Singulars per a gent gran | Centre Cívic El Coll - La Bruguera | Ajuntament de Barcelona\nQui diu que la gent gran i les persones jubilades s'aborreixen? Els veins i les veïnes del Coll estàn molt ocupades! I perquè no deixi de ser així aquests dies de confinament us proposem activitats de diversos àmbits per mantenir-vos ben actius!\nSi vols coneixement de les últimes informacions sobre salut, recomanacions sobre noves tecnologies o si t'agrada la lectura o la costura, segueix les nostres propostes. Només has de fer un click sobre l'enllaç.\nL'Agència de Salut Pública de Barcelona ens facilita la següent informació:\nRECOMANACIONS LECTURES JAUME FUSTER\nLa Biblioteca Jaume Fuster ens recomana un seguit de lectures per als pròxims dies. Fes clic al document anexxe al final d'aquesta pàgina.\nPLATAFORMA EBIBLIO https://catalunya.ebiblio.es/\neBiblio Catalunya és un servei del Sistema de Lectura Pública de Catalunya que fa possible el préstec de continguts digitals (llibre electrònics, documentals, pel·lícules,…) a tots els usuaris amb carnet de les biblioteques públiques catalanes. Es pot accedir a aquests continguts a través de diferents dispositius: ordinadors personals, lectors de llibres electrònics, tauletes o telèfons intel·ligents.\nEn aquest vídeo-tutorial s’explica clarament el seu funcionament https://youtu.be/BvEFb5TzKdY\nLa Xarxa de Biblioteques Municipals de la Diputació de Barcelona posa a disposició de tots els usuaris amb carnet de biblioteca el servei gratuït de descàrrega d’audiollibres , en català i castellà, amb la intenció de facilitar i millorar l’accessibilitat a la lectura.\nEls audiollibres són llibres parlats, en la seva versió integra de l’obra original. Són llegits en veu alta per locutors i narradors professionals en gravacions a una sola veu , sense música de fons.\nENCARA NO TENS EL CARNET? http://aladi.diba.cat/screens*cat/formulari3_cat.html\nSi no tens el carnet de la biblioteca, ara te’l pots fer directament des del catàleg de biblioteques publiques (Aladí).\nMentre duri el confinament i l’usuari no pugui recollir físicament el carnet a una biblioteca, aquest carnet permet accedir a la majoria de continguts digitals :\n• Préstec de documents electrònics (llibres, pel·lícules i revistes)\n• Descàrrega d’audiollibres\n• Accés a “El meu compte” de l’Aladí i a les bases de dades associades a "El meu compte"\n• Subscripció a les novetats (quan les biblioteques reobrin), i modificació de dades\nUs recomanem diferents aplicacions i plataformes des d'on poder realitzar videotrucades amb les vostres persones estimades:\nDes de la mateixa app mòbil podem realitzar videotrucades d'una manera senzilla. Si vols saber més fes clic AQUÍ\nAquesta aplicació és poc coneguda però la trobarem incorporada com una eina més del nostre compte gmail. Imprescindible tenir compte gmail. *Per aquelles persones que dubten si tenen creat un compte gmail, si teniu un mòbil amb accés a internet efectivament, disposeu d'un compte gmail. Us permet fer vídeotrucades en grup. Per a més informació seguiu aquest vídeo tutorial AQUÍ\nÉs un altre plataforma des d'on poder fer vídeotrucades. La trobareu cercant-la des del vostre navegador habitual.\nUs permet fer vídeotrucades en grup. Per a més informació fes clic AQUÍ\nSi t'agrada la costura, et recomanem donar un cop d'ull a la pàgina Coser fácil y más by Menudo numerito, on trobaràs un munt d'idees, patrons i tutorials. Fes clic AQUÍ\nLectures recomanades per la biblioteca Jaume Fuster


UNA FAMÍLIA EXEMPLAR EBOOK | GENIS SINCA | Descargar libro PDF o EPUB 9788497102346\nUNA FAMÍLIA EXEMPLAR EBOOK\nUna família exemplar és una sàtira hilarant, una tragicomèdia que reflexiona sobre lambició desmesurada que a vegades fa perdre el cap a persones enraonades, a la vegada que una crítica mordaç a les grans nissagues familiars. Una reflexió en clau irònica sobre la crisi didentitat, que descriu el calvari dun pare quan, enlluernat pel casament de la filla i els beneficis que la unió comportarà per a la seva nissaga, comença a descobrir que la vertadera naturalesa de la família política enfonsarà els seus plans de grandesa. "Bou es va quedar mirant fix la imatge, la primera que veia dell, de Ricard Mirabaix, i que mai més havia doblidar. El somriure penjat als llavis, prims, inexistents, i les dents. Li va caure lànima als p…\nUna família exemplar és una sàtira hilarant, una tragicomèdia que reflexiona sobre lambició desmesurada que a vegades fa perdre el cap a persones enraonades, a la vegada que una crítica mordaç a les grans nissagues familiars. Una reflexió en clau irònica sobre la crisi didentitat, que descriu el calvari dun pare quan, enlluernat pel casament de la filla i els beneficis que la unió comportarà per a la seva nissaga, comença a descobrir que la vertadera naturalesa de la família política enfonsarà els seus plans de grandesa. "Bou es va quedar mirant fix la imatge, la primera que veia dell, de Ricard Mirabaix, i que mai més havia doblidar. El somriure penjat als llavis, prims, inexistents, i les dents. Li va caure lànima als peus. El seu gendre feia una cara dimbècil que no saguantava."


DIARI DEL TEU NADÓ .pdf\n1/2/2016 · Diari del teu nadó : l'aventura del primer any [VV.AA.] on Amazon.com. *FREE* shipping on qualifying offers. Diari de teu nado\n📗 Cuando las imágenes tocan lo real\n📗 Mi vida ahora\n📗 Mal de escuela\n📚 Milena pato 1. La rastreadora de historias\n📚 ¿que has hecho con tu hermano? - adviento y navida\n¿Quieres leer un libro de El diari del nadó? ¿Hacerlo en línea? Libre? Estás en el camino correcto! El sitio de WWW.CONVITEGOURMET.MX te da esta oportunidad. En nuestro sitio encontrará el PDF de El diari del nadó y otros libros del autor Núria Font I Ferré. Detinguda una parella per llançar el seu nadó acabat de néixer a Palència Diari de Girona La Policia Nacional ha detingut una dona de 23 anys i un home de 29 per la mort del seu fill acabat de néixer a qui, segons la seva pròpia declaració, van llançar al riu Carrión en un paratge del terme municipal d'Husillos, a la província de Palència.\nSinopsi. Aquest diari és com un bagul on conservaràs tots els teus records del primer any del teu nadó. També hi podràs enganxar les millors fotos de les noves ... EL LLIBRE DEL MEU NADO | 9788417272159 | JAGUAR EDICIONES ... DIARI DEL TEU NADO | 9788416139859 | Llibreria El Cucut - Llibreria Online de L' ...\nAvisos del cielo. Las enseñanzas de un ser cósmico a la raza humana: Un libro tan sólo para aquellos que deseen conocer la Verdad (Enigma) PDF Download\nAlternativa para utilizar reflexiones de Fidel en la historia de Cuba: Alternativa metodológica para utilizar las reflexiones de Fidel Castro en la asignatura historia de Cuba PDF Online\n24 Febr. 2016 ... Publicat el 24/02/2016 a Benvingut nadó, General ... et vindran al cap mil dubtes, pors i curiositats sobre la maternitat i la criança del teu nadó. ... que un dia o dos a la setmana, aquí trobaràs un suport diari amb professionals. Ensopegues a diari amb el cotxet del teu nadó? La baby cook et fa nosa a la cuina? Vine al BABY TROC i intercanvia-ho per altres objectes que necessitis.


Ver Babe, el cerdito en la ciudad Online Castellano Latino Subtitulada HD - HDFull.tv\nGénero: Acción\tAventura\tComedia\tDrama\tFamilia\tFantasía\nElenco: James Cromwell , Mary Stein , Mickey Rooney , Magda Szubanski , E.G. Daily , Danny Mann , Glenne Headly , Steven Wright , James Cosmo , Nathan Kress , Myles Jeffrey , Stanley Ralph Ross , Russi Taylor , Adam Goldberg , Eddie Barth , Bill Capizzi , Miriam Margolyes , Hugo Weaving , Roscoe Lee Browne , Christian Manon , Richard Huggett .\nSi te gustó Babe, el cerdito en la ciudad, también te recomendamos...\nVer Babe, el cerdito en la ciudad online Subtítulo Español, Babe, el cerdito en la ciudad Audio Español online gratis, descargar Babe, el cerdito en la ciudad HD gratis, Babe, el cerdito en la ciudad online sin límites, Babe, el cerdito en la ciudad descargar gratis, Babe, el cerdito en la ciudad online gratis, Babe, el cerdito en la ciudad sin límites


Vi-FRANC. Ramon Francàs: La quarta Festa del Vin Blanc de La Morera de Montsant i Scala Dei, el 3 de novembre\nLa quarta Festa del Vin Blanc de La Morera de Montsant i Scala Dei, el 3 de novembre\nLa Festa del Vin Blanc de La Morera de Montsant i Scala Dei arriba el pròxim dissabte, 3 de novembre, a la seva 4ª edició. La mostra, organitzada pel Servei de Desenvolupament Turístic de l’Ajuntament, proposa activitats a les dues poblacions amb motiu de la recuperació que han fet alguns cellers locals d’uns anys ençà del vi dolç típic de la tardor, el vin blanc (o vim blanc). Aprofitant aquesta festa, els aficionats al vi tenen ocasió de conèixer no només aquesta beguda tradicional, sinó també les darreres propostes dels productors d’Scala Dei i La Morera. El vin blanc és un “vi dolç natural elaborat amb most, preferentment de garnatxa negra, fermentat en bótes de petita capacitat i sense addició d’alcohol”1 que s’acostumava a començar a beure pels voltants de Tots Sants a la zona del Priorat, i que des de La Morera i Scala Dei s’ha volgut recordar cada any amb aquesta celebració.\nls actes de la Festa del Vin Blanc d’enguany tornaran a incloure activitats al matí i a la tarda. Entre les 10:00 i les 14:00 h es podran adquirir tiquets de tast a la plaça del Priorat de La Morera de Montsant i al local social d’Scala Dei. Els tiquets donaran dret a fer degustació, a la mateixa plaça, del vin blanc nou i dels encenalls (dolç típic del municipi) i a tastar vins de la DOQ Priorat dels diferents cellers participants del municipi. A més, amb el tiquet es tindrà dret durant el matí a fer la visita lliure a la Cartoixa de Santa Maria d’Scala Dei. També, de 10 a 14 h, es podran fer visites a les instal·lacions dels cellers participants, a la seu del Parc Natural de Montsant (a La Morera), a l’exposició Petjades cartoixanes (al Castell de La Morera), a l’església de la Nativitat de la Mare de Déu a La Morera, a l’exposició de puntaires de la Morera de Montsant (local d’entitats de La Morera), a l’exposició sobre la DOQ Priorat (local social d’Scala Dei) i al Molí d’Oli d’Scala Dei. Al migdia, els restaurants de La Morera i Scala Dei oferiran diferents propostes culinàries que s’han batejat com a Cuina del vin blanc. Ja a la tarda, a partir de les 17:30 h, a la sala d’actes de l’Ajuntament de La Morera de Montsant, es farà la taula rodona Vins dolços i rancis a la DOQ Priorat, organitzada conjuntament amb el Consell Regulador de la DOQ Priorat, amb la participació de l’enòleg i investigador Joan Miquel Canals, diversos productors de la zona i el president del Consell Regulador, Toni Alcover. La jornada s’acabarà amb dos esdeveniments populars. A les 18:30 h, berenar amb pa amb vi i sucre a la plaça del Priorat de La Morera (amb la col·laboració de l’Associació de Dones La Falconera) i, a les 19:00 h, ballada popular de la jota de La Morera a la mateixa plaça, amb acompanyament musical de la Colla Gegantera i Grallera de La Morera de Montsant – Scala Dei i el grup Faktoria Folk.


Pere Aixelà, lo Peroi, torero | Josep Bargalló\nPosted on 25 Març 2014\nTorredembarra no ha estat mai massa propensa a donar fills il·lustres d’aquells reconeguts més enllà del propi terme. Tot i això, al segle XIX en donà alguns, que van obtenir el seu reconeixement a la capital, a Barcelona. I eren ben diversos: del periodista Joan Mañé i Flaquer –assagista i professor universitari, director del Diario de Barcelona, mentor de Joan Maragall- a l’indià Joan Güell -iniciador de la nissaga industrial immortalitzada a partir dels seus encàrrecs a Gaudí-, passant per Pere Romeu –icona del modernisme, ànima d’Els Quatre Gats i amic de Rusiñol, Casas i un jove Picasso. És a dir, des d’un intel·lectual liberal a un economista proteccionista passant per un bohemi que tant aviat va fer de barman com de titellaire o pilot automobilístic. La nòmina no estaria completa, però, si ens oblidéssim de Pere Aixelà i Torner, nascut a Torredembarra el 16 d’octubre de 1824 i més conegut pel renom de lo Peroi -o Peroy.\nEl seu pare, natural de Reus i veí de la nostra vila, era traginer de professió i encarregat d’una empresa que feia la ruta Barcelona-Saragossa. Mort el pare, el jove Peroi va haver d’anar a parar a Barcelona, treballant, en un principi, per a la mateixa empresa de traginers. Es faria famós i es guanyaria millor la vida, però, pel que al començament era només una afició: el toreig, en correbous i en places provisionals tancades. Conten que l’aleshores famós matador andalús el Chiclanero el va veure en un festa a Caldes de Montbui per allà 1848 i que el va introduir de ple en aquest món. Com a banderiller es va iniciar, el 1853, a Nimes i, dos anys després, va debutar a la plaça de la Barceloneta –una de les tres que hi havia al Cap i Casal en aquells temps i que era propietat de la Casa de la Caritat, que hi recaptava fons per a les seves tasques de beneficiència. En aquell mateix any, i a la mateixa plaça, es va estrenar com a lidiador de jònecs i aviat va obtenir renom, entre d’altres motius per la seva manera de torejar, diuen que afrancesada, amb el salt de la pica i, a cops, només amb les mans, sense capot.\nDesprés d’haver actuat a Madrid, a Perpinyà i en diverses ciutats del Midi francès, Peroi va prendre l’alternativa professional el 12 de juny de 1864 a la seva plaça de tota la vida, el Torín de la Barceloneta, de la mà de Julián Casas el Salamanquino. Aixelà va ser, doncs, el primer torero català –dels 27 que, en els segles XIX i XX, n’han pres l’alternativa-, el primer que s’hi dedicà professionalment i -segons va deixar escrit Néstor Luján- el primer, també, en fer un brindis en català.\nDes d’aleshores, la seva fama va anar en augment –el crit “que el mati Peroi” es va fer habitual a la Barceloneta quan d’altres toreros es trobaven amb dificultats- i va ampliar la geografia de les seves actuacions fins a fer les Amèriques. No com a indià –com tants d’altres torrencs que s’hi devia trobar- sinó en la seva faceta gens habitual de torero de fama. Va actuar a les places de l’Havana –sis vegades-, Buenos Aires i Montevideo, entre d’altres, i hi va arribar a cobrar 2.000 pessetes de l’època per corrida –que eren molts diners-, tot i que també n’efectuà, a Amèrica, a França i a casa nostra, moltes de benèfiques. A Barcelona, el 1874 va patir un greu accident, quan el va agafar el toro Artillero, que el va deixar molt malferit, sense recuperar-se mai del tot. Es va retirar oficialment el 24 d’agost de 1879.\nI el 4 de març de 1892, amb 65 anys, sol, pobre i oblidat, Pere Aixelà moria de càncer a l’Hospital del Sagrat Cor de Barcelona. Un altre torrenc, 38 anys més jove, que també duia el nom de Pere –el patró parroquial de la vila- i que també es faria molt popular, era a punt d’arribar a la capital quan moria Peroi. Certament, Pere Romeu li va prendre el relleu. I en moltes coses: també va morir-hi en la pobresa i en l’oblit. En això, i no només en això, els dos Peres foren molt distints dels dos Joans, Mañé i Güell.\n(article publicat, amb aquest títol, al Diari de la Torre, núm. 194, abril de 2014)\n(reproduït, amb el títol “Lo Peroi, de Torredembarra i el primer torero català” a BaixGaiàDiari.cat -grup naciodigital.cat- el 26/3/2014)\nEtiquetat: Pere Romeu, Torredembarra\n← Montserrat Abelló: la paraula nua … al cor de les paraules\n“Me lo cepillo”. Madrid, 2 de novembre de 2005 →\n521.543 visites (des del 7-6-11)


Inici / Univers gat>Rascador i joguina per a gat Jazz de la marca Bobby\nRascador i joguina per a gat Jazz de la marca Bobby.\nDivertit rascador que farà que el teu gat sempre tingui les ungles a mida i s'entretingui jugant amb la pilota i els ocellets que hi ha al seu interior. De mides 27cm x 27 x 27 està disponible en dos colors : rosa i verd.


MUHBA: HABITAR BCN AL SEGLE XX. Accés habitatge, veïns i ciutat, 1945-1992 - AADIPA\nMUHBA: HABITAR BCN AL SEGLE XX. Accés habitatge, veïns i ciutat, 1945-1992\nData: 22 de març de 2017\nHorari: 19.00 a 20.30h\nLloc: MUHBA OLIVA ARTÉS


ofertes de treball educació cultura beques emprenedoria recerca solidaritat pràctiques Treballar a l'estranger Badalona pràctiques a l'estranger feina habitatge ajuts mobilitat europea Idiomes art cursos formació ocupacional Voluntariat a l'estranger lloguer Santa Coloma de Gramenet formació voluntariat treball L'Hospitalet de Llobregat concurs premis estiu participar estranger Estudiar a l'estranger ofertes de treball a l'estranger tallers europa casal cooperació trobar feina estudiants universitat\n06/10/2015 - 12:36\nDiumenge, 18 d'octubre, de 9 a 15 hores se celebren aquestes jornades sobre civisme al Parc d'Europa. Dins de les jornades també es farà una caminada popular a la que tothom si pot apuntar. La caminada costa 2 euros destinats integrament al banc d'aliments de la ciutat.\nInscripcions a la caminada presencials:\nFundació Tallers (c. Almogàvers, 18)\nCentre Cívic del Barri Llatí (c. Nàpols, 41)\nCE Torribera (c. Castella, s/n)\nDuet Sports Can Zam (c. Víctor Hugo, s/n)\nDuet Sports Fondo (pl. de la Mediterrània, s/n)\nTambé us podeu inscriure online aquí.\nDe 9 a 10 h - Animació infantil.\n10 h - Sortida de la caminada: Caminant amb Fundació Tallers.\n10.30 h - Actuació de la Colla de Diables de Santa Coloma de Gramenet.\nDe 10.30 h a 15 h.\nInflables (pinta cares) MIckey Mouse.\nEspai de reflexió sobre com fem servir els espais públics.\nCircuit de Mobilitat Sostenible i Segura.\nTallers sobre medi ambient i mobilitat a la carpa del Centre d'Educació Ambiental Ecometròpoli.\nEspai d'informació sobre el Pla de millora de la qualitat de l'aire del municipi (PAMQA).\nDe 11.30 a 12 h - Exhibició de karate.\n12 h - Finalització caminada i avituallament.\nDe 12 a 12.15 h - Parlament d'autoritats.\nDe 12.15 a 12.45 h - Exhibició d'aus rapinyaires.\nDe 12.45 a 13.30 h - Master class Zumba.\nDe 13.45 a 14.30 h - Actuació Set de So\n15 h - Finalització de les activitats.\nEtiquetes: civisme, Esport, Jornades, Santa Coloma de Gramenet


Grau: "Tot dependrà dels catalans" · Tribuna.cat\nDimarts, 21 de de març del 2017 | 11:49\nRecull De Premsa, El Punt Avui, Jordi Grau, Procés\nEns diu el periodista que "Es van acostant aquells divuit mesos que el president de la Generalitat i el seu govern es van donar perquè el país fes un pas endavant. Agost, setembre, octubre o abans fins i tot en funció dels moviment dels aparells de què disposa l'Estat i en especial el judicial, per fer la convocatòria del referèndum. I això a Madrid ho saben. Per què, si no, l'aprofitament mediàtic contra tot allò que faci olor d'independentisme?"\nI n'enumera uns quants casos "Per què, si no, la utilització que es fa del cas Palau per carregar contra el PDeCAT en la cara de Convergència? Si hi ha merda, que n'hi ha, cal netejar-la, però facin el favor de pensar per què només es vol netejar una part d'aquesta merda. I els que ho aprofiten més són els que tenen a prop la caixa B del Partit Popular,l'operació Gürtel, els sobres de bitllets de 500 euros dels populars a València, la Púnica i tot el que no ha sortit o s'ha amagat. Com la relació de Millet amb la FAES mitjançant José María Aznar. I curiosament com del cas Pretòria o del forat de centenars de milions de Caixa Catalunya se'n parla sense tenir en compte on militaven els responsables presumptes de tot això."\nGrau també ens demana en conseqüència "En fi, tinguin paciència amb el que publiquen els mitjans unionistes, que estiraran la corda fins i tot quan només és un fil. Però ja se sap, si la política fa estranys aliats de llit, que es deia en castellà, la corrupció uneix gent que es van carregar l'independentisme i independentistes que es volen carregar el sistema. Però tornant al començament: hi haurà referèndum, per molt que el govern de Madrid hagi decidit recuperar aquell raspall de què parlava Tarradellas per raspallar catalans, bàsicament pensant en Oriol Junqueras i buscant la divisió."\nI conclou "El govern, Puigdemont i Junqueras, convocarà el referèndum i ja veurem què fa l'Estat, que no serà res de bo ni es quedarà amb els braços plegats. I doncs? Serà l'hora dels catalans que vulguin exercir el dret a decidir i vulguin votar. Ells, amb la seva mobilització, seran els que decidiran cap on es decanta la balança"


Muntanyes dels Nuba - Viquipèdia\n(S'ha redirigit des de: Muntanyes Nuba)\nMuntanyes del Nuba.\nLes Muntanyes dels Nuba és una serralada situada a la regió Kordofan, al Sudan. Ocupen una superfície d'uns 48.000 km² i les sevea altituds arriben a uns 1000 metres per sobre de la plana. Tenen un clima semiàrid que contrasta amb els seus voltants que són àrids. L'estació humida va de maig a mitjans d'octubre. Gràcies a la pluja hi ha pastures.\nEls Nuba, és un terme genèric per designar els habitants d'aquestes muntanyes. Un 10% són de l'ètnia Baggara (ramaders), la major part són Hawazma i àrabs Missiria. Hi ha uns pocs àrabs nòmades anomenats Jellaba. Històricament la zona era la seu de l'estat Taqali.\nAquesta zona pot decidir, en principi, si vol o no pertànyer al nou estat independent de Sudan del Sud\n↑ [enllaç sense format] http://news.bbc.co.uk/2/hi/8368189.stm\n↑ [enllaç sense format] http://www.sudaneseonline.com/en3/publish/Articles_and_Analysies_12/The_Popular_Consultation_Recipe_for_a_new_conflict_in_the_Nuba_Mountains_By_Dr_Gandul_Ibrahim_Gandul_PhD_printer.shtml\nCoord.: 11° 59′ N, 31° 10′ E / 11.983,31.167\nObtingut de «http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Muntanyes_dels_Nuba&oldid=11480119»\tCategoria: Geografia del SudanCategoria oculta: Articles amb referències per formatejar\tMenú de navegació


L’Ajuntament d’Algemesí aplica mesures de neteja i higiene als carrers, i anuncia l’ajornament del cobrament de l’IBI urbana « algemesi.info\nTuesday, 17 de March, 20 (19:22)\nL’Ajuntament d’Algemesí aplica mesures de neteja i higiene als carrers, i anuncia l’ajornament del cobrament de l’IBI urbana\nDimarts, Març 17, 2020 – 17:30\nAlgemesí 17 de març.\nL’Ajuntament d’Algemesí ha anunciat l’inici d’una campanya de neteja extraordinària que busca desinfectar i millorar la higiene dels carrers i espais públics de la ciutat.\nPer a això, s’han iniciat baldejos desinfectants amb equips d’alta pressió amb una mescla de lleixiu i aigua que s’aplicarà en un primer moment en els entorns dels centres de salut, centres assistencials i municipals, edificis de la policia local i serveis socials, voltants d’establiments de venda de productes alimentaris, gasolineres i caixers automàtics.\nEl camió cisterna treballarà per tota la ciutat tots els dies tant al matí com a la vesprada, al mateix temps que augmentara la periodicitat de neteja dels contenidors i les papereres.\nPer a l’alcaldessa d’Algemesí, Marta Tenzano, “la neteja i desinfecció són ara mateix una prioritat per a nosaltres. Hem de posar tot de la nostra part per a garantir la higiene en els espais públics i, així, poder evitar més contagis. Així i tot, continuem demanant a la ciutadania que es quede a casa, que siga responsable i solidària perquè només així aconseguirem revertir aquesta situació”.\nDes del consistori també s’han anunciat mesures econòmiques. El pagament de l’Impost de Béns Urbans, que estava previst per al mes de maig, s’ajorna fins nova data. En el cas de la taxa per ocupació de via pública per a les terrasses de bars s’ajorna també i només es cobraran deu mesos.\nSegons l’alcaldessa, “des de l’Ajuntament volem pal·liar al màxim els efectes econòmics que aquesta crisi comportarà. Per això treballem cada dia per a poder implementar les mesures que ens ajuden a aconseguir-ho. L’ajornament de l’IBI suposarà un alleujament per a moltes persones que es vegen afectades per ERTES en les seues empreses. A més, també volem alleujar al col·lectiu hostaler, que sens dubte serà un dels més afectats, reduint a 10 mesos la taxa per ocupació de via pública”.\n: Ajuntament http://www.algemesi.es/va/report-slideshow/lajuntament-dalgemesi-aplica-mesures-neteja-higiene-als-carrers-anuncia-lajornament-del-cobrament-libi-urbana\n← ACLARIMENT MESURES ECONÒMIQUES\nBAN MESURES COVID-19 →


Eines 2.0 per difondre la recerca - Dipsit Digital de ... ? 13 maig 2015 Eines 2.0 per difondre\nEines 2.0 per difondre la recerca - Dipòsit Digital de ... ?· 13 maig 2015 Eines 2.0 per difondre…\nIV Working Doctoral Group Programa de Doctorat en Sociologia UAB\nXavier Lasauca i Cisa @xavierlasauca\nDel regne dels simis\na la supremacia de lhomo digitalis\ni lhomo mobilis!\nFont: Mobile Is Eating the World, de Benedict Evans\nEl futur s mbil!\nLa tecnologia acapara la nostra atenci!\nJo sc jo i la meva circumstncia digital\n#Crear #Escoltar #Comunicar #Connectar Compartir! http\npresent self/own work be(come) part of a community\nFont: (Micro)blogging Science? Notes on Potentials and Constraints of New Forms of Scholarly Communication, by Cornelius Puschmann\nCientfics bloguers: per qu?\nThe purpose of keeping the blog is to give me a semi-public place to describe the ongoing process of doing\nand thinking about my labs research. I hope Ill use it to describe/explain (mainly to myself) the scientific issues I'm thinking about:\n- what experiments weve done - what the results were if they worked (or possible explanations for why they didnt work)\n- what experiments I think we might do or should do when time and resources permit.\nPiulades de cincia\nAnatomia dun tuit\n# (hashtag) emprat per categoritzar tuits. Etiqueta.\nEl perfil duna cientfica a Twitter\nPersones que han repiulat o preferititzat el tuit\nNombre de vegades que el tuit ha estat repiulat\nLharmonia dun tuit\nDe piulada a article cientfic!\nFont: Using Social Media to Enhance Your Research Activities, de Brian Kelly\nReason #1: Twitter has very direct, and very relevant implications for those in Public Health Reason #2: Its a great way to get information you otherwise wouldnt Reason #3: At conferences, Twitter is invaluable for stimulating discussion and finding out what is happening in other sessions Reason #4: For lecturers, Twitter can contribute to discussions and deepen understanding Reason #5: The way we translate information is changing\ns de hashtags en conferncies\nAll tweets (from the 3,400 people I follow)\nTweets to me (or about me)\nTweets related to the word recercat\nTweets to @LaMaDeFatima (or about it)\nThis is the account of the store The Sociological Imaginarium: Gifts for Sociologists. We sell t-shirts, cups, pajamas, tote bags, stickers, magnets, and more\nSc a Twitter. I ara qu faig?\nXarxes genriques Xarxes especfiques\nMarcadors denllaos o social bookmarking\nImatges (flickr, Instagram) i vdeos (YouTube)\nGestors de dades bibliogrfiques (Zotero,\nEstratgia Definir objectius sobre la presncia a les\nExplorar les eines i escollir-ne les ms adequades\nDesenvolupar una xarxa prpia\nEstimular la interacci i el debat\n1. Explore online guides.\n2. Do some lurking (look at examples of good practice).\n3. Locate pertinent and relevant online sources (e.g. who to follow on Twitter, interesting bloggers).\n4. Start using content aggregation and curation tools (e.g. Feedly, Delicious).\n5. Identify a few key tools and start with those know your limits!\n6. Develop your network (e.g. LinkedIn, Twitter hashtags).\n7. Join academic social network sites (e.g. ResearchGate, Mendeley).\n9. Start blogging and twittering about your research (or whatever else takes your fancy!).\n10. Participate, join in the conversation!\nSource: Introduction to Social Media for researchers, by Gilles Couzin\n6. Create a CV and share it\n8. Make writing; data; publication; software available as Open Access\nSource: Micah Altman,s Blog\nInvestigador Blog Twitter\nSocialitzaci del coneixement Marca personal +Reputaci digital +Visibilitat +Impacte +Prestigi +Influncia\nEns calen pautes\n1. Blog Wordpress: eina de publicaci de continguts\n2. Twitter i Facebook: xarxes socials generalistes que persegueixen que les persones interaccionem.\nLinkedin: xarxa social vertical per fer networking a partir dels contactes de professionals i la collaboraci\n3. Altres repositoris i eines per compartir arxius de vdeo, imatges i presentacions en xarxa: Youtube,\n4. Delicious: per a enllaos.\nSecretaria dUniversitats i Recerca\n(Departament dEconomia i Coneixement)\nDirecci General de Recerca\nDirecci General dUniversitats\n@recercat a Twitter & Facebook\nEl butllet RECERCAT\nXarxes socials: Per qu?\nPublicacions de la unitat (butllet electrnic RECERCAT, contes de la Laura i en Joan, guies didctiques dels Personatges en joc...)\nConvocatries pbliques de beques i ajuts a la recerca\nNovetats/actualitzacions en el web institucional de la SUR\nRetransmissi en directe dactes\nActes, premis, beques, publicacions o daltres informacions dels agents vinculats al sistema catal de cincia i tecnologia @\nAvaluaci continuada La Generalitat ha desenvolupat un conjunt dindicadors per avaluar\nla seva presncia a les xarxes socials. De manera automtica, no sols\nsobtenen les dades de cada compte (seguidors, tuits...), sin que,\na ms, es pot saber quin inters tenen els continguts que hi\npubliquem i tamb el grau de comproms dels nostres seguidors.\nIndicadors dimpacte: avaluen els canvis que provoca lactuaci a\nFitxa mensual avaluaci xarxes gencat\nPrincipals seguidors que s'han donat d'alta durant els darrers tres mesos.\nPrincipals seguidors que s'han donat de baixa durant els darrers tres mesos.\nPrincipals usuaris que retuitegen de manera regular (en els darrers 12 mesos han retuitejat en un mnim de 3 mesos) el compte.\nXavier Lasauca i Cisa Direcci General de Recerca\nDepartament dEconomia i Coneixement Generalitat de Catalunya\nEines 2.0 per difondre la recerca en històriaTechnology\nEines 2.0 per a la presentació de resultatsDocuments\nEines 2.0 per a tasques de tècnicsEducation\nEines 2.0 per a la promoció de la formacióEducation\nEINES PER A LA RECERCA DE FEINA CURRÍCULUM VITAE. ?· EINES PER A LA RECERCA DE FEINA CURRÍCULUM VITAE.…Documents\nEines 2.0 per a tasques de tècnics sessió 4Education\nTaller per a joves: Eines 2.0 i treball col·laboratiuDocuments\nLes eines 2.0 per a la captació de fons privatsTechnology


Secundèria | ALBERT LLADÓ - Part 2\n136 – juny\nObrim aquest número del Secundèria amb una convidada molt especial, la Sílvia Bel, que ara protagonitza la sèrie “Infidels”, de TV3. Aquesta actriu, que ja havia triomfat abans al teatre, interpreta una dona en una situació límit on ha de decidir si es queda amb el marit, a qui estima profundament però de qui ja no està enamorada, o es queda amb l’amant, per qui sent una veritable passió.\nLa vida està plena de moments en què hem de decidir. Estabilitat o aventura. Tranquil•litat o emocions fortes. Lletres o ciències. Però, evidentment, no tot és blanc i negre. A vegades, ens ve de gust una cosa i, just després, una altra totalment diferent. Es digui el que es digui, no som màquines que actuem mecànicament. Però, per això, la sèrie és interessant, perquè intenta reflectir aquestes contradiccions que tots tenim. El missatge és molt clar: el més important és ser fidels a nosaltres mateixos, a les nostres conviccions.\nSer fidel a un mateix és actuar en conseqüència. Quan estimem, quan ens adrecem als altres i, també, quan consumin cultura. Per això mateix, hem volgut parlar dels diversos tipus de llicències de drets d’autor. Si fem una cançó, un poema o un vídeo, podem registrar-lo i prohibir la seva reproducció si no és a canvi de diners. Estem en el nostre dret. Però, ara, també ho podem fer demanant només que ens citin com a autors o únicament si es reprodueix sense fins comercials. Nosaltres decidim. Ja era hora.\nA finals d’abril celebrem la festa de Sant Jordi, un autèntic espectacle de colors i gent que ama els llibres i les roses. Dies més tard, l’1 de maig, commemorem el Dia Internacional dels Treballadors que, com es festiu, s’ha anat convertint en un pont perfecte per anar de vacances i oblidar-nos de les rutines.\nPerò, com sempre, l’oblit és perillós. Per aquest motiu, en aquest número del Secundèria hem volgut explicar els fets tràgics que donen peu a que sigui el Primer de Maig, i no una altra data, quan es recorda la mort de gent innocent que només lluitava per drets tan fonamentals com la jornada laboral de vuit hores diàries. I és que els drets dels treballadors – i dels estudiants – no són transmesos de forma natural, sinó que han estat negociats a través d’anys de reivindicació i protesta. Els temps han canviat i també, les necessitats, però tenir-ho en compte no ens aniria malament a ningú. I més quan veiem amb quina contundència es reprimeixen algunes manifestacions. I no gaire lluny.\nTot i així, 32 pàgines donen per a molt. Per tant, us hem volgut presentar a Aleix Alcaraz, un jove pilot que està començant a assolir petits èxits. I, al mateix temps, parlar-vos de seguretat vial a través dels consells i les dades del RACC. Perquè és imprescindible saber distingir entre esport i circulació, entre competició i transport. I fer-ho amb creativitat, com esteu fent al concurs Joves i Conducció, és la millor manera que tots aprenguem.\nSecundèria 135 – Maig\n1 de Maig, festa o reivindicació?\nabril 16, 2009 by Albert Lladó Leave a Comment\nEstem tan acostumats a alguns drets que considerem fonamentals, com la jornada de vuit hores diàries, el descans setmanal o les vacances pagades que ja no recordem que són conquestes dels obrers i que no sempre ha estat així. Ara que s’acosta el dia 1 de Maig, Dia Internacional dels Treballadors, hem volgut saber quins són els orígens d’aquesta celebració i què significa simbòlicament…


"Per què hem de canviar el sistema electoral?", Rafa Villaró - RADICAL\nsistema y proceso electorales\nDOSSIER por una Reforma de la Ley Electoral\n"Per què hem de canviar el sistema electoral?", Rafa Villaró\nEl sistema electoral espanyol, que és el mateix que regeix les eleccions al Parlament de Catalunya, no permet la participació dels electors. Aquesta és la principal conclusió que vam poder extreure de la visita a Barcelona del Prof. Dieter Nohlen, conegut arreu del món com al major expert en sistemes electorals.\nRecordem que el dret a la participació política, que no s’esgota en anar a votar cada quatre anys, és un dels drets fonamentals dels espanyols i dels catalans, reconegut a la Constitució i a l’Estatut. I, evidentment, figura als principals tractats europeus. Sense participació no podem parlar de democràcia, i molt menys d’una democràcia de qualitat.\nEl funcionament del sistema electoral espanyol: un greu problema\nEl nostre sistema electoral, que apliquem indiscriminadament a totes les eleccions (municipals, autonòmiques, estatals i europees) es basa en les llistes tancades i bloquejades. Només el Senat es regeix per un altre sistema que, a sobre, no ha donat resultats gaire bons.\nQuin problema tenen les llistes electorals tancades i bloquejades? Molt senzill. Algú té garanties a l’hora de contactar amb un diputat? Té un elector qualsevol un interlocutor al Parlament que li garanteix que la representació política serà efectiva? La resposta és no. Naturalment, molts diputats fan excel·lentment la seva feina però la qüestió és aconseguir que tots els electors siguin representats més enllà dels fets anecdòtics, com que el diputat sigui de la seva comarca o que li caigui bé l’elector.\nTothom coincideix en que cal canviar el nostre sistema electoral, però manquen reflexions sobre quin n'ha de ser el substitut i, abans de tot, quins principis ha de complir. Només hem arribat a reflexionar sobre la proporcionalitat del sistema i sobre el prorrateig, és a dir, quants escons toquen a cada província o circumscripció electoral. Els partits es barallen –tant a Catalunya com a nivell espanyol– per anar ajustant alguna d’aquestes variables i aconseguir un avantatge electoral. Aquest no és un panorama gaire potent per canviar de sistema electoral amb la finalitat de millorar la qualitat de la democràcia.\nEls principis en què cal basar un sistema electoral\nRepresentació, governabilitat, complexitat, participació i legitimitat. Segons Dieter Nohlen, malgrat que el sistema electoral perfecte no existeix, el sistema més adequat al nostre context polític serà el que tingui en compte una millor combinació d’aquests principis.\nEn el cas espanyol, la representació dels diferents partits es compleix. Millor o pitjor, però el sistema de partits present al Congrés dels Diputats i al Parlament de Catalunya cobreix una àmplia varietat d’ideologies. Per tant, no sembla que els ciutadans haguem de sentir-nos “ideològicament orfes”.\nCal dir, també, que el sistema electoral no ha impedit grans canvis al sistema de partits: l’ensulsiada de la UCD, la puixança dels nacionalismes perifèrics, l’aparició d’UPyD o de Ciudadanos, la fragmentació de l’independentisme català en diverses opcions electorals, etc. Per tant, hi ha hagut partits que han entrat i d’altres que han sortit. Fins aquí, cap problema.\nLa governabilitat ha quedat garantida. El sistema dóna majories sòlides, tant a nivell català com espanyol. Hi ha hagut eleccions anticipades però no han caigut governs ni hi ha hagut períodes d’inestabilitat parlamentària manifesta. Gairebé no ha calgut tenir governs de coalició, esdevenint el cas espanyol una excepció molt vistosa entre les democràcies de sistema electoral proporcional. Qui no recorda les 'combinazione' italianes, el govern conservador i liberal-demòcrata al Regne Unit o les difícils coalicions alemanyes entre la CDU i altres partits? L’alternança democràtica ha existit.\nD’altra banda, la complexitat del sistema pels electors és nul·la: només cal triar una papereta i ficar-la a la urna. En aquests dos sentits podem dir que tenim un sistema electoral exemplar (que és el que diuen molts acadèmics i experts de casa nostra).\nAra bé, quan arribem al punt de la participació i de la legitimitat, aquí comencen els problemes. Com ja hem dit, la participació entre les convocatòries electorals depèn de la bona voluntat dels diputats o de la capacitat que tinguin els electors de convertir-se, invertint-hi recursos, en un interlocutor qualificat (associació, fundació, 'lobby', etc.). Això ha anat erosionant la legitimitat del sistema, que és la variable més crítica.\nLa legitimitat de la nostra democràcia: ens cal protegir-la\nFins ara, els acadèmics catalans i espanyols han parlat de “desafecció” i han rebutjat considerar que la nostra democràcia tingui algun problema de legitimitat. Cal tenir en compte que el terme “desafecció” era molt utilitzat durant la darrera dictadura. De fet, un ciutadà “desafecte” al règim perdia molts drets: podien negar-li el títol universitari, el passaport, etc. Curiosament, la “desafecció” ha anat creixent però no s’ha posat mai en dubte la legitimitat del sistema.\nAra bé, durant la primavera de l’any 2011 el Parlament de Catalunya va ser encerclat amb el clar objectiu d’evitar-ne el seu correcte funcionament. Una mica com passa en països menys desenvolupats quan un partit polític que ha perdut les eleccions intenta recuperar el poder per mitjans no democràtics. Recentment, també s’ha intentat encerclar el Congrés dels Diputats.\nPerò el problema no es limita a les “grans ocasions”. Passa nombroses vegades que persones que van al Parlament a assistir a les sessions o a entrevistar-se amb diputats, són increpats a la sortida pel sol fet de dur corbata. Persones que s’apleguen per protestar per causes diverses acaben cridant “No hay pan para tanto chorizo” o “Vais a morir” a ciutadans que no són membres de cap partit polític ni que, per descomptat, són diputats. Aquest és un clar clima de deslegitimació de la democràcia.\nA més, cal tenir en compte que en les darreres enquestes del CIS i del CEO, el tercer problema per darrera de l’atur i de la crisi econòmica és la política. Això il·lustra la profunditat del problema i, per tant, la necessitat de fer reformes efectives que permetin al nostre sistema tornar a nivells de legitimitat adequats.\nQuina és l’arrel del problema?\nL’arrel del problema és la baixa qualitat de la nostra democràcia. Qualsevol observador pot adonar-se que la democràcia espanyola no és homologable a la d’altres països del nostre entorn. El sistema electoral no funciona. El respecte per la llei no és suficient. El bon funcionament dels tribunals (independència i imparcial·litat) de vegades no sembla adequat. Els problemes de corrupció no són acceptables. L’arquitectura constitucional de l’Estat, que ha de permetre la separació de poders, no resol adequadament aquesta qüestió. La transparència de les institucions és insuficient. Etcètera.\nTot això ens porta a una “performance” democràtica poc lluïda. Recordem alguns símptomes: diputats que no tenen contacte amb els seus electors, utilització indiscriminada de la llei d’acompanyament de pressupostos per a qualsevol propòsit, reforma constitucional en 48 hores, supeditació del poder legislatiu a l’executiu, els partits polítics han ocupat –de manera natural, no ho oblidem– gran part dels patronats, consells, comissions i altres òrgans decisoris de l’administració, etc.\nL’orígen de les llistes tancades i bloquejades\nLes llistes tancades i bloquejades són un dels factors determinants d’aquesta situació. La concentració de poder que permeten a les cúpules dels partits fa que tots els mecanismes de control siguin ineficients. Davant d’això, neix la impunitat de molts càrrecs polítics.\nCal dir, però, que les llistes tancades i bloquejades produeixen aquest problema en el context de la nostra cultura política. Als països nòrdics, produeixen efectes positius, però aquí no. A Itàlia, on ara tenen –després de molts canvis– un sistema electoral com el nostre, el mateix ministre que el va impulsar l’any 2006 l’anomena el 'porcellum', és a dir, la “porcada”. No se li escapa a ningú que Itàlia i Espanya tenen cultures polítiques relativament properes.\nA Itàlia parlen de 'partitocrazia' per descriure la seva situació: el govern dels partits. La democràcia és el govern del poble, l’aristocràcia el dels millors, la teocràcia el dels clergues, la tirania el del dictador, etc.\nL’orígen de les llistes tancades i bloquejades al nostre país es troba en la famosa i tan elogiada Transició. Per mitjà del Reial Decret-Llei 20/1977, que va servir per convocar les eleccions a Corts Constituents, es van consagrar els principis que han perviscut fins ara: llista tancada i bloquejada, la província com a circumscripció electoral i llei d’Hondt per fer el recompte.\nAquest sistema es va dissenyar per garantir la victòria de la UCD a les primeres eleccions i va tenir èxit: la UCD va treure una prima de 45 diputats (sobre 350). És a dir, tenia 45 diputats més dels que li tocaven segons la pura proporcionalitat. Sembla que el sistema electoral hagués estat dissenyat no en temps de Suárez, sinó d’Arias Navarro.\nUna altra motivació d’aquest sistema electoral era, evidentment, consolidar els partits polítics, que havien estat recentment creats o legalitzats després de l’exili. Es va voler reforçar la cúpula dirigent però, a llarg termini, s’ha esclerotitzat el funcionament intern de tots els partits, situació molt greu per al sistema polític.\nVam anar copiant aquest sistema a les successives normatives electorals fins al punt que tots els parlaments autonòmics d’Espanya s’elegeixen gairebé de la mateixa manera. En el cas de Catalunya, però, no s’ha arribat a aprovar mai una llei electoral.\n32 anys sense llei electoral: rècord mundial?\nEfectivament, després de 32 anys (les primeres eleccions al Parlament de Catalunya van tenir lloc un ja llunyà 1980), seguim sense llei electoral. Les eleccions es regeixen pel que diu la disposició transitòria segona de l’Estatut del 2006 (disposició transitòria quarta de l’Estatut del 1979) i la legislació espanyola.\nQualsevol canvi en la legislació electoral espanyola provoca canvis sobrevinguts a Catalunya. Per exemple, el recent canvi per obligar als partits sense representació parlamentària a presentar signatures validades per un fedatari públic, cosa que és bastant arbitrària i discriminatòria, no ha estat validat pel Parlament de Catalunya.\nEm pregunto si hi ha gaires parlaments al món sense llei electoral. I si n’hi ha algun, si ha estat tants anys sense tenir-la. Potser som rècord mundial.\nSolucions al problema\nLa primera i més essencial és enfocar el problema de manera que pensem en la millora de la qualitat de la democràcia, que és un concepte que ara mateix té poca presència. És perfectament possible aconseguir de fer reformes que no lesionin els legítims interessos dels partits mentre aconseguim millorar la democràcia: això no és un joc de suma zero.\nA partir d’aquí, hi ha moltes reflexions a fer. Però la més essencial, perquè també va ser la més important al principi de la Transició, és la reforma del sistema electoral. Com deia Heribert Barrera, primer president del Parlament de Catalunya modern, la reforma del sistema electoral no és una panacea que ho cura tot però sí posa millors condicions per trobar solucions als altres problemes.\nHi ha nombrosos sistemes electorals al món, però no tots tindrien una bona implantació a Catalunya o a Espanya. Les principals alternatives que s’han posat sobre la taula són les llistes obertes, les llistes desbloquejades i el sistema alemany.\nLes llistes obertes, un sistema a evitar\nSota l’etiqueta “llistes obertes” sembla que existeixin una gran varietat de sistemes electorals que resoldrien la nostra situació. Res més allunyat de la realitat: les llistes obertes són el sistema electoral del Senat. Només cal veure com es va haver de modificar per permetre que els partits canviessin l’ordre dels candidats a les paperetes electorals. El motiu: abans sortien elegits els candidats el cognom dels quals començava per una lletra més propera a la “A”. Els electors posaven la creueta al candidat que anava primer de tots...\nPerò hi ha un factor encara més greu: les llistes obertes no són un sistema proporcional. Recordem que la Constitució i l’Estatut ens obliguen a tenir un sistema electoral proporcional, de manera que és impossible plantejar les llistes obertes sense una reforma constitucional.\nLes llistes desbloquejades, un possible càncer per als partits\nS’ha parlat moltes vegades de les llistes desbloquejades a Catalunya i a Espanya (habitualment sota el nom de “llistes obertes”, mal aplicat en aquest cas). Les llistes desbloquejades podrien produir, segons ens explica Nohlen, una gran competència entre candidats del mateix partit i no entre partits polítics.\nAixò produeix importants augments de cost de la campanya electoral, tensions enormes dins dels partits i problemes en relació a la cultura personalista del país. Nohlen ens recorda que la democràcia està feta per a la competència entre els partits. En els casos espanyol i català, les llistes desbloquejades destrossarien els partits. Les lluites intestines entre candidats esventrarien cada partit.\nNomés cal imaginar els candidats actuals, que ja acostumen a estar a mata-degolla en alguns partits, lluitant per obtenir minuts televisius del seu partit. O demanant el vot (la creueta a la llista) a les parròquies. O recolzats per màfies, com ha passat a Itàlia.\nDieter Nohlen a la Transició espanyola\nDieter Nohlen ens va explicar la seva experiència durant la Transició. El seu testimoni ajuda a entendre com es podria plantejar la introducció dels diputats elegits en circumscripcions uninominals a Espanya.\nVa assessorar a l’aleshores oposició juntament amb Maurice Duverger, politòleg francès. Després d’escoltar-lo ens va quedar a tots la sensació que havíem viscut aquells moments: l’aleshores secretari general de la UCD, Arias Salgado, presidint algunes reunions, els catalans –Miquel Roca, Solé Tura...– escoltant a la primera fila, Fraga a favor del sistema britànic. La principal reivindicació de les esquerres, la proporcionalitat.\nMalauradament, l’esquerra no va incloure entre les seves reivindicacions el fet que un diputat hagués de respondre davant dels electors de la seva circumscripció. Això, sumat a que només era Fraga qui defensava un sistema que inclogués circumscripcions uninominals (el sistema britànic en el seu cas), va dur a banejar completament la possibilitat d’introduir aquest tipus de diputat. D’altra banda, es tenia un mal record de l’època de la Restauració, en la que el sistema electoral, únicament amb circumscripcions uninominals, servia per fer tupinades constants.\nPoc després de finalitzada la Transició es va començar a discutir sobre el sistema electoral. El mateix Heribert Barrera va proposar la introducció de circumscripcions uninominals al Parlament de Catalunya. La resposta dels demés polítics va ser que el poble encara no estava preparat. Com si fossin analfabets. També s’acostuma a dir que tornarà el caciquisme, com si encara visquéssim als temps d’Alfons XIII.\nEl sistema electoral i el sistema de partits\nEl sistema electoral determina el sistema de partits, és a dir, quants n’hi ha i com són. En el cas de la democràcia nord-americana, hi ha dos grans partits que són com plataformes de promoció de candidats, no tenen gaire pes en el joc de poder perquè tant els diputats com els senadors com el President han de guanyar-se els vots. Una situació similar es viu a Anglaterra.\nEn el cas dels sistemes proporcionals, el partit té més cos i més presència. Acostuma a estar més estructurat i cal tenir cura del seu bon funcionament (finançament, eleccions primàries, etc.). Depenent del grau de tancament del sistema electoral (en el cas espanyol, màxim), caldrà vigilar més intensament que els partits compleixin amb els mínims higiènics que exigeix la democràcia.\nEn el nostre cas aquesta és una batalla perduda. Fer noves lleis o introduir nous controls són operacions merament cosmètiques. El Tribunal de Comptes és com el General Armada: ni està ni se l’espera (el nombre d’anys que tarda a emetre els informes sobre el finançament de cada campanya electoral i de cada partit és espectacular). La Junta Electoral Central té una dotació de funcionaris absolutament insuficient: és un miracle que faci la seva feina. A Catalunya, per descomptat, no tenim cap òrgan propi de control de les eleccions o dels partits perquè no hem fet la nostra llei electoral.\nMaurice Duverger, el politòleg que ja hem citat, va establir la “llei de Duverger”, que és l’enunciat amb que comença aquest apartat de l’article. És a dir: el sistema electoral determina el sistema de partits. Doncs bé, a Catalunya, el Professor Josep Maria Colomer, àmpliament reconegut a tot el món, va publicar un treball acadèmic titulat “Duverger law upside down”, en el que defensava que a Catalunya el sistema de partits determinava el sistema electoral i que, per tant, no era fàcil fer una reforma.\nEvidentment, estem instal·lats en un grau de cinisme tal que no ens queda altra sortida que modificar el sistema electoral. Penso que només la introducció dels diputats elegits en circumscripcions uninominals podria permetre remuntar aquesta situació. Ara bé, la reforma té un límit clar: la proporcionalitat.\nCésar Molinas i les solucions radicals\nPotser a alguns ens crida molt l’atenció la tesi de César Molinas, àmpliament difosa pel diari 'El País' i per 'La Vanguardia'. Molinas identifica que a Espanya existeix una “elit extractiva” –els polítics– que ens fa la vida impossible als ciutadans. Amb molt bon criteri determina que el sistema electoral està a l’orígen del problema. Però proposa una reforma de difícil viabilitat: proposa el sistema britànic per substituir el nostre.\nNo només és això inconstitucional (i plantejar una reforma constitucional és, com a mínim, agosarat), sinó que segurament es carregaria el sistema de partits. Aleshores sí que el drama seria complet. Us imagineu un parlament amb presència de Marios Condes? Jo faria les maletes i marxaria cap a Islàndia o algun lloc similar... Ens passaria com als italians després de les operacions anticorrupció dels noranta: es van quedar sense partits polítics i els nous que han vingut han estat molt pitjors que els d’abans.\nCal ajudar als partits que millorin i que funcionin d’una manera diferent, però el que cal per sobre de tot és mantenir els trets fonamentals de la democràcia, entre els quals hi figura l’existència d’un sistema de partits consolidats. Jo vull poder votar –si tinc ganes de votar, és clar– qualsevol partit, sense haver-me de fixar en els problemes de corrupció, de sobrepoder de la cúpula, de candidats escollits a dit, etc.\nEl sistema possible\nPer tant, la solució lògica va en la línia dels sistemes que combinen circumscripcions uninominals amb llistes de partit, que en català s’anomenen “sistemes de representació proporcional personalitzada”. Tal com passa a Alemanya, Escòcia, Gal·les o Nova Zelanda, l’elector es troba amb dos vots: d’una banda una llista de partit i de l’altra un candidat elegit a la seva circumscripció uninominal.\nEl nombre de diputats de cada partit depèn finalment del percentatge de vots obtinguts per les llistes electorals. D’aquesta manera no trenquem amb la nostra cultura política i conservem el sistema de partits actual. Ara bé, la presència de diputats elegits en circumscripcions uninominals garanteix als electors un interlocutor i, per tant, poder participar amb garanties.\nD’altra banda, la nova dinàmica generada ajuda a millorar els nivells de transparència de l’administració i de la política, reduint a la vegada els incentius de la corrupció sistèmica, que és la que posa en perill la nostra democràcia.\nD’aquesta manera, el sistema electoral mantindria la representativitat i la governabilitat actuals i, a canvi d’un augment de la complexitat, augmentarien molt la participació i la legitimitat. La qualitat del sistema resultant seria d’un ordre molt superior a l’actual.\nEls riscos d’aquest sistema\nEl risc més evident que presenta la introducció de circumscripcions uninominals a Espanya és un possible ressorgiment del caciquisme. Dieter Nohlen ens va exposar la seva opinió: el caciquisme, tal com s’explica a l’obra de Joaquín Costa, està relacionat amb una determinada estructura social.\nEn aquest sentit, no tot és caciquisme. Que un personatge famós arribi a esdevenir diputat no és caciquisme, és un problema dels electors. I no calen circumscripcions uninominals per aconseguir-ho: vegi’s sinó el cas de Joan Laporta (o de José María Ruiz Mateos al Parlament Europeu).\nUn altre fantasma a combatre és l’experiència del Parlament de Catalunya dels temps de la República. Dissenyat segons el sistema anglès, tots els diputats s’elegien en circumscripcions uninominals. Fins i tot l’hemicicle estava format per dues bancades oposades, com a Londres (fou un joveníssim Josep Tarradellas qui dirigí les obres de conversió a l’hemicicle actual mesos després d’obert el Parlament).\nL’Esquerra Republicana de l’època havia arribat a obtindre més de dos terços dels escons i els diputats de la Lliga es van retirar del Parlament perquè defensaven un sistema electoral proporcional. Aquestes tensions i aquests resultats electorals, però, són descartables en un sistema alemany aplicat a Catalunya.\nEspanya i Catalunya, al punt de mira d’Europa\nLa situació d’Espanya preocupa a tota Europa. I, encara que no ho sembli, no és un problema econòmic. El problema que estem plantejant als nostres socis europeus, que ens volen ajudar i no tenen cap interès en laminar la nostra sobirania, és que el nostre Govern està demanant ajudes colossals sense oferir cap esquema democràtic de retiment de comptes, ni als propis ciutadans ni als socis europeus.\nAixò és insostenible. El futur de la Unió Europea no només dependrà de la convergència fiscal i econòmica, sinó que estarà condicionat per l’equiparació dels estàndards democràtics mínims de tots els estats membres. En cas contrari, les transferències de renda dels ciutadans dels països del nord als del sud no tenen cap sentit.\nLa nostra gran oportunitat\nA Catalunya podem fer història durant els propers quatre anys. Hauran sentit això moltes vegades durant els darrers mesos. Però els donaré aquí un motiu nou: la majoria dels partits estan a favor de reformar el nostre sistema electoral i d’introduir, per primera vegada, les circumscripcions uninominals en el marc d’un sistema proporcional.\nLa reforma és possible i viable. No cal canviar cap llei: només cal aprovar la tan esperada llei electoral de Catalunya. No hi ha cap partit que sigui explícitament contrari al sistema alemany. No existeix cap corrent d’opinió contrari. Tots els ciutadans entenen el que és disposar d’un diputat elegit a la seva circumscripció. Tots aplaudirem la reforma del sistema actual.\nDes d’Europa ens ajudaran. Cap dels nostres socis té interès en una Catalunya menys democràtica. Ningú vol una Catalunya amb un sistema electoral que destrueixi els partits i que incrementi la corrupció. Tothom té clar que la sortida als problemes actuals és millorar la democràcia, incrementar-ne la qualitat.\nEl temps s’esgota, els problemes creixen i Europa ens observa atentament. Davant d’aquesta situació, la capacitat de dur a terme un procés deliberatiu de reforma del sistema electoral esdevindria la fita més important i el punt de partida d’un autèntic procés de millora de la qualitat de la democràcia. Deia Pau Casals que tenim el parlament més antic del món. Ara també tenim l’oportunitat de tenir un dels millors parlaments del món.\nI no ho dubtin: la reforma del sistema electoral a Catalunya seria una referència per a la resta d’Espanya i per a tot el sud d’Europa. La resposta als problemes polítics és la que sempre ha funcionat: més democràcia!\nGuillem Grau, membre de la junta directiva d'Acció per la Democràcia\nRafael Villaró, membre de la junta directiva d'Acció per la Democràcia i President de BarcelonaRadical.net\n*** El Professor Dieter Nohlen va visitar Barcelona el dia 8 de novembre convidat per l’associació Acció per la Democràcia. Va patrocinar la visita la Fundació Friedrich Naumann, lligada als liberals alemanys. El Prof. Nohlen va ser el ponent d’un dinar-col·loqui al Círculo Ecuestre i va oferir un seminari acadèmic a l’Institut d’Estudis Catalans dirigit a professors universitaris i membres de partits especialitzats en el sistema electoral.\nDieter Nohlen, professor emèrit de la Universitat de Heidelberg, ha dedicat els darrers 35 anys a l’estudi dels sistemes electorals, dels processos de reforma política i de les institucions polítiques al seu context. Entre la seva bibliografia destaquen: “Sistemas electorales del mundo” (1981), “Sistemas electorales y partidos políticos” (2004), “Sistemas electorales en su contexto” (2008) i “Ciencia política y democracia en su contexto” (2010).\nLa visita del Prof. Nohlen és el primer acte del programa de diàlegs “Integració Europea” de la Fundació Friedrich Naumann.


Adaptem la seva Actual Centraleta a Veu IP i fibra | TS-Telecon\nInici » Serveis » Centraletes » Centraleta Veu IP\nNO cal que canviï d'equips o centraleta per poder accedir als beneficis de la telefonia intel·ligent. Avanci al tancament de les centrals de coure i adapti la seva centraleta a la Veu IP amb Daratel i gaudeixi dels avantatges i estalvis que li proporciona la telefonia IP.\nDurant els propers mesos estem davant del procés de tancament de les centrals de coure, amb aquest procés desapareixen les línies analògiques i RDSI actuals, és el moment perfecte per a la instal·lació de FTTO Fibra professionalitzada i l'adaptació a la Veu IP.\nPer tot això, des de Daratel hem preparat 2 packs perquè pugui realitzar el canvi a Veu IP:\nInstal·lem FTTO Fibra professionalitzada\nConfigurem la seva centraleta Virtual amb Operadora automàtica, gravació de trucades, extensions remotes, etc ...\nAdaptem la seva actual centraleta sigui la marca que sigui, per utilitzar Veu IP\nFeu el canvi a Veu IP sense inversió i SENSE PERMANÈNCIA\nFTTO Fibra professional 600/600 + IP fixa\n2 Extensions Virtuals amb Terminal IP\nTarifa Plana *(limitada a ús raonable)\nDes de 94,90 € + IVA\n5 Extensions Virtuals amb Terminal IP\nDes de 129,90 € + IVA\nEstalviï amb la telefonia IP\nAvanci a la desaparició de les línies analògiques i XDSI i comenci a estalviar amb la telefonia IP. Contracti línies VoIP - SIP Trunk amb Daratel i estalviï en la seva factura telefònica.\nMillori les seves prestacions\nEn connectar-se a la Centraleta Virtual de Daratel, té accés a les funcionalitats més avançades de l'actualitat: operadora automàtica, missatges de benvinguda, gravació de trucades, extensions remotes, assistent virtual, ... Amb la centraleta virtual es milloren les seves capacitats de comunicació.\nEn configurar les línies de Veu IP amb Daratel, és possible combinar les centraletes actuals amb centraletes virtuals per tenir una configuració de centraletes i extensions multiseu de forma automàtica, amb el mateix pla de numeració i trucades entre extensions de les seus sense cap cost.\nOmpli el següent formulari per demanar-nos més informació sobre l'adaptació del seu Actual Centraleta a Veu IP i fibra que li hem presentat, l'ajudarem amb la solució que millor s'adapti a les seves necessitats.\nTambé tenim disponible el nostre servei Backup 4G Router IP Internet, perquè davant avaria del cablejat mai es quedi sense connexió a Internet.


Salou busca la complicitat veïnal per incorporar les aportacions d’entitats i associacions al Pla de Mobilitat — Policia Local i Mobilitat\nSalou busca la complicitat veïnal per incorporar les aportacions d’entitats i associacions al Pla de Mobilitat\nSalou busca la complicitat veïnal per incorporar les aportacions d’entitats i associacions al Pla de Mobilitat https://www.salou.cat/ca/la-ciutat-per-temes/policia-local-i-mobilitat/noticies/salou-busca-la-complicitat-veinal-per-incorporar-les-aportacions-d2019entitats-i-associacions-al-pla-de-mobilitat https://www.salou.cat/ca/la-ciutat-per-temes/policia-local-i-mobilitat/noticies/salou-busca-la-complicitat-veinal-per-incorporar-les-aportacions-d2019entitats-i-associacions-al-pla-de-mobilitat/@@download/image/pla participatiu.png\nEl dijous 28 de febrer s’ha programat una sessió oberta a la ciutadania interessada en dir-hi la seva i aportar idees de com els agradaria que fos el Salou del 2029\nEl Pla de Mobilitat del municipi -en el que es treballa des del 2018- està en fase de diagnosi tècnica\nLa regidoria de Participació Ciutadana fa una crida als veïns/es i a entitats, a més dels membres integrants dels diferents consells assessors creats al municipi per tal que assisteixin a la sessió informativa i participativa per tractar les qüestions referides al Pla de Mobilitat de Salou que està actualment en fase de diagnosi tècnica i en la que hi treballen de manera transversal les regidories de Policia Local i Mobilitat i la de Gestió de territori. La trobada -oberta a tothom- serà el dijous 28 de febrer de les 18 i fins a les 20 h a la Sala Europa del TAS.\nAquest taller participatiu pretén posar en coneixement dels veïns/es que l’Ajuntament de Salou ha iniciat el procés d’elaboració del Pla de Mobilitat Urbana del municipi (PMU) per tal de definir un model de mobilitat més sostenible i acord amb les normatives ambientals; un pas que es dóna des del govern municipal, i d’acord amb el reglament de participació ciutadana que acompanya la 1ª fase del Pla de mobilitat.\nDes de la regidoria de Participació Ciutadana s’enviarà una comunicació a entitats, associacions, i membres dels consells territorials i sectorials per tal de convidar-los activament a participar; però en tot cas, també resta obert a la ciutadania en general que hi vulgui participar. Caldrà enviar un correu electrònic a participacio@salou.cat o bé omplir el següent formulari web: https://www.salou.cat/ca/la-ciutat-per-temes/policia-local-i-mobilitat/pla-de-mobilitat-urbana/proces-participatiu\nEl taller -dirigit per l’empresa especialista en mobilitat Intra, i encarregada de la redacció del projecte a Salou- s’iniciarà amb una breu presentació del què és un Pla de Mobilitat Urbana (PMU); s’exposaran els treballs tècnics actuals de diagnosi que ja estan redactats i també s’explicarà perquè cal tenir-ne un al municipi on es diferencien les realitats en temporada alta i a l’hivern... A la sessió del proper dijous es duran a terme diferents fases dirigides al voltant de ‘Com ens agradaria que fos Salou d’aquí a 10 anys, al 2029’, i també la reflexió de ‘Com està avui Salou?’ a través de diferents grups de treball. Es treballaran aspectes com la mobilitat entre els vianants, la mobilitat en bicicleta; el transport públic; la mobilitat dels vehicles motoritzats i altres qüestions.\nEs preveu l’assistència dels regidors de Seguretat Ciutadana David González; de Gestió de Territori, Marc Montagut i de Participació Ciutadana, Julia Gómez, els quals donaran la benvinguda a la sessió però posteriorment no participaran de la mateixa.


Lerroux (Diumenge, 4-XII-2005)\nPer una qüestió documentalista he passat unes hores cercant una editorial “Rebeldes, Rebeldes” de Lerroux, sobre el famós tema del “vel de les monges”. I en aquesta recerca he trobat un article del moment del “Cucut” (1905) en el qual el Sr. Alejandro Lerroux, afirma que el catalanisme polític és “hijo degenerado de un contubernio monstruoso entre aspiración literaturesca, romántica, y un malestar social subido al periodo agudo con motivo de la catastrofe nacional..”. Afirma també que “las bases de Manresa, incongruentes, reaccionarias, escritas en lujoso pergamino, mantenedoras de privilegios antiguos, creadoras de otros nuevos, con alma y con tendencia disgregadora, separatista, como inspiradas por el espiritu clerical ...”” La osadia separatista llegó hasta a silbar la bandera militar (...) Su prensa reventó como cloaca llena (...)Los vividores sin vergüenza, los explotadores sin honor (...) Los labios musitaban muy quedo, por la calle, la lengua patria (...) “antes de pactar con esa chusma envilecida por el amor al ochavo, que es la quintaesencia de su regionalismo separatista, estoy dispuesto a rebelarme contra todo el mundo, acompañado o solo”.\nQuan he vist la descripció del que passava a Catalunya en el 1905, i el que he llegit en diaris, articles, i confidencials digitals d’avui mateix, he pensat la tècnica és la mateixa. Aquesta gent, els espanyols són veritablement uns nazis furibunds per imposar la seva nació i la seva pàtria als altrtes. Des de fa generacions, ja siguin de dretes o d’esquerres, tenen l’ànima contaminada pel desig de domini. No poden viure sense domenyar-nos, ni senyorejar-nos. Per ells, cal que tots els altres parlin la seva llengua, respectin la seva bandera, i els estiguis agraït lligat com un gos.\nSi mirem la història, hauríem de saber que tot el que passa, ja ha passat una altra vegada, i una altra i una altra i una altra, etc. Si els catalans coneguéssim bé la nostra història, ja n’estaríem avorrits. L’avorriment hauria de venir, no solament per la reiterada mascarada que fan cada cop que volem un estatut, sinó pels arguments que utilitzen. Són uns mediocres. L’argumentació sempre és la mateixa. No han après res de nou. Estan encara a les beceroles. Avui encara en Rajoy ha dit que volien un “estat de persones” i dels drets individuals. Molt bé. Però el meu dret individual és poder escollir amb qui vull anar per la vida i cap “dret col·lectiu espanyol” em pot obligar a estar sota el seu imperi. Renoi, que en son de burros. Per la part negativa, a mi em nega qualsevol dret col·lectiu a l’autodeterminació. Però per la part positiva, com a individu a mi, i als meus companys, no ens pot negar que tenim dret a triar el nostre futur polític, i sota el règim que nosaltres volem.


Idescat. Cens de població i habitatges. Població segons sexe i edat quinquennal. Aldover\nPoblació segons sexe i edat quinquennal Aldover. 2011


Sant Atanasi Bisbe i Doctor\nVa néixer a Alexandria l'any 295 i va ser col·laborador i successor del bisbe Alexandre, al qual va acompanyar en el Concili de Nicea. Va lluitar valerosament contra els arrians, fet pel qual va patir molts sofriments, entre ells diverses penes de desterrament. Va escriure excel·lents obres apologètiques i expositives de la fe. Va morir l'any 373.\nDurant els seixanta anys que van des de la pau de Constantí fins que Teodosi estableix el cristianisme catòlic com a religió de l'Imperi, l'atleta alexandrí és el protagonista més visible de la història de l'Església.\nLa família i infantesa d'Atanasi han estan embolcallades en belles llegendes que són intèrprets de la història: els seus pares eren, sens dubte, cristians. El patriarca Sant Alexandre va descobrir en l'adolescent condicions extraordinàries, el va fer clergue, va dirigir la seva formació intel·lectual i el va ordenar de lector a la seva pròpia catedral; més tard el va fer el seu diaca i, en conseqüència, el seu secretari, segons el costum: en aquesta condició ja va ser l'ànima, el 320, del concili provincial d'Alexandria, en els quals els bisbes d'Egipte i Líbia van condemnar per primera vegada Arri. Atanasi va conèixer bé l'ambient intel·lectual d'Alexandria, va freqüentar els savis mestres filòsofs i teòlegs de la famosa escola on acabava d'apagar-se la veu del gran Orígenes.\nAls vint-i-cinc anys publica el seu Discurs contra els gentils: en ell hi ha tota la lucidesa, l'agudesa i la profunditat d'una gran ment, però també hi apareix la combativitat ardent d'un home destinat per Déu a una lluita sense fi. Poc temps després participa i protagonitza el concili de Nicea, celebrat per condemnar l'arrianisme. Per la seva clara posició serà desterrat i perseguit per alguns emperadors.\nEl 2 de maig del 373, als 78 anys, moria, a la seva església d'Alexandria, entreveient la derrota gairebé definitiva de l'heretgia. El martirologi romà anuncia la mort del confessor i doctor de l'Església.


DEUTZ TCD 2.2 L4 Engine DEUTZTC. TCD 2.2 Deutz Engine Parts DEUTZ Traktör, Deutz Spare Parts, Deutz Engine Parts, Deutz Tractor Parts\nDeutz Engine Parts » TCD 2.2 Deutz Engine Parts » DEUTZ TCD 2.2 L4 Engine\nDate: 2019-03-28 17:50 Kategori: TCD22EngineParts | Okundu: 557\nDEUTZ TCD 2.2 L4 Engine TCD 2.2 Deutz Engine Parts\nThese are the characteristics of the TCD 2.2 L4\nVariants without EAT for lesser regulated markets will enlarge the product range at a later point of time.\nPage created in 0.747 seconds Visitors today: 117 Visitors: 112422\nDeutz Blog - Deutz - FeedBurner - 0 member(s), 53 guest(s) :


ENCUENTRO. JAIME SANTIRSO GARCÍA. 9788417140250 Nakama Librería


Càldia - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nCàldia (en grec medieval Χαλδία, Khaldia) fou un tema de l'Imperi Romà d'Orient situat al nord-est d'Anatòlia, des de la frontera amb Geòrgia fins a Amisos, amb Trebisonda a la part central com a capital. El nom ve dels antics habitants de la zona, coneguts a l'antiguitat pel seu domini dels metalls. Fou creat al segle ix i era un dels 24 temes que van existir. A diferència dels territoris del centre d'Anatòlia, fou conservat pels romans d'Orient el 1071 després de la derrota davant els seljúcides a la batalla de Manazkert.\nTemes de l'Imperi Romà d'Orient cap al 950\nInicialment, la paraula Càldia (Χαλδία) feia referència a la regió situada al voltant d'Argiròpolis. A l'època de l'Imperi Romà d'Orient, aquest nom també va designar la regió costanera i la província al voltant de Trebisonda. Formava la part oriental de la Regió del Pont. Càldia estava delimitada al nord per la mar Negra, a l'est amb el principat de Lazika (la part occidental del Regne d'Ibèria), al sud amb Capadòcia i amb l'Armènia Menor i a l'oest per la part occidental del Pont. Les dues ciutats principals de la regió eren les antigues colònies gregues de Giresun i Trebisonda, situades a les valls costaneres. L'interior muntanyós del sud de la regió es coneixia amb el nom de Caldea central. L'historiador Procopi diu que estava molt poc habitada i la descriu al segle VI com a inaccessible, però rica en minerals, sobretot en plom, però també en argent i or. Les mines de la regió van donar nom a la ciutat principal, Argiròpolis (o ciutat d'argent, avui Gümüşhane).\nEls primers habitants de la regió, els calibis, es mencionen entre les primeres nacions de ferrers pels autors clàssics. De fet, el nom grec de l'acer és χάλυβας (chalibas) i podria derivar del nom dels calibis. La primera colònia de la regió va ser Trebisonda, fundada cap al 786 aC pels comerciants grecs de Milet. La colonització grega es va limitar a la costa i durant l'ocupació romana d'Anatòlia, el control sobre les tribus de l'interior només era nominal. Les regions costaneres formaven part de la província romana del Pontus Polemoniacus. Al regnat de l'emperador romà d'Orient Justinià I les tribus bel·licoses dels Sannoi (o Tzannoi) van acceptar l'autoritat imperial després de la seva conversió al cristianisme. El seu territori es va incloure a la nova província d'Armènia I Magna, amb la capital a Trebisonda.\nA la segona meitat del segle vii, l'Imperi Romà d'Orient es va reformar profundament. El sistema administratiu va canviar i es van establir els temes. La regió de Càldia va ser primer una turma del tema dels Armeníacs al segle viii, i després un dukaton (territori governat per un dux). El 840 (o potser des del 824), Càldia es va convertir en un tema. Els geògrafs àrabs dels segles ix i X descriuen aquest tema de manera diferent. Segons Ibn Khurradàdhbih, incloïa sis llocs fortificats, Qudama ibn Ja'far indica que el tema comptava amb 4.000 soldats, mentre que Ibn al-Faqih va escriure que l'estrateg del tema dirigia 100.000 homes i tenia dos turmarques com a subordinats. Segons documents del segle x, l'estrateg de Càldia rebia un sou anual de 20 lliures d'or, la meitat de la tresoreria imperial i l'altra meitat provenia dels impostos recaptats a la província, inclòs l'impost sobre el comerç cobrat sobre les importants rutes comercials d'Orient que convergien a Trebisonda. A principis del segle x, la regió sud del tema, el districte de Keltzene, es va separar i es va unir al nou tema de Mesopotàmia.\nFins a les conquestes romanes d'Orient d'Orient a finals del segle x, Càldia era el tema situat a la frontera nord-est de l'Imperi, i per això era una província estratègicament important. Cap al 923, el seu estrateg Bardas Boilas va intentar revoltar-se, però va ser derrotat pel general Joan Curcuas, recolzat pel seu germà Teòfil Curcuas, nomenat nou estrateg del tema per Romà Lecapè. Ben situat, Teòfil va oferir un suport inestimable a les campanyes del seu germà contra els àrabs. Durant els anys 1091-1095 i 1098 i després entre el 1126 i el 1140, el tema va reafirmar la seva autonomia. Durant el primer període, el dux Teodor Gabras dirigia la regió, que es va veure separada de l'Imperi per les conquestes seljúcides. A principis del segle xii, quan l'Imperi Romà d'Orient va restablir la seva autoritat sobre la zona, es va haver d'enfrontar el 1103-1104 amb la rebel·lió del governador Gregori Taronites (de la família Taronites) que va acabar derrotat. Durant el segon període (1126-1140), el dux Constantí Gabras va intentar una nova rebel·lió contra l'emperador Joan II Comnè.\nDesprés de la divisió de l'imperi causada per la Quarta Croada el 1204, la regió es va convertir en el centre del nou Imperi de Trebisonda. Al segle xiv, aquest imperi es va veure reduït al territori de l'antic tema de Càldia. Va aconseguir sobreviure gràcies a les seves fronteres naturals, un exèrcit petit però eficient i una sòlida diplomàcia basada en aliances matrimonials. Finalment va desaparèixer després de la presa de Trebisonda pels otomans el 1461. Durant uns anys, les fortaleses situades a l'interior van continuar resistint, fins que finalment l'any 1479 tota la regió va quedar sotmesa completament quan els turcs van conquistar el castell de Golacha, l'última fortalesa cristiana a l'Anatòlia. Un gran nombre de grecs del Pont van sobreviure en aquella regió fins a l'intercanvi de població entre Grècia i Turquia l'any 1923.\n↑ Talbert, Richard J.A. (ed.). Barrington atlas of the Greek and Roman world. Princeton: Princeton University Press, 2000, p. 1225-1226. ISBN 9780691049625.\n↑ Evans, J.A.S.. The age of Justinian: the circumstances of imperial power. Londres: Routledge, 1996, p. 93. ISBN 9780415022095.\n↑ 3,0 3,1 Pertusi, A. Constantino Porfirogénito de thematibus. Ciutat del Vaticà: Biblioteca Apostolica Vaticana, 1952, p. 138-139.\n↑ 4,0 4,1 Oikonomidees, N. Les listes de préséance byzantines des IXe et Xe siècles. París: Centre Nacional de la Recerca Científica, 1972, p. 95.\n↑ Runciman, Steven. The Emperor Romanus Lecapenus and his reign. Cambridge: Cambridge University Press, 1988, p. 70-71. ISBN 9780521357227.\n↑ Treadgold, Warren. A history of Byzantine state and society. Stanford, Calif.: Stanford University Press, 1997, p. 817. ISBN 9780804724210.\n↑ Kajdan, A.P. (ed.). The Oxford Dictionary of Byzantium. Nova York; Oxford: Oxford University Press, 1991, p. 1071, 1139. ISBN 9780195046526.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Càldia&oldid=26981775»\nDarrera modificació: 16 abr 2021 a les 14:24\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 16 abr 2021 a les 14:24.


La Fundació Hàbitat 3 busca arquitectes voluntaris per realitzar visites i informes tècnics\nLa col·laboració dels arquitectes és fonamental per poder posar en marxa el màxim nombre d’habitatges per a lloguer social.\nNova Guia de la Signatura Electrònica\nEl Servei de Visat del COAC ha publicat un nou document d'ajuda: la Guia de la Signatura Electrònica, disponible en PDF al gestor documental del web.\nEl COAC trasllada a l’Ajuntament de Barcelona la necessitat de consens amb el sector\nAssumpció Puig i Sandra Bestraten van compartir amb l’equip de govern municipal els reptes que la institució assumeix amb el nou mandat, així com van presentar el valor afegit de l’arquitecte en molts dels temes que preocupen a la ciutadania, com és l’habitatge social.\nEl 4 de juliol es va publicar al BOPB l’aprovació definitiva per part de l'Ajuntament de Barcelona de la modificació de l’Ordenança Reguladora dels Procediments d’Intervenció Municipal en les Obres (ORPIMO).\nNous programes de Certificació Energètica\nDes del 5 de juliol, tres nous programes han assolit el reconeixement necessari per part del Ministeri per a la Transició Ecològica i pel Ministeri de Foment per ser utilitzats per a la Certificació Energètica d’edificis(1).


Tota la literatura de la ciutat de Barcelona, en un mapa\nVíctor Fernández, Marina Espasa i Joan Safont\nEn l’imaginari de tots els lectors contemporanis, hi ha dues figures enigmàtiques que recorren Mèxic fent una investigació literario-vital de primer ordre: Arturo Belano i Ulisses Lima, els detectius salvatges sorgits de la imaginació de Roberto Bolaño, el poeta xilè establert a Catalunya i convertit des de la seva malaurada mort el 2003 en una icona literària. És inevitable pensar en els dos joves poetes i escriptors de l’univers Bolaño quan se sap que Joan Safont i Víctor Fernández són dues de les persones que hi ha darrere de l’elaboració del mapa literari de Barcelona, tot just acabat de presentar. Marina Espasa, directora de l’oficina Barcelona Ciutat de la Literatura UNESCO, no podia haver trobat millors investigadors per a fixar sobre el mapa les cases on seixanta-vuit autors van néixer, o morir, o passar una llarga part de la seva trajectòria vital, i encara que Safont i Fernández no siguin ni Belano ni Lima, sí que els uneix la passió per la literatura i per la dada certa, com han demostrat en les seves dilatades trajectòries professionals.\nLa idea de crear un mapa literari de la ciutat de Barcelona era una de les primeres que tenia Marina Espasa quan va arribar al capdavant de la gestió de l’oficina Barcelona Ciutat de la Literatura UNESCO (per cert, el mes de juny acaba el mandat). ‘El motiu és molt clar, en algun lloc s’havia d’inventariar tot el patrimoni literari de la ciutat, i fer-ho en forma de mapa és perfecte, perquè en un mapa en paper hi ha moltes coses assenyalades durant un temps, però a la vegada hem pogut fer un mapa virtual a la web on hi és tot i es pot anar actualitzant gràcies a un gran cercador que permet d’indexar per categories, carrers, fundacions, estàtues, barris… Som conscients que la versió en paper caducarà, però també que és molt bonic tenir un mapa literari de la nostra ciutat com tenen en algunes altres grans ciutats europees. De moment, se n’han editat 4.000 exemplars en català, 3.000 en castellà i 1.500 en anglès, però aquesta primera remesa es va acabant i ben aviat arribarà la primera reimpressió.’ Cal pensar que caldrà una bona part de mapes en castellà per a distribuir a la fira del llibre de Buenos Aires, on la ciutat de Barcelona és la convidada d’honor d’enguany.\nLa feina d’elaboració d’aquest mapa ha costat més d’un any, sobretot perquè hi havia dos equips, un en paper i un en digital, treballant en paral·lel, a més dels dissenyadors i els investigadors. ‘Hi ha ciutats de la xarxa literària UNESCO que tenen mapes, i algunes tenen mapes i llibres, com per exemple Berlín, que és una ciutat molt literària. I jo vaig pensar que havíem de fer un gran projecte que quedés per al futur, i el mapa és una molt bona eina per les seves potencialitats.’\nEspasa explica que aquests darrers temps han crescut molt les rutes literàries a la ciutat de Barcelona. ‘Potser les de les Biblioteques de Barcelona i dels Centres Cívics són les que tenen més antiguitat i tradició, però n’hi ha moltes, tant públiques com privades. Nosaltres no podem recomanar-les totes. Amb el mapa virtual, enllacem les de les biblioteques i n’hem preparat nou concretes que després permeten de baixar-te el pdf al mòbil i llegir el fragment en el lloc on s’escriu l’acció literària concreta.’\nAquest ús de les noves tecnologies no és res nou a l’oficina de Barcelona Ciutat de la Literatura. De fet, un dels projectes estrella del pas de Marina Espasa per l’oficina és l’aplicació Literapolis com a eina pedagògica per a explicar la literatura que té com a escenari la ciutat de Barcelona, en moviment. De moment, el projecte s’ha experimentat amb uns quants instituts i ha demostrat la seva validesa i s’espera que el curs que ve sigui el de la consolidació del model. Tant el mapa com l’aplicació i la consolidació de les beques a la creació són els tres pilars fonamentals del mandat d’Espasa.\nTot i això, la feina per a posar en solfa el nostre patrimoni literari tot just és a les beceroles. Si considerem com a ciutat modèlica París, on hi ha una gernació de plaques que historien el pas dels literats pels seus carrers, edificis i establiments, Barcelona presenta un dèficit molt notable. Tot i això, Espasa explica: ‘Es fa una bona feina amb la comissió de nomenclàtor per tal de superar aquesta mancança i ara mateix hi ha una dotzena de plaques aprovades. De tota manera, ens trobem amb una doble mancança també pel que fa a qüestions de gènere, perquè si és cert que hi ha poques plaques dedicades als escriptors, encara és més cert que les dedicades a escriptores dones són poquíssimes.’\nTot i això, posar un placa al carrer és molt més complicat que no sembla, perquè cal el permís dels amos de la finca. ‘I aquí hi ha de tot. N’hi ha que hi accedeixen sense cap problema i ben cofois, però n’hi ha d’altres que no en volen ni sentir a parlar. Hi ha aquells que odien profundament l’escriptor que va ser veí del seu immoble, o uns altres que directament estan emprenyats amb l’ajuntament i decideixen que no posaran les coses fàcils i això endarrereix el procés de negociació, però s’anirà fent. Ara el mapa ja ens indica seixanta-vuit indrets on han nascut, mort o viscut escriptors prou importants i això ho hem d’aprofitar’, explica Espasa.\nSí que és més senzill d’incorporar al patrimoni un panot a terra amb frases de determinats autors. Per exemple, un vers de Cassases a la plaça del Raspall. D’aquestes intervencions, ja se n’han preparat una desena ‘i són administrativament més senzilles perquè el terra depèn de l’ajuntament’.\nEl mapa literari de Barcelona també inclou una bona pila de llibreries, monuments i altres espais vinculats a la literatura, a més d’una desena de bars i restaurants especialment importants per al desenvolupament literari de la ciutat. ‘La inclusió d’aquests llocs és pensada tant per al turisme de fora –i en aquest sentit el mapa és una eina fonamental per a potenciar el turisme cultural de qualitat i desestacionalitzat– com per als mitòmans literaris de casa nostra, que d’aquesta manera descobriran o recordaran espais clau als quals es pot assistir amb total facilitat.’\nAixí doncs, Barcelona incorpora una eina més per a prestigiar el seu patrimoni literari i convertir-lo en un atractiu de primer ordre tant per als turistes com per als barcelonins que vulguin descobrir la seva ciutat amb una altra mirada.


Apartaments de vacances amb recàrrega per a cotxes elèctrics\nVine a Andorra amb el teu cotxe elèctric. En els nostres apartaments tindràs pàrquing cobert gratis amb punt de recàrrega inclòs\nVine a Andorra amb el teu cotxe elèctric !!!\nSi vens de vacances a Andorra amb el teu cotxe elèctric, els apartaments Giberga són el lloc ideal. Tindràs un còmode apartament amb una plaça d'aparcament cobert i punt de recàrrega gratuït\nEn Apartaments Giberga som conscients dels problemes mediambientals que l'ús de combustibles fòssils comporta. Per això, en el seu moment ja vam substituir la nostra caldera de gasoil per una de biomassa. Ara, posem a disposició dels nostres hostes un punt de recàrrega per a vehicles elèctrics.\nEl nostre punt de càrrega\nOcupa una plaça de pàrquing cobert reservada exclusivament per a vehicles elèctrics. Disposa de dos connectors: un estàndard de 16 Ampers i 3kWh i un altre mennekes de 32 Ampers i 7kWh. No oblidis avisar-nos que vens amb el teu cotxe elèctric a l'efectuar la reserva.\nOrigen de l'electricitat\nMentre la legislació vigent no ens permeti connectar directament els nostres panells fotovoltaics al nostre punt de recàrrega, és la companyia NordAndorra qui ens subministra l'electricitat: el 28% nuclear, el 28% hidràulica, 12% eòlica, 13% gas, 8% carbó, 4% solar, fuel 3%.\nAPARTAMENT AMB PUNT DE RECÀRREGA Reservar a el millor preu\nFes un cop d'ull als nostres apartaments\nInclouen punt de recàrrega gratuït\nUn dormitori amb llit de matrimoni Queen size 150 x 200 + saló amb sofà llit + bany + cuina + balcó amb vistes + pàrquing amb punt de recàrrega + wifi\nUn dormitori amb llit de matrimoni King size 180 x 200 + un dormitori petit amb llitera + sala d'estar amb sofà llit + bany + cuina + balcó amb vistes + pàrquing amb punt de recàrrega + wifi\nTres dormitoris dobles (un amb llit de matrimoni) + sala amb sofà llit + bany + cuina + balcó amb vistes + pàrquing amb punt de recàrrega + wifi\nApartaments Giberga està situat estratègicament al centre geogràfic d'Andorra, a L'Aldosa de La Massana, a 6 km d'Andorra la Vella, la capital de país (10 minuts amb cotxe).\nEstem situats en un entorn rural de muntanya, amb bona orientació, precioses vistes i molta llum. És un lloc perfecte perquè t'allotgis sigui quin senyal el motiu de la teva visita a Andorra i sigui quina sigui l'època de l'any.\nLes nostres coordenades per al seu GPS són42.54654710000001, 1.5248225\nUn cop creuada la frontera, aneu direcció la Massana. Travessi tot el poble de la Massana i vagi direcció a Ordino; abans d'arribar a Ordino trobareu una rotonda. En aquesta rotonda desviï a la dreta cap a l'Aldosa. Estigui atent ja que 300 metres després, a mà dreta, trobareu els nostres apartaments Giberga.\nLa nostra adreça és: Carretera de L'Aldosa nº 25 - CP AD400 - La Massana - Principat d'Andorra


gener | 2017 | Escola Collaso i Gil\nELS DIA DE LA PAU AL CICLE SUPERIOR\nEls nens i nenes de 5è i 6è hem estat reflexionant sobre la pau, la guerra… i els refugiats.\nAquí us deixem el mural que hem fet, nosaltres volem acollir.\nLa visita al ‘Museu de la Xocolata’ ha estat una forma molt dolça de reprendre l’activitat a l’escola. Primer i Segon hem fet figures i dibuixos amb el fruit del cacau i hem après un munt de coses sobre l’origen i les diferents expressions de la xocolata.… Llegeix més»\nACTE DE CLOENDA DEL CAMP D’APRENENTATGE DE 5è\nEls nens i nenes de 5è han participat a l’acte de cloenda del Camp d’aprenentatge de Barcelona sobre el projecte “Expliquem el barri”. Si voleu podeu veure, clicant al vídeo (en el temps 2h 6′), la seva intervenció.\nAquí teniu les fotos, també un enllaç al vídeo del projecte que es va emetre a BTV i aquí el resultat de la nostra feina (feu petit el mapa fins localitzar el Raval).\nI aquí la nostra intervenció en concret:\nEL CONTE DE L’ONCLE BUSCALL\nCom cada any l’oncle Buscall ve a l’escola a portar-nos els tions. A més a més, aquest any els nois i noies de 4t han anat a les classes de P3 per explicar-los el conte de l’oncle Buscall i la Caganera. Aquí el teniu per si el voleu mirar i també les fotos de quan el van explicar.\nActivitats, CICLE MITJÀ, EDUCACIÓ INFANTIL, Infantil 0\nEls nens i nenes de 2n estem treballant el projecte dels animals i al taller d’art hem fet animals de paper i una versió molt especial de la cartellera de la pel·lícula Zootopia.\nEsperem que us agradi molt, nosaltres ens ho hem passat molt bé!!\nExcursió al Montnegre dels nens i nenes de 3r\nEls nens i nenes de 3r van anar d’ excursió al Montnegre. Van jugar i van recol·lectar tota una sèrie de bolets diversos. A la classe els van treballar i ara us volen explicar la seva experiència:\nActivitats, CICLE MITJÀ, Portada, SORTIDES 0\nRESUM DEL TREBALL DE 5è AMB EL CAMP D’APRENENTATGE\nEls nois i noies de 5è han descobert, aquest curs, com és d’interessant fer recerca i descobrir la història del Raval.\nAquesta feina l’han pogut fer amb el Camp d’aprenentatge de Barcelona i aquí deixem aquest resum que va sortir en el programa CATACRAK de BTV:\nJA S’ACABEN LES VACANCES…\nEscola Collaso i Gil05/01/17\nI PER AIXÒ VOLEM RECORDAR COM VA VENIR EL TIÓ A L’ESCOLA: L’ONCLE BUSCALL.\nAquí teniu el vídeo i també les fotos del moment de quan els nois i noies de 4t van anar a les classes de P3 per explicar-los el conte de l’oncle Buscall i la Caganera.\nO quin pessebre van fer els nens i nenes de 4t.\nCICLE INICIAL, CICLE MITJÀ, EDUCACIÓ INFANTIL, Infantil, Portada 0


Xifrat PGP: una guia per a principiants | Catalan.Lamareschale.org\nAnem a començar amb el bàsic: Què és el xifrat? L'encriptació s'utilitza per assegurar que certa informació no caiguin en mans equivocades. Per a això, fent que la informació impossible llegir sense les tecles correctes (en altres paraules, la contrasenya).\nEl xifrat és un procés en el qual regirar la informació perquè sigui impossible llegir, convertint-lo en "text xifrat". El desxifrat és quan desxifrar la informació perquè sigui llegible de nou, convertint-lo en "text pla". Qualsevol informació pot ser encriptat: text, correus electrònics, arxius i discos durs, fins i tot senceres.\nHi ha un munt de diferents mètodes de xifrat, cadascuna utilitzant diferents algoritmes amb els seus propis avantatges i desavantatges (com ara AES, RSA, Twofish, Elgamal), però que no necessiten realment a entendre a usar-los. No obstant això, anem a aprendre sobre els dos tipus principals de xifrat: symmetricencryption i asymmetricencryption. En el cas de la encriptació simètrica, simplement vol dir que la mateixa clau (o contrasenya) s'utilitza per xifrar i desxifrar. Anem a fer una ullada a com Alice i Bob fan servir xifrat simètric.\n[Tweet_box disseny = "box_02"] És vostè més d'un tipus de xifrat simètric o xifrat asimètric de persona? [/ Tweet_box]\nEl xifrat simètric\nAlice i Bob estan treballant junts en un nou projecte. Ells envien entre si un munt de coses per correu electrònic, però saben que el seu competidor, Eva, podria ser el seguiment dels seus correus electrònics. Ells volen assegurar-se que Eva no sent sobre el seu treball abans que sigui publicat. Pel que es reuneixen en una cafeteria i decideixen utilitzar una contrasenya per al xifrat de tots els seus missatges de correu electrònic i la contrasenya és "wateristhesourceoflife". La propera vegada que Alice necessita enviar un correu electrònic a Bob en el projecte, es xifra amb la contrasenya:\nsimètric de xifrat és bastant simple: xifrar text pla en text xifrat i desxifrar el text xifrat de nou en text pla usant la mateixa contrasenya. No obstant això, això té una limitació: Alice i Bob necessaris per satisfer en persona, per assegurar-se que Eva no va poder escoltar la contrasenya.\nDe vegades, desitja utilitzar el xifrat amb la gent que no es pot complir (com a persones que es reuneixen a internet). Aquí és on el xifrat asimètric entra a la imatge.\nEl xifrat asimètric i PGP\nEl xifrat asimètric vol dir que hi ha dues claus diferents per al xifrat i desxifrat, i això es fa utilitzant parells de claus. Cada persona té una clau pública i una clau privada: la clau pública es comparteix amb tothom i la clau privada s'emmagatzema de forma segura i no compartida. La clau pública s'utilitza per xifrar i la clau privada s'utilitza per desxifrar. D'aquesta manera, Alice pot compartir la seva clau pública amb tothom, incloent tant Bob i Eva, mantenint fora de perill la clau privada. Bob (i Eva) poden xifrar un missatge amb la seva clau pública, però només la clau privada (que Alice té) pot desxifrar el missatge. Quan Alice vol enviar un missatge a Bob, que utilitza la clau pública de Bob per xifrar, mentre que Bob va a utilitzar la seva pròpia clau privada per desxifrar.\nL'avantatge d'utilitzar el xifrat asimètric és que cada un té el seu propi canal de xifrat: Puc compartir la meva clau pública amb tots i estar a punt per rebre missatges xifrats de qualsevol persona. Un altre avantatge de xifrat asimètric és que permet a les persones amb les claus privades per signar la informació i la gent pot verificar la signatura amb les claus públiques. No obstant això, ens posarem en contacte a això més endavant.\nPGP és en realitat el nom d'un programa que va ser escrit per primera vegada el 1991, i és bàsicament el que inicialment va prendre el xifrat asimètric d'un concepte acadèmic a alguna cosa útil, gràcies a les computadores. També és possible que hagi sentit a parlar de GPG, GnuPG, OpenPGP i han aconseguit confós... Diguem que tot el que farem aquí es basa en l'estàndard OpenPGP.\nCom es pot utilitzar PGP?\nPGP s'utilitza generalment per a la comunicació, és a dir, el xifrat de text que es vol dir per a algú més per llegir. Si li han demanat a xifrar les seves comunicacions amb algú usant PGP, o desitja veure el que es tracta tot això, tractarem un exemple molt senzill.\nAnem a tractar d'usar PGP amb un senzill programa per a Windows anomenat PGP Portable. A Linux utilitzo GPA, però hi ha una varietat de programes per triar. Només assegureu-vos que utilitza una opció de font de confiança i obert!\nAl contrari que en el xifrat simètric, xifrat asimètric vol dir que l'enviament i recepció de missatges és un procés diferent que requereix diferents claus. Diguem que volem que la gent ens envia missatges xifrats. Per a això necessitarem per generar un parell de claus i compartir la nostra clau pública, mantenint la caixa forta de clau privada.\nGenerar i compartir Keys\nQuan executem el programa per primera vegada, ens va a preguntar si ens agradaria generar una parella de claus - anem a fer-ho!\nNo necessitem per omplir res, tot és opcional. No obstant això, probablement hauria d'afegir una contrasenya: protegeix la seva clau privada en el cas que algú hackeja seu ordinador.\nEls nous parells de claus sempre es poden generar en la secció anomenada "clauer" fent clic a la icona al costat del anell de claus claus privades.\nAra que tenim un parell de claus, seguirem endavant i exportar els nostres keyby públic clic a la clau pública volem exportar (la que acaba de fer) i després fer clic a la icona del disc flexible al costat de les claus públiques. Deseu el fitxer (que és la seva clau pública) és còmode.\nAquest arxiu que hem salvat és el que compartim amb les persones que ens volen enviar missatges xifrats. Podem pujar-lo al núvol, enviar-lo com un arxiu adjunt de correu electrònic i, en general fer-ho públic. La nostra clau privada es guarda en el nostre ordinador, i podem exportar si cal (segur de tindre una contrasenya).\nEl xifrat de missatges\nAixí que ara que tenim les nostres claus, la gent pot enviar missatges xifrats. El que es veu això? Anem a suposar que estem algú que vol enviar un missatge xifrat. Aquesta persona hauria d'obtenir la seva clau pública i la importació (simplement fent servir el botó al costat de la importació de claus públiques). Després que el importen, podem anar a la secció Xifrar i començar a escriure el nostre missatge. També podem xifrar un arxiu. Només hem de assegurar-nos que triem l'objectiu correcte (el receptor), per xifrar el missatge / fitxer amb la seva clau pública. Una vegada que estem preparats, tot el que queda és fer clic al botó "Xifrar".\nSi ens encriptada un arxiu que ens preguntarà on guardar l'arxiu xifrat (de manera que podem llavors enviar al destinatari). Si ens encriptada un missatge, se'ns mostrarà el text xifrat i llavors pot copiar o guardar-lo com un arxiu, de manera que podem llavors enviar-lo.\nAra suposem que algú ens ha enviat aquest missatge per correu electrònic. És bastant obvi que qualsevol persona ensumar en els nostres missatges de correu electrònic no serà capaç d'entendre res. Però des que es xifra amb la nostra clau pública, podem llegir-lo amb la nostra clau privada. Anem a intentar-ho. Anem a anar a la secció de desxifrar i enganxar el text xifrat i feu clic al botó "Desxifrar".\nSi la nostra clau privada està protegida per una contrasenya, haurem de entrar-hi ara. Llavors anem a arribar el nostre missatge de text pla.\nI ja està! Això és el que sembla per enviar i rebre missatges amb PGP.\nLa signatura i la verificació dels missatges\nCom vam dir anteriorment, un altre avantatge de xifrat asimètric és que ens permet signar i verificar els missatges. Això és similar a l'encriptació, excepte a l'inrevés: de signar els missatges amb claus privades i les persones poden fer açò utilitzant les claus públiques.\nLa gent en general fan servir això per demostrar que són els que diuen ser a internet Funciona molt semblant a firmes utilitzades en el paper, sinó amb el xifrat és realment útil, ja que és pràcticament impossible de falsificar. El procés és gairebé exactament el mateix, excepte realitza a través de la "senyal" i "Verificar" seccions.\nJo sé que els experts en seguretat incondicional sempre tenen a veure petiteses i és probable que tingui un problema amb aquest article, pel que vaig a recomanar per a tots els que volen utilitzar PGP i xifrat en general per a la informació sensible per fer la seva recerca.\nEl xifrat és un dels camps que estan en constant evolució. Amb el temps suficient, aquests mètodes seran obsolets i seran necessaris nous mètodes. La criptografia és un camp fascinant, i si es busca al teu voltant no faltarà material de lectura. Mantenir fora de perill i divertir-se!