Qui som - País Valencià\nGràcies per visitar la pàgina web d'Esquerra Republicana del País Valencià, esperem que us siga d'interès i grat el passeig que us proposem.\nEn el nostre món, la utilització de tots els recursos a l'hora d'apropar els plantejaments, les propostes, les iniciatives i les activitats dels grups polítics als ciutadans i les ciutadanes és una eina més del treball quotidià dels partits. Per una formació com Esquerra, que realitza una feina sovint amb moltes dificultats per arribar als mitjans d'informació convencionals i que necessita de vies de contacte directe amb la gent, la porta que ofereix Internet és molt important. I és per això que potenciem el diàleg a través d'aquesta web i dels nostres canals a les xarxes socials\nNo només pel que té de possibilitats de fer arribar el que és Esquerra Republicana del País Valencià a la gent, sinó, i molt especialment, per fer-nos arribar les inquietuds, els requeriments i les propostes dels ciutadans i les ciutadanes, de les entitats i col·lectius, de les forces socials i les institucions interessades.\nPer això, aquesta pàgina d'Esquerra al País Valencià no són només la porta oberta al món del nostre partit des de les seues comarques d'influència: han de ser també un servei del partit a la societat. Perquè la lluita diària i constant per un país lliure, una societat més justa i unes nostres comarques més equilibrades, sostenibles, emprenedores i obertes a tothom i al futur, passa per aquest contacte que ens ofereixen les noves tecnologies de la comunicació.\nI si ERPV és al vostre servei, els i les representants d'ERPV al Congrés i al Senat de Madrid, el representant d'ERPV al Parlament Europeu, el Grup Parlamentari d'Esquerra al Parlament de Catalunya, i els i les regidores d'Esquerra d'arreu dels Països Catalans, volen que aquestes pàgines siguen, també, una altra eina en la seua voluntat de servei de la societat valenciana. No dubteu, doncs, d'expressar-nos tot el que vulgueu, des de petició d'informació fins a propostes de possibles iniciatives a treballar des de les diferents institucions.\nClicant a les icones de la pàgina podreu conèixer breument la nostra ideologia, els darrers documents elaborats, la nostra presència a les institucions, les adreces electròniques d'Esquerra al conjunt del territori, els i les membres de la nostra direcció, i accedir amb els enllaços a altres webs com la de les JERPV.\nCom a informacions constantment actualitzades, també trobaràs l'agenda d'actes i campanyes, i les notícies i declaracions més recents. A més, trobaràs un formulari de contacte per fer-nos arribar qualsevol pregunta, opinió o proposta que cregues oportuna.\nA la gent d'Esquerra Republicana del País Valencià ens uneix un doble compromís amb els nostres conciutadans i conciutadanes; un compromís social, de resoldre els problemes quotidians, de millorar les condicions de vida, d'habitatge, de treball, de sanitat, d'ensenyament, d'oportunitats...; i un compromís nacional, d'assolir la llibertat per al conjunt del nostre territori. Si encara no participes activament del projecte de l'esquerra nacional que encapçala ERPV, et convidem a que t'hi afegesques.


L’inquilí invisible del palau de Pedralbes | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nL’inquilí invisible del palau de Pedralbes\nLa Unió per la Mediterrània treballa a Barcelona entre espines polítiques i indiferència mediàtica i ciutadana\nBarcelona 15 MAR 2015 - 00:29\tCET\nPalau de Pedralbes, seu de la Unió per la Mediterrània. CARLES RIBAS\nEn un assolellat matí del suau hivern barceloní, només les sorolloses cotorres i algú que passeja trenquen la calma absoluta que traspuen els jardins del Palau Reial de Pedralbes. Des que el Museu de la Ceràmica i les Arts Decoratives va tancar el 2013 per anar-se'n a les Glòries, la secretaria permanent de la Unió per la Mediterrània (UPM) s'ha convertit en l'únic inquilí del palau, on s'allotjava Alfons XIII a les seves visites a Barcelona poc abans que l'arribada de la República l'obligués a buscar una estança una mica més lluny.\nPerò, malgrat que ocupa una seu tan règia, la presència de la UPM passa gairebé desapercebuda a la ciutat. El seu naixement va ser impulsat a so de bombo i platerets el 2008 pel llavors president francès Nicolas Sarkozy. Tot i això, el part va ser difícil, les complicacions postpart van ser encara pitjors (crisi financera, Operació Plom Fos a Gaza, primavera àrab) i això ha obligat la criatura a viure amb una discreció que contrasta amb el que els barcelonins esperaven d'un organisme en què estan representats 43 estats (els 27 socis de la UE més Albània, Algèria, Bòsnia i Hercegovina, Croàcia, Egipte, Israel, Jordània, el Líban, el Marroc, Mauritània, Mònaco, Montenegro, Palestina, Tunísia, Síria i Turquia). Per exemple, no hi ha hagut mai un plenari de ministres d'Exteriors.\nA la falta de ressonància política s'hi uneix el sigil que acompanya qualsevol organisme en què participa Israel. La discreció és tal que trobar la seu de la Unió per la Mediterrània és difícil fins i tot per a qui sap que existeix. Però, encara que sembla invisible i ni tan sols les cotorres de Pedralbes en parlen, d'existir, existeix.\n“Vivim sempre en un equilibri precari entre visibilitat i efectivitat”, justifica Anna Terrón, incombustible política socialista amb una dilatada carrera europea, representant especial i portaveu del secretariat de la UPM des del novembre del 2013. “És una organització multilateral amb un munt de conflictes”, admet, “però aquí hi treballen israelians i palestins d'alt nivell, secretaris generals adjunts, turcs, grecs, xipriotes, i s'ha de mantenir aquest mínim de gestió del que pots fer en públic i el que has de fer de manera més discreta”, subratlla.\nAnna Terrón. GORKA LEJARCEGI\nLa creació de la UPM va ser polèmica perquè inicialment va ser concebuda per Sarkozy per arrossegar la política mediterrània europea al plànol bilateral, més beneficiós per als francesos. Això va xocar amb països com Espanya o Itàlia, però sobretot amb Alemanya, que va amenaçar de desentendre's per complet del Mediterrani i mirar només cap a l'Est d'Europa. “Angela Merkel va guanyar aquest combat: va donar a Sarkozy la creació de l'organisme i la celebració d'una cimera, però la Unió per la Mediterrània es va imbricar dins de les estructures comunitàries”, explica Eduard Soler, investigador del Cidob.\nA aquest problema inicial s'hi uneix una estructura interna complexa, que busca tant els equilibris Nord-Sud (amb dos copresidents, ara mateix la UE i Jordània, per sobre del secretari general, el marroquí Fathallah Sijilmassi), com entre uns socis que desconfien els uns dels altres (hi ha sis secretaris generals adjunts). I, també, un dubte existencial: “Calia canviar el que ja existia abans, que era el Procés de Barcelona? Jo continuo sent bastant escèptic que aquesta fos la maniobra i el moment adequats, però el problema és que un cop que això ja era a l'agenda, l'estratègia va ser evitar danys majors”, sosté Soler.\n“És important distingir les dues dimensions que té la UPM”, adverteix l'expert del Cidob. “La política, les cimeres, i tot això, res: s'ha rebaixat al nivell d'alts funcionaris que el màxim que poden decidir és que hi hagi reunions ministerials sectorials i l'existència d'espais de diàleg polític. Aquesta és la UPM política. Després hi ha la UPM secretariat, que és el que té la seu a Barcelona i que el seu objectiu no és impulsar les relacions polítiques, ni lluitar contra el gihadisme, ni parlar del conflicte araboisraelià, ni parlar de democràcia. No. És una estructura petita que bàsicament ha d'identificar projectes de desenvolupament, donar-los l'impuls polític i aconseguir finançament perquè comencin a funcionar", explica.\n“La filosofia és que, en un moment en què la part política no funciona, el de més a baix almenys es mantingui. I no és una estructura cara perquè una part important dels sous els paguen els Estats membres i l'últim any i mig comença a funcionar raonablement bé i té el suport de les institucions europees, cosa que abans no passava perquè a causa de la forma en què va néixer se la miraven de reüll”, relata Eduard Soler. L'arribada de Federica Mogherini en lloc de Catherine Ashton al capdavant de la política exterior europea ha estat, en aquest sentit, molt positiva per a la UPM.\n“Posem les bases perquè els projectes siguin possibles”\n“Els orígens són els que són, i ja està. Però som al 2015, fa 20 anys del Procés de Barcelona, en fa cinc que es va crear aquest secretariat, cosa que vol dir que en fa tres que treballa, i hem aconseguit una sèrie de coses bastant rellevants en aquests tres anys”, es defensa Anna Terrón. “El mandat era fer projectes. Què s'ha fet des d'aquesta casa? Posar les bases perquè els projectes fossin possibles i que a través d'aquests projectes s'acabi aconseguint una plataforma de diàleg i de cooperació”, afegeix.\n“És un treball tècnic però és també un impuls polític amb el suport de dues copresidències i per reunions d'àmbit ministerial sectorial que no són d'Exteriors perquè la regió està com està però permeten tenir una agenda de treball, permeten que hi hagi organitzacions internacionals, Administracions nacionals, societat civil, sector privat i universitats/centres d'estudis. I, a més d'això, generen una certa plataforma de cooperació i diàleg”, emfatitza.\n“És això fer un diàleg polític de manera estructurada? No, fem el que podem. Però és que la regió està com està. I treballem en l'àmbit del que és possible per fer integració regional, i això és molt important”, proclama Anna Terrón, una mica tipa ja d'haver-se de justificar.\nL'autopista del Magrib\n“L'intercanvi comercial dins de la regió si s'exclou la participació europea i el comerç Sud-Nord, és del 2%. És el més baix del planeta. Aquí el que es fa és intentar estructurar aquest àrea”, explica Anna Terrón. I la Unió per la Mediterrània fa això a través de projectes per impulsar la integració regional. Fins ara, s'han aprovat 29 projectes. Són plans com Logismed per millorar el sector logístic. O Young Women as Job Creators, per promoure l'autoocupació entre les dones.\nPotser un dels més simbòlics és el que pretén completar l'autopista transmagribina que hauria d'unir Agadir (el Marroc) amb Ras Ajdir (Líbia) el 2020. Només queden 120 quilòmetres per construir, però són els més delicats: els que han d'unir Oujda (el Marroc) amb la frontera algeriana, tancada des de fa anys, i el que va de la frontera algeriana fins a Bousalem, a Tunísia. “Qui sap, potser algun dia tindrem l'autopista Síria-Mauritània, però de moment tant de bo tinguem la del Magrib”, cavil·la Anna Terrón.\nAl secretariat del palau de Pedralbes hi treballen unes 60 persones d'una vintena de països. Hi ha diplomàtics dels socis de la UPM però també tècnics d'organismes com el Banc Europeu d'Inversions (BEI) o el Banc Europeu per la Reconstrucció i el Desenvolupament (BERD). El plenari d'alts funcionaris que representen als 43 socis es reuneix dues vegades a l'any, una a Barcelona i l'altra a Brussel·les. I els ministres sectorials s'han reunit també en diversos plenaris. “Si la Unió per la Mediterrània no existís, caldria inventar-la’, conclou Terrón, desafiadora.


VIII Certamen de Pintura Contra la Violència de Gènere "No al Silenci" 2018 de La Nucia - LOBLANC\nEl VIII Certamen de Pintura Contra la Violència de Gènere «No al Silenci» 2018 de La Nucia aconsegueix la nova edició amb el mateix objectiu que en les anteriors: sensibilitzar sobre la violència de gènere al mateix temps que es denuncia la seua lamentable existència; per açò el certamen cerca que els i les artistes expressen, de forma creativa i sensible, la seua inquietud sobre un problema tan terrible.\nLa violència de gènere ens ha de preocupar perquè, sense que s’haja pogut eradicar, assota a les societats del món. Aquest certamen es dedica a les persones que la pateixen, especialment dones, i cerca expressar amb art el dolor que sentim davant cada maltractament i assassinat. Mentre lliges aquestes línies hi ha dones que estan patint terriblement i és un sofriment que no s’ha de silenciar.\nPreviousVIII Certamen de Pintura Contra la Violencia de Género «No al Silencio» 2018 de La Nucía\nNextLa Fundació Caja Mediterráneo celebra el Dia Internacional del Flamenc apostant per la igualtat i reivindicant el paper de la dona


Taller en cinema documental Can Rahull – Atzur Produccions\nTaller en cinema documental Can Rahull\nEl mes de gener del 2019 iniciem nou taller en cinema documental a l’espai cultural de Can Rahull de Santa Maria de Palautordera (Vallès Oriental). El curs, de tres mesos de durada, està adreçat a joves a partir de 14 anys interessats en la no ficció. L’objectiu és que els participants desenvolupin en col·lectiu un curtmetratge documental a la zona (producció, enregistrament, guió i muntatge). L’alumnat disposarà d’una videocàmera i d’un equip d’àudio professionals. El muntatge es realitzarà amb el programa Final Cut i l’edició final anirà càrrec d’Atzur Produccions.\nLa formació combinarà la teoria amb la pràctica i es realitzarà els divendres de 18 a 20 hores però, per les necessitats dels rodatges o filmacions, es podria canviar l’horari. El treball resultant es projectarà a Can Rahull i es penjarà a la xarxa posteriorment.\nLes inscripcions s’inicien el 12 de desembre i acaben el dia 17 de mateix mes. Podeu obtenir més informació del taller aquí.\nPrevious Entry Taller Ins. Quatre Cantons curs 2018-19


Calvet: “La pandèmia fa veure més la relació directa entre medi natural, salut i benestar social”\nEl conseller de Territori i Sostenibilitat explica a 'Món Planeta' l'evolució de les polítiques ambientals al nostre país i el futur que els espera amb la creació de l'Agència de la Natura de Catalunya\nDamià Calvet (Vilanova i la Geltrú, 1968) és conseller de Territori i Sostenibilitat des de 2018, quan va substituir Josep Rull, empresonat pels fets de l’1-O. Anteriorment havia estat cap de gabinet del Departament -aleshores de Política Territorial i Obres Públiques- amb Pere Macias, i director general d’Arquitectura i Habitatge sota Felip Puig, durant les darreres legislatures de Jordi Pujol. Amb la tornada de CiU a la Generalitat ha ocupat els càrrecs de secretari de Territori i Mobilitat (2011-2013) i director de l’Institut Català del Sòl (2013-2018).\nLa seva vinculació al Departament de Territori ve d’enrere. Les reestructuracions internes, que han estat habituals, dificultat afrontar els reptes climàtics i mediambientals, com s’ha percebut sovint?\nCatalunya té una llarga tradició en polítiques ambientals, algú se n’ha ocupat gairebé des del principi. Crear el Departament de Medi Ambient va ser una passa “visionària” d’Albert Vilalta (el seu primer conseller entre 1991 i 1996), que va adonar-se que el món debatia intensament el concepte de sostenibilitat i que calia posar-lo a l’agenda política des d’un punt de vista econòmic, social i ambiental. Això va permetre actuar localment dins d’un moviment global i juntament amb les entitats que defensaven les polítiques ambientals en majúscules: gestió de l’aigua, residus, canvi climàtic… Ens va permetre avançar-nos molt, i la normativa ambiental va anar agafant gruix transposant les directives europees i a través del diàleg amb altres Departaments. El 2011 es va fer una “sacsejada”, pensant que es podien portar a una sola mà totes les polítiques d’incidència directa sobre el territori i creant el Departament de Territori i Sostenibilitat, que unifica el havien estat Política Territorial i Obres Públiques i Medi Ambient per tal que les polítiques ambientals siguin sempre la primera capa a partir de la qual es planifiquen, s’executen i es gestionen polítiques de tot tipus.\nEl seu Departament té unes atribucions molt grans. Que el medi ambient o la l’emergència climàtica tinguessin o recuperessin cartera pròpia facilitaria la tasca?\nLes estructures administratives poden ser de moltes maneres. A nivell mundial les configuracions són molt diverses: Agricultura i Medi Ambient, Territori i Medi Ambient, Medi Ambient com a conservació d’espais i Canvi Climàtic per a les polítiques energètiques… Espanya té Transició Energètica, Agricultura i altres parts de polítiques ambientals repartides. De vegades es posen grans noms que orienten polítiques però cal veure què hi ha a darrere. La forma burocràtica pot ser diferent i nosaltres hem adoptat aquesta. Podríem tornar a l’anterior o reconfigurar-ho però seria la forma, no el fons. El que convé són polítiques interdepartamentals convençudes i ambicioses que lluitin contra el canvi climàtic.\nEl govern espanyol, com ha dit, té el ministeri de Transició Ecològica. Quin és l’estat de les relacions entre Generalitat i Moncloa en aquest àmbit?\nLes relacions són aparentment cordials però sense efectivitat, ja que no acaben de concretar-se en mesures a favor de les polítiques ambientals a Catalunya. L’Estat tot just ara comença a debatre al Congrés la Llei del Canvi Climàtic. Aquí va ser aprovada el 2017 i el PP la va dur al Tribunal Constitucional. El PSOE va dir que retiraria el recurs però no ho va fer i, finalment, la sentència en va anul·lar part del redactat. En canvi, hi ha sentències del TC a favor nostre que s’incompleixen sense que passi res, com la territorialització del 0,7% de l’IRPF per a polítiques ambientals. L’Estat se’l queda i el gestiona amb una visió centralista, molt lligada a grans associacions ambientalistes que sovint estan allunyades del territori. Demanem que una part estigui a disposició de polítiques de proximitat, com afavorir el tercer sector ambiental i la xarxa de custòdia del territori. Són molts diners, permetrien millors polítiques i el Constitucional diu que s’ha de fer, però l’Estat s’hi nega i és un clam que reiterem. També demanem territorialitzar la subhasta dels drets d’emissió de carboni, que l’Estat recull i sovint no fa servir ni per a polítiques ambientals. Sense aquests recursos podem fer coses però no pas totes les que voldríem. i tenim sentencies del TC que diuen que s’ha de fer, s’incompleix, a diferencia dels altres 0,7. L’Estat s’hi nega i és un clam que reiterem.\nL’Agència de la Natura de Catalunya serà una realitat a principis del mes que ve. Què suposarà per a la gestió i la protecció del medi ambient?\nEl projecte ve de la legislatura passada, on tenia el suport de Junts pel Sí, PSC i Comuns, i ara té el de JxCat, ERC, PSC i Comuns, En el tràmit parlamentari, el que havia de ser Agència del Patrimoni Natural i la Biodiversitat va canviar el no però continua sent el mateix: una eina que vol millorar les polítiques de protecció de medi natural i la biodiversitat i el seu ús sostenible i compatible amb les activitats econòmiques i l’urbanisme. Des del nostre punt de vista és la peça que faltava. Teníem l’Estratègia del Patrimoni Natural i la Biodiversitat, aprovada a principis de la legislatura, amb l’horitzó al 2030 i que recull les idees a escala planetària. Tenim els diners del Fons del Patrimoni Natural, que ve de l’impost a les emissions del CO2 dels vehicles present a la Llei del Canvi Climàtic. Faltava l’Agència, que gestionarà el Fons seguint les directrius de l’Estratègia i juntament amb els actors del territori. Substituirà la direcció general de Polítiques Ambientals, que desapareix, i hi participaran institucions locals, entitats ambientalistes, òrgans de recerca i sectors econòmics per fer un ús sostenible dels recursos i compatible amb l’activitat humana.\nL’Agència treballarà amb l’Institut Català de l’Energia, del Departament d’Empresa i Coneixement, i amb l’Agència Catalana de l’Aigua, adscrita al que vostè encapçala. Evitaran el que s’han vist com a contradiccions en l’acció de Govern?\nL’administració tot sovint ha tingut i té inèrcies de compartiments estancs. Això és inevitable, en certa manera, però hem de lluitar contra aquestes visons parcials i trobar-ne d’horitzontals, compartides entre Departaments. Això és més fàcil amb instruments moderns com les agències, que donen més facilitats perquè, com a empreses públiques, flexibilitzen les rigidesa de la legislació sobre la funció pública. En aquest sentit la nova agència ajudarà a tenir una visió imprescindible. La conscienciació social és molt definida i creixent, i la pandèmia que patim també pot fer veure més la relació directa entre medi natural, salut i benestar social. Tot el que fem ens afecta, també econòmicament, i tenir una eina com aquesta ens ajudarà a posar-nos al dia en aquest sentit.\nUn altre conflicte que s’ha assenyalat sovint és el solapament de competències entre el Departament de Territori i el d’Agricultura. L’Agència permetrà reduir aquests conflictes?\nTot i que hi ha diàleg, és veritat que hi ha competències que han anat d’una banda a una altra: parcs naturals, boscos… però s’ha gestionat sempre amb la màxima voluntat de buscar l’harmonia entre la conservació i l’activitat humana. Ara cal fer fer una passa més. Les competències es quedaran on són però l’Agència serà un instrument més modern, eficaç i ràpid de fer polítiques al territori, com augmentar el personal dels parcs naturals, executar obres públiques, concedir subvencions… i amb més recursos que fins ara. Tot això ha de facilitar la interdepartamentalitat d’aquestes polítiques, hi tinc moltes esperances.\nEl procés de creació de l’Agència de la Natura ha estat llarg i amb forces entrebancs. S’ha aconseguit un consens suficient?\nHauria de ser-ho. Com deia, el tràmit ve de la legislatura anterior i sense el 155 hauria estat més ràpid. S’han tingut en compte les aportacions dels compareixents a la Comissió, que van ser molts. Un cop el Parlament aprovi la llei de creació, però, encara ens queda camí. Cal redactar els estatuts i instituir físicament l’Agència. M’agradarà molt continuar parlant amb el territori i els sectors involucrats per encaixar tots els elements que no hagin quedat coberts fins ara. La llei només té nou articles i estableix un marc que cal omplir ja no des del Parlament sinó des del Govern i, per tant, el diàleg encara pot anar més enllà.\nAgricultors i propietaris forestals veuen l’Agència amb preocupació. Temen que augmenti el que troben “sobreprotecció” del medi ambient, que consideren perjudicial per a l’economia i contraproduent per als espais naturals, especialment en prevenció d’incendis.\nEntenc aquests dubtes i neguits però vull tranquil·litzar totalment el sector. L’Agència no té competències en polítiques forestals, que són del Departament d’Agricultura, ni agafarà cap competència d’altres departaments ni ajuntaments. Només gestionarà millor i amb més proximitat allò que ja està protegit, com ha fet fins ara la direcció general de Polítiques Ambientals. La llei és molt tècnica i només ens dota d’un instrument millor. Amb el 32% del país protegit, no cal protegir més espais sinó gestionar-los millor. L’Agència no té voluntat de fer polítiques més conservacionistes sinó compatibilitzar-les amb l’activitat humana. Pel que fa al sector agrícola, em remeto al manifest d’Unió de Pagesos, l’entitat més representativa del sector que veu en l’Agència un instrument per a l’ús sostenible del territori.\nCatalunya te un entorn natural i una biodiversitat molt diversos i que són un actiu del país com ho són el teixit empresarial o la creació cultural, però sovint no ens n’adonem prou. Ho hem de posar en valor, i més si tenim en compte que tots els indicadors ambientals -qualitat de l’aire i l’aigua, gestió de residus…- han anat a millor excepte la biodiversitat. Aquest problema és present arreu del món i és inacceptable. pensar en el benestar planetari està molt bé i per fer-ho cal començar per cuidar el nostre país, dotant Catalunya de millors polítiques ambientals fent la nostra aportació al món.\nAgència del Patrimoni Natural Damià Calvet Departament d'Agricultura territori i sostenibilitat


Rhodes Traditional Kolymbia Villa Rodes Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nRhodes Traditional Kolymbia VillaKolymbia, Archaggelos, Rodes, Grècia, 85102 - Veure al mapaRhodes Traditional Kolymbia VillaVeure més fotosPiscinaVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nSituat en el cor de Kolymbia, Rhodes Traditional Kolymbia Villa és un lloc ideal des d'on descobrir Rodes. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Rhodes Traditional Kolymbia Villa ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com instal.lacions de barbacoa, àrea de fumadors. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara piscina privada, aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Piscina exterior, jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Rhodes Traditional Kolymbia Villa és una elecció inteligents per a viatgers a Rodes, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


«John John» rebutjà ser candidat a senador\n13 maig 2021 10:49\nLes darreres investigacions apunten que l'avioneta caigué a devers 1.500 metres per segon\nJohn F. Kennedy Jr. podria haver estat candidat a senador per Nova York, però va rebutjar presentar-s'hi fins i tot abans que Hillary Rodham Clinton expressàs l'interès en el lloc, afirmà el senador demòcrata Robert G.Torricelli, esmentat per The New York Times. Per una altra part, els investigadors federals explicaren ahir, quan feien públiques les dades del radar, que l'avió va caure en els darrers segons abans de desaparèixer a les aigües de l'Atlàntic a raó de gairebé 1.500 metres por minut.\nTorricelli, escollit per Nova Jersey i president del Comitè Demòcrata per a la Campanya per al Senat, explicà que va telefonar a Kennedy després que el senador Daniel Patrick Moynihan anunciàs el passat mes de novembre que no es presentaria a la reelecció de l'any 2000.\nTorricelli ha dit que Kennedy li va explicar que podria estar interessat en el càrrec més endavant, però que no era el moment oportú: «va escoltar acuradament, atent als meus suggeriments, es va prendre la qüestió reflexivament i seriosament. Pero la seva resposta va ser que podia ser una cosa que li interessàs durant la seva vida, però que el moment no era oportú i que que seria alguna cosa sobre la qual hi tornaria en qüestió d'anys».\nLa conversa va tenir lloc un mes abans que Hillary Clinton es presentàs com una possibilitat, explicà el diari. «L'especulació que John Kennedy no va ser candidat al Senat per Hillary Clinton no és exacta», afirmà el senador Torricelli, entrevistat ahir.


Qualitat y traçabilitat\nCuestió de confiança\nLa seguretat alimentària és l'eix de tots els nostres processos.\nGràcies a l'excel·lent treball del nostre departament de qualitat, dels nostres tècnics i de les bones pràctiques portades a terme pels nostres socis, podem garantir la màxima qualitat dels nostres productes en qualsevol fase de l'etapa productiva. Tot açò ens ha permès obtenir els certificats internacionals més importants i reconeguts en els diferents mercats, com són GLOBALGAP, IFS, BRCI GRASP.\nCuidem cada detall.\nLa nostra política de qualitat és fonamental per a treballar amb èxit.\nEls nostres productes viatjen en les millors condicions.\nA través d'un ágil sistema de comandes i lliuraments, garantim la màxima frescor i qualitat dels nostres productes en uns terminis òptims i amb una traçabilitat completa i segura. D'esta manera, podem seguir la ruta dels nostres productes, els seus components, matèries primeres i informació associada, des del seu origen, recol·lecció i transport fins al punt de destinació final, a través de tota la cadena de proveïment.\nEl control de qualitat, verificació de processos i traçabilitat\nSistema documentat de gestió\nExhaustiu control en tots els processos\nFormació tècnica als nostres empleats en sistemes de qualitat\nCertificado BRC cítricos.pdf\nCertificado BRC hortalizas.pdf\nCertificado IFS cítricos.pdf\nCertificado IFS hortalizas.pdf


L'agraïment és la recompensa del voluntariat\n“L'agraïment dels monitors ha estat enorme. Aquest tipus d'activitats els mantenen actius i poden sortir una mica de la rutina”.\nSón paraules d'Enrique de la Cuesta, voluntari de Burgos, sobre el taller de cuina on-line en el qual ha participat. Ell, al costat d'altres voluntaris, van col·laborar amb l'Associació Autisme Burgos, entitat promoguda per familiars de persones amb trastorn de l'espectre autista, amb el propòsit de millorar la qualitat de vida i conscienciar sobre els drets d'aquestes persones i de les seves famílies a la província de Burgos.\nEn aquesta activitat, Enrique va formar equip amb altres companys de voluntariat dos dels quals són cuiners i un altre treballa en un centre ocupacional. És a dir, tenien els coneixements idonis per a poder traslladar la seva experiència a aquesta iniciativa, adaptant l'activitat perquè els membres d'Autisme Burgos poguessin realitzar-ho acompanyats dels seus monitors.\nA més, per a l'elaboració del menú van comptar el suport d'alguns membres de la Societat Gastronòmica de Burgos que van ajudar a pensar i adaptar els plats perquè els participants d'Autisme Burgos poguessin cuinar-los sense problema: «Mentre cuinem, vam anar gravant el vídeo amb el pas a pas de cada plat».\nPosteriorment van enviar el vídeo finalitzat a l'entitat juntament amb els aliments necessaris per a preparar els plats. També se'ls van facilitar unes fitxes explicatives de les receptes perquè poguessin seguir el taller de cuina dirigit pels monitors que els atenen. L'objectiu principal va ser fer-los passar un dia diferent al voltant d'una activitat divertida i estimulant. «Pels comentaris posteriors dels monitors i les fotos que ens van enviar es nota que ho van gaudir moltíssim».\nLa capacitat d’acció que tenim els Voluntaris de ”la Caixa” i els recursos que es destinen a ajudar a tota mena de col·lectius és alguna cosa que m'enorgulleix.\nEnrique té el voluntariat molt integrat en la seva vida, però reconeix que, des que està en Voluntaris ”la Caixa”, el viu més intensament: «La capacitat d'abast que tenim i els recursos que es destinen a ajudar a tota mena de col·lectius és alguna cosa que m'enorgulleix. És un impuls a la nostra dedicació i una garantia que la labor social té resultats».


Qui controla el món? Les 10 empreses que participen en més de 40.000 (Narciso Pizarro, El salmón contracorriente, 01.04.16) - L'HORA\nQui controla el món? Les 10 empreses que participen en més de 40.000 (Narciso Pizarro, El salmón contracorriente, 01.04.16)\nEl 2011, S. Vitali, J.B. Glattfelder, and S. Battiston, van publicar un article de gran importància, no només molt citat, sinó molt llegit: The network of global corporate control (PLOS ONE, 26 d‘octubre de 2011) on van exposar els resultats d’una investigació gegantina, realitzada a l’Escola Politècnica de Zuric, sobre la relació entre els propietaris de les empreses més grans del món.\nAquesta investigació examina les relacions de propietat existents entre les 43.060 empreses multinacionals més grans del món, amb dades procedents de la base de dades Orbis el 2007. Aquestes relacions s’analitzen com cadenes de participacions del capital d’una empresa en una altra. Els autors troben 1.006.987 cadenes de relacions de propietat entre 600.508 nodes, actors econòmics que inclouen les més de 40.000 multinacionals i altres agents no inclosos en aquesta llista inicial d’empreses.\nEls resultats de l’anàlisi d’aquesta xarxa són molt interessants: 737 accionistes, el 0,123% de tots els accionistes, controlen el 80% del valor de les més de 43.000 companyies multinacionals. I, a més, 146 d’aquests accionistes, el 0,024% del nombre total d’accionistes, controlen el 40% del valor total d’aquestes empreses. És a dir, hi ha una alta concentració del control. I, el que potser encara és més important, aquests accionistes estan extremadament connectats entre ells. A l’article s’exposa a més la llista dels 50 majors accionistes que es van trobar amb les dades que, no oblidem, són de 2007.\nAmb una metodologia diferent i amb dades de 2012, procedents de la base de dades OSIRIS, la Dra. Reyes Herrero, de la Universitat Complutense de Madrid, estudiant les xarxes formades pels accionistes comuns entre les 150 empreses més grans del món, va trobar uns resultats molt semblants. Els accionistes més importants en aquest estudi coincideixen gairebé totalment amb els de Vitali, Glattfederer i Batiston. Incloem aquí la llista dels 10 inversors més importants, amb el nombre d’empreses participades per cada un d’ells, que constitueix una manera de veure directa i intuïtiva de la importància dels inversors més grans.\nEl més significatiu a més és que en moltes de les participades són presents simultàniament diversos d’aquests inversors. I que, per altra banda, són accionistes uns dels altres.\nCom a toc d’atenció per a espanyols: molts d’aquests accionistes són a les empreses de l’IBEX35. El cas de Blackrock ha assolit una trista notorietat, sobretot a Madrid, com a comprador d’habitatges públics a baix preu.\nPoc importa que parlem de la investigació de l’Escola Politècnica de Zuric o de la realitzada sense mitjans econòmics a Madrid pel que fa al que és essencial: uns pocs grans inversors interconnectats controlen l’economia mundial. Cal molestar-se a subratllar que controlen també els governs i els Estats?\nEls escàndols de corrupció dels que tant es parla exposen els vincles entre polítics i empreses. En els relats ens centrem en els polítics i denunciem el seu comportament. Però no tenim prou en compte les empreses corruptores: si el polític es ven és perquè algú compra. I el que les empreses compren és la voluntat política. Imposen les decisions que beneficien els seus interessos finançant els partits i els seus membres. Les gegantines quantitats de diners de què disposen són una eina de control. De control del món.\nLa dimensió científica i tècnica d’aquesta investigació s’exposa clarament al vídeo “Qui controla el món?”


2018 - Barcelona VisualSound\nCartell 16a edició Festival Barcelona VisualSound 2019\n20 des., 2018 in Notícies by adminvisual\nSubscriu-te al butlletí fent clic aquí i assabentat de tot el que passa al Festival Barcelona VisualSound 2019.\nCartell guanyador de la 16a edició del Festival Barcelona VisualSound!\n30 nov., 2018 in Notícies by adminvisual\nEl 3r Concurs de cartells de Festivals per a joves ja té finalistes! L’artista Ariadna Torrents Roldán i l’artista Marc Pérez Gutiérrez són els finalitstes que amb les seves atrevides […]\n8 nov., 2018 in Notícies by adminvisual\nOberta la convocatòria per participar a la 16a edició del Festival Barcelona VisualSound 2019!!! Aquesta nova edició el festival se celebrarà del 18 al 29 de març del 2019! Si […]\n3r Concurs de cartells dels Festivals per a joves 2019!\n21 oct., 2018 in Notícies by adminvisual\nT’agradaria ser l’artista dissenyador/a del cartell de la 16a edició del Festival Barcelona VisualSound 2019 i guanyar un premi de 1.125€? Si tens entre 16 i 35 anys pots participar a la […]\n23 jul., 2018 in Notícies by adminvisual\n30 abr., 2018 in Notícies by adminvisual\n19 abr., 2018 in Notícies by adminvisual\n14 març, 2018 in Notícies by adminvisual\n9 març, 2018 in Notícies by adminvisual\n23 febr., 2018 in Notícies by adminvisual\n22 febr., 2018 in Notícies by adminvisual\n9 gen., 2018 in Notícies by adminvisual


Ajuntament del Masnou/La Generalitat projectarà una rotonda a l'N-II, a l'altura del supermercat Caprabo\nData i hora oficials: 08/08/2020 08:03\nLa Generalitat projectarà una rotonda a l'N-II, a l'altura del supermercat Caprabo\nÚltima revisió 12-09-2019 08:45\nDilluns 9 de setembre, l’alcalde del Masnou, Jaume Oliveras, i el de Teià, Andreu Bosch, es van reunir amb el secretari d’Infraestructures i Mobilitat, Isidre Gavín, per parlar sobre el projecte constructiu d’una nova rotonda a l’N-II amb la riera de Teià, a tocar del supermercat Caprabo.\nEl nou enllaç permetria assolir una millor funcionalitat i seguretat en aquesta cruïlla i, alhora, donar una solució més adequada i segura als moviments d’entrada i sortida des del passatge de la Riera. La rotonda, que suposaria una millora notable de l’accessibilitat als municipis del Masnou i Teià, tindria un cost de mig milió d’euros.\nTal com va explicar Gavín als alcaldes durant la trobada, des del Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat de Catalunya, a través del Servei Territorial de Carreteres de Barcelona, ja s’ha redactat la proposta d’ordre d’estudi del corresponent projecte constructiu de la rotonda. El secretari va afegir que també caldrà fer un estudi de la mobilitat així com del trànsit i la capacitat de la rotonda.\nVista aèria de la ubicació de la rotonda


Malalties relacionades amb el treball. Treball al CAP nº 100. %\n13/09/2018 - Salut i treball\nCelebrem els 100 números de Treball al CAP, 26 anys de malalties relacionades amb el treball a Barcelona.\nAquest setembre s’ha publicat el nº 100 del butlletí Treball al CAP. En aquest nou número del butlletí hi podreu trobar una descripció dels casos notificats al Sistema de Vigilància de Malalties Relacionades amb el Treball durant el segon trimestre de 2018. Així mateix, també hi trobareu el resum d’un cas estudiat a la Unitat de Salut Laboral de Barcelona, que va afectar una dona que treballava com a operària en una cadena de muntatge d’aparells de climatització d’automòbils i va ésser diagnosticada d’una tendinitis d’espatlla dreta; i es presenta un recull de punts clau amb relació a l’avaluació de riscos laborals (ARL) i el mètode RULA per avaluar el risc per extremitats superiors.\nL’ARL és el procés dirigit a mesurar la magnitud dels riscos laborals i a identificar les persones treballadores exposades als mateixos, proporcionant informació a l’empresari/ària per a que pugui decidir sobre la necessitat d’adoptar mesures preventives.\nEl mètode RULA [acrònim de Rapid Upper Limb Assessment (Valoració Ràpida dels Membres Superiors)] s’utilitza per valorar el grau d’exposició de la persona treballadora a factors de risc que poden ocasionar trastorns en els membres superiors degut a una elevada càrrega postural.\nTreball al CAP. Prevenció de malalties relacionades amb el treball. Butlletí 100 [PDF]


Ja fa un any (de Xina, de bloc) - xino-xano\nAquest cap de setmana, seguint de reüll el que passa a les jornades de la Catosfera (aplec de blocaires en català), he mirat enrera i m’he adonat que fa tot just un any que vaig obrir aquest bloc (=que fa un any que sóc a la Xina). (segueix)\nEl motiu pel qual vaig crear aquest dietari era disposar d’una eina amb la qual poder mantenir-me comunicat amb els meus i poder-los explicar el que em passava per aquí de forma pràctica i amb imatges. I això, continua vigent. Però després també s’ha convertit per una banda en un espai on intentar ordenar el que em passa pel cap, i per una altra un lloc de visita de gent amb la qual no hi comptava, però els quals sempre són benvinguts i encara mes interessants els seus blocs (vegeu enllaços a la dreta del bloc).\nTot això ha generat moltes visites, més de les que jo podia pensar, però moltes menys de les que se li suposen a la Taula Periódica de la Catosfera que fa uns mesos va publicar en Marc Marza (Reus).\nTambé us he de reconèixer, que aquests dies m’ha voltat pel cap la idea de deixar d’actualitzar el bloc. A vegades falta temps, i altres fa mandra pensar temes i ser original (i això que sóc a la Xina i cada minut és una nova sorpresa…). De totes formes, he decidit que tot això ha de continuar (ja trobarem el temps i la inspiració) i sobretot que intentaré ser més regular a l’hora de penjar més posts: no en quantitat, però si amb una certa regularitat, a excepció de les ocasions en que estigui més enfeinat o viatjant per aquests móns (ben aviat torno a agafar la motxilla).\nFoto: del prestatge de casa. Quan vaig arribar era quasi buit, ara va omplint-se, igual que la meva motxilla d’experiències.\nZài jiàn (mandarí) = fins després (= see you!)\n27 de gener de 2008 a les 3:05 pm\nfeicitats des de Reus\n19 de febrer de 2008 a les 1:13 pm\nJo també he estat més inactiva. Els blocs fan el món més gran. Han fet el meu. Estic contenta d’haver-te trobat. Hi ha coses que no sabria de cap altra manera. A més és bo de veure com omples la prestatgeria. Bones vibracions i bon viatge.


La nostra gent. Paco Torres Monsó\nFrancesc Torres Monsó va néixer a Girona el 7 de novembre de l’any 1922. Va viure al carrer del Bisbe Lorenzana, prop del riu Onyar. Fins als 10 anys va anar al col·legi gironí La Salle. Va continuar la seva formació a l’institut. Durant els anys de la Guerra Civil Espanyola, del 1936 al 1939, inicia els estudis artístics assistint a les classes de l’Escola de Belles Arts amb el professor Joan Carrera, on aprèn la tècnica de modelar i fer motlles, i a les de dibuix del professor Josep Aguilera. Al final de la guerra -anys de penúria-, torna a reprendre l’institut, però no arriba a fer l’examen d’Estat que es feia en acabar el batxillerat.\nJoan Carrera i Dellunder, impartint una classe d'escultura. A la dreta s'hi pot veure a Paco Torres Monsó.\nA principis dels anys quaranta assisteix a les classes de dibuix del professor Joan Orihuel i munta el seu primer taller. Aprèn a treballar la pedra amb uns amics picapedrers, els Pruneda. L’any 1947 va a Barcelona per a treballar amb els escultors noucentistes Enric Monjó i Josep Clarà. Primer com a aprenent al taller d’Enric Monjó, on coneixerà Josep Maria Subirachs i Josep Martí Sabé, i a través d’ells Esther Boix, Ricard Creus, Joaquim Datsira i Emili Alba. Junts anaven a la cúpula del Coliseum del FAD a fer classes de dibuix amb model, on també va fer amistat amb Josep Guinovart. Més tard demana l’ingrés, també com a aprenent, a la torre museu de Josep Clarà. D’aquesta etapa, en són molts dels seus dibuixos de paisatges i d’apunts del natural i retrats, així com les primeres escultures: retrats realistes de familiars -Rosa (1946) i El meu pare (1947)- i nus femenins que seguien el cànon acadèmic après dels mestres noucentistes -Pagesa asseguda (1948)-. És a finals de la dècada quan torna a Girona, on comença a fer ceràmica i a realitzar feines de restauració al Museu Arqueològic de Sant Pere de Galligants.\n- Casament de Francesc Torres Monsó i Rosa Rodríguez amb la presència d'Enric Marquès, el 10 de febrer de 1950. Autor desconegut. Col·lecció Ajuntament de Girona - CRDI\nPeríode inicial, punt de partida de molts esdeveniments que marcaran el seu futur artístic i vital. L’any 1950 es casa amb Rosa Rodríguez Aguiló, i el mateix any participa en la fundació del grup Postectura. L’activitat expositiva comença amb la mostra que farà el grup a les Galeries Laietanes de Barcelona. En l’àmbit artístic, aquest fet significa l’abandó progressiu de les formes academicistes apreses i desenvolupades a la dècada anterior. Les seves escultures busquen l’expressivitat en formes simples i inacabades i en l’ús progressiu de la forma geomètrica que emmarca la figura representada. Bons exemples en són Picapedrer (1956) i La cega (1955). Guanyarà el concurs per a instal·lar la seva primera escultura en un espai públic, Les Foques (1950), a la plaça del Marquès de Camps de Girona. Inicia també la seva participació en molts esdeveniments artístics: Saló d’Octubre de Barcelona (assisteix a diferents convocatòries de la dècada), II Biennal Hispanoamericana d’Art (l’Havana, 1954), III Biennal Hispanoamericana d’Art (Barcelona, 1955), entre moltes d’altres. Inicia les sortides a l’estranger: l’any 1954 rep la primera beca, que convoca l’Estat francès a través del Cercle Maillol de l’Institut Francès de Barcelona, per l’obra Grup d’alabastre (1953-1954), fet que li suposa una estada molt profitosa de tres mesos a París l’any 1955. Allà coneix l’obra de Giacometti i estudia al taller de Ferdinad Laznet, on perfecciona la tècnica de la ceràmica i aprèn a dominar la tècnica de l’esmalt. Al llarg de la dècada rep diferents premis: premi Aleijadinho de la III Biennal Hispanoamericana (Barcelona, 1955), primer premi d’escultura Immortal Girona (Girona, 1957), premi Julio González (Barcelona) i Gran Premi d’Escultura de la III Biennal d’Alexandria (Egipte, 1959).\n(Ampliar) - Retrat de Josep Espinosa, Francesc Torres Monsó, Enric Marquès i Joaquim Casellas durant les fires de Sant Narcís de 1948. Autor desconegut. Col·lecció Ajuntament de Girona - CRDI.\nEtapa d’evolució formal que albira canvis. A l’inici de la dècada, gràcies a l’exposició que realitza a l’Ateneu de Madrid l’any 1961, rep la beca March per a estades a l’estranger, fet que li suposa una profitosa estada a Londres el 1962, on entra en contacte amb el cosmopolitisme de la ciutat i amb la riquesa dels seus museus. Al llarg de la dècada continua l’activitat expositiva: IV Saló de Maig (Barcelona, 1960), II Exposició Internacional d’Escultura Contemporània (Museu Rodin, París), Biennal de Salzburg (1966), René Metras (Barcelona, 1967), I Saló d’Escultura (Barcelona, 1968), entre d’altres. La seva obra es va transformant per a arribar, els darrers anys, a una important crisi de representació. Perd progressivament les formes definides per deixar rastres modelats i expressius dels volums treballats, acompanyats en molts casos d’una geometrització important de les formes representades. Bons exemples en són les obres Picador (1963), Espia atòmic (1965), Petit personatge (1965), Dona caminant (1966) i Figures creuades (1967).\n(Ampliar) - Exposició "Torres Monsó, una illa habitada". Treball de Josep Maria Oliveras\nContinua l’activitat expositiva: “Exposició d’art espanyol” (Milà, 1972), convidat al Saló de la Jeune Sculpture (París, 1974), “75 años de escultura” a la Galeria Biosca (Madrid, 1975), “Amnistia i drets humans” a la Fundació Miró (Barcelona, 1976), Galeria 3 i 5 (Girona, 1977), “Escultura siglo XX”, Galeria Laietana (Barcelona, 1978), Galeria Ciento (Barcelona, 1979). Tot i l’acceptació per part del públic d’una part de l’obra -els torsos tous Tors tallat (1974), Peça petita lligada (1978), Tors negatiu (1979)-, segueix l’etapa de crisi creativa que desembocarà en un fort qüestionament i en la descomposició progressiva de la forma que s’inicia a finals dels seixanta. Primer tindrà una llarga etapa d’inactivitat i, progressivament, treballarà la imatge pop que -amb ironia- ens ensenya un punt de vista crític i personal sobre la societat del tardofranquisme. D’aquest moment podem recordar: Dama ibèrica (1973), Columna Capitolina (1971), Pits, culs i melics (1975) i Chupa-chups (1973).\n- Excursió a Sant Pere de Rodes. Entre els excursionistes s'observa la presència de Francesc Torres Monsó, Rosa Rodríguez, Enric Marquès i Julita, una amiga cubana, 1952. Autor desconegut. Col·lecció Ajuntament de Girona\nInicialment segueix la tendència pop amb obres situades a l’espai públic: A, B, C, Q (1980) -també conegudes com a Lletres toves instal·lades davant la plaça de l’Hospital de Girona- o els Llapis (1981), llapis trencats situats en un lateral de l’Institut Santiago Sobrequés de Girona. Incrementa l’activitat expositiva, tant la col·lectiva com la individual, i comença la seva relació amb la Fundació Espais, que durarà fins al tancament del centre a principis del segle XXI. “Assembling” a la galeria Metrònom (Barcelona, 1982), “Quaderns de Viatge” a la Fundació Miró (Barcelona, 1983), “Torres Monsó. Disseny-Projectes-Utopies” a la Sala Municipal Fidel Aguilar (Girona, 1984), “Espanya, escultura multiplicada” al Ministeri AAEE i Ministeri de Cultura -exposició itinerant per diferents ciutats europees (1985)-, “Torres Monsó. Escultures-Sculptures” al Centre Cultural d’Albi (França, 1986), Galeria Theo (Barcelona, 1986), “Volums” (amb Gabriel) a la Fundació Espais (Girona, 1987), “Konstruktion-Destruktion 88" (amb Pep Admetlla) a la Sala Girona de “la Caixa” (Girona, 1988), Galeria Sebastià Jané (Girona, 1989). És un moment de síntesi creativa en què les seves obres es despullen de decoració objectual i simbòlica. Inicia un recorregut on l’aspecte conceptual de l’obra tindrà el protagonisme i, en un primer moment, farà un treball de depuració i síntesi de l’estructura de l’obra i del color (tendència formal minimalista que resumeix les preocupacions latents a tota l’obra). Són peces contundents -Escala (1984-1985), les sèries Black Hole (1983-1987) o El llarg viatge (1981-1988), “….”SOS (1988)- que contenen visions crítiques i moltes vegades àcides dels temes sobre els quals reflexiona l’artista: l’univers, la mort, l’ésser humà, la condició humana i l’existència….\n(Ampliar) - Paco Torres Monsó i l'alcalde de Girona, Carles Puigdemont, durant l'exposició "Torres Monsó. Una illa habitada".\nL’any 1990, el Museu d’Història de la Ciutat organitza una important exposició sobre l’autor, una retrospectiva que dóna una visió seleccionada i de conjunt de l’obra realitzada. Moments de reconeixement públic, com els lliuraments de la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya (Barcelona, 1991) i el del Premi Athenea (Girona 2002), acompanyats d’un treball personal i introspectiu que, de forma constant, desenvolupa fins avui. L’obra evoluciona formalment, s’incrementa la instal·lació, l’activitat performàtica de l’artista, l’ús de la fotografia i la videografia, i conceptualment -sense perdre la ironia- pren un to àcid i descarnat. Les seves exposicions són destil·lats, síntesi de la seva curiositat intel·lectual: “Els quatre genets de l’Apocalipsi” a la Fundació Espais (Girona, 1995), “Torres Monsó. L’artista del mes” al Museu d’Art de Girona (1996), “Torres Monsó” a la Fundació Doctor Josep Trueta (Girona, 1997), “La vie en rose” a la Fundació Espais (Girona, 1997), Espai 22A, (Barcelona, 1998), “Balanç” a la Fundació Espais (Girona, 1999), “Torres Monsó” al Centre d’Art Contemporani de Sant Cebrià (França, 2000), “Dominus vobiscum” a la Fundació Espais (Girona, 2002), “Je t’attendrai” a l’Espai Volart de la Fundació Vila Casas (Barcelona, 2002), “Circ” a la Fundació Espais (Girona, 2004), “Konstruktion-Destruktion” (amb Pep Admetlla) al Museu d’Història de la Ciutat (Girona, 2005), “Miratges” a la Fundació Espais (Girona, 2007), “Anatomia d’una tesi visual”, Galeria No+Art 3.14 (Girona, 2008) i “Versus”, Sales Municipals d’exposicions (Girona 2009). D’aquesta etapa són les següents obres: Umbral (1999) -instal·lació-, Multiplicant (Por) (1994-95), Svàstica (fragment de la instal·lació “Creu gamada i sexes” [2000-2001]), Circ (2004).\nText de Carme Ortiz per al catàleg de l’expo a la Fundació Vila Casas *En aquests moments la professora Ortiz està treballant en l’elaboració de la tesi doctoral, centrada en l’estudi de l’obra i la trajectòria artística de Francesc Torres Monsó (Estudi de la trajectòria artística amb base biogràfica de l’artista gironí Paco Torres Monsó)\nArticle publicat al diari wwwl.eldimoni.com\nL'artista, a la inauguració, de l'exposició "Torres Mons´, una illa habitada" a la Casa de Cultura el 2012.\n"Les foques" (1950), escultura de Paco Torres Monsó a la plaça Marquès de Camps\nGrup d'amics a Can Fontan de Sant Daniel. Entre aquest grup d'esquerra a dreta Emili Alba, Joaquim Casellas, Francesc Torres Monsó, Miquel Oliva i Prat, Enric Marquès i Pere de Palol el 1951, Autor desconegut. Col·lecció Ajuntament de Girona - CRDI\nRetrat d'Aulèstia, Emília Xargay, Rosa Rodríguez, Francesc Torres Monsó i Enric Marquès a la plaça dels Apòstols el 1951, Autor desconegut. Col·lecció Ajuntament de Girona - CRDI\nInauguració del monument a Carles Rahola, obra de Francesc Torres Monsó promoguda per l'Assemblea Democràtica d'artistes de Girona. Assisteixen a l'acte el Conseller de Cultura de la Generalitat de Catalunya, Pere Pi i Sunyer, i l'alcalde de la ciutat, Ignasi de Ribot de Balle. Parlaments de les autoritats i de l'historiador Joaquim Nadal Farreras, descobriment de l'obra i ofrena floral. Autor: Pablo Garcia Cortés, Pablito. Col·lecció Ajuntament de Girona - CRDI\nFrancesc Torres Monsó 1975-1984. Autor desconegut. Col·lecció Ajuntament de Girona - CRDI\nPaco Torres Monsó i Josep Maria Oliveras, durant la inauguració de l'exposició "Torres Monsó. Una illa habitada", el 25 de novembre 2012 a la Casa de Cultura.\n"La mamaroca", escultura de Paco Torres Monsó davant Can Ninetes, a Santa Eugènia de Ter.\n- Exposició "Torres Monsó. Una illa habitada". Reportatge fotogràfic i article de la inauguració de l'exposició a la Casa de Cultura.\n- La Mamaroca. Reportatge fotogràfic de l'escultura situada a l'entrada de Can Ninetes, al barri de Santa Eugènia.\n- Monument a Carles Rahola. Article i reportatge fotogràfic de l'escultura ubicada a l'inici de la Rambla de la Llibertat.


Sant Cugat a la butxaca on the App Store\nSant Cugat a la butxaca 4+\nL'App de promoció del comerç de Sant Cugat a la butxaca, utilitzant la plataforma fidelització Moneder, és una App pensada per fer-la servir al municipi de Sant Cugat en benefici del comerç de proximitat.\nAixò implica que tant els habitants, turistes i tots els potencials clients que realitzin compres en els establiments del municipi adherits a aquesta campanya podran fer-la servir per realitzar compres i gaudir dels avantatges que la plataforma Moneder té contractats amb el municipi de Sant Cugat.\nEs pot utilitzar l'Aplicació sense necessitat d'estar registrat. En aquest cas els usuaris tindran accés al llistat d'establiments del municipi de Sant Cugat adherits a la campanya, dels quals es facilita informació rellevant per tal que els usuaris puguin trobar fàcilment el que busquen, i de manera presencial hi puguin realitzar compres.\nTambé, en el cas de no ser client, és té accés a notícies, promocions i actes d'agenda que tenen lloc a les botigues o entitats del municipi facilitant una eina de cohesió municipal així com un mapa per marcar la geoposició dels establiments per poder-los trobar com més aviat millor.\nL'avantatge de donar-se d'alta com a client és que no només es té accés a la informació que abans hem comentat, sinó que a més podem rebre gratificacions en forma de punts o euros que es poden gastar a tots els establiments de Sant Cugat o només en alguns establiments en particular segons el tipus de compra realitzada.\nEn registrar-se com a clients aquests obtenen accés al seu perfil de client, a l'estat del seu saldo, i a l'opció, si ho desitgen, de realitzar compres presencials però identificant-se via codi QR des de l'App. Si opten per aquesta opció, el client des de l'App controla quina part del seu saldo vol gastar en la compra.\nTanmateix, per donar-se d'alta com a client, resulta imprescindible pels ajuntaments i entitats gestores de les promocions que aquests facilitin algunes dades personals a fi i efecte de garantir un control de la gestió d'aquestes gratificacions i per poder emprendre accions que segueixin potenciant les vendes de les botigues del municipi i alhora puguin garantir que els beneficiaris de les diferents promocions que es fan al municipi siguin persones que realment estan fent compres al municipi i no clients oportunistes. Entre aquestes dades personals imprescindibles, hi poden figurar algunes com DNI, data naixement, sexe, adreça, correu electrònic i contrasenya...\nAixí el DNI resulta imprescindible per tal de resoldre possibles incidències amb vendes, com a eina d'identificació a les botigues, o per aplicar subvencions municipals sobre persones concretes escollides pel municipi evitant suplantacions d'identitat. També serveix per garantir que els clients no es donin d'alta més d'una vegada per fer un ús fraudulent de la finalitat de la promoció ciutadana posada en marxa pel municipi de Sant Cugat.\nLes dades cedides pels clients en registrar-se estan subjectes a unes condicions d'ús que els mateixos clients accepten en fer el registre de tal manera que queden informats sobre la finalitat del registre i quin serà l'ús que se'n farà d'elles i a més són necessàries com a mitjà divulgatiu, per fidelitzar i estimular les compres dels ciutadans sempre en benefici del comerç local.\nL'App de promoció del comerç de Sant Cugat a la butxaca, utilitzant la plataforma fidelització Moneder, és una App pensada perquè tant botiguers com ciutadans i en general, el municipi de Sant Cugat , mitjançant l'esforç comú mantinguin viu el comerç del municipi.\nCanvis i millores en el disseny de l'app\nCarnisseria Altayó Ripoll


Novák Panzió Tokaj Hongria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 27 allotjaments a Tokaj.\nTarcali út 62., Tokaj, Tokaj, Hongria, 3910 - Veure al mapa\nMés informació sobre Novák Panzió\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Tokaj, no busqui més enllà de Novák Panzió. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Novák Panzió és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha instal.lacions de barbacoa, restaurant.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com sauna, solàrium, jardí. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Novák Panzió la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Tokaj.\nA deposit via bank wire is required to secure your reservation. Novák Panzió will contact you with instructions after booking.\nKERT TISZTASÁG CSEND\nGyönyörű kert, rendezett szobák, kedves fogadtatás”\nSok fa, kedves házigazga, gyönyörű kert\nBor fesztiválra érkeztünk, két házaspár. Kedvesen fogadtak bennünket, rendelkezésre állt hűtőszekrény, használhattuk a kerti pavilont. Kicsit távolabb volt a szállás a központtól, de így jobban lehetett pihenni és a séta is jót tett. Később kaptunk segítséget a háziaktól, taxi telefonszámot és így már a többszöri közlekedést is könnyen meg tudtuk oldani. Nagyon jól éreztük magunkat mindenkinek tudom ajánlani ezt a nagyon kedves jól felszerelt családi panziót. A táj eleve magáért beszél és így együtt egy nagyon szép hétvégét töltöttünk el Tokajban a Novák Panzióban. Köszönjük.


Els jardins de Mossèn Costa i Llobera | Meet Barcelona\nPle d’espècies exòtiques dutes de regions desèrtiques i subdesèrtiques de tot el món, els jardins de Mossèn Costa i Llobera estan especialitzats en cactus i plantes suculentes. Un dels seus secrets és el microclima particular de què disposen, amb una temperatura dos graus superior a la resta de la ciutat, que permet la supervivència d’aquestes espècies.\nEl parc dels cactus\nD’entre les rareses i curiositats que es poden trobar a Barcelona, els jardins de Costa i Llobera, situats a la falda de Montjuïc que s’orienta a la mar, són una de les més especials. Es tracta d’uns jardins de sis hectàrees que ofereixen un viatge per terres llunyanes a través de les espècies de cactus més exòtiques del planeta. Espècies subdesèrtiques, tropicals i desèrtiques, així com de zones d’alta muntanya. La zona del parc gaudeix d’un microclima amb una temperatura mitjana entre dos i tres graus superior a la de la resta de la ciutat, cosa que és perfecta per a aquesta mena de plantes.\nUn dels millors jardins del món\nEls jardins de Mossèn Costa i Llobera es van crear l’any 1970 i porten aquest nom en homenatge al poeta mallorquí Miquel Costa i Llobera, autor del poema El pi de Formentor. Va ser un projecte conjunt entre l’arquitecte Joan Maria Casamor i el mestre de l’escola de jardineria, tècnic i especialista en plantes crasses, Joan Pañella. Després de la seva inauguració, els jardins han passat per un llarg procés de remodelació i per la replantació d’un gran nombre de plantes que van ser víctimes del fred a les gelades del 1985 i el 1987. Malgrat això, el The NewYork Times va publicar un article afirmant que es tractava d’un dels millors jardins del món.\nA més de les 800 espècies de cactus i plantes suculentes, els jardins ofereixen unes vistes panoràmiques impressionants de la franja litoral de la ciutat i del port. El parc es troba a tan sols deu minuts caminant de l’estàtua de Colom i de la rambla Santa Mònica i, tot i ser bastant antic, encara resulta una mica desconegut fins i tot per a molts barcelonins. El seu enorme recorregut resulta una classe a l’aire lliure en viu i en directe sobre plantes crasses impressionants en comparació amb el tipus de vegetació que se sol veure en un clima mediterrani com el de Barcelona.\nCarretera de Miramar, s/n\nEl Pavelló Mies van der Rohe\nEl parc de Montjuïc és el millor lloc per gaudir de la natura i la cultura alhora.


D'A 2014: Slimane\nJose A. Alayón. Espanya, 2013. VO. 67'.\nPer aquells que estiguin cansats de veure com els mitjans de comunicació aborden la immigració, Slimane és la seva pel·lícula. I no perquè la qüestió es banalitzi, sinó perquè s’humanitza. La càmera de Jose A. Alayón, la gran revelació del cinema canari de l’any, s’endinsa en la intimitat d’un grup d’amics magrebins que sobreviuen a l’Espanya de la crisi i n’explica la quotidianitat amb una sensibilitat fora del comú. Massa joves per passar per tot això, Slimane i els seus amics es converteixen així, des d’una mirada documental, en els protagonistes d’una ficció misteriosa, fugissera, que acaba amb tots els tòpics i deixa l’espectador literalment bocabadat.


ᐅ Disseny web Ribera d'Urgellet - Disseny de pàgines web Ribera d'Urgellet\nDISSENY WEB RIBERA D'URGELLET 100% PROFESSIONAL\nLi oferim disseny de pàgines web Ribera d'Urgellet professionals i 100% responsive per a tot tipus de dispositius,\nExperts en disseny web Ribera d'Urgellet\nComptem amb molts anys d'experiència en disseny web Ribera d'Urgellet de tot tipus de sectors i activitats. Som experts en la creació de tot tipus de pàgines web potents i elegants, utilitzant les millors eines, tècniques i tecnologia del mercat.\nEl nostre equip professional analitza i confecciona en cada cas una proposta de disseny web Ribera d'Urgellet a mida, tecnologia, model i estratègia comercial que millor encaixa amb les necessitats de cada projecte i client.\nRealitzem disseny web Ribera d'Urgellet 100% responsive i amb optimització a paràmetres SEO Google inclosa, ja que som experts en aquest tipus de disseny web Ribera d'Urgellet parametritzat específicament per a posicionar-se òptimament a Google, tant a nivell d'estructuració del disseny web Ribera d'Urgellet com en la dinàmica de continguts.\nDisseny web Ribera d'Urgellet. Experts en la creació de pàgines web Ribera d'Urgellet.\nEl nostre objectiu alhora de crear un disseny web Ribera d'Urgellet és la de transmetre elegància, professionalitat i envergadura a l'empresa, amb l'objectiu de generar imatge de marca i que l'empresa estarà a l'alçada de qualsevol tipologia de client a internet.\nDisseny web Ribera d'Urgellet. Molts anys d'experiència en el disseny web Ribera d'Urgellet.\nTots els nostres dissenys web Ribera d'Urgellet compten amb la base tecnològica adequada per poder evolucionar i millorar sense limitacions, junt amb una potent optimització de sèrie per a SEO en cercadors, és a dir el seu òptim Posicionament web, sobretot Posicionament Google i òbviament, l’optimització a qualsevol tipus de dispositiu com mòbils, tauletes, etc.. 100% Responsive i auto-gestionable!\nDisseny web Ribera d'Urgellet. Oferim tot tipus de disseny web Ribera d'Urgellet.\nRealitzem qualsevol tipus i model de pàgines web, des del disseny web Ribera d'Urgellet comercial corporatiu a portals sectorials, cercadors, directoris, landings, blogs i fins a models de negoci on-line innovadors.. Utilitzem diferents tipus de programació, tecnologia i plataformes CMS, sempre en funció del projecte de disseny web Ribera d'Urgellet final a desenvolupar. Amb Gestinet, tot allò que pugui ser imaginat, ho podem traslladar a web =)\nPlanificació de tot tipus de projectes de disseny web Ribera d'Urgellet a mida del client.\nDisseny web Ribera d'Urgellet i desenvolupament amb llenguatges de programació actuals i escalables.\nEstudi de les necessitats del client amb plantejament estratègic del disseny web Ribera d'Urgellet.\nOpcions de disseny web Ribera d'Urgellet personalitzades per diferents dispositius.\nDisseny web Ribera d'Urgellet, 100% responsive\nEl disseny de pàgines web Ribera d'Urgellet responsive o adaptatiu és una tècnica de disseny web Ribera d'Urgellet que busca la correcta visualització d'una mateixa pàgina en diferents dispositius. Des d'ordinadors d'escriptori a tablets i mòbils. Avui dia accedim a llocs web des de tot tipus de dispositius; ordinador, tablet, smartphone… pel que, cada vegada més, ens sorgeix la necessitat que la nostra web s'adapti a les diferents grandàries d'aquests.\nA Gestinet ens preocupem de plantejar el disseny web Ribera d'Urgellet també per afavorir les conversions utilitzant tots els recursos per crear call to action (trucades a l'acció) eficaços i atractius, d'aquesta manera afavorim la conversió dels visitants en clients, o la conversió de les visites en vendes.\nA Gestinet som experts en disseny web Ribera d'Urgellet.


Els Viatges d'en Xavi i la Txell: El Fitz Roy i el Cerro Torre, a la capital del trekking\nuauuuuu Increïble!!!! El Fitz Roy i el Cerro Torre espectaculars, quines ganes d'anar-hi.... Un petunet!!! Uns posts brutals!!!\nAquestes caminades són molt xules!! i per variar, vam tenir molta sort! ens va fer 24 hores de bon temps, 24h de cel blau, a partir del migdia del primer dia fins el següent dia al migdia, el qual ens va permetre fer les dos caminades amb un cel blau espectacular!!!!!!!!!! les 2 caminades 100% recomenables!!!\nNanus sembla que el núvol del Fitz Roy vol fastidiar a tots els que pujem fins aquí! jeje Després de dos dies esperant, per fi a fet un dia espectacular, pujem i no hi havia manera de que el maleït núvol marxés!! però la llei de Murphy es repeteix a la que arribem abaix... ja sabeu el final! ;P\nM'ha agradat veure com canvia el paisatge segons l'época de l'any... ara tota aquesta neu dels camins canvia per fulles grogues i vermelloses, preciós de totes maneres!\nDemà a veure que tal l'altre!


CAL PASTOR – Catalunya Rural\nBenvinguts a Cal Pastor, on us esperem amb un acolliment cordial i familiar.Hi trobareu un entorn silenciós que convida a la calma, a passejar, a despertar-se amb la piuladissa del ocells, a deixar-se cuidar a taula i en la conversa.Cal Pastor està situat en un poblet de muntanya (660 m.)enmig de conreus de vinyes i oliveres.\nSom la Carme i l'Anton. A la Carme li agrada oferir plats de la cuina local introduïnt-hi variacions; fer tractaments corporals i massatges. L'Anton us ensenyarà tots els racons del poble i la seva història, us pot recomanar senders i rutes, llocs per vis


Papers de psicoanàlisi. Intercanvis: 2011-05-29\nASSAMBLEA I CONFERÈCIA 2011\nEt comuniquem que l’ASSEMBLEA GENERAL de la revista tindrà lloc el proper 3 de juny a les 19.00 hores en primera convocatòria i a les 19.30 hores en segona convocatòria, a General Mitre 203 bis, 1er. 1a. Barcelona.\n1- Informació de les tasques realitzades durant l’últim any.\n2- Balanç econòmic\n3- Presentació i admissió de nous socis. Baixes.\n4- Opinions, crítiques i suggeriments\nEs lliurarà el nou número de la revista.\n20.30 hores CONFERENCIA - COL.LOQUI:\nArt contemporàni, auto-educació, des-coneixement i... adolescència:\nexperiències d'ensenyament a travès de l'art\nReflexions sobre diverses experiències d’ensenyament a través de l’art realitzades amb adolescents. Sobre l’ “intel•ligència emocional” a l’(auto)ensenyament, els límits de la “cultura audiovisual”, la importància del tacte i el paper de la cultura total.\nL’educació a través dels sentits: el paper de les emocions, el reconeixement dels sentiments, el descobriment de les sensacions, etc. Anàlisi de casos concrets\nAbel Figueres i Milà\nprofessor y crític d’art\nLlicenciat en Belles Arts (especialitat escultura) i diplomat en gravat per l’Escola Superior de Belles Arts de Sant Jordi (actualment Facultat de Belles Arts) de Barcelona.\nDes de l'any 1977 s'ha dedicat a l'ensenyament del dibuix, de l'art i del disseny en els seus diversos vessants i a diferents nivells. Va ser col•laborador de l'Escola Superior de Disseny Elisava i professor convidat de l’Escola Massana de Barcelona.\nA l’actualitat és professor d’institut d'ensenyament secundari i catedràtic de dibuix des del 1986.\nL’any 1974 comença a col•laborar com a crític d'art a diaris i revistes i del 1989 al 2007 ha exercit ininterrompudament al diari Avui com a col•laborador extern.\nL’any 1984 li va ser concedit el Premi ACCA de la Crítica d'Art a la «millor programació de la temporada» que atorga l'Associació Catalana de Crítics d'Art. El 1990, el Premi Espais a la Crítica d'Art com a component de l'equip redactor del suplement d'art del diari Avui i al 1996, el Premi Espais a la Crítica d'Art (individual).\nEn acabar tindrem un aperitiu i brindarem amb cava.\nPublicat per Papers de psicoanàlisi. Intercanvis a 3:20 1 comentari:\n▼ 29 de maig - 5 de juny (1)


Acord Transatlàntic per al Comerç i la Inversió. Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació\nLa lletra petita del TTIP. Taula rodona\nEn el marc del Fruit Business Fòrum i el Saló Alimentaria, el Departament d'Agricultura, a través de Prodeca, organitza, el proper 25 d’abril, una taula rodona amb experts que posaran sobre la taula els aspectes més rellevants de l’Acord Transatlàntic per al Comerç i la Inversió (TTPI) pel que fa a les possibles implicacions per a les empreses agroalimentàries catalanes.\nEl debat es farà en un format que permetrà als assistents participar de la taula rodona i aprofundir en aspectes del Tractat que tindran implicacions en la seva activitat empresarial o professional.\nCatalunya és un país eminentment orientat a l'exterior, de manera que la Generalitat de Catalunya entén que ha de donar suport en tot el que el teixit empresarial requereixi per a mantenir i incrementar la presència internacional d'empreses, sigui a través d'exportacions o d'alguna modalitat d'inversió.\nDia: 25 d’abril de 2016\nLloc: Centre de Convencions 5\n10.15 hores - Inauguració a càrrec de la consellera d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació de la Generalitat de Catalunya, Meritxell Serret.\n10.30-13.30 hores - Taula rodona La lletra petita del TTIP: Riscos i oportunitats per al sector agroalimentari.\nModerador: Tomás García Azcárate, expert en Política Agrària Comunitària\nNelli Hajdu, consellera de Comercialització i Comunicació de Freshfel (European Fresh Produce Association)\nManel Simon, director general d'Afrucat (Associació Empresarial de Fruita de Catalunya)\nJosep M. Terricabras, diputat al Parlament Europeu\nAntoni Díaz, director general d'Alimentació, Indústries i Qualitat Agroalimentària. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació. Generalitat de Catalunya\nRachel Bickford, Agregada agrícola de l'Ambaixada dels Estats Units a Espanya\nLa lletra petita del TTIP\nConsellera Serret [29,61 KB ]\nPlànol dels salons Alimentaria 2016 [74,67 KB ]\nData d'actualització: 26.04.2016


ᐅ Activitats Teambuilding per Empreses a Girona - Esportec\nACTIVITATS TEAMBUILDING A GIRONA PER EMPRESES\nOferim un gran ventall d'activitats de teambuilding a prop de Girona adaptables tant per a petites, mitjanes i grans empreses.\nExperts en serveis outdoor per a empreses a Girona\nComptem amb molts anys d'experiència en la realització d’activitats de team building a prop de Girona per a qualsevol tipus d’empresa. Som especialistes en activitats Físico Esportives en el Medi Natural, i, des d’Esportec, volem donar a conèixer les possibilitats que ofereix el nostre entorn, ja sigui al mar o a la muntanya.\nÉs de coneixement general que la pràctica habitual d’esports o les visites culturals tenen una sèrie de beneficis que aprofiten les empreses per organitzar activitats de teambuilding a Girona per empreses que fomentin el treball en equip i la cohesió amb l’objecte de millorar la relació entre els treballadors i l’empresa.\nL’estratègia consisteix a realitzar activitats de treball en equip a Girona fora dels horaris laborals per així generar en els treballadors la sensació que es tracta de jornades d’oci on poden socialitzar amb els seus companys. Per aquest motiu, des d’Esportec, per a qualsevol estació de l’any plantegem una sèrie d'experiències de teambuilding a la zona de Girona ideals per aconseguir aconseguir el treball conjunt i efectiu dels treballadors arran d’aquestes pràctiques.\nActivitats predefinides a prop de Girona de Teambuilding\nActivitats esportives i d'aventura a prop de Girona per a PIMES.\nVolem que les nostres aventures siguin úniques i originals, respectant sempre el medi que ens envolta. Per aquest motiu, treballem contínuament en dissenyar noves activitats esportives per a empreses a Girona, per tal que pugueu descobrir els indrets més idíl·lics de les nostres contrades.\nSom creadors d'experiències a prop de Girona. Molts anys d'experiència en teambuilding.\nLes activitats esportives a l’aire lliure, originals i amb certa adrenalina pel mig, estan entre les preferides per les empreses per practicar activitats a Girona i apropar-se als empleats d’una forma diferent.\nLa idea del teambuilding prové de l’esperit esportiu i la filosofia de treball en grup tradicional d’esports d’equip. Els esportistes han d’aprendre a confiar en els seus companys i assumir el seu rol dins de l’equip per aportar tot el que puguin i aconseguir entre tots guanyar, i això traduït al món empresarial se centra en la millora de la gestió i la productivitat per incrementar els beneficis i aconseguir l’èxit. I aquest és el motiu principal de totes les activitats de treball en equip a prop de Girona que us proposem.\nLes activitats esportives a l’aire lliure, originals i amb certa adrenalina pel mig, estan entre les preferides per les empreses per practicar activitats a la zona de Girona i apropar-se als treballadors d’una forma diferent.\nÉs ben sabut que un grup cohesionat, des de l’amistat i el respecte, és molt més capaç d’afrontar els reptes de la feina, tant a curt com a llarg termini. Per això, des d’Esportec Outdoor Sport proposem diferents jornades d’activitats de team building a prop de Girona amb l’objectiu de viure experiències que reforcin els vincles personals dins de la plantilla i, així, millorar-ne el rendiment. Pretenem incentivar valors com el treball en equip, la il·lusió, la solidaritat, l’esforç, l’empatia i la cooperació.\nA Esportec som experts en teambuilding a la zona de Girona per a petites, mitjanes i grans empreses.


Desigualtat històrica | Futbol en xarxa\nPosted: 17 Agost 2012 in Futbol clàssic, Futbol espanyol, Futbol internacional\nEtiquetes: Bundesliga, Calcio, Lliga, Premier League\nEl València va ser l’últim equip a trencar l’hegemonia de Barça i Madrid, l’any 2004.\nComença una nova temporada de la Lliga espanyola de futbol. Una nova temporada sota el lema “una Lliga de dos”, perquè ningú apostaria ni un euro que el campió no serà el Barça o el Real Madrid. Una nova temporada marcada per la gran desigualtat entre aquests dos equips i els divuit restants del campionat. El potencial de Barça i Madrid s’ha allunyat de la resta cada vegada més durant els darrers anys (de les últimes 25 lligues 21 se les han endut aquests dos equips), però observant el palmarès històric de la competició es pot veure també que la desgualtat de la Lliga espanyola ja ve de força lluny.\nFins la darrera edició, s’han disputat 81 campionats de Lliga. D’aquests, el Real Madrid (32 títols) i el Barça (21) sumen el 65,4% del total, distanciats clarament de la resta. Els segueixen de lluny l’Atlético de Madrid (9), l’Athletic Club (8) i el València (6). A partir d’aquí, tan sols dos títols per la Real Societat i un per Sevilla, Betis i Deportivo. Un balanç ben desigual, explicat pel fet que dels 59 equips que han jugat a Primera Divisió tan sols 9 han aconseguit guanyar el títol alguna vegada.\nFem un repàs a les grans lligues europees per veure si el fenomen espanyol és únic entre els grans campionats de lliga del continent. Comencem per la Premier League, una de les competicions amb més anys d’història (tot i que amb el format de Premier des de fa tan sols 20 anys). A Anglaterra s’han jugat fins ara 113 campionats de lliga que han vist a 23 campions diferents. Lideren el palmarès el Manchester United (19 títols) i el Liverpool (18). Comparat amb la Lliga espanyola, resulta significatiu que United i Liverpool junts només sumin el 30,08% del total de lligues disputades. Històricament, doncs, hi ha hagut més igualtat al futbol anglès, on el tercer equip amb més títols és l’Arsenal (13), seguit d’Everton (9), Aston Villa (7) i Sunderland (6). A destacar que els actualment poderosíssims Chelsea i Manchester City només compten amb 4 i 3 campionats, respectivament. També que tot un històric com el Tottenham, només ha guanyat la lliga anglesa en dues ocasions. I finalment, el cas del Nottingham Forest, equip amb dues copes d’Europa però amb tan sols una lliga en el seu palmarès.\nAl Calcio italià s’han disputat 108 campionats de lliga, amb 16 campions diferents. Un trident d’equips sobresurt clarament en el palmarès per sobre de la resta: Juventus (28 títols), Milan (18) i Inter (18). Els tres junts sumen el 59,25% de les lligues que s’han jugat fins ara. És interessant observar l’evolució històrica d’aquests tres equips i la Serie A. Tal com passa a Espanya amb Barça i Real Madrid, a Itàlia aquest trident d’equips dominen clarament els campionats de les últimes dècades. Això es posa de manifest veient els equips que els segueixen al palmarès: Genoa (9), Torino (7), Bologna (7) i Pro Vercelli (7), tots ells clubs que van triomfar a la Serie A durant la primera meitat del segle XX. Al palmarès es veu també els pocs triomfs d’equips que han ocupat primeres posicions del Calcio els darrers temps. Així, la Roma només ha guanyat la Serie A tres vegades i la Lazio i el Napoli només ho han fet en dues ocasions.\nFinalment, a la Bundesliga trobem un cas de polarització concentrada en un sol equip: el Bayern de Munic. Cal dir que, en aquest cas, no hi tan component històric ja que la Bundesliga com a tal es disputa des del 1963 i no es compta amb la lliga que es feia a la RDA fins la seva dissolució. El cas és que les 49 edicions del campionat alemany han comptat amb 12 campions i amb el Bayern de Munic com a dominador clar. L’equip bavarès ha guanyat 21 títols, el 42,65% del total. El segueixen a molta distància els dos ‘Borussias’, el Mönchengladbach i el Dortmund, amb 5 campionats cadascun. Destaquen darrere seu el Werder Bremen (4), l’Hamburg (3) i l’Stuttgart (3).


Entrar, connectar, col·laborar, emprendre. | KauTic40\nHome / Kautics / Entrar, connectar, col·laborar, emprendre.\nIn Kautics, News\nFa un parell de mesos les empreses Happy Customer Box i connecTerrassa entràvem a formar part del programa Kautic40. Kautic40 és un programa d’incubació empresarial que té com a objectiu ajudar a impulsar projectes innovadors vinculats a les TIC. Va dirigit a persones emprenedores amb un projecte de negoci en procés de maduració, i també a empreses de recent creació amb un model de negoci innovador. Cada any s’obra una nova edició que té una durada de 9 mesos. Durant aquest període de temps, els projectes seleccionats (un màxim de 10 per edició) disposen d’un espai de treball, assessorament personalitzat i formació presencial i online. El programa està impulsat pel Servei d’Innovació de l’Ajuntament de Terrassa i Leitat, dins del context del Parc Científic i Tecnològic Orbital40.\nLa cosa ha anat ràpida, ja que des d’un primer moment vam veure que podíem connectar, que ens podíem complementar ajuntant la tecnologia de Happy Customer Box, amb els serveis de comunicació i dinamització del comerç local que ofereix connecTerrassa.\nFruit d’aquesta complementarietat va sorgir la idea de col·laborar i vam presentar un projecte global de dinamització i anàlisi de dades per a conèixer més i millor els clients del Mercat de la Independència.\nJa només faltava passar a l’acció, emprendre! I, això és el que vam fer. En pocs dies teníem el projecte enllestit per a presentar-lo al Mercat. Va agradar i el dia d’avui ja és una realitat. Una realitat de projecte que estarà actiu els pròxims 8 mesos… Us deixo amb la notícia on expliquem el llançament d’aquesta iniciativa:\n“El Mercat de la Independència engega una campanya de dinamització i anàlisi dels seus clients”\nDinamitzar el mercat durant els mesos d’estiu i analitzar amb dades objectives i subjectives l’activitat dels seus clients són els dos objectius que s’ha proposat dur a terme el Mercat de la Independència al llarg de vuit mesos. Per a tirar endavant amb aquest projecte, compte amb la tecnologia i els serveis de l’empreses terrassenques Happy Customer Box i connecTerrassa.\nDes de fa algunes setmanes la tecnologia de l’empresa terrassenca Happy Customer Box està implantada en diverses zones del Mercat de la Independència, amb un doble objectiu: per una banda, ha instal·lat, al costat del punt d’informació del Mercat, una màquina que permet a tots els clients que ho vulguin deixar la seva opinió —d’una forma molt senzilla i intuïtiva— sobre com valoren l’experiència de compra en aquest espai emblemàtic i comercial de la ciutat.\nAmb aquesta informació, el Mercat pot disposar de dades subjectives de valoració amb informes que rep mensualment on s’hi indica el grau de valoració i les hores i dies de més activitat, entre altres. Dades que els permeten tenir informació útil dels seus clients per tal de poder-los oferir una millor resposta a les seves necessitats. A més, la pregunta que es fa és totalment personalitzable, segons la informació que vulgui tenir en cada moment el Mercat.\nEn la mateixa línia d’anàlisi amb dades, s’han instal·lat sensors a les principals portes d’accés del Mercat per tal d’estudiar, al llarg de vuit mesos, els fluxos de pas per hores, dies i mesos, una informació objectiva que permetrà al Mercat analitzar els períodes de més activitat, per on s’accedeix a les seves instal·lacions, etc.\nI, completant aquesta acció d’anàlisi de dades, des d’avui mateix s’ha engegat un sorteig sota el títol «Comprar al Mercat aquest estiu té premi», que s’allargarà durant els mesos de juliol i agost, amb la idea de dinamitzar el Mercat durant un període de l’any on els hàbits de consum canvien especialment. I, lligant-ho amb la primera part del projecte —recull de valoracions dels clients— s’ha instal·lat una gran urna al costat de la màquina de valoració per tal de fomentar-ne el seu ús.\nAixí, tothom que vagi al Mercat durant els mesos juliol o a l’agost a comprar-hi, podrà dipositar el seu tiquet de compra en aquesta urna i entrarà en el sorteig de dues nits d’hotel (2 adults + 2 infants) + dues entrades per a Port Aventura i Ferrari Land, per cortesia del Mercat amb la participació de Baraka Club de Viatges. A més, hi haurà un segon premi: un bateig astronòmic per a 6 persones, per cortesia de l’Associació Astronòmica de Terrassa.\nEl disseny de tota la campanya de dinamització ha anat a càrrec de la dissenyadora terrassenca Judit Alonso, de l’empresa HappyDays.cat. I, els serveis d’impressió de la campanya publicitària s’han fet a Color Plus Terrassa i Corominas Digital. Totes les empreses esmentades formen part de la Comunitat connecTerrassa.»


Manifest amb motiu del Dia Internacional contra la violència envers les dones - Convergents\namb motiu del Dia Internacional contra la violència envers les dones 25 de novembre 2019\nLluny de decréixer, la violència masclista és encara una causa important de mort de les dones. És cert que a nivell legislatiu hem avançat molt, però la realitat indica que no n’hi ha prou.\nArribats aquest punt, i davant aquesta xacra que sembla no tenir aturador, hem d’unir esforços d’una manera molt més contundent, a tots els nivells. I, en aquest sentit, els mitjans de comunicació i les xarxes socials tenen molta força i un paper rellevant.\nAprofitem tots els recursos per superar aquest gran escull, perquè puguem conviure en una societat avançada i de progrés. No podem permetre que en l’era digital encara tinguin lloc accions tan primitives. És cert que han estat moltes les campanyes fetes per erradicar aquest mal social, però hem de ser encara més persistents. Tenim les eines, fem-les servir.\nEls drets de les dones són drets humans i avui ja hauria d’estar superada la desigualtat per raó de gènere. No podem normalitzar els casos de violència envers les dones, hem de seguir actuant i fer-ho amb fermesa en totes les seves formes, violència física, psicològica, sexual o econòmica.\nLa violència masclista és l’abús de poder dels homes sobre les dones, exercint un clar domini i control. Però les dones tenen dret a la seva plena llibertat en l’exercici de les seves decisions i del seu pla de vida, i a viure-la amb dignitat, també sense por a passejar, córrer o caminar soles pels seus pobles o ciutats.\nPer això, és tan important la coeducació, créixer els homes i les dones sense estereotips sexistes ni androcèntrics, simplement posant en valor les seves aportacions a la societat en tant que persones en igualtat d’oportunitats.\nDes d’Igualtat Convergents, apel·lem a la reflexió per fer, entre totes i tots, un món millor, respectuós, pròsper i amb una autèntica justícia social.\nConvergents crea el Comitè Electoral de les Eleccions al Parlament de Catalunya