veure els braços i el cap i una cosa llarga que ja s’ha descartat que sigui el cordó umbilical. Enmig la nebulosa de l’ecografia, el bombeig rítmic del cor i aquell bellugueix que orgullosos mostren els pares però que, pels neòfits, és una mica difícil d’entreveure. Potser tampoc a ell li agradava, bé com hi estava al ventre de sa mare, d’exposar-se a les primeres instantànies de la seva vida.\nEntre un Joan i l’altre, han passat gairebé 80 anys. I no penso que hagi estat per atzar que tots dos, s’amaguin o s’incomodin davant algú que vol fixar el moment per al record. En un lloc o altre, a recer de la intromissió mèdica, del vent, del fred, els veig passejant despreocupats fins al xalet de les Airasses potser, guaitant el paissatge que tots dos coneixen, l’un com un record immortalitzat, l’altre perquè seran aquestes muntanyes qui l’acompanyaran en els seus primers anys.\nPublicat dins de Passa a les millors famílies\t| Deixa un comentari\n4 ANYS SENSE ANNA POLITKÒVSKAIA\nPublicat el 7 d'octubre de 2010 per dfigueres\nLa tardor cobreix de fulles el bosc.\nAviat la neu ho abaltirà tot.\nNo volem esperar un altre desgel\nper saber el nom dels qui et van donar mort.\nPublicat dins de Anna Politkòvskaia: ni oblit ni silenci\t| 5 respostes\nPublicat el 3 d'octubre de 2010 per dfigueres


Cista de les Fontetes - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nCista de les Fontetes\nLa Cista de les Fontetes és una cista megalítica del terme comunal d'Angostrina i Vilanova de les Escaldes, de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord.\nEstà situada a 1.508,2 m alt, a la partida de les Fontetes, a prop al nord-est de la Part Petita del poble d'Angostrina, És a prop al nord-oest d'un revolt molt tancat de la carretera D - 618.\n↑ La Cista de les Fontetes en els ortofotomapes de l'IGN\nBlog Rutes prehistòriques\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Cista de les Fontetes\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Cista_de_les_Fontetes&oldid=23886665»\nEdificis d'Angostrina i Vilanova de les Escaldes\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 26 juny 2020 a les 10:10.


Hacienda Solange Tagaytay Filipines - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nEspai comú 2 llits dobles, 1 llit extragran, 1 llit de llitera\nSituat a Alfonso, Hacienda Solange és el lloc perfecte per gaudir de Tagaytay i els seus voltants. Tota l'emoció del centre de la ciutat és només a 15.3 km. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Hacienda Solange, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, instal.lacions de barbacoa, lloguer de cotxes.\nEntri en una de les 3 habitacions i escapi de l'estrès del dia amb una ampla gama de comoditats com habitacions per a no fumadors, aire condicionat, escriptori, articles de tocador, plat de dutxa. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com piscina exterior, jardí. Hacienda Solange és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Tagaytay.


BENVINGUDA | EAP Bàscara\nBenvinguts i benvingudes al blog de l’EAP Bàscara.\nPosem en marxa aquest nou espai que vol ser una eina per poder millorar i complementar la tasca de consell i informació que fem a la consulta els professionals de la salut de l’Equip d’Atenció Primària de Bàscara\nCom a organització volem aprofitar d’aquest instrument per escoltar, participar, col•laborar i compartir informació i coneixement amb la ciutadania a la qual prestem serveis.\nAquesta pàgina també vol esdevenir un ajut a la relació que els veïns i veïnes de tots els pobles que formen la nostra Àrea Bàsica de Salut tenen amb tots els professionals de l’equip. També us oferim aquest canal per fer-nos partícips dels vostres suggeriments i les vostres opinions.\nLa nostra aposta és seguir treballant per una medicina més col•laborativa i centrada en la ciutadania i creiem que hem d’aprofitar aquesta pàgina web per ser més efectius en la nostra tasca del dia a dia i tenim la il•lusió que serveixi en benefici de la salut.\nUs convidem a seguir-nos i participar-hi.\nEsperem que els continguts siguin del vostre interès i us recordem que estem oberts als vostres comentaris i suggeriments que ens podeu adreçar per mitjà de la BÚSTIA DE SUGGERIMENTS que trobareu al menú superior de la pàgina.


Les pedres: Exposició\nJuan Carlos Estudillo. El transcurs del temps…\n"Voldria dibuixar la consciència d'existir, així com el transcurs del temps"\nMemòria, passat i història. Aquesta salmòdia m'ha anat acompanyant durant aquest darrer any, amb motiu del projecte Les pedres. Com es pot recuperar de forma plàstica un esdeveniment de caràcter històric, tenyit per les lectures i els equívocs de la memòria? El pas del temps modela l'individu, tot allò que li ocorre, el record de l'esdevingut, la memòria del passat; del seu passat i el dels que l'envolten.\nSolament el passat roman impassible, però, com un mur, accedir a ell resulta summament complex. La metàfora, doncs, és la d'excavar, per tal d'aproximar-nos al treball arqueològic i revelar els estrats ocults. No puc deixar de repetir que els esdeveniments actuals han desbordat el projecte i que, per tant, l'acció no pot fer res més que sostenir-se en un acte subsidiari; tractar de reforçar un esdeveniment de major envergadura des dels marges.\nHauríem de desenvolupar una estètica fonamentada en l'ètica de les accions que executem? O, per contra, és impossible ampliar el camp de batalla?\nLes tardes dels dies 3 i 5 de juny del 2011 vaig parar una taula amb pedres, retalls de roba, agulles, fil..., a l'Acampada de Terrassa, i vaig preguntar als indignats, als simpatitzants i als passavolants si volien cosir una pedra: embolicar-la amb tela de llençol blanc i cosir-la. Els vaig explicar que posteriorment les brodaria i les convertiria totes en una sola peça.\nCada pedra era una persona, cada pedra havia de ser manipulada per una individualitat. Es tractava de fer viva una metàfora, de convertir una acció en acte poètic: preservar la memòria històrica, el dret a la reivindicació pacífica, la idea de lluita simbolitzada per aquells rocs de la via del tren.\nMoltes persones de totes les edats van participar-hi; i, mentre cosien, preguntaven i escoltaven el perquè de l'acció, el seu sentit metafòric, la seva intenció poètica. La gent gran m'explicava les experiències bel·ligerants en què havia participat durant els anys seixanta; alguns homes i dones em van relatar la seva participació a la reivindicació violenta de 1967.\nI mentre cosien, les pedres, com les persones, desapareixien sota l'anonimat; cada individu esdevenia força en la constitució de l'obra, el seu “jo” s'esvania, però es convertia en intenció.\nIan Gehlhaar. Les pedres enfront de la por.\nLes pedres... Un material prou dur i a l’abast de qualsevol com per convertir-se en projectil. Són els míssils del miserable, l’últim crit d’impotència, són... les pedres enfront de la por. Un gest dur, però gens complex, capaç de deslliurar-nos de qualsevol amenaça. Un home s’ajup, esgarrapa el terra i aixeca una pedra esmolada. Apunta i llença amb totes les seves forces un projectil ple de pols i àcars. Durant un instant ha sigut lliure, només durant una fracció de segon. Sens dubte, és el mateix procés químic que algú va viure l’any 1967 a l’estació dels FGC de Terrassa, i que proporciona suficient força com per expandir en l’espai i en el temps un objecte o una idea.\nLa por globalitzada es mou a gran velocitat i la continuada variació de forma i substància fa que l’enfrontament directe sigui gairebé utòpic. Davant la impossibilitat d’enfrontar-s’hi, l’individu resta paralitzat o sotmès a les conductes pròpies de la seva cultura o grup social, carregant el seu organisme d’adrenalina que mai no descarregarà del tot. Aquesta instal·lació permet trencar la paràlisi mitjançant l’acció de tirar una pedra, provocant un impuls que s’estén pel cos sencer a través de petits canvis fisiològics. La llibertat existeix, encara que només sigui durant la mil·lèsima de segon que triga la pedra a impactar contra la pantalla.\nAgafa una pedra, respira profundament i llença-la!\nAldo Cardoso. La paradoxa de la pedra\n"A Palestina, durant la intifada, les pedres llançades contra els carros d'assalt israelians eren la metàfora de la llibertat. Cada cop, cada so metàl·lic avariat per l'impacte de la roca, recordava al món com un tic-tac l'ànsia d'un poble per ser lliure.\nA l'altre costat, als cementiris jueus, a Tel Aviv, Berlín o Nova York, les famílies o els amics deixen una pedra sobre la tomba dels seus éssers estimats. Aquest gest implica perseverança, record, eternitat.\nMetàfores de permanència i d'independència. No haurien de ser oposades, dispars. Les roques, tinguin la forma o el color que tinguin, són algunes vegades terribles quan cal ser-ho: d'altres vegades, tranquil·les. Com la vida, que es refreda a la nit i s'escalfa amb el sol.\nL'escultura d'Aldo Cardoso té dues pautes. És un crit, quan la roca disparada per una ira que pot ser justa s'estavella i deixa marca indeleble. Per això, la tela protectora sembla que ha d'esquinçar-se, que està disposada a esquinçar-se. I en la violència d'aquestes pedres que intenten travessar, nia la paràbola de la pau. Tal vegada significa que la veu de les pedres ha estat escoltada; les seves marques són visibles en la subtil làmina que les conté, però es queden aquí, atentes, quietes ara amb la seva impaciència acollida pel mur. Però presents. Record i futur.”\n"Estamos ante un universo. El montaje de Aldo Cardoso no necesita palabras para explicarse. Un grupo de piedras en onda expansiva, y paneles de fotografías con manos arrojándolas alrededor, detalla la historia de la humanidad. El artista juega con la imagen de tiempo/espacio. Si fuese agua lo que está en el centro de la sala, la idea pecaría de obvia, con la salvedad de que las ondas formadas por las rocas tendrían que contarse por decenas, y su imagen entrechocándose mostraría un borroso panorama, por no decir caótico.\nPoderosa reflexión la que nos hace Cardoso. Asunto arduo de explicar en palabras y muy objetivo en el armazón donde confluyen tacto y visión, forma e imagen, rebeldía y construcción.”


Mor una dona de 67 anys a causa d'un incendi en un pis de Gràcia\nS'ha vist afectada per la inhalació de fums ja que el foc ha començat a l'habitació del costat on ella dormia\nBarcelonaUna dona de 67 anys ha mort a causa d'un incendi que s'ha produït en el seu pis per causes que es desconeixen. Els Bombers de Barcelona han rebut l'avís a les 08:07 hores d'aquest matí i hi han traslladat 6 dotacions.\nL'incendi ha començat en una de les habitacions del 2n 1a del número 12 del carrer de la Mare de Déu del Coll, al districte de Gràcia, i s'ha propagat a una altra habitació. La dona que en aquells moments estava en una altra de les habitacions, s'ha vist afectada per la inhalació de fums.\nAl lloc dels fets s'hi han desplaçat dues dotacions de la Guàrdia Urbana de Barcelona i dues dotacions de Mossos d'Esquadra, i s'ha activat el Centre d'Urgències i Emergències de Barcelona (CUESB). També dues ambulàncies del Sistema d'Emergències Mèdiques (SEM), que ha atès la dona al lloc però no l'ha pogut salvar.\nL'edifici, de tres plantes, no ha patit afectacions estructurals.\nincendi barri de gràcia dona morta


Copons en lluita: de març 05, 2006\nTothom es vesteix de gala per aquest dia\nUna bicicleta de l'any de la picor ... i funciona! Això sí, cansa moltíssim.\nLa música tradicional no hi podia faltar\nposted by Copons_en_lluita @ 10:27 a. m. 0 comments\nDissabte dia 4 vaig anar a casa d'un amic a un petit poblet prop d'Arsitanis, Simàxis. Allà m'esperava un amic, i una gran festa popular. La festa, ara no recordo el nom, té els seus origens als anys 30. Segons sembla, un home que s'encarregava de llegir els bans de l'Ajuntament pel poble (com es feia a Copons fins no fa gaire anys) s'havia de casar i volia convidar a tothom. Però com que era pobre, no podia pagar el convit i li va dir a tothom que portes el seu menjar. Des de llavors, la gent del poble fa una mena de rua de fi de carnaval, vestits amb la roba tradicional sarda, portant-se el seu menjar i, sobretot, el seu beure... Quin festot, mare de Déu!. Primer vam anar a una caseta als afores del poble a menjar tan com vam poder i després vam anar de rua fins que el cos va aguantar. Us asseguro que es cuiden, els sards i les sardes, i fan un menjar de la terra increïble: porceddu al foc, una mena de carxofes crues, tot tipus de dolços artesanals, i vi moooolt vi fet per ells!\nSards amb les bestiduras típiques\nEl porceddu a la brasa queda molt tendre i gustosíssim\nElaboració d'un dolç, amb formatge a dintre i mel per sobre\nL'àsinu va ser molt present a la festa\nposted by Copons_en_lluita @ 10:11 a. m. 0 comments


Els casos s'entenen com un recurs per afavorir processos d'aprenentatge profund o significatiu que ajudin a desenvolupar competències professionals, en una visió d'interrelació entre la teoria i la pràctica. Per a què són útils els casos?\nPer promoure l'anàlisi, la reflexió, qüestionar-se, proposar alternatives i prendre decisions.\nPer desenvolupar competències (transferència, anticipació, mobilització i integració d'aprenentatges). L'estudi de casos constitueix una excel·lent estratègia per desenvolupar la comprensió i l'anàlisi crítica.


ALBERT PLA-Aqui s'acaba el que es donava\nALBERT PLA-Ho sento molt\nAlbert Pla i Álvarez neix a Sabadell a la fi d'estiu sense que cap dels seus conciutadans vegi en ell cap esperança de futur. Després de passar totalment desapercebut per l'escola d'educació primària i per un grup de boyscouts del que actualment renega, els seus pares decideixen apuntar-li a un curset de natació. Allí aconsegueix aprendre a nedar i fins i tot guanya, inesperadament, una medalla en els campionats alevins, modalitat cent metres papallona. Tot marxa vent en popa fins que un dia, sense saber exactament com, s'ofega en un got d'aigua. Sent la necessitat de retirar-se del mundanal soroll i es tanca en la seva habitació a meditar. AL sortir, neix un home nou, aquesta vegada a principis de primavera. Un home que abandona la natació, repudia dels seus estudis, es proclama autodidacta, es feta núvia, es va vacances, coneix gent, degusta l'alcohol, s' aficiona pels formatges manxecs i es lliura del servei militar a força d'insistir sobre el seu alt nivell de colesterol. Es conve\nnç que el seu futur està en la lletra impresa fins que una vella guitarra cau en les seves mans. Amb el poc que sap gratar-la, li surten un parell de cançons precioses. La tercera ja és una meravella. Es passa dues o tres anys mirant la televisió en un pis dels afores de la ciutat, on acudeix tota la intel·lectualitat maleïda del moment, al mateix temps que, en les seves estones lliures, treballa en el ram de la confecció. Però el que de debò importa són aquests petits trossos de paper que es van omplint de notes i acords, autèntiques llavors per a futures composicions. I així, ni curt ni mandrós, es presenta amb un pom de cançonetesa un festival de Joves Cantautors que se celebra molt lluny de la seva ciutat natal. Ho guanya de carrer i els seus amics ho celebren amb gresca. Treu el seu primer L.P i tot el país es commociona. Àlbum anomenat “Ho sento molt” . L´ any 1989 l´ Albert Pla va irrompre a l´ escena musical amb el seu compacte “Ho sento molt.” al qual seguiria "Aquí s´ acab\na el que es donava”, amb els que va revolucionar a propis i estranys. Provocador, irònic, subtil i sempre polèmic. Amb cançons prou conegudes com La Platja, “Papa, jo vull ser torero” presents al primer treball o “Història del 600” o “Sexy” incloses al segon. Picap en aquest 2007 reedita els cèlebres discos per tal de revisar aquestes joies discogràfiques de la nostra música contemporània i fer que noves generacions puguin gaudir de tan sorprenents obres.\nComença a actuar en directe i influeix en la moral de tota una generació. Després de veure's aclamat per multituds i aclaparat per les institucions que li veten i li censuren en nombroses ocasions per actituds obscenes, Albert Pla i Álvarez decideix declarar el seu amor a una princesa a la qual, si el rei l'hi permet, convertirà proximament en la seva esposa. És una qüestió d'amor de la qual no ens podem sostreure.


A Salt també resisteixen el nacionalisme. | Dolça Catalunya\nHome › En el Butifarrèndum › A Salt també resisteixen el nacionalisme.\nA Salt també resisteixen el nacionalisme.\nBy Dolça Catalunya on lunes, 3 de noviembre de 2014 • ( 5 )\nEls vilatans no volen la fractura de la convivència.\nEls plàstics grocs, al contenidor groc. Reciclem Catalunya.\n‹ El obispo Pardo, de Gerona, divide a sus fieles con el butifarrèndum.\nLo dice hasta El País: TV3 fuerza la máquina ›\nTags: catalan nationalism, Dolça Catalunya, dolcacatalunya, Nacionalismo catalán, Salt\nlunes, 3 de noviembre de 2014 • 23:39\nQue bonito es el reciclaje!!!!\nlunes, 3 de noviembre de 2014 • 20:56\nDolça i reciclada Catalunya!!\nlunes, 3 de noviembre de 2014 • 20:42\nLo siento no sé como hacer un enlace a la imagen\nlunes, 3 de noviembre de 2014 • 20:39\nQue plastas con los plastics. No veais el susto que me he pegado cuando me ha parecido ver que el mástil del velero de Dolça tambien lo habían envuelto en plásticos amarillos. Forcos infiltrados, Dios mio!!!!\nlunes, 3 de noviembre de 2014 • 17:08\nLos Ayuntamientos deben de estar contentos. Están reciclando más que nunca. Igual es única cosa buena que ha echo la ANC para Cataluña.


7 Days Inn Zhengzhou North Ring Suoling Road Branch Zhengzhou Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSuoling Road, Jinshui, Zhengzhou, Xina - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a 7 Days Inn Zhengzhou North Ring Suoling Road Branch?\nMés informació sobre 7 Days Inn Zhengzhou North Ring Suoling Road Branch\nRenovat l'any 2013, el 7 Days Inn Zhengzhou North Ring Suoling Road Branc garanteix els seus hostes una estada plaentera a Zhengzhou tant per negocis com per oci. A 12.7 km de l'emoció de la ciutat, aquest hotel de 2-estrelles gaudeix d'una excelent situació i permet accès a les millors atraccions de la ciutat. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA 7 Days Inn Zhengzhou North Ring Suoling Road Branc, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi.\nL'hotel compta amb 91 precioses habitacions, i totes inclouen televisió de pantalla plana, accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia), aire condicionat, calefacció. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Zhengzhou, el 7 Days Inn Zhengzhou North Ring Suoling Road Branc és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Una lluita contra el temps – La Lectora\nPublicat a 2 febrer, 2021 2 febrer, 2021\nSobre La vida a la menuda. Dietaris (1990-2010) de Miquel Pairolí\nLes coses es descobreixen a través\ndels records que se’n tenen. Recordar\nuna cosa vol dir veure-la —ara, només—\nCesare Pavese, L’ofici de viure\nDe tots els rituals que es fan i es desfan, els que envolten Cap d’Any potser són els que encara influeixen més la gent. Potser perquè no ha estat vinculat popularment a cap tradició religiosa, tothom se sent còmode amb el compte enrere, els nous propòsits, la possibilitat de poder aconseguir allò que fins ara se’ns ha escapat. Com un fil d’esperança que es renova cada any, però que sempre va vinculat a una renúncia amarga; perquè ens queda un any menys i notem el pes de la consciència del pas del temps, que es dibuixa com una estampa costumista: la família i els amics a taula, el so dels quarts, les dotze campanades en silenci quan tothom té la boca plena de raïm. L’esperança pel futur i la consciència que hem cremat —potser malgastat— un any més fa que recordem durant uns segons, o durant uns dies, que només som aquí de pas, que avui hi som però que demà on verra. El problema, si se’n pot dir així, d’aquesta presa de consciència és que és volàtil: a la darreria de gener, Cap d’Any queda tan lluny com l’últim viatge d’estiu i el tràfec ens torna a empènyer cap a la inèrcia. Escriure un dietari, però, és un remei contra això, perquè potser fa que es visquin les coses dues vegades: primerament, la vida; després el record que en construïm escrivint-ho al paper. D’aquesta manera torna, altre cop, certa consciència vital. Miquel Pairolí (1955-2011), periodista i escriptor, va conrear el gènere durant tota la seva vida, com qui diu, i els seus dietaris, aplegats a La vida a la menuda, ens mostren les característiques del gènere de forma magistral.\nEl llibre està format per tres volums, que es van publicar per separat en edicions anteriors: Paisatge amb flames (1990), L’enigma (1999) i Octubre (2010), tres dietaris per tres dècades. Cadascun d’ells recull, a la seva manera, algunes de les reflexions escrites durant uns deu anys, i ja al pròleg de Paisatge amb flames avisa que el lector no hi trobarà «fidedignitat biogràfica». És el primer avís que ens recordarà certs tics planians que aniran recorrent tot el volum. Que Pla fos un dels seus referents no és estrany, poques obres poden fer ombra a El Quadern gris, i tots dos són fills de terres gironines —un, de Palafrugell; l’altre, de Quart. A casa nostra, hi ha alguns autors que han marcat tan profundament la terra on vivien que, durant dècades, els autors que hi han crescut n’han estat influïts. Penso, per exemple, en Verdaguer i la plana de Vic: existiria el planter que hi ha actualment de poetes a Osona si no hagués existit el grup de Vic i, encara, si no hi hagués hagut anteriorment l’Esbart de Vic? De la mateixa manera, Pla ha tingut una influència innegable en molts escriptors empordanesos i gironins.\nCom Pla, Pairolí crea artifici a partir d’una base real, altera les notes originals per crear un resultat més literari, al gust de l’autor: per començar, els seus dietaris no estan datats, i, a més, l’ordre, com hem dit, no és cronològic. Basant-se en les estacions, acumula en un sol cicle anual les experiències viscudes en diversos anys. Però no és només la feina posterior, la poca transparència o fiabilitat de l’autor ni l’ofici d’escriptor, el que Pairolí pren de Pla; també hi ha, sobretot, l’observació i la descripció del paisatge, els ocells, els camps, la descripció acurada de situacions quotidianes del seu entorn, la reflexió després d’haver llegit un llibre, vist una obra de teatre o escoltat un concert. Evidentment, aquests últims no afecten només Pla, sinó que es tracta de tòpics literaris del gènere, però hi ha una veu, una manera calmada, solitària, d’entendre la vida, un deix inexplicable, una manera d’observar el món, o potser d’adjectivar-lo, que recorda inevitablement l’autor palafrugellenc. Cal dir, però, que Pairolí mai no va negar-ho, ans al contrari, fins i tot va escriure’n un llibre, La geografia íntima de Josep Pla, que La Campana publicà el 1996. A més, també en parla de forma explícita al llarg del dietari, explica la visita a Palafrugell i al restaurant Pa i Raïm, antiga casa de Pla, i sovint té present les seves obres i les comenta.\nPerò no té en compte només aquest autor, sinó que un dels forts dels dietaris és el comentari i la reflexió, gairebé excedent, que sorgeix a partir d’obres literàries, teatre, o peces musicals. De fet, en certs moments, el comentari d’obres, que van des dels clàssics grecs i llatins a Shakespeare o Montaigne, són tan recurrents que esdevenen poc sorprenents: l’autor comenta el seu cànon i el ressegueix amb una visió clàssica. Però el mateix cànon el podem trobar als dietaris de Virginia Woolf, de Pla, de Cesare Pavese. Són un tret distintiu del gènere dietarístic? Per ser bon dietarista cal comentar, per enèsima vegada, la bogeria de Hamlet? Els seus comentaris, molts cops interessants, profunds i encertats, creen, juntament amb la tria, la seva pròpia figura com a autor i com a lector: vol ser vist, vol viure, com un autor del segle xx, però escriu a les darreries i començament del xxi. A mesura que anem passant les pàgines es pot arribar a pensar: i Dickinson? I Woolf? I Víctor Català? I Simone de Beauvoir? Les dones pràcticament no hi són, en el món cultural que ens mostra Pairolí, com tampoc hi trobem referències culturals gaire recents a l’època d’escriptura: ni Monzó, ni Montserrat Roig, ni Foster Wallace, ni pràcticament ningú que fos contemporani seu. Sembla que d’alguna manera vulgui imposar-se la figura d’un autor d’una altra època, o, si més no, d’un autor atemporal: la figura d’un autor isolat, tranquil, en connexió amb el camp, que té la cultura com a centre vital.\nPairolí, segurament per la seva formació de periodista, no és un autor exageradament sentimental, no s’obre en canal ni ens explica les misèries, sinó que més aviat descriu situacions que ha viscut, viatges, paisatges, el vent i el temps que fa un dia concret a casa seva, a Quart, i, sobretot, el que pensa sobre els seus companys de viatge: els llibres, la música, el teatre. Malgrat tot, un cop llegit, és com si l’acabéssim coneixent a fons. La nostàlgia pel passat és habitual: troba a faltar els mots d’abans, les tradicions d’abans, la gent d’abans, com si fos un autor trasplantat. Però podem culpar-l’en? Era una persona intel·ligent, capaç de veure cap on es dirigia la seva època: el capitalisme galopant, la destrossa de la costa gironina, la pressa com a element central de la societat en què vivia, la desconnexió amb la naturalesa… Ho veu i ho esmenta, però no en vol fer el centre del seu dietari, sinó que prefereix lluitar contra el temps, mantenir-se fidel a la seva manera de viure, la dels seus pares, la dels seus avis. Una lluita contra el temps que gràcies a la cultura es multiplica: d’una banda, amb el fet d’escriure el dietari assaboreix la vida a un altre ritme; per l’altra, la cultura, i escriure la cultura, li serveix per ampliar el seu temps, la realitat i la immediatesa en què viu. Llàstima que aquesta lluita sigui sempre perduda abans de començar el joc, i que Pairolí la perdés massa d’hora, a cinquanta-cinc anys.\nLa mort, que també és present en tot el dietari, o més ben dit, la consciència que la vida és limitada, és el missatge més punyent del llibre, sobretot remarcat per l’últim article, «No ha estat un somni, no», un text que va ser redactat per l’autor en els seus últims dies de vida i en el qual dona gràcies per tot el que la vida li ha ofert: l’amistat, la família, el bon menjar, la bona música, els bons llibres. En realitat, no calia que ho digués, ja ho sabíem, ens ho ha explicat en les pàgines anteriors. Malgrat tot, potser sí que convé tenir sempre presents aquests «dos mots d’Horaci»:\n[…] carpe diem, amics, companys, beveu el vi, gaudiu la mel. Que la vida és breu i passa, i tot és ara i res.\nEtiquetes: DietariDietarismeexistencialismeJosep PlaLa geografia íntima de Josep PlaLa vida a la menudaMiquel Pairolí\nLa pluie de New York est une pluie d’exil Albert


29/9 - PRESENTACIÓ: GOBERNADORES, BARCELONA EN LA ESPAÑA FRANQUISTA (1939-1977) - Centre Cívic PATI LLIMONA\nInici Activitats passades 29/9 – PRESENTACIÓ: GOBERNADORES, BARCELONA EN LA ESPAÑA FRANQUISTA (1939-1977)\n29/9 – PRESENTACIÓ: GOBERNADORES, BARCELONA EN LA ESPAÑA FRANQUISTA (1939-1977)\nA partir de les 19h us convidem a la presentació i debat al voltant del llibre Gobernadores. Barcelona en la España franquista (1939-1977), escrit per Javier Tébar, Manel Risques, Martí Marín i Pau Casanellas, i publicat aquest 2015 per l’editorial Comares.\nPere Ysàs, del Centre d’Estudis sobre les Èpoques Franquista i Democràtica (CEFIDUAB) i els autors\nNo podem comprendre el franquisme sense tenir en compte el funcionament del poder a les províncies. Els totpoderosos governadors civils franquistes —que, alhora, eren els caps provincials del partit únic— van garantir la implantació, funcionament i supervivència del règim.\nElls encarnaven la maquinària de l’Estat i satisfeien els interessos de les bases socials de la\ndictadura. I, evidentment, també reprimien qualsevol temptativa d’infracció de l’ordre públic, atesa la seva funció de coordinar les forces policials a les províncies. Aquest llibre, que constitueix un estudi original —i elaborat a partir de fonts inèdites— sobre el franquisme a Barcelona entre 1939 i 1977, intenta observar la dictadura “des de dins”, a través de l’anàlisi de la figura dels governadors civils i de les polítiques posades en pràctica en aquesta província, una de les més importants del país, durant quatre dècades.\nOrganitzen: Editorial Comares, Centre d’Estudis sobre les Èpoques Franquista i Democràtica


Models i Estratègies de Formació en les Organitzacions - UAB Digital Repository of Documents\nHome > Course materials > Study plans > Models i Estratègies de Formació en les Organitzacions\nBibliographic citation -- Permanent link: https://ddd.uab.cat/record/193563\nAdditional title: Models and Strategies for Education and Training in Organisations\nAdditional title: Modelos y Estrategias de Formación en las Organizaciones\nAbstract: L'assignatura pretén desenvolupar en els futurs professionals les competències necessàries per a la seva intervenció pedagògica en contextos organitzatius i laborals. Així es pretén desenvolupar en els estudiants les competències bàsiques per a analitzar, gestionar i avaluar els processos educatius en els contextos laborals, i en concret per a realitzar les funcions pròpies del professional de la formació inicial i continua. Els objectius de l'assignatura son: -Identificar el context laboral actual i les tipologies d'organitzacions que l'integren. -Analitzar les polítiques internacionals i nacionals sobre formació i treball -Dissenyar processos formatius per a diversos contextos laborals. - Seleccionar la modalitat formativa més adient per a situacions laborals concretes. -Valorar el rol del professional de la formació en els diversos contextos laborals Aquesta assignatura és una de les bases fonamentadores de la menció "Gestió de la formació i d'institucions socioeducatives" que es pot cursar a 4rt curs.\nAbstract: The course aims to develop future professionals the skills needed for pedagogical intervention in organizational and work settings. The skills to develop in students are to analyze, manage and evaluate educational processes in work contexts, and specifically to perform the functions of professional initial and continuing training. The aims of the course are: -Identify the current work environment and the types of organizations. -To analyze international and national policies on training and work -Design Training processes for different work contexts. - Select the most appropriate type of training for specific work situations. -To value the role of professional training in different work settings.\nAbstract: La asignatura pretende desarrollar en los futuros profesionales las competencias necesarias para su intervención pedagógica en contextos organizativos y laborales. Así se pretende desarrollar en los estudiantes las competencias básicas para analizar, gestionar y evaluar los procesos educativos en los contextos laborales, y en concreto para realizar las funciones propias del profesional de la formación inicial y continua. Los objetivos de la asignatura son: -Identificar el contexto laboral actual y las tipologías de organizaciones que lo integran. -Analizar las políticas internacionales y nacionales sobre formación y trabajo -Diseñar procesos formativos para diversos contextos laborales. - Seleccionar la modalidad formativa más adecuada para situaciones laborales concretas. -Valorar el rol del profesional de la formación en los diversos contextos laborales.


Projecte pilot per convertir l'estació de Boí Taüll en un referent en la gestió de residus al Pirineu\nLa campanya 'Compromís de Reciclatge' planteja un reforç positiu per als adherits oferint un descompte del 5% en la taxa de gestió de residus\nper Redacció divendres, 24 de febrer 2017 - 16:34h\nEl president del Consell Comarcal, Josep Lluís Farrero, i el director de Boí Taüll Resort, Xavier Gonzàlez, han signat l'acord de col·laboració. | LleidaDiari.cat\nEl Consell Comarcal de l'Alta Ribagorça i l'empresa Boí Taüll han formalitzat un acord per la posada en marxa del projecte destinat a la millora dels residus al complex. El nou sistema de gestió s'implantarà tant a l'estació d'esquí com als establiments de restauració i pretén convertir-se en un referent per a les altres estacions del Pirineu. Es tracta d'un projecte pilot en el qual intervenen l'entitat Ecoembes i l'Agència de Residus de Catalunya i que dóna continuïtat a la campanya iniciada fa mesos, dirigida al sector de l'hostaleria, a la qual s'hi han adherit 39 dels 78 establiments de la comarca.\nLa campanya Compromís de Reciclatge planteja un reforç positiu per als adherits, ja que ofereix un descompte del 5% en la taxa de gestió de residus aplicada a l'establiment corresponent. A través del nou acord amb l'estació d'esquí es pretén portar a terme diverses accions que permetin augmentar i controlar els percentatges de recollida selectiva en matèria orgànica, envasos lleugers, paper, cartó i vidre. Per fer-ho, s'incrementarà la freqüència de recollida, es farà una neteja i manteniment dels contenidors i el seu entorn, s'aplicarà una millora en la dotació de contenidors amb nous sistemes de compactació i s'impartirà formació als treballadors i responsables del complex per assegurar una correcta participació.\nEl president del Consell Comarcal, Josep Lluís Farrero, ha explicat que «és una gran oportunitat per implantar una estratègia mediambiental a les estacions d'esquí que permeti fer-les més sostenibles i convidi els visitants a divertir-se alhora que són respectuosos amb l'entorn». Per la seva banda, el director de Boí Taüll Resort, Xavier Gonzàlez, ha dit que «comprometre's a conservar el medi ambient és fonamental per minimitzar l'impacte paisatgístic de les nostres instal·lacions i contribuir a un major respecte cap a la naturalesa». Durant els propers mesos, tècnics del Consell Comarcal realitzaran visites a l'estació per revisar el model i comprovar possibles mancances i millores.\nÚltim dia per comprar saldos de temporada a Borges


Homes a evitar: nois desordenats que desordenaran la vostra vida - Assessorament En Relació\nAtreure Un CompanyFamíliaReligiósAbúsMatrimoniProblemes De RelacióNarcissisme I Trastorns De La PersonalitatLlarga DistànciaGènere I SexualitatCompatibilitat\nPrincipal/Assessorament En Relació/Homes a evitar: nois desordenats que desordenaran la vostra vida\nHomes a evitar: nois desordenats que desordenaran la vostra vida\n10 tipus d’homes a evitar: nois desordenats que desordenaran la vostra vida\nPer navegar pel terreny de vegades perillós del món de les cites, necessiteu una dosi de medicaments per evitar que us enverineu.\nAquí teniu una llista dels 10 tipus d’homes que cal evitar. Aquests nois desordenats us desordenaran la vida! Invertir temps en unir-se o interessar-s’hi serà perjudicial per a la seva salut emocional o física.\nN’hi ha que són estupefaents, d’altres són estúpids, però tots són verinosos per al vostre benestar. Nota: la vostra mare probablement tenia raó.\nEn lloc d’això, busqueu el tipus d’home que sempre us mantindrà al costat i us ajudarà quan estigueu baix i fora, i no us faci mal.\nUna dona dolça com tu hauria de girar i córrer si veus que algú d’aquest tipus s’acosta al teu camí o ja és a la teva vida. Confia en nosaltres, no ets tu. És ell.\nEnquesta de relació\nAlguna vegada heu tingut una relació desordenada?\nSí. Ara ho estic.\nSí. En el passat.\n10 tipus d’homes a evitar\n1. L’home que engendra fills sense matrimoni. A diferència d’un home divorciat, d’alguna manera va aconseguir agradar a una dona o a moltes dones prou per deixar-les embarassades, però no prou per casar-s’hi. Aquest tipus d’home no només envia senyals clars que no és el casador, sinó que tampoc no és el pare que creu que hauria de conviure amb els seus fills per criar-los correctament al llarg de la vida. Si us involucreu amb aquest noi, la vostra vida serà una telenovel·la instantània de dones molestes, nens esquinçats, cites judicials i manutenció infantil. No llenceu la vostra vida.\n2. Mister Drugs. O els ven, els maltracta o els crea. La gran quantitat de problemes que comporta aquest tipus d’home és dolorosa des del primer moment. Aquest tipus d’individu normalment no tindrà ètica, moral o autocontrol. Podeu posar-vos fàcilment en perill per associació. Aquest home també pot tenir problemes de comportament quan sigui elevat o baix que puguin posar en risc la seva vida. Pot ser que Mister Drugs mai no sigui un home en què es pugui recolzar per fer el correcte. Si està en rehabilitació o es recupera, desitgeu-li sort, però, de la mateixa manera, mantingueu-vos allunyat. Un cop algú hagi estat involucrat en el consum il·legal de drogues, la seva fiabilitat sempre serà dubtosa.\n3. L’home que mai no té feina. No em refereixo a un home que ha estat acomiadat sis mesos o fins i tot un any, em refereixo a un noi que simplement no pot ocupar una feina més d’unes setmanes o que mai no pot aconseguir-ne cap. Probablement ni tan sols busca feina. Qualsevol home amb qui tingueu una cita hauria de tenir una forta ètica laboral. Un noi no pot mantenir la seva part de la càrrega si no té manera de pagar-ho tot.\n4. L’home abusiu. Aquest noi és un batedor o fa un naufragi emocional de les dones. No té cap promesa de relació i podria posar en perill la vostra vida. És molt possiblement sociòpata o psicòpata. D’entre tots els tipus d’homes que cal evitar, aquest és el més gran.\n5. El noi que deixa de enviar-te missatges de text. T'agrada un noi i comences a enviar-te missatges, de sobte un dia deixa de respondre als teus textos. Aquest noi no és el vostre i la inversió emocional en ell caurà.\n6. El noi que et demana que pagui el lloguer. Qualsevol home que confiï en una dona per pagar el seu lloguer, queviures, comprar-li roba, etc., excepte problemes mèdics o accidents imprevistos, és usuari de dones. Un home que no es pot mantenir a si mateix no pot donar-li suport en cap cas.\n7. L'home cruel o brutalment 'honest'. Poc temps després de començar a sortir amb aquest noi, o potser després de dormir amb ell massa aviat, es converteix en un imbècil. T’explica el que no li agrada de tu, t’insulta i et llença verbalment als llops. Aquests homes també són considerats de vegades socòpates. Aquests nois desordenats tenen una sensació d’ego i dret excessivament inflada.\n8. L’home que et manté fora del seu cercle. No us presentarà a ningú que conegui i no faci al·lusió a que mai passi. Els homes que porten una doble vida sovint ho fan. És possible que només estigui interessat en tenir relacions sexuals amb tu, que ja estigui casat, sigui bisexual en secret o tingui un altre truc a la màniga. No us quedeu per esbrinar-ho.\n9. El tipus només sexual. Des del primer o segon dia que parles amb ell, al·ludeix al sexe. Només passa temps amb tu si pots connectar-te o tenir relacions sexuals. També es resisteix a fer cap gest de festeig. Sembla dubtar de portar-vos a sopar a qualsevol lloc, tot i que potser us portarà al cinema perquè us pot atrapar a les fosques. Aquest home és completament egoista, no té cap interès real per tu i tenir relacions sexuals amb ell mai no portarà a res greu. Salta de dona en dona, jugant una vegada i una altra al mateix joc. També es podria considerar 'El noi de les ETS'.\n10. L’home que no segueix. O bé no et truca quan va dir que ho faria, o bé es negarà a reunir-te amb tu per a una data concertada, deixa de enviar-te per correu electrònic o enviar missatges de text o fins i tot et deixa encallat enmig d’una cita. Un home que no segueixi li diu que no li interessa i que també és increïblement groller i poc gentil.


L'ARAGONÉS EN A ESCUELA. BARUCAS CONZIETERAS SIN REBLAR.: 1/10/13 - 1/11/13


Unobtainium - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEn l'àmbit de la literatura, l'unobtainium és un terme usat sovint per descriure qualsevol material que tingui propietats extraordinàries que són úniques o impossibles d'obtenir en el món real i és per tant «inobtenible» (en anglès, unobtainable).\nSemblants materials són comunament citats en el context de les novel·les de ciència-ficció.\nPer exemple l'scrith, el material que es faria servir per a la construcció d'una hipotètica anella, Ringworld, al voltant d'una estrella, el qual requeriria suportar forces de tensió i compressió que van més enllà de les tensions que les lleis físiques permeten a qualsevol material real.\nUn altre exemple és el metall del qual està fet el buc de la nau espacial Enterprise de la sèrie Star Trek, ja que en diversos capítols de la sèrie la nau fa maniobres en les quals el buc ha de suportar temperatures que poden arribar a milions de graus, cosa que és insuportable per a materials reals com el titani o l'acer.\n↑ "unobtainium, n. A substance having the exact high test properties required for a piece of hardware or other item of use, but not obtainable either because it theoretically cannot exist or because technology is insufficiently advanced to produce it. Humorous or ironical." De "Interim Glossary, Aero-Space Terms," compilat per Woodford Heflin i publicat en febrer de, 1958, per l'Air University of the US Air Force.\n↑ Des de finals dels anys 1950: Hansen, James R. (1987) "Engineer in Charge: A History of the Langley Aeronautical Laboratory, 1917–1958." The NASA History Series, sp-4305. Chapter 12, relatant una reunió a l'octubre de 1957, esmenta els problemes causats per "la falta d'un material superior d'alta temperatura (que en les estructures de Langley van denominar 'unobtainium')" Aquest paràgraf és citat també a Becker, John V. "The Development of Winged Reentry Vehicles, 1952–1963," unpublished, data 23 Maig 1983.\n↑ Misra, Mohan «Towards unobtainium [new composite materials for space applications]». Aerospace Composites and Materials, 2, Nov–Dec 1990, pàg. 29–32.\n↑ Dean, Edwin B. (1989). "Parametric cost analysis: a design function". American Association of Cost Engineers 33rd Annual Meeting 25: 28\nLa NASA crea un nuevo material y (mostrando sentido del humor) lo denomina Unobtainium.\nLa NASA crea el seu propi Unobtainium.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Unobtainium&oldid=19733620»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 11 març 2018 a les 00:07.