1.2.3.4.1. Criteris | Llibre d'estil de la CCMA\n1.2.1. Obtenció de la informació\n1.2.2. Producció i difusió de continguts\n1.2.3. Matèries d'atenció especial\n1.2.3.1. Seguretat i emergències\n1.2.3.2. Conflictes bèl·lics i catàstrofes\n1.2.3.4. Informació policial i judicial\n1.2.3.4.4. Tractament de les dades\n1.2.3.4.5. Efecte imitació\n1.2.3.5. Violència de gènere i violència domèstica\n1.2.3.8. Grups polítics i socials\n1.2.3.9. Manifestacions i altres expressions cíviques\n1.2.3.11. Religió i creences\n1.2.3.12. Menors d'edat\n- Llei de protecció civil del dret a l’honor, a la intimitat personal i familiar i a la pròpia imatge\nContextualitzem les informacions judicials i policials per reflectir de manera veraç la incidència social dels fets.\nLes pràctiques per obtenir i difondre informació no interfereixen en les investigacions i actuacions policials i judicials, no posen en perill la integritat de les persones i no vulneren el dret a l’honor, a la intimitat i a la pròpia imatge.\nEn les informacions que difonem respectem el dret a la presumpció d’innocència, tenint present que tothom és innocent mentre un tribunal no dictamini el contrari en una sentència ferma. No fomentem ni difonem judicis paral·lels.\nAnterior 1.2.3.4. Informació policial i ju ...\n1.2.3.4.2. Processos Següent


Petita&Gran Ella Fitzgerald – Alba Editorial\nInicio / Infantil / Petita&Gran Ella Fitzgerald\nPetita&Gran Ella Fitzgerald\nISBN: 978-84-9065-275-6 Categorías: Infantil, Pequeña&Grande\nPetita&Gran Ella Fitzgerald cantidad\nElla Fitzgerald és una de les veus més influents del jazz i tota una llegenda de la història de la música. Va imprimir el seu genial i particular segell en cançons de tots els estils: swing, bebop, blues, gospel, soul, bossanova… i va desenvolupar com ningú el scat, un tipus d’improvització vocal amb la qual convertia la seva veu en un instrument. Una dona inigualable que músics com Frank Sinatra, Louis Armstrong o Duke Ellington acabarien batejant com la Primera Dama de la Cançó. Va guanyar tretze Grammys, més que cap altra cantant femenina.


tonimolla – Sota la morera\nDurant els anys 1991 i 1992, vaig mantenir unes converses amb Joan Fuster amb l’objectiu de realitzar un llibre d’entrevistes. La mort inesperada de l’autor de Nosaltres, els valencians em va capgirar de dalt a baix el projecte. Després del seu traspàs, l’única opció honrada, des del punt de vista personal, però també periodístic i literari, era publicar-ne una transcripció com més fidel millor al text oral. Així ho vaig fer i, a la darreria del mateix any 1992, eixia al carrer el llibre Converses Inacabades.\nCom dic, la mort inesperada de Joan Fuster va canviar substancialment el projecte. De fet, es van quedar pendents dues entrevistes. D’ací el títol del llibre: Converses Inacabades. L’una –que s’havia d’haver produït la mateixa setmana de la mort– amb la història de la cultura com a tema nuclear. L’altra, la del juliol, sobre l’idioma, la seua història social i la situació sociolingüística. El llibre no és, per tant, una entrevista amb valor de darreres voluntats ni amb intencionalitat memorialística. Al cap i a la fi, en Fuster, com en tots els “temperaments nats d’escriptor” –com deia Carles Riba de Josep Pla–, la seua biografia són els seus llibres i la resta, un pur comentari. Es tracta, ben mirat, d’unes entrevistes temàtiques al voltant de les quals, durant un any, Fuster va anar repassant diversos temes, humans i divins: els primers estudis, el descobriment de la llengua literària, l’ofici d’escriure i la necessitat de passar casa, les fonts d’inspiració intel·lectual, els autors preferits, la situació política, la transició democràtica, el reviscolament del feixisme, la seua conversa amb Josep Pla, les guerres del Golf i dels Balcans, la suposada crisi del marxisme, les celebracions del 92, els problemes de les noves migracions i un llarg etcètera.\nPer descomptat, l’entrevista és un gènere elaborat on la postproducció també hi compta. Puc assegurar-vos, però, que n’hi ha només l’estrictament imprescindible. Puc dir –si no m’ho preneu malament–que jo coneixia bé el Fuster escriptor. Però, el Fuster de la conversa –el Fuster oral que sempre ha reivindicat un altre sant laic: Vicent Ventura– em va impressionar fora mida. Joan Fuster va ser un conversador incansable, un xarrador empedreït. De fet, a ca Fuster se sabia quan s’hi entrava, però no mai quan se n’eixia. Les converses amb Fuster –aquestes i altres– van arribar a ser eternes, en tots els sentits del mot: habituals, constants, immortals. La tertúlia, la conversa entre iguals, com l’escriptura epistolar, que també va conrear Joan Fuster a bastament, va tenir en l’escriptor de Sueca un aplicat defensor com ho havia estat el seu admirat Montaigne. La seua capacitat d’observació, d’anàlisi, de síntesi i d’exposició didàctica, el convertien, als meus ulls, en un interlocutor sense comparança. És el Fuster que vull reivindicar: el Fuster conversador, contertulià, el Fuster de l’apassionat col·loqui, el Fuster assegut –literalment enfonsat– en aquella butaca immemorial, al fons d’aquella preciosa entrada de carro d’antic llaurador ric, rodejat textualment de llibres i de paperots, el Fuster abillat amb el pijama i el batí reglamentaris: sempre tan digne. Fuster no era un home de l’espectacle; però tenia l’elegància de la naturalitat.\nNo vaig buscar mai la declaració puntual ni explosiva de titular de premsa, ni encara l’originalitat –que, d’altra banda, no hauria estat cap obligació per a un home de 70 anys. Malgrat tot això, i llegit amb la perspectiva del temps, crec que el resultat periodístic i literari de les nostres converses és fresc i, en bona part, sí: innovador. Els capítols dedicats als esdeveniments ocorreguts al món a partir de la caiguda del mur de Berlín i de l’esfondrament del dit socialisme real responen, per exemple, a una temàtica de què Fuster no n’havia dit gaire per escrit. Les lúcides i incisives anotacions sobre el futur del marxisme i les seues aplicacions polítiques eleven el llistó d’un intel·lectual europeu de Sueca a qui les circumstàncies del país i els interessos immobilistes van convertir amb malaltissa freqüència en boc emissari de frustracions diverses. Algú havia aplicat a Fuster, a partir de la seua irrupció pública, allà pels volts de la dècada dels cinquanta del segle passat, aquella sentència que Mussolini va llançar sobre Antonio Gramsci: “es tracta d’un cervell que cal paralitzar”. I a gosades que ho van intentar fins a les bombes. “Tots som jueus respecte d’algú altre”, solia repetir parafrasejant Jean-Paul Sartre. “La desgràcia”, confessava dolgut, “és que ara els àrabs fan de jueus.”\nTot això sense comptar que les “circumstàncies” van exigir a Joan Fuster convertir-se en un símbol que va confinar la seua obra a àmbits, de vegades, massa parroquials. I també sense comptar, com ell mateix denuncia en les converses, que bona part de la seua producció –l’obra diguem-ne de temàtica valenciano-catalana i d’orientació cívico-política– va estar més discutida que no llegida. Amb tot, Fuster ho portà amb orgull: “són llibres que feien falta i algú els havia d’escriure. Són llibres que, a mi, llavors, m’hauria agradat llegir, no escriure. Però els vaig escriure jo i en continue mantenint el contingut”. Fet i fet, un dels grans deutes d’aquest país amb Joan Fuster és la internacionalització de la seua obra, la traducció a les llengües de més difusió al món. Entre nosaltres, per descomptat, el millor homenatge intel·lectual en seria la lectura atenta i crítica.\nAmb aquestes converses, vull, sobretot, salvar el record del diàleg afable, la crítica suggeridora que t’afanyaves a apuntar-te al bell mig del cervell, l’escepticisme militant d’un Fuster de càlida conversa. Llegir Fuster és un desinfectant –com per a ell ho era llegir Bertrand Russell. Però, escoltar Fuster era tot un deliri: aquell gest elegant i dolç d’obligat patriarca, aquella veu pausada d’il·lustrat humanista, tot això forma part també del solatge d’aquestes converses inacabades. És el Fuster que ara evoque. Aquest Fuster –dramàticament impossible per als fusterians que vindran– ha influït tant en aquest país com el Fuster de l’article més punyent i de l’assaig més reivindicatiu. Les tertúlies a ca Fuster han estat la càtedra permanent del mestre, el despatx del promotor cultural, la consulta de l’amic escriptor, el divan del psiquiatre nacional. ¡Les lliçons que s’hi han impartit! ¡Els projectes que s’hi han gestat!\nFuster, d’altra banda, no va entendre mai l’ofici d’escriure com un fi en ell mateix. De fet, va canviar la poesia per l’assaig per raons d’estricta eficàcia social. La literatura fou per a ell –com deia J.M. Castellet a propòsit de Gabriel Ferrater–, “un mitjà d’objectivació del món”. Darrere de l’escepticisme fusterià i del seu racionalisme rabiós hi havia una creença obstinada en les possibilitats alliberadores de l’acció humana. Les seues contribucions assagístiques, un sentit comú ben poc comú per aquesta rodalia i, sobretot, una honradesa intel·lectual sense vores, el portaren sempre a situar-ne les cabòries teòriques sobre uns temes de difícil coneixement científic que el feren viure i pensar quasi sempre contra corrent. Fuster fou un intel·lectual que visqué en una societat, la valenciana, en profunda transformació i que, en conseqüència, hagué de plantejar-se la interpretació de problemes inèdits. Dit en col·loquial: Fuster fou dels que van per davant.\nL’obra de Joan Fuster és, finalment una obra amb voluntat d’intervenció moralitzadora i mobilitzadora: una autèntica revolució tranquil·la que generà una intel·liguèntsia com els valencians no havíem tingut mai en la història. Un moviment intel·lectual, però també cívic i polític, l’objectiu del qual era, en primer lloc, l’erosió dels vells tòpics i les velles interpretacions sobre el país. Joan Fuster va assumir la creença clàssica segons la qual la revolució cultural era un pas imprescindible per a qualsevol formulació sòcio-política. Jo diria, en aquest sentit, que Fuster era un escèptic que militava en l’optimisme més tenaç. L’obra de Joan Fuster transpua una creença obstinada en les possibilitats alliberadores de l’acció humana d’acord amb aquell lema que tant agradava també a Gramsci: “pessimisme en la intel·ligència, optimisme en la voluntat”.\nDes del nostre punt de vista, l’intel·lectual no és un espectador de la història, com volia Ortega. L’intel·lectual és un element la tasca del qual és potencialment activa. Mai un home ha escrit tan honestament sobre un país i mai un home va tenir, si les haguera buscades, tantes excuses per haver abandonat. Però el seu projecte intel·lectual era la seua obra. Fuster fou, abans que cap altra cosa, un hetorodox confés i convicte en un país i en una època en què l’ortodòxia s’establia per decret-llei. Indisciplinat i provocador, Joan Fuster fou, per a higiene mental nostra, un antídot contra la paràlisi mental que ens tenien reservada, l’agitador moral i el revulsiu de l’endormiscada nòmina d’escriptors valencians de l’època. Amb tot, lluny de cap resposta definitiva, la intencionalitat de Fuster consistí sempre en el plantejament sistemàtic de bateries de preguntes i problemes. Ell mateix va deixar dita la transitorietat de les idees i la seua metòdica falta de seguretats: “Conviccions se n’han de tenir, però poques”. I, encara, : “Reivindiqueu sempre el dret a canviar d’opinió: és el primer que us negaran els vostres enemics”. En aquest sentit, vull afanyar-me a dir que qualsevol fusterianisme catequístic seria també un plantejament antifusterià.\nLa defensa aferrissada de la llibertat i la dignitat personals, la provisionalitat permanent de les idees, el racionalisme rabiós, són característiques que el vinculen amb Erasme, amb el seu estimat Montaigne i la literatura de denúncia moral, com sovint s’ha remarcat; però també amb la millor tradició del liberalisme radical modern, com ara Bertrand Russell. Amb tot, l’obra de Joan Fuster, lluny d’emmarcar-se en cap orla ideològica, és l’obra d’un lliurepensador on hi pots trobar el solatge d’Antonio Gramsci o de Marcuse i l’Escola crítica de Frankfurt, d’Ortega, de Gide, de Voltaire, de Camus, de Gaziel, de Pla o D’Ors, posem per cas. Aquesta és, al meu entendre, la lliçó magistral que trobareu de forma transversal a tots els seus escrits. Deixeu-me reivindicar, alhora, el Fuster conversador, el Fuster comprensiu del darrer whisky, que, a molts de nosaltres, ens va ensenyar també a escoltar.\nLa primera versió d’aquest text va ser llegida per l’autor durant l’acte de presentació del llibre Converses inacabades (Ed. Tàndem, 1992) a la Casa de Cultura de Sueca, el novembre de l’any 1992. El text actual va ser publicat amb el títol “Entre nosaltres. A propòsit de les Converses inacabades”, dins la revista EINES, Ed. Fundació Josep Irla, 2012.\nAra forma part del llibre Escrits contra el silenci. A propòsit de l’obra cívica de Joan Fuster (Vincle Edicions, 2017).\nSi tenen interés en el llibre, el poden demanar directament a l’editorial:\ntonimolla\tUncategorized\tDeixa un comentari Juny 19, 2022 8 Minutes\nJubilat sense entusiasme\nAcí tenen vostès la primera entrada del meu darrer dietari: El tercer toc ((Vincle Edicions).\nDiumenge passat vaig fer seixanta-un anys, una edat de\nmerèixer, n’hauria dit ma mare. En fa quatre que vaig ser\nafectat per l’ERO d’extinció —l’Expedient de Regulació de\nl’Ocupació— de l’empresa pública on havia treballat més de\n25 anys, la major part de la meua vida laboral. Des del tancament\nempresarial, he viscut de les prestacions de desocupació,\nla indemnització pel comiat i quatre bolos mal comptats\nque algunes bones ànimes —poques— han tingut la delicadesa\nd’encarregar-me. Diners de butxaca i poc més, que el sector\ncultural no dona massa alegries.\nNo tinc dret a queixar-me’n, vist com van les coses per la\nrodalia. En poc de temps, n’he vist de tots els colors. Especialment,\nentre els meus excompanys de treball; la majoria, deixats\nde la mà dels polítics que abans, quan eren a l’oposició,\nens animaven a erosionar l’adversari amb les nostres protestes\ni reivindicacions. Abandonats també pels sindicats de classe\n—de classe business, en diu un bon amic—, que se’n fan els\ndesentesos, xiulen i dissimulen. També és cert que he guanyat\ntemps lliure, i possibilitats de desplaçament fora de temporada,\ncosa que sempre havia desitjat.\nAl seu dia, mon pare també el va afectar el tancament de\nl’empresa on havia treballat des que hi va entrar d’aprenent\nquan tenia catorze anys, servei militar inclòs, fins que el van\nacomiadar. Una impremta que, al cap d’un parell d’anys, va reiniciar l’activitat a nom del fill major del patró. L’autoritat laboral\nde l’època hi va detectar “successió empresarial” i va obligar\nels hereus de la propietat a negociar de bona fe amb mon\npare i els companys si volien reincorporar-s’hi o si s’estimaven\nmés cobrar un altre pessic d’indemnització. Mon pare, sempre\nprudent, va optar per retirar-se a les tasques pròpies del seu\ngènere i condició —cosa que ma mare, els meus germans i jo\nmai no li hem agraït prou. Durant aquells anys, ma casa sempre\nva estar endreçada, el carrer agranat a primera hora, els\nnets atesos, les pomes i les carabasses al forn, i el veïnat servit\ndavant de qualsevol eventualitat que el tio Mollà s’encarregava\nde resoldre amb diligència i bona cara. No calgué que mon\npare es reinventara, com proposen els professionals de l’autoajuda,\nperquè ell sempre havia sabut quin era el seu lloc al món\ni no havia tingut mai un no per a ningú. Per desgràcia.\nFa tot just una setmana, Radiotelevisió valenciana (RTVV),\nl’empresa que em va acomiadar, acaba de reiniciar les emissions\ndes del mateix edifici de Burjassot, l’Horta Nord, que va\nocupar des dels seus inicis, el 1989. L’empresa ha canviat de\nnom comercial, però utilitza el fons de comerç acumulat durant\nels vint-i-cinc anys en què hi vaig treballar, fabrica la mateixa\nmercaderia i la distribueix casa per casa per la mateixa\nxarxa de telecomunicacions. Ara, segons les seues senyories\ni el poder judicial, no hi ha “successió empresarial”. Una prevaricació\nde llibre i una traïció de l’actual govern botànic als\nextreballadors de RTVV. No els ho perdonaré mai. El bou es\nconeix per les banyes i l’home per la paraula, diu la saviesa\npopular. El Govern passa una altra frontera ideològica i assumeix\nels pressupostos del neoliberalisme capitalista —amb\nla desregulació de drets laborals al capdamunt. Com cantava Bob Dylan quan ell i jo érem joves optimistes, els temps estan canviant. Sobretot, d’elits.\nDilluns passat, l’endemà de fer els 61 anys, amb el vertigen\nde les decisions definitives a la boca de l’estómac, vaig firmar\nla meua jubilació oficial. He cotitzat vora quaranta anys a la\nSeguretat Social espanyola des que vaig estrenar-me com a\npeó d’obra en Construcciones Orts, una modesta empresa dels\ngermans de ma mare, en la qual, fonamentalment, m’encarregava\nde pastar la barreja, agranar les escombraries i, durant els\nmesos d’hivern, portar la caldereta de foc als oficials. Una universitat\nimpagable on vaig aprendre que “fent i desfent es fa\nl’aprenent”, una pedra mestra de la meritocràcia que ara passa\navall. Vaig ser soci d’una cooperativa d’ensenyament i mestre\nd’escola, tot un salt professional i salarial. Amb el temps, vaig\npassar per l’administració local, el règim de treballadors autònoms,\nper la Universitat de València com a professor associat\ni finalment per l’empresa RTVV, dependent de la Generalitat\nQuaranta anys de cotització ininterrompuda.\nPerò, ara, amb una objectivitat burocràtica, l’estat em retalla\nvora un 30% de la remuneració per jubilar-me abans d’hora.\nEn qualsevol cas, a partir del mes vinent, quan rebré la primera\npaga de jubilat, viuré d’un estat en què, des que tinc ús de\nraó, no m’he reconegut mai. Una altra contradicció vital que\nmiraré d’assumir en benefici de l’economia familiar.\nSoc definitivament un jubilat —una paraula plena com un\nou, definitiva. Sense entusiasme de cap mena, però jubilat: una\npersona desplaçada dels circuits productius. Com si una mà\ninvisible m’haguera espentat a un territori ignot, sense punts\nde referència que el facen comprensible. Encara no soc conscient\nd’allò que m’espera, en realitat. En tot cas, un terreny d’incertesa que mai no m’havia parat a imaginar.\nInicie una nova vida i, amb un regust agredolç, batege aquest quadern de\njubilat —el quadern d’una persona a qui, sense desitjar-ho, li\nhan tocat el tercer toc. A la lleixa de llibres que tinc més a prop,\nhi veig El derecho a la pereza de Paul Lafargue. Més enllà, com\nun contrapunt, El diario de un jubilado de Miguel Delibes.\nFora, a l’horta, s’entreveu un cel negre, però estelat. El dia ha\nestat seré i calorós. La nit serà llarga i solitària.\nSi vostès tenen interès en el llibre, el poden demanar directament a l’editorial:\nEL TERCER TOC. Toni Mollà\ntonimolla\tUncategorized\tDeixa un comentari Juny 19, 2022 4 Minutes\ntonimolla\tUncategorized\tDeixa un comentari Juny 7, 2022 2 Minutes\nEl final més o menys oficial de la pandèmia i l’inici d’una primavera estiuenca han tornat el turisme de masses a la ciutat de València. La rodalia del Mercat Central i de la Llotja –una plaça molt ben reformada que posa en valor el nostre patrimoni– deu ser ara mateix l’espai urbà més fotografiat, en dura competència amb la Ciutat de les Ciències. Però la seua bellesa redescoberta l’ha convertit en poc de temps en lloc de concentració a totes les hores del dia. Els compradors del mercat i els visitants cul de cafè hem perdut tranquil·litat a canvi de l’auge dels negocis destinats als turistes low cost. Joseph Schumpeter en deia “destrucció creativa”.\nEl debat sobre el model turístic valencià és antic, limitat especialment a l’oferta litoral. Fa pocs anys que la ciutat de València s’ha sumat a la llista de destinacions de masses. La capital havia quedat al marge d’aquest gran fenomen posterior a la segona guerra mundial i que en poques dècades ha arrasat l’esperit de tants barris i ciutats centenàries d’Europa i del món sencer. Precisament això feia atractiva la ciutat de València als ulls d’aquells que fugien de les destinacions convencionals, com l’intel·lectual Kenneth Tynan que ens va visitar en moltes ocasions des del 1951 fins la seua mort el 1980.\nEn la darrera Fira del Llibre –un d’aquells fenòmens al marge de la modernitat líquida– vaig adquirir València, capital mundial de l’antiturisme, que ha publicat l’editorial valenciana Companyia Austrahongaresa de Vapors, un negoci tan noble com segurament ruïnós al capdavant del qual hi ha Francesc Bayarri. Un llibret divertidíssim, una peça d’humor britànic sobre València que Tynan va publicar el 1970 en forma d’article –“The judicious observer will be disgusted”— en el magazín The New Yorker. El pròleg de Francesc Bayarri –un periodista que a diferència de l’encara ministra Margarita Robles sí que coneix The New Yorker– s’ho val per ell mateix.\nAmic de Marlene Dietrich, Roman Polanski o Ernest Hemingway, Tynan va elevar València a “capital mundial de l’antiturisme”. Ell mateix, amo i senyor, es va autoinvestir fundador de la Confraria dels Antituristes –confraria que abomina del turisme convencional i la consegüent devastació paisatgística i icònica dels espais visitats. Tynan descriu una València mercantil amb forta vida pròpia que en foragita els visitants sense contemplacions: “un dels pocs llocs que satisfà quasi del tot les nostres exigències”.\nTornen, dic, les legions devoradores de paella mixta pels carrers de Ciutat Vella, ara renovat plató situacionista. Potser, a la manera del britànic Kenneth Tynan i l’austrohongarès Francesc Bayarri, un dia no molt llunyà algun escriptor indígena homenatjarà amb nostàlgia insana la ciutat sepultada.\nPOSDATA, Levante-EMV, 21 de maig de 2022.\ntonimolla\tUncategorized\tDeixa un comentari Mai 24, 2022 2 Minutes\nFa uns dies, les Corts Valencianes atorgaren la distinció Guillem Agulló a l’exentrenador de València Guus Hiddink. Una distinció més que merescuda ja que l’holandès va exigir la retirada d’una pancarta amb simbologia nazi de la graderia de Mestalla poc abans de l’inici d’un València-Albacete de l’any 1992.\nEl reconeixement a Hiddink m’ha portat al cap el cas de Sergio Manzanera, aquell extrem que, al costat del seu company al Santander Aitor Aguirre, va eixir al camp amb un braçal negre el 28 de setembre de 1975. La vespra, el franquisme havia executat els darrers afusellats del règim: Paredes, Otaegi, Sánchez Bravo, García Sanz i Baena. En acabar-se la primera part del partit, dos policies interceptaren Sergio i Aguirre. “O se quitan ahora mismo esos brazaletes o no salen en el segundo tiempo y se vienen a comisaría. La intervenció de l’entrenador del Ràcing va fer que pogueren jugar el segon temps, sense braçals de dol. L’endemà, la policia va portar a comissaria els dos jugadors i els va imposar una multa de 300.000 pessetes “per alteració de l’ordre públic”. Els dies següents, Aguirre i Sergio van ser amenaçats de mort per l’extrema dreta –tan impune com ara.\nSergio havia començat al Llevant UE. A petició de Di Stéfano, el va fitxar el València CF, equip amb el qual va ser campió de lliga el 1971 amb una alineació plena de valencians. Una lliga, pense entre mi, que l’any passat va fer 50 anys sense que les institucions se’n feren cap ressò. De fet, em va estranyar que la Generalitat n’atorgara la màxima distinció a Kempes el 9 d’Octubre i no a aquell equip en què excel·lia Claramunt, el major ídol del valencianisme valencià. Un ídol només comparable, en la meua memòria, al llevantista Antonio Calpe, un defensa finíssim que, en la seua època al Madrid de Pirri, Amancio i companyia, va negar-se a assistir a una recepció del dictador Franco després d’aconseguir la Copa d’Europa del 1966. Anys arrere, l’oncle de Calpe havia estat afusellat per les seues conviccions democràtiques. “Sabia que me la jugava”, va declarar Calpe, “però porte el nom de mon i no podia donar eixe disgust a la meua família”. Calpe, granota fins al moll de l’os, va morir l’any passat.\nHem de felicitar les Corts per la distinció a Guus Hiddink. Els estadis són el temple de la cultura popular i la litúrgia que s’hi concelebra –al terreny de joc i a la graderia– té significacions que no són només esportives. Honor etern a Hiddink. Però Sergio i Calpe, amb medalletes o sense, sempre tindran el nostre respecte. Tots tres formen part de la memòria antifeixista.\nPOSDATA, Levante-EMV, 7 de maig de 2022.\ntonimolla\tUncategorized\tDeixa un comentari Mai 16, 2022 2 Minutes


Localitzat en vida el boletaire desaparegut dimarts a Fígols i Alinyà (Alt Urgell)\nAquest matí, al voltant de les 11 hores, s’ha localitzat en vida el boletaire desaparegut des de dimarts a la tarda a la muntanya d’Alinyà, a Fígols i Alinyà (Alt Urgell). L’ha trobat un altre boletaire a la zona de la Rasa d’Odèn (Solsonès).\nL’home, de 70 anys i veí de Guissona, tenia símptomes de deshidratació i hipotensió. El Sistema d’Emergències Mèdiques (SEM) l’ha evacuat a l’Hospital de Manresa amb l’helicòpter medicalitzat.\nVa ser un company del boletaire qui va alertar de la desaparició als Bombers de la Generalitat, dimarts a les 16.17 hores, moment en què es va activar un dispositiu de recerca que ha continuat, dia i nit, fins aquest matí. Tot i que en un primer moment els Bombers van poder contactar telefònicament amb la persona desapareguda, des de dimecres ja no va ser possible parlar amb ell.\nDurant aquests dies, en la recerca hi han participat diverses dotacions terrestres de Bombers de la Generalitat (inclòs el Punt de Trànsit, el Grup Caní de Recerca, el Grup d’Actuacions Especials i el Grup d’Actuacions Forestals), a més de dos helicòpters, un d’ells amb càmera tèrmica per poder detectar punts calents des de l’aire.\nEl cos de Mossos d’Esquadra també hi han treballat amb l’helicòpter, la unitat de muntanya, la unitat canina i patrulles de seguretat ciutadana. Els Agents Rurals també hi han participat amb diversos agents i dos drons. A més, els operatius també han comptat amb la col·laboració d’alguns voluntaris.\nDes de dimarts s’ha fet recerca intensiva al voltant del darrer punt on se’l va veure, així com recerca extensiva més enllà d’aquesta zona.\nCerdanyola del Vallès, 22 de setembre de 2018


Com utilitzar endolls de Guam a Cambodja\nConnectors, preses de corrent, adaptadors i altra informació necessària per viatjar des de Guam a Cambodja en aquesta pàgina. Si voleu un informe per a altres països, torneu a iniciar l’ assistent per trobar a adaptadors elèctrics per al vostre viatge aquí .\nTingueu cura: Cambodja utilitza una tensió superior a Guam\nEls vostres dispositius elèctrics de Guam estaran esperant 110 Volts, però Cambodja la graella és de 230 Volts, aquesta és una diferència substancial que requereix fer alguns passos addicionals en preparació per al vostre viatge:


Silvestre Vilaplana | LibraryThing\nAuthor of L'estany de foc\nIncludes the names: Silvestre Vilaplana Barnes, Silvestre Vilaplana Barnés\n22 4 395,513 (3.75) 0 0\nWorks by Silvestre Vilaplana\nL'estany de foc 7 copies, 3 reviews\nLes cendres del cavaller (Esguard) 3 copies\nLa mirada d´Al-Azraq 2 copies\nEl quadern de les vides perdudes 2 copies, 1 review\nJoanot Martorell : un cavaller sense fronteres 2 copies\nEls ossos soterrats (Spanish Edition) 1 copy\nLes Cendres del cavaller 1 copy\nL'anell del pescador / the Ring of Fisherman (Edicions Generals) (Catalan… 1 copy\nEls dimonis de Pandora 1 copy\nBagatge de tenebres 1 copy\nEls ossos soterrats 1 copy\ngamoia (4), Celia. (2), sigfrido (2), toni.vmp (1), lukas2222 (1), Lalcarava (1), carles66 (1), ShionS3 (1), raulpresseguer (1), aniol (1), EarlyReviewers (1), jonayroda (1), mjcj (1), Miquelet (1) — more\nLalcarava (1), carles66 (1), ShionS3 (1), gamoia (4), Celia. (2), lukas2222 (1), toni.vmp (1), raulpresseguer (1), Balcatrena (1)\n208 (1) 1492 (1) 1493 (1) biography (1) Bromera L'eclèctica (1) Bíblia valenciana (2) CAT Novel·la (1) Catalan (1) Criptojueus (1) demència (1) Early Reviewers (2) franquisme (1) history (1) Inquisition (1) Joanot Martorell (1) juvenile (1) novel·la (5) novel·la valenciana (1) November 2010 (1) Perpinyà (1) pesta (1) repressió (1) revisar (1) to-read (1) Valencia (2) valenciana (1) vellesa (1)\nSilvestre Vilaplana has 5 past events. (show)\nLlibreria Leo, Wednesday, February 22, 2012 at 7pm\nSilvestre Vilaplana promotes El quadern de les vides perdudes.\nL’acte estarà conduït per la periodista Reis Juan i per Xavi Sarrià, escriptor i cantant d’Obrint Pas. (gamoia)\nSetmana del llibre en català, Sunday, September 18, 2011 at 12:30pm\nSeu Ciutat d'Alacant. Universitat d'Alacant, Thursday, January 27, 2011 at 8:15pm\nSilvestre Vilaplana promotes L'estany de foc.\nA més de l'autor, hi intervindrà Glòria Gómez. Coordinador: Ismael Vicedo. (gamoia)\nCentre Cultural d'Alcoi, Tuesday, January 25, 2011 at 8pm\nSilvestre Vilaplana, Joanot Martorell. Un cavaller sense fronteres.\nA més de l'autor, hi intervindrà Josep Lluís Santonja, doctor en Història i director de la Xarxa de Biblioteques Municipals d'Alcoi. (gamoia)\nCentre Ovidi Montllor. Alcoi, Thursday, December 16, 2010 at 8pm\nA més de l'autor, hi intervindrà l'historiador Ricard Banyó. (gamoia)\nSilvestre Vilaplana's book L'estany de foc was available from LibraryThing Early Reviewers.\nL'estany de foc (Vilaweb, 19-11-2010)\nSilvestre Vilaplana is currently considered a "single author." If one or more works are by a distinct, homonymous authors, go ahead and split the author.\nSilvestre Vilaplana is composed of 3 names. You can examine and separate out names.\nAbout | Contact | Privacy/Terms | Help/FAQs | Blog | Store | APIs | TinyCat | Legacy Libraries | Early Reviewers | Common Knowledge | 130,798,482 books! | Top bar: Always visible


"Co-crea amb el teu client i fidelitza'l" (EMPRESES) Esparreguera\n06/10/2016 09:30 Edifici municipal de CAN PASQUAL (Carrer dels cavallers, 26 – Sala principal del 1r pis -08292 Esparreguera)\nDies: 06 d’octubre de 2016\nPersones empresàries, gerents d’empresa responsables del departament de màrqueting, atenció al client i/o innovació, emprenedors que vulguin millorar la relació amb els seus clients aplicant noves eines d’interacció i creativitat amb ells, així com persones en procés de transició professional que els complementi la seva formació.\nConèixer que és la co-creació i com es pot involucrar als clients en la generació de nous productes i serveis i fidelitzar-los, aproximant-nos així al valor que demanden i potenciant la relació i la proximitat.\nÉs de cinc a set vegades més difícil captar un client nou que fidelitzar el que ja tenim. Quin contacte tenim amb els nostres clients? Els coneixem? Sabem el que necessiten? Ens hem plantejat mai que podem implicar-los en el procés de disseny i creació dels nostres productes i serveis o per millorar-los? I que és molt probable que vulguin participar-hi i així els impliquem amb la nostra empresa, a la vegada que ens aporten noves idees per innovar? En aquesta sessió aprendrem com implicar als nostres clients utilitzant eines de co-creació ja provades i conè8ixer exemples per tal d’inspirar-nos per aplicar-ho a les nostres empreses i organitzacions.\nQuè és i què no és la co-creació / venen o fidelitzem? / la co-creació com a eina de fidelització dels nostres clients / Inspirem-nos: eines i exemples de co-creació que ens poden ser útils / Procés i etapes de la co-creació / com posem en valor la co-creació / Seguiment del procés on i off-line / eines de fidelització\nCurs a càrrec de Teresa Guix Boqué (Co-empren), al Servei de Promoció Econòmica a l'edifici Can Pasqual (Carrer dels Cavallers,26 1a planta, 08292 Esparreguera)\nMÉS INFORMACIÓ: empresa@esparreguera.cat o al Tel. 937771801 – 6 -3650


El valor de jugar a casa | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nEl futbolista del CF Reus, David Querol, renova per dues temporades amb l'equip roig-i-negre\n02 de Març de 2017, per Josep Gallofré\nDavid Querol i Xavier Llastarra signen el contracte de renovació\nDavid Querol és un dels futbolistes del primer equip sorgit del futbol base roig-i-negre. Provinent de la UE Astorga, l'entrenador del CF Reus en aquell moment, Ramon Maria Calderé, es va fixar en ell per la seva desimboltura i forma de joc. En poc temps, es va transformar en una de les peces claus del conjunt reusenc, amb el qual va aconseguir l'ascens a Segona Divisió B la temporada 2010-11. Querol formava una tripleta d'èxit amb Chumbi i Sergio León, actualment a l'Osasuna.\nEn aquell moment, el reusenc va decidir fer les maletes cap al Betis B. Les lesions no el van respectar, i dues temporades després fitxava pel Nàstic, per continuar la seva progressió un curs més tard a la UE Llagostera. Ara, des d'aquest estiu, Querol forma part del projecte roig-i-negre a La Liga 123. El club ha volgut premiar-lo amb la renovació per dues temporades, amb una altra d'opcional si s'aconsegueix l'ascens a Primera Divisió.\n"Querol és un cas especial", ha expressat el president del CF Reus, just a l'inici de la roda de premsa de la renovació. "Va saber valorar el Reus i què oferíem, i ell també sap que això és casa seva", deia Llastarri. Pel director esportiu, Sergi Parés, la continuïtat de Querol és "estratègica", ja que considera que amb 27 anys "encara té molt marge de millora i ens pot donar molt més". En aquest sentit, David Querol ha volgut agrair les paraules de Parés i Llastarri "per apostar per mi", i ha confessat que des que va marxar cada any rebia la trucada per tornar a Reus. "Tenia clar que volia seguir aquí, això és casa meva", explica.\nTenir continuïtat sobre la gespa\nDavid Querol no ho ha passat bé durant la primera volta a causa de les lesions. Ara, sembla que aquestes el respecten i comença a tenir la confiança de Natxo González i continuïtat en l'onze inicial. "La lesió durant la pretemporada em va marcar molt", deia, mentre demanava poder seguir amb aquesta progressió i gaudint del futbol.\nPel que fa a l'actualitat de l'equip, Querol creu que el partit contra el Rayo Vallecano a Madrid és bastant "decisiu" per situar-se a la zona alta de la classificació. "Seria molt poder tornar amb un resultat positiu", explica Querol.\nSergi Parés: 'Els jugadors valoren la feina que fa el CF Reus'\nDavid Querol s'afegeix a les renovacions de David Haro i Fran Carbia. L'objectiu de la direcció esportiva és renovar un gran gruix de futbolistes de l'actual plantilla. Tot i que estan "tranquils", ja treballen per oferir la continuïtat a altres jugadors roigs-i-negres, com Ángel Martínez, Alberto Benito, Ramon Folch o Edgar Badia, que finalitzen el seu compromís amb l'entitat, el 30 de juny.\nParés té esperança de poder mantenir el bloc, perquè "els jugadors valoren la feina que fa el CF Reus, amb una visió ambiciosa i amb ganes de créixer". El director esportiu reusenc no vol posar pressió als futbolistes, i pretenen que "la gent pugui centrar-se amb la seva feina". "Les coses sorgiran de forma natural", concloïa Sergi Parés.


Agenda dels esdeveniments de la demarcació de Lleida pel cap de setmana del 9 a l'11 de juny\nper Redacció 11/06/2017 08:23\n- La Torre del Cotton ha estrenat aquesta setmana la temporada d'estiu. L'equip assegura que sorprendran amb moltes sorpreses. No us ho perdeu!\n- Algunes de les piscines municipals de la demarcació donaran el tret de sortida a la temporada. A Lleida, per exemple, obriran els equipaments dels barris de Cappont, Balàfia, Pardinyes i Bordeta. Alcarràs ho farà amb una jornada de portes obertes, on tots els usuaris podran gaudir de les instal·lacions de franc. Tàrrega, també iniciarà l'activitat aquest dissabte, dia 10 de juny.\n- Tàrrega acull aquest cap de setmana la mostra Galacticat, un certamen que enguany homenatjarà el cinema fantàstic francès i estrenarà produccions catalanes.\n- Lleida ciutat organitza diumenge l'últim 'Templer per un dia' de la temporada.\n- La Granadella acull una nova activitat del cicle Oleaterra; en aquesta ocasió, la representació serà de música i dansa.\n- El claustre de la Seu Vella torna a obrir les seves portes al públic aquest divendres, per gaudir d'una activitat a la llum de la lluna plena.\n- La sala Manolo Calpe de la Fecoll exposa les millors vinyetes del X Concurs d'Humor Gràfic Caragoler durant tot el mes de juny.\n- El Parc de la Serra de Mollerussa escalfa motors pel IV Duatló de l'Infern, una prova en la qual els participants correran i aniran en BTT.\n- A Rialp, uns 400 nens participaran aquest cap de setmana al torneig de futbol base de la localitat, una competició en la que hi participaran nou clubs de futbol catalans de cinc categories diferents.\n- Barberà de la Conca enllesteix els últims preparatius per acollir el proper cap de setmana, del 16 al 18 de juny, la Festa del Trepat, un certamen on es fusionaran vi, art i solidaritat. Si voleu gaudir d'una de les activitats estrella, podeu participar al sorteig d'una entrada doble per al Combat de Trempats.


ILLINOIS FARM LAW FIRM, FENCE LAW, LANDLORD LIENS, FARM DISPUTES, AGRICULTURAL LITIGATION, FARM, CONTRACTS, AGRICULTURAL AGREEMENTS, FARMS AND RANCH ISSUES, FARMER RANCH FAMILIES, VINEYARDS, HORSE TRAINERS, ANIMAL LAW, BUSINESS FORMATION, BUSINESS PLANNING, CONSERVATION AGREEMENTS, CONTRACT LAW, DISPUTES REGARDING CROP INSURANCE, DEBT COLLECTION, EQUINE LAW, ENERGY LAW, ENVIRONMENTAL LAW, ESTATE PLANNING, REAL ESTATE LAW, METRO EAST, BELLEVILLE, ST. CLAIR COUNTY, ILLINOIS AGRICULTURAL AND AGRIBUSINESS LAW ATTORNEYS AVAILABLE TO REPRESENT CLIENTS FROM ALBION, EDWARDS COUNTY, MOUNT CARMEL, WABASH COUNTY, OLNEY, RICHLAND COUNTY, ILLINOIS. - Blake Behme || Links Raney, P.C.\nILLINOIS FARM LAW FIRM, FENCE LAW, LANDLORD LIENS, FARM DISPUTES, AGRICULTURAL LITIGATION, FARM, CONTRACTS, AGRICULTURAL AGREEMENTS, FARMS AND RANCH ISSUES, FARMER RANCH FAMILIES, VINEYARDS, HORSE TRAINERS, ANIMAL LAW, BUSINESS FORMATION, BUSINESS PLANNING, CONSERVATION AGREEMENTS, CONTRACT LAW, DISPUTES REGARDING CROP INSURANCE, DEBT COLLECTION, EQUINE LAW, ENERGY LAW, ENVIRONMENTAL LAW, ESTATE PLANNING, REAL ESTATE LAW, METRO EAST, BELLEVILLE, ST. CLAIR COUNTY, ILLINOIS AGRICULTURAL AND AGRIBUSINESS LAW ATTORNEYS AVAILABLE TO REPRESENT CLIENTS FROM ALBION, EDWARDS COUNTY, MOUNT CARMEL, WABASH COUNTY, OLNEY, RICHLAND COUNTY, ILLINOIS.\nHomeAll PostsUncategorizedILLINOIS FARM LAW FIRM, FENCE LAW, LANDLORD...


Trobada empresarial Enredate Elx-Baix Vinalopó\n/Trobada empresarial Enredate Elx-Baix Vinalopó\nL'Ajuntament de Santa Pola a través de la seua Agència de Desenvolupament Localparticipa un any més en la Trobada Empresarial Enredate Elx-Baix Vinalopo.\nLa trobada se celebrarà en el Centre de Congressos Ciutat d´Elx, el pròxim 21 de maig, en l'es reuniran aquells empresaris innovadors, persones emprenedores, joves amb inquietuds empresarials i amb interessos per fer coses noves, en una trobada empresarial on es parlarà de diverses temàtiques empresarials que poden oferir una nova perspectiva a emprenedors i empresaris, i es crearà un espai per al desenvolupament de noves oportunitats empresarials.\nLa Trobada Empresarial Elx-Baix Vinalopó 2013, començarà a les 9 hores, i en l'es desenvoluparan diferents tallers o taules de debat de manera simultània.\nL'Agència de Desenvolupament Local de Santa Pola, col·labora en el Taller 7: “Experiències d'èxit en el Baix Vinalopó”, en el qual es presenten experiències d'empreses instal·lades en el nostre territori, com a empresa Santapolera participarà explicant la seua experiència Sra. María Jesús Amérigo, Gerent de “El mussol Marapa”, destaca per la seua capacitat d'innovació i creativitat en articles de regal originals, en productes relacionats amb el marxandatge i pel desenvolupament d'una àmplia cartera de productes de propietat intel·lectual pròpia.\nPer a assistir és necessari inscriure's tant a la Macrojornada com a cadascun dels tallers als quals es desitge assistir, la qual cosa pots fer en el següent enllaç\nSegons declaracions Jorge Perelló, Regidor Delegat de l'ADL “Des de l'Agència de Desenvolupament Local de Santa Pola, creiem necessari en aquests moments més que mai recolzar a l'emprenedor i a l'empresari, fent-nos participe en activitats de dinamització i promoció destinades a promoure l'activitat emprenedora. Des d'ací animem a totes les persones interessades a participar en aquesta rellevant Macrojornada de la nostra comarca”\nPublicat el 03 Mai 2013


CineClub: A Ghost Story | Vade.cat\nAllò que es queda i allò que marxa quan algú mor. Aquest és el tema sobre el qual el director nord-americà David Lowery construeix la gran pel·lícula del cinema independent de l’any. Ho fa amb una gran posada en escena, amb unes el·lipsis temporals magistrals i amb un sacrificat Casey Affleck en el seu paper de fantasma solitari. Tot i el títol, no és una pel·lícula de terror, sinó un melodrama filosòfic, una reflexió existencialista sobre la pèrdua i el significat de la vida. Lowery ha filmat una pel·lícula insòlita que recorda al cinema de Terence Malick amb un marcat accent poètic. Una de les grans sorpreses del 2017.\nCineClub: A Ghost Story\ndivendres, 16 de març, 2018 - 22:00h.\nCENTRE CULTURAL. Direcció i guió: David Lowery. Idioma: Anglès. PREMIS: Sitges 2017: Millor fotografia.


Collage Mapa De La Escala De Conciencia David Hawkins, Design Jar #Mapofthescaleofconsciousness – Blog Jorge A. Rodriguez JAR\nCentro de Estudios e Investigación Hawkins de Venezuela\nCollage Mapa De La Escala De Conciencia David Hawkins, Design Jar #Mapofthescaleofconsciousness\nDate: 18 abril, 2017Author: jorgearodriguezjar 0 Comentarios\tEste Mapa de la escala de la conciencia Calibra 1000. Todos los mapas coloreados, pierden el nivel de calibración. Aunque se mantenga el contenido exacto.\nAnterior Entrada anterior: Blog JARSiguiente Entrada siguiente: Collage Map Of The Scale Of Consciousness David Hawkins Design Jar #Mapofthescaleofconsciousness


Humanitarian crises Archives | Mugambi Paul - Mpofu No. 1Mugambi Paul – Mpofu No. 1


Red Runners | 3ª 5 Cims 5 Horitzons\nHome Carreras 3ª 5 Cims 5 Horitzons\n02/10/2013 , Deja tu comentario\nNombre: 5 Cims 5 Horitzons\nDistancia: 45 km D+ 2100m\nPrecio: 25€ FED, 30€ no FED, descuentos socios Club Hortzons.\nWeb de la carrera: http://www.5cims.cat/\nComentarios: La 5C5H [5 Cims 5 Horitzons] amb sortida i arribada en el poble del Montseny és una marxa de resistència individual caminant o correns, de caràcter no competitiu que passa pels paratges més bonics del Parc Natural del Montseny: el Turó de l’Home, les Agudes, el Matagalls, el Sui i el Samon…. els 5 cims!La caminada té un recorregut circular d’uns 45 Km i un desnivell acumulat de ± 4.500 metres.\nEl recorregut resegueix GRs i PRs del Parc Nautural del Montseny ja senyalitzats amb les marques corresponents.\nGuitarRunner No presentado\nCategorías: Carreras. Tagged as Barcelona, Montaña, Ultra


Educació promou al Saló de l'Automòbil l'oferta formativa del sector del transport i el manteniment de vehicles\nquery_builder 10 maig 2019 09:00\nL’objectiu és donar a conèixer a les empreses i als visitants els diferents títols que l’FP ofereix en aquest àmbit, especialment en la modalitat dual\nActualment més de 7.000 alumnes catalans cursen algun dels cicles formatius relacionats amb el Saló, dels quals 300 ho fan en dual\nEl Departament d'Educació promourà a partir de demà al Saló Internacional de l’Automòbil l’oferta de cicles formatius de formació professional vinculats al sector del transport i el manteniment de vehicle. Amb aquest objectiu, el Departament disposarà d’un estand propi en què donarà a conèixer a les empreses i als visitants del Saló els diferents títols, especialment en la modalitat dual. La fira, que enguany celebra el seu centenari amb el nom d’Automobile Barcelona, tindrà lloc de l’11 al 19 de maig al recinte firal de Montjuïc de la Fira de Barcelona.\nAixí doncs, la participació en aquest saló permet al professorat d’FP poder entrar en contacte amb les empreses del sector i promocionar els cicles formatius i els diferents serveis que poden obtenir a través de l’FP, que poden donar resposta a les seves necessitats. Concretament, es busca que les empreses puguin millorar la qualificació professional dels seus treballadors i que puguin integrar personal format d’acord amb les seves demandes. En aquest sentit, els graduats d’FP i els alumnes d’FP dual poden incorporar-se a totes les àrees del sector, tant a les unitats de producció com als diferents tallers de manteniment i altres serveis post-venda.\nEn total, a Catalunya hi ha més de 7.000 alumnes que cursen algun dels 6 cicles de la família professional de transport i manteniment de vehicles:\n- En grau mitjà\nCarrosseria: s’imparteix en 22 centres arreu de Catalunya, amb 7 línies en FP dual\nConducció de vehicles de transport per carretera: s’ofereix en un centre i també compta amb una línia de dual\nElectromecànica de maquinària: s’ofereix en 4 centres, amb 2 ínies en FP dual\nElectromecànica de vehicles automòbils: es pot cursar en 45 centres i compta amb 19 línies de dual\nElectromecànica de vehicles automòbils, perfil professional d'electromecànica de vehicles industrials i altres especialitats: s’ofereix en 3 centres, amb 2 ínies en FP dual\n- En grau superior\nAutomoció: s’imparteix en 28 centres, amb 18 línies en FP dual\nA banda d’aquests 6 títols, Educació ha implementat aquest curs en FP dual una adaptació curricular del cicle formatiu de grau superior d’Educació Disseny en fabricació mecànica, al Desenvolupament virtual de l’automòbil, que s’imparteix en un institut.\nEducació també vol aprofitar la seva presència al Saló per exposar a les empreses del sector els beneficis de l’FP dual, que contribueix a la millora de la competitivitat de les empreses perquè els permet disposar d'un capital humà amb les competències i habilitats personals i professionals necessàries per incorporar-se a l'empresa. Aquest curs prop de 300 alumnes de segon curs es formen en FP dual a empreses dels diferents sectors de l’automòbil.\nLa dual és una modalitat formativa en què l'estudiant es converteix en aprenent i combina la formació en el centre educatiu amb l'activitat productiva a l'empresa. Els objectius són: adequar la formació professional a les necessitats de les empreses, establir una major vinculació i corresponsabilitat entre els centres de formació professional i les empreses, i millorar el procés d'aprenentatge dels estudiants de formació professional.\nAutomoció 1 428\nAutomoció 2 6968


Sindicats de Mossos també demanen la dimissió de Buch | NacióDigital\nper Redacció, 7 de desembre de 2018 a les 17:21 |\nqui ho demana,Mossos\nPer Anònim el 7 de desembre de 2018 a les 21:31\no infiltrats d'altres llocs menys nobles representats per la seva espanya corrupta?\nPer ciutadana 21D el 7 de desembre de 2018 a les 18:47\nLlàstima que els sindicats i els mateixos agents dels mossos, no siguin capaços de filtrar aquells agents que realitzen pràctiques abusives i que malmeten el nom dels Mossos i la confiança que la població té del cos. El que va aconseguir el 17A ho estan tornant a dinamitar per un corporativisme tòxic que va a la seva contra. Quina llàstima


Quousque tandem abutere, Alicia Sánchez Camacho, patientia nostra? | BUSCANT RAONS\nSánchez Camacho sent dirigent del Partit Popular hauria de saber millor que el partit del qual ella és dirigent si que té una gran relació amb el feixisme. El PP va ser fundat per Manuel Fraga Iribarne, un senyor que havia estat ministre del règim franquista i que l’any 1968 deia “Catalunya va ser ocupada per Felip IV, va ser ocupada per Felip V, que la va vèncer, va ser bombardejada pel general Espartero, que era un general revolucionari, i la vam ocupar el 1939 i estem disposats a tornar-la a ocupar tantes vegades com sigui necessari i per això estic disposat a agafar de nou el fusell. Per tant, ja saben vostès a què atenir, i aquí tinc el mosquet per tornar-lo a utilitzar” Altres dirigents del seu partit, com Mayor Oreja han lloat l’anterior règim, o Vidal-Quadras defensant el colpisme.\nMas i Junqueras defensen la celebració d’una consulta on els catalans podrem decidir quin país volem, això és la democràcia, una democràcia que a la senyora Sánchez Camacho i els seus feixistes no agrada, i on fins i tot els que estan en contra podran votar malgrat que ells – els feixistes del Partit Popular i C’s – el que no volen és que votem nosaltres.\nSánchez Camacho siendo dirigente del PP debería saber mejor que el partido del cual ella es dirigente si que tiene una gran relación con el fascismo. El PP fue fundado por Manuel Fraga Iribarne, un señor que había sido ministro del régimen franquista y que en el año 1968 decía “Cataluña fue ocupada por Felipe IV, fue ocupada por Felipe V, que la venció, fue bombardeada por lo general Espartero, que era un general revolucionario, y la ocupamos en 1939 y estamos dispuestos a volver a ocupar tantas veces como sea necesario y por ello estoy dispuesto a coger de nuevo el fusil. Por tanto, ya saben ustedes a qué atenerse, y aquí tengo el mosquete para volverlo a utilizar “Otros dirigentes de su partido, como Mayor Oreja han alabado el anterior régimen, o Vidal-Quadras defendiendo el golpismo.\nMas y Junqueras defienden la celebración de una consulta donde los catalanes podremos decidir qué país queremos, eso es la democracia, una democracia que a la señora Sánchez Camacho y sus fascistas no gusta, y donde incluso los que están en contra podrán votar a pesar de que ellos – los fascistas del PP y C ‘s – lo que no quieren es que votemos nosotros.\nA sou del Partit Popular »\n« La virreina i els trens de la Diada\n18 thoughts on “Quousque tandem abutere, Alicia Sánchez Camacho, patientia nostra?”\n30 gener 2013 a les 15:44\nJaume, que extraña la idea de la señora Sánchez Camacho al decir que una consulta ciudadana o referéndum acerca de la independencia catalana, serían mecanismos de una especie de estado fascista.. creo que no tiene sentido..!\nTal vez ella dice eso porque si ellos son fascistas como tu aseguras, el fascismo subordina la razón a la voluntad y acción de las masas adoctrinadas y no conciben que las personas puedan pensar y decidir individualmente en consulta ciudadana acerca de su destino.. No hay que olvidar que ellos nunca se ubicarán ni en la izquierda ni en la derecha del espectro político, siempre estarán aparte de todo.\n30 gener 2013 a les 16:31\n“Dit diví de Rajoy”? No sé què t’has pres, però deixa-ho!!!\nQuan la tanquen en un psiquiàtric? Ja fa temps que els catalans hem d’aguantar les seves estupideses, ara ja desbarra! No podem fer alguna cosa per aturar-ho?\nCrec que comença a ser necessari que aquesta gent torni a l’escola, a primària, i aprengui alguns conceptes bàsics. Aquesta gent té un problema greu que és que no saben acceptar la realitat, vivim en un estat (suposadament) democràtic, per tant, els agradi o no, un referèndum és la cosa més natural del món. Altra cosa és que a ells no els interessi… malgrat no ho volen assumir, són minoria i saben que perdran.\n30 gener 2013 a les 16:59\nEo, què Franco va ser un gran demòcrata fins i tot va fer un referèndum, i amb una participació que ja agradaria als seus deixebles, els actuals dictadors, els mal anomenats populars.\nSí, l’actual PP és herència directa de “Alianza Popular” i aquesta dels espècimens il·luminats del franquisme que van sobreviure al dictador.\nI compte, ja governen a Badalona.\nDels “Ciudadanos” (Queda més castís en espanyol) millor no parlar, la paranonia que llueixen recorda els millors temps d’Acebes i Zaplana amb les seves teories de la conspiració. “Pobrets són els trolls de la política, tots conspiren contra ells”.\nI em permets un apunt sobre aquesta cadena de nom que no vull recordar. Heu de saber que un dels seus tertulians habituals va ser redactor en cap del diari “El alcazar” Els que tenim ja una edat ho recordem per la seva apologia i exaltació al feixisme més ranci.\nI com no pot ser d’altra manera en una televisió “democràtica i plural” també compten entre els seus habituals: el capellà, el general i un peridodista que presenten com a “Caballero Legionario”, sense comentaris.\nNo us perdeu la missa dominical al “Valle de los caidos” promocionada per aquesta magna cadena. “El que s’ha dit tot uns demòcrates”.\n30 gener 2013 a les 17:54\nFranco va celebrar dos referèndums. L’any 1947 per aprovar la Llei de Successió a la Prefectura de l’Estat, i el 1967 per aprovar la Llei Orgànica de l’Estat. En broma es deia que “SI para que se quede, NO para que no se vaya”.\nRecordo “El Alcázar” i el “Ya”, tots dos desapareguts, suposo que La Gaceta ocupa l’espai ideològic-periodístic d’aquests dos diaris.\nSánchez Camacho va ser nomenada a dit per Rajoy, que va posar fi a la disputa pel poder entre Cirera i Nebrera.\nAquesta gent no té clar que és la democràcia, eleccions i referèndums són el més habitual, i de fet, hi ha països on s’aprofiten les eleccions per consultar la ciutadania sobre diversos assumptes, és a dir, tu vas a votar en unes eleccions i a més et pregunten que n’opines sobre lleis concretes. És cert que en algunes dictadures se celebren referèndums o eleccions, a l’Iran i l’Aràbia Saudita se celebren eleccions, però això no fa que aquests països siguin democràcies, i no ho són perquè tot el sistema polític és una farsa. Per exemple, els dos referèndums celebrats durant el franquisme eren una farsa que intentava donar una aparença democràtica a un règim totalitari. Conec algun altre cas més actual d’un país on hi ha eleccions i on van canviar la llei per permetre que el màxim dirigent del país pogués perpetuar-se en el poder malgrat que constitucionalment hi havia limitació de mandats.\nDurante las elecciones la señora Sánchez Camacho vio como sus argumentos catastrofistas eran desmontados uno a uno. Incluso quedó en evidencia después de varias meteduras de pata que ya hemos comentado en anteriores artículos, por ejemplo, aquella famosa suma errónea o cuando dijo que España tenía 500 siglos de historia.\n30 gener 2013 a les 18:39\nYeagov, em referia a “diví”!!!!\n30 gener 2013 a les 19:15\nAltres cops m’he referit al diví dit d’Aznar que va assenyalar Rajoy com a successor seu. Fina ironia.\n30 gener 2013 a les 19:17\nJa ho sé! Ho sento, amb aquesta gentussa no hi ha ironia que valgui…\n30 gener 2013 a les 20:23\n2 febrer 2013 a les 13:18\nPotser també hi ha una certa por a la pròpia supervivència política. Si marxem d’Espanya, que serà del PP i de C’s.\nSi es limitessin a ser partits de la dreta, no hi hauria cap problema en que ho seguissin sent de la Catalunya Independent o del Canadà, ara bé, no és així. Son partits espanyols i de dreta i no s’hi veuen en una Catalunya Independent i no saben que fer.\n2 febrer 2013 a les 13:20\nI perquè ells no se sentin desplaçats ens hem de fotre la majoria? Jo m’he sentit desplaçada tota la vida… Potser sóc egoista?\n2 febrer 2013 a les 13:32\nNo, ni molt menys. Jo ja he deixat de “poner la otra mejilla”, i em sembla que molts catalans també,\n2 febrer 2013 a les 13:34\nTenen dues opcions: quedar-se i portar-se bé o que marxin a la seva estimada Espanya (ja veurem com els tracten, ja no serviran per a res).\n3 febrer 2013 a les 14:57\nNo et preocupis, Maria.\nLa raó d’existir del PP a Catalunya es la seva vessant de dreta espanyolista, perquè ja existeix una coalició de dretes catalana, CiU. El cas de C’s és encara més curiós perquè ells es presenten com un partit d’esquerres anticatalanista, però actuen com un partit de dretes (a la dreta del PP) espanyolista. I el ventall a Catalunya no dóna per tres formacions de dretes. I a l’esquerra també està la cosa complicada. El PSC diu ser socialdemòcrata i federalista, encara que ni ells saben amb qui poden federar-se a Espanya, perquè el PSOE és un partit jacobí. ERC és un partit socialdemòcrata i independentista, quan es proclami la independència serà el partit socialdemòcrata de Catalunya, i tampoc crec que hi hagi tant espai per a dos partits socialdemòcrates.\nTu ets catalana i vius en un país que es diu Catalunya, no ets tu qui s’ha de sentir desplaçada a casa teva.\nIrònicament ja hem vist com als més ferms defensors de la espanyolitat de Catalunya els han marginat en el repartiment de sobres. Pobre Alice, però ja ho diuen que Mordor no paga traïdors.\n3 febrer 2013 a les 19:00\nGràcies Yeagov! Ara ja no em sento desplaçada, fins fa poc sí, per la feina, sempre he estat envoltada “d’espanyolisados” i dels “cutres” amb un nivell intel·lectual força baix. Ara treballo per a independentistes i em sento molt bé, són bona gent…\nLa meva opinió és que tant els del PPC com els del PSC són titelles sense veu ni vot, en el cas de l’Alice, tinc la sensació que fa tot el que fa per fer-se veure a Espanya, però és i serà un zero a l’esquerra.\n6 febrer 2013 a les 19:49\nUn altre cas és el de Carme (Carmen) Chacón, que alguns sectors del PSC pretenen que sigui la successora de Rubalcaba, per això la Chacón deu fer aquestes declaracions presentant-se com més espanyola que la bandera, però crec que no se n’adona – i Sánchez Camacho tampoc – que a Espanya les veuen com dubtoses pel fet de ser catalanes i mai arribaran gaire lluny dins de la política espanyola, per moltes proclames espanyolistes que facin.\n6 febrer 2013 a les 20:06\nAquí les veiem anti-catalanes i allà les veuen catalanes. Fan mal a Catalunya per no-res.\n11 febrer 2013 a les 12:45\nNo es poden tenir dues pàtries ni servir dos amos.\n11 febrer 2013 a les 18:57\nSi no els he entès malament, de pàtria només en tenen una, la seva estimadíssima Espanya i, a sobre, per a ells és “Una, Grande y Libre”. I, d’altra banda, quin servei fan a Catalunya? per tant, de quins dos amos em parles????


La marxa del 25 d'abril clama pel canvi polític al País Valencià | Tere Rodríguez | valència | Política | El Punt Avui\nLa marxa del 25 d'abril clama pel canvi polític al País Valencià La marxa del 25 d'abril clama pel canvi polític al País Valencià La marxa del 25 d'abril clama pel canvi polític al País Valencià La marxa del 25 d'abril clama pel canvi polític al País Valencià + La marxa del 25 d'abril clama pel canvi polític al País Valencià E-mail\nvalència - 26 abril 2015 2.15 h\nLa marxa del 25 d'abril clama pel canvi polític al País Valencià\nLa manifestació va discórrer en un ambient festiu, molt optimista i amb una participació superior a la d'altres anys\nMilers de persones van recórrer els carrers del centre de València en la manifestació del 25 d'abril. JOSÉ CUÉLLAR\nLa marxa del 25 d'abril clama pel canvi polític al País Valencià La marxa del 25 d'abril clama pel canvi polític al País Valencià La marxa del 25 d'abril clama pel canvi polític al País Valencià La marxa del 25 d'abril clama pel canvi polític al País Valencià La marxa del 25 d'abril clama pel canvi polític al País Valencià E-mail\nLa societat valenciana pressent un possible canvi al govern de la Generalitat a partir del 24 de maig i ahir ho va demostrar participant de manera massiva en la tradicional manifestació del 25 d'abril, que commemora la derrota en la batalla d'Almansa i reivindica els drets nacionals del País Valencià.\nEn aquest sentit, el coordinador d'Acció Cultural del País Valencià (ACPV) va assegurar que el canvi social ja ha tingut lloc i que per això es fa necessari un canvi polític a les institucions. “La majoria de la societat ja sap què s'ha fet malament, ara es tracta de no cometre els mateixos errors i entendre que els causants de la crisi, els responsables del model social i cultural que ha fracassat, no poden ser els que ens trauen d'aquesta situació, els que aporten la solució”, va indicar Gisbert a l'inici de la marxa, en què hi va haver representació dels partits polítics a excepció del PP i el PSPV. El portaveu d'ACPV va qualificar aquest 25 d'abril com un “dia per a l'esperança i la il·lusió, perquè comença el futur, però de responsabilitat per no cometre els errors del passat”.\nLa participació en la manifestació va ser superior a la d'anys anteriors, en un ambient molt festiu i carregat d'optimisme. Grups de tabals i dolçaines, a més de diverses muixerangues, van animar una cita que va estar precedida dies abans per la Crida Cívica.\nÉs un dia per a l'esperança i la il·lusió, perquè comença el futur, però també de responsabilitat\nCoordinador d'Acció Cultural\nEl Punt Avui. Girona 26-04-2015, Pàgina 6\nEl Punt Avui. Nacional 26-04-2015, Pàgina 6


El Món | Riera (CUP): "Un candidat molt lligat orgànicament al PDeCAT no ens facilita les coses" | Política\nRiera (CUP): "Un candidat molt lligat orgànicament al PDeCAT no ens facilita les coses"\nEl líder cupaire lamenta que el president del Parlament de Catalunya hagi "reculat" en dues ocasions suspenent el Ple i anant "contra la sobirania popular"\nperJ. A. Guerrero 14/03/2018 08:52 | Actualitzat a 14/03/2018 12:24\nEl líder de la CUP, Carles Riera | Jordi Borràs\nEl líder de la CUP, Carles Riera, ha afirmat aquest dimecres que per aconseguir arribar a un acord per a la investidura “el nom no és en absoluta cap problema”. En declaracions a RAC1, Riera ha matisat, però, que “si ens posen davant un candidat que està molt lligat orgànicament al PDeCAT no ens faciliten les coses”. En tot cas, ha insistit que pels cupaires “el nom ni ha estat ni serà un impediment insalvable, en absolut”. Riera ha rebutjat opinar sobre una possible candidatura de Jordi Turull: “La veritat és que no vull posicionar-me sobre el nom de ningú perquè trairia el que ha estat el debat real i el posicionament de la CUP. No hem entrat a debatre noms sinó programes, fulls de ruta i agenda d’accions de Govern”.\nRiera ha manifestat que el de Turull o qualsevol altre “pot ser un bon nom si és per dur a terme un full de ruta republicà”, però, “no serà un bon nom si és per dur a terme un full de ruta autonomista”. Riera ha afegit que la CUP vol que la investidura “obeeixi a la sobirania del 21 de desembre i no al mandat del Constitucional o del Suprem, al revés de com hem fet fins ara”, tenint en compte que el primer candidat era Carles Puigdemont. “El dia 30 els quatre diputats de la CUP al Parlament estàvem en disposició de votar Puigdemont, perquè després diguin que sempre posem pals a les rodes”, ha subratllat.\n“En obediència al Constitucional, el president del Parlament —d’ERC— va dir que la investidura no era possible. Segona opció, Jordi Sánchez, el Suprem decideix novament que no pot ser, i el Parlament enlloc de mantenir-se, recula”. Riera ha volgut palesar així que “en dues ocasions hem anat en contra de la sobirania popular”. “Cada vegada que es renuncia a la sobirania del Parlament desconfiem més de la voluntat republicana del Govern que acabi sortint”, ha precisat.\nEl líder cupaire ha dit que “aconseguir la independència i fer una República comporta repressió i té riscos, aquí i en qualsevol lloc del món, això és obvi”. “Sabem que això inevitablement implica assumir repressió i riscos —ha reiterat—. Estem disposats a assumir qualsevol responsabilitat i risc si es tracta d’això. No girem l’esquena a aquest risc”.\nRiera ha recordat que “la repressió és inevitable en el context d’una lluita que pretén un canvi fonamental en l’statu quo, això ho hem d’assumir, nosaltres no tenim por a assumir les conseqüències i anem de cara”. El cupaire ha dit que seria fonamental per arribar a un acord que es faci un procés constituent amb un calendari i que sigui de caràcter vinculant. “Amb una iniciativa de les institucions per donar-li un caràcter formal i ferm, faríem un gran pas endavant”.\nRiera considera que l’acord ha d’establir “polítiques republicanes” per “tirar endavant lleis i decrets del Govern que garanteixin que aquest projecte republicà realment implica un canvi de model social, econòmic i democràtic que generi indiscutiblement un país millor”.\n#CUP #carles riera\ncom ho farem !! com !!\nqui sigui !! pero..... La CUP, ERC, JxCAT , qui sigui !! algu ens pot explicar d'on treurem els diners per constituir un Estat i una Republica !! d'on treurem els diners !!!!!\nVASCOS TREMOLEU !! que nossaltres marxem !!\nSr. Carles Riera : un cop siguem independents el tema del CUPO VASCO com quedará ?? els Catalans seguirem contribuint-hi ?? o farem caixa i faixa !! ja am comentara, gracies .\nLa CUP ens portara a la llibertat !!\nJa ha dimitit Lluus Salvadó ????\nSou una tropa de fanatics i absurds, no aporteu res, només tocar els c.... .\nTinc una proposta: Perquè no es presenta com a candidat a la presidència de la Generalitat al sr. Riera? Sé que pot semblar una bogeria però si hi dediquem 5 minuts potser no u sembla tant.\nla cup va donar el vist i plau a Puidemont, si algu ha fallat es en Torrent, que fa el ridicul un dia si i un altre tambe. La unica sortida honorable en aquest moment seria nomener Riera presidenciable,\nXe a Vidal Sasoon\nposeu-li un barret mexica que no Surt afavorit a les fotos\nUn candidat que tingui els ulls de color marró tampoc facilita les coses per a la CUP. Voleu més paper de fumar per agafar-vos-la? Coi, tireu endavant amb el candidat que han triat els 70 ERC+PDCat i ja arrossegareu el govern al Parlament, co.ny! No dieu que voleu la República? I, com penseu aconseguir-la? Babaus!


El Vic sentencia el CF Mollet UE amb dos gols a les acaballes del partit - somMollet\nEl Vic sentencia el CF Mollet UE amb dos gols a les acaballes del partit\nEls molletans segueixen sense sumar cap punt lluny del Germans Gonzalvo\nDiumenge, 10 de novembre de 2019 | 17:25h\nDos gols del Vic sentencia el CF Mollet UE a les acaballes del partit | CF Mollet UE\nAl CF Mollet UE li van sobrar set minuts del partit al camp del Vic per sumar el primer punt de la temporada com a visitant. El conjunt osonenc, dirigit per l'exentrenador Albert Cámara, va marcar els dos únics gols del duel en el minut 83 i 89.\nEl Mollet va plantar cara al camp del Vic, però els vigatans, que han sumat 24 de 30 punts possibles, no era una empresa gens fàcil. Tot i això, van arribar a les acaballes del partit amb opcions d'estrenar la seva casella de punts com a visitant. Tot i l'esforç dels de Jordi López, al minut 83 una assistència de Jairo cap a Peque va obrir la llauna al minut 83 i sis minuts més tard el mateix Jairo sentenciava de penal.\nEl Mollet ocupa el 7è lloc amb 13 punts, del grup 1 de la Primera Catalana. El pròxim partit dels molletans serà a casa contra el líder, el Girona B.


La Policía registra dos plantas de Alcoa | Radio Lugo | Cadena SER\n21 de abril de 2021 Actualizado a las 15:36 CEST\nUn dispositivo de cien agentes ha registrado las plantas de A Coruña y Avilés, así como sus oficinas en Madrid, Málaga y Castellón\nImagen de la Policía registrando las instalaciones de Alcoa en Avilés. / EUROPA PRESS.\nLa Policía Nacional está desarrollando un operativo por la presunta despatrimonialización fraudulenta de las plantas de producción de aluminio de Alcoa y está registrando las de A Coruña y Avilés (Asturias) y oficinas de Madrid, Málaga y Castellón con un dispositivo de cien agentes.


La innocència dels sentiments La República\nLa innocència dels sentiments\nEl 6 de febrer de 1813, amb només 21 anys, Gioacchino Rossini va estrenar la seva gran òpera dramàtica Tancredi, a La Fenice de Venècia. Un dels teatres d’òpera més […]\nOriol Junqueras 05/02/2010\nEl 6 de febrer de 1813, amb només 21 anys, Gioacchino Rossini va estrenar la seva gran òpera dramàtica Tancredi, a La Fenice de Venècia. Un dels teatres d’òpera més prestigiosos d’Europa, on s’han estrenat moltes de les òperes italianes més conegudes. Rossini, doncs, va assolir l’èxit encara molt jove; i, al llarg de la seva carrera, va compondre més de trenta òperes de diferents gèneres.\nEn concret, Tancredi es va representar en una de les dues versions que Rossini havia escrit amb tan sols un mes de diferència. Una amb desenllaç feliç –coneguda com “la versió Venècia”– molt adequada al gust de l’època; i l’altra, amb final tràgic, “la versió Ferrara”, més ajustada a la tragèdia de Voltaire, en la que estava inspirat el llibret. Dues versions que els circuits operístics actuals acostumen a oferir en un format híbrid.\nTancredi és un melodrama heroic ambientat a l’any 1000, a la Sicília amenaçada pels musulmans. En aquest escenari, els enamorats Tancredi i Amenaide es veuen separats per lluites polítiques. En concret, ella és entregada en matrimoni al sultà, amb qui el seu pare acaba d’establir una aliança. I, malgrat que ella es nega a casar-se, Tancredi es considera traït per la seva enamorada.\nI, precisament, en aquest punt de la història, les dues versions de Rossini divergeixen. En la primera, després de desafiar i matar el seu rival, Tancredi acaba recuperant la confiança en la seva estimada Amenaide i viuen feliços la resta de les seves vides; mentre que, en la segona versió, Tancredi tan sols torna a confiar en la fidelitat de la seva promesa en jeure agonitzant, després de caure mortalment ferit en el combat contra el sultà.\nSigui com sigui, un gran misteri que acompanya aquesta obra és per què Rossini va donar el paper de l’heroi Tancredi a una dona. Una decisió que sovint ha estat interpretada com un excèntric recurs operístic. El llibret d’aquesta obra està basat en la tragèdia de Voltaire Tancrède (1759). Voltaire, en la seva peça teatral, va triar com a protagonista un il•lustre guerrer de la història medieval, Tancredi de Hauteville, príncep de Galilea i Antioquia. Personatge que ja havia quedat immortalitzat per Torquato Tasso a La Gerusalemme Liberata. A diferència de Tasso –que se centra en la fundació de Jerusalem i en un combat entre el guerrer i la seva estimada–, Voltaire va traçar una nova història d’amor i conflicte. Aquest cop, l’estimada era Amenaide de Siracusa, i Tancredi va decidir defensar el seu honor malgrat que la creia infidel al seu cor, apòstata de la seva religió i traïdora a la seva pàtria. Així, l’elogi de la innocència dels sentiments esdevé el tema principal que, després, Rossini recupera per a la seva òpera Tancredi. I d’aquesta manera també resulta ben evident la profunditat de les arrels que el Romanticisme afona en una Il•lustració que, tal com passa amb l’ànima humana, tot sovint és menys racional i més emocional del que volem admetre.\nArticle escrit amb Helena Moliné i Rodes per a l’ACPG de març del 2008


Cesc, un espectador sense la pilota\nEL RETORN DE L'HEREU Reportatge\nEl català va jugar al Camp Nou, on va viure un petit malson i va fallar en la jugada de l'1-0\nTONI PADILLA Actualitzada el 09/03/2011 00:00\n260x366 Cesc Fàbregas va viure un malson ahir al Camp Nou i va acabar substituït per unes petites molèsties. / JOSEP LAGO / AFP PHOTO Cesc Fàbregas va viure un malson ahir al Camp Nou i va acabar substituït per unes petites molèsties. / JOSEP LAGO / AFP PHOTO\nMinut 48 de la primera part. El Barça atacava, però en una acció defensiva brillant, Clichy va evitar el xut de Messi. La pilota va caure als peus de Cesc Fàbregas, i el català, en rebre just a la frontal, la va intentar passar d'esperó a Wilshere. Però Iniesta va interceptar la pilota i la va passar a Messi, que va convertir una pilota en una obra d'art. Totes les mirades dels jugadors de l'Arsenal van mirar cap al seu capità, cap a Cesc. Ell havia perdut la pilota. Ell havia pres una decisió difícil de comprendre al pitjor lloc i en el pitjor moment.\nCesc Fàbregas va arribar a les 19.10 al Camp Nou amb una expressió seriosa. L'autocar de l'Arsenal va aparcar davant de tribuna i ell va baixar en solitari, escoltant música. Duia una ampolla d'aigua a la qual no deixava de fer petits glopets. A prop, el seguia qui diuen que serà el seu hereu, el jove Jack Wilshere. Aquest migcampista, tot caràcter, amb cara de protagonista de novel·la de Charles Dickens. Cara d'entremaliat, galtones vermelles i un munt d'il·lusió. Hores abans havia escrit al seu Twitter que des de l'habitació de l'hotel podia veure l'estadi, i li semblava "immens". Cesc, en canvi, ja el coneixia prou bé, l'estadi.\nEl mateix estadi on venia de menut com a aficionat. On va riure quan de cadet havia d'oferir un títol al descans d'un partit i en no tenir una copa per ensenyar Piqué, company d'aventures, en va agafar una del Museu que no sabien ni tan sols si pertanyia a la secció de futbol. L'estadi on somiava jugar fins que l'Arsenal es va creuar en el seu camí. I ahir, per fi, hi jugava. La temporada passada una lesió el va deixar fora del partit de tornada, però ahir sí que hi era. Vestit tot de groc i amb el braçalet de capità al braç. Amb Piqué a la graderia mirant-ho, i amb un munt d'amics a l'equip rival.\nCesc, però, va viure un malson. Es va fer un fart de córrer darrere de la pilota, condemnat a ser una peça defensiva, ell, que sempre vol crear. A més, a mesura que el partit es va escalfar, Cesc va semblar fora de joc. Ell, que sempre que hi ha gresca és dels primers a donar la cara, com va demostrar ja de molt jove encarant-se amb Lampard, ahir semblava descol·locat. Com si fos un casc blau intentant posar pau, quan tothom se les tenia ell intentava fer de missatger, com si tingués por de quedar malament amb uns i altres. Mascherano li recriminava que l'Arsenal no havia tirat fora una pilota. Ell intentava dialogar, i poc després li deia a Van Persie que no havia de perdre els papers quan es va encarar amb Abidal. Van ser deu minuts, els últims dels primer temps, horribles per al maresmenc. Aquelles picabaralles amb amics a les dues bandes, i després l'errada que va costar el gol de Messi. Un gol que arribava quan l'Arsenal pensava que arribaria al descans amb un 0-0 que semblava un miracle, vist com havia anat el matx. Però Messi va canviar el guió del partit, en part perquè Cesc va perdre la pilota per intentar fer una frivolité .\nSubstituït per Bendtner\nPerdut, sense pilota i sacrificat, Cesc va ser testimoni directe del gol de l'empat, marcat per Sergio Busquets en pròpia porta. Ell era just darrere, tapat, i fins i tot li va costar veure qui havia marcat. Va aixecar els braços, va donar ànims als seus companys. Ell era el primer que sabia què volia dir, aquell gol. Que els seus tenien opcions, però que tocaria rebre una allau de futbol del Barça. I els anglesos la van rebre. I van perdre. Van oferir més oposició que la temporada passada, però van marxar derrotats com sempre. Finalment, als 32 minuts i amb el partit ja 3 a 1, Wenger va subsituir Cesc per Bendtner. Amb la mirada baixa, va escoltar com part de l'estadi el xiulava. Havia tocat la pilota tot just una vintena de vegada. Havia vist com pel seu voltant es movien com àngels Iniesta i Xavi Hernández. Capcot, va passar pel costat de l'home que el va convèncer perquè marxés a Londres, Wenger. L'home que el va fer capità de l'Arsenal, però que el va allunyar del club que ara mateix monopolitza el que Cesc estima per sobre de tot: la pilota. "Marxo fotut. El Barça ha jugat millor i no hem pogut crear ocasions", va admetre al final el català, que en ser preguntat sobre què havia sentit en el seu debut al Camp Nou, va dir lacònicament: "A partir dels primers 10 minuts ja me n'he oblidat". Llavors, es va centrar a perseguir la pilota, com la resta.


п»ї me and my sisters panties Tubetopia\nFuck me and my sister too scene 4 Me And My Sister Me and My Sister me and my sister's husband Me and My Sister Live on Cam Masturbating me and my panty Cuming to my sister panties and bra just me and my panties Me And My Friends Little Sister Me Jerking Off On My Sisters Panties. this is what me and my little sister do after school when nobody is at home on c Come outside and watch me flash my little panties Me and My Hot Step Sister Fucking on Sofa Teen blow talk me and my chum's sisters Me and my patron's sisters boss hot guys Me and my playmate's sister first time What would you Me and my friend's sister pissing teen girls xxx Old Me and my boss's sisters teen sensation What would you Me And My Hot Slut.p3 Compilation Of Me And My Lady's Adventures Lucky Me And My Big Boobie Nurse Me and my new friend get plugged Me and My Girlfriend Me and my girlfriend in Turkey me and my ex Me and my Girlfriend Part1.german homemade Me and my Girlfriend Part2.german homemade Tobys - Me and my Ice-Fleshlight me and my Girlfriend Part1. homemade! me and my Girlfriend Part2. homemade!\npenis stud ese es mi ano british soldier man italy prison sex parents came stuffed in a stuck elevator horny and cute indian teen would like to fuck for homemade sex video armenia movies granny balthroom ni as de 3 brother creampie sister mom pussy blonde mistress uses her slave in about the most perfect way voyer folando colombia parejas casadas infieles el aire libre no parque mo9ibh ass sex video in a local dus my wife fucked by her brother sask movies celebrity carmen hayes and taylor real hardcore ex gf sex twin men cock white bbw gets fucked by black cock dormida le meto pinga sex training in philippines my boyfriend mom fucked me lesbian hiep dam nu sinh tren xe bus father and daughter assfuck bf shaving outdoor head brother forced to fuck soster cucumber college girls sex at party big tit masseuse sex mom sun husband inserts black cock in wife lisa juarez indian fuck son in story mode straples dildos svp mi interview seduction lesbian gigolo and mother cartoon maken ki sex lustful schoolgirl learns about fuck anal red sex couple in brutal threesome withe shemale rusian free porn sunny leone teaches you to jerk free sex video plays amateur whore fucking in front of other guys sex ass akira fucking my aunt as she sleeps


Nova programació de Morralla amb tallers de circ o hip-hop - Diari de Girona\nNova programació de Morralla amb tallers de circ o hip-hop\nS'ofereixen quatre cursos relacionats amb la cultura japonesa, amb una novetat que és Punt i Amigurumi\nblanes | ddg 10.02.2013 | 01:00\nLa nova programació d'activitats per aquest primer trimestre al Casal de Joves, Morralla, Espai Creatiu de l'Ajuntament de Blanes començarà la setmana vinent i s'allargarà fins a principis de maig. Seguint la línia participativa que caracteritza el Casal, la nova oferta posa a disposició dels joves diverses propostes de contingut prou heterogeni. En total hi ha la possibilitat de participar en 10 tallers, alguns dels quals són una continuació dels què ja s'estaven fent en anteriors programacions, pensats perquè puguin assistir-hi grups d'entre 10 i 12 joves com a màxim.\nA diferència de l'anterior programació, s'han pogut tornar a oferir tallers gratuïts gràcies a la col·laboració desinteressada de diversos voluntaris, tant particulars com entitats del municipi. Aquest és el cas, per exemple, del taller de Hip-Hop que anirà a càrrec del grup blanenc Big Sensity, que treballa diferents estils de ball, i que s'oferirà tots els dilluns per a nois i noies de 14 a 17 anys. L'activitat s'allargarà fins el 6 de maig.\nEntre els tallers que s'han programat, destaca especialment el de Malabars i Equilibrisme que impartirà Tin Pelàez, responsable del Circ Petit de Pineda de Mar, una companyia que, a banda d'oferir espectacles, també està especialitzada en tallers intensius i una escola d'aprenentatge. En aquesta mateixa línia, un altre dels tallers que es farà al Morralla és el de Teles i Trapezi que anirà a càrrec de Laura Navarro, que també forma part de la companyia Circ Petit. El primer curs té un cost d'inscripció de 35 euros i es farà els dimecres de set a nou del vespre i el segon de 30 euros, cada dimarts de set a dos quarts de nou, amb una duració de tres mesos.\nUn altre dels tallers relacionats amb les arts escèniques és el de Teatre, que imparteix l'actriu Paula Fosatti, del grup El Mirall de Blanes. Aquesta activitat és gratuïta i es farà dos dies a la setmana: els dimarts i dijous, de set a nou.\nD'altra banda, hi ha quatre tallers que estan relacionats amb la cultura japonesa. La principal novetat és el de Punt i Amigurumi, una tècnica que consisteix a teixir petits ninos mitjançant ganxet. També hi ha un taller de Cuina Asiàtica, un altre d'Escriptura Japonesa i un altre de Manga. D'aquests quatre tallers, l'únic que és gratuït és el de Punt i Amigurumi.\nPer últim, hi ha un taller de Dibuix gratuït que s'impartirà els dijous, així com un altre de Manualitats i Artesania, igualment de franc, que es farà els dimecres.


Posts tagged ‘cinema per a nens’\nCorreu electrònicFacebookTwitterGoogleTumblrPinterestPocketLinkedInStumbleUponDiggRedditImprimeixLike this:M'agrada S'està carregant... Categories: El cinema amb la Júlia Comentaris: Cap comentari\tTags: Chihiro, cinema, cinema per a nens, Miyazaki, Totoro\tMoments musicals\nLa Sílvia m’explicava l’altre dia com li agraden a l’Emma les imatges amb música i que s’està convertint en una seguidora fidel de obres de teatre, ballets i musicals tots vistos des del sofà de casa. Com que jo de petita vaig tenir una tendència similar he fet una mica de recerca i he trobat algunes joies on la música és protagonista i que us poden agradar tan a grans com petits.\nCo Hoedeman, Canadà, 1970, 4’46’. Sense diàleg.\nLes protagonistes d’aquest curt d’stop-motion són un grup de nines russes anomenades matryoshkas. Melodies russes, una técnica simple i efectiva que ens mostra que la simplicitat sovint és el millor dels recursos.\nNit llunàtica (Pagan Moon)\nRudolf Ising, EUA, 1932, 6’55’. Sense diàleg.\nUn jove músic que viu en una illa tropical, ens ensenya que qualsevol ocasió és bona per tocar la guitarra i cantar. Un dia, en un concert improvisat damunt una barqueta, la seva guitarra cau dins el mar…poc s’imagina tot el que haurà de fer per recuperar-la!\nCantant sota la pluja (Singin’ in the rain)\nStanley Donen, Gene Kelly, EUA, 1952\nUn clàssic dels musicals de Hollywood que conté un dels elements que més atrauen als petits, la dansa i el ball. Els protagonistes, en especial Gene Kelly passen bona part de la cinta fent claqué i abusant de la coreografia. Perfecte per imitacions surrealistes i jocs posteriors al visionat.\nSovint pensem que per la duració o l’argument, els costarà de seguir la pel·lícula, quan en realitat són ells mateixos els que decideixen quan en tenen prou i quan volen repetir i repetir certes escenes que els han fascinat. Alain Bergala, ho explica molt bé: “Una vez conocí a una niña que a los cinco año se sabía de memoria Pierrot Le Fou y no porque sus padres se la hubieran enseñado por una especie prosiletismo abisurdo, sinó porque la habóa visto a trocitos, varias veces, sesgadamente, mientras a su padre la miraba por su cuenta, y después había vuelto sobre ella decenas de veces, por fragmentos, como un niño vuelve sobre un libro de noche, hasta que se lo sabe de memoria. No es un azar que esta pel·lícula, que nadie se plantearía mostrar a un niño, la cautivara. Se presta perfectamente a una aproximación por trozos, que se inscriben fácilmente en la memoria.” (Alain Bergala “Hipótesis del cine. Pequeño tratado sobre la transmisió del cine en la escuela y fuera de ella” (2007) Ed. Laertes)\nUs deixo un dels meus fragments preferits d’aquesta pel·lícula de Godard, per si voleu fer la prova:\nPodeu completar la llista amb les vostres preferides (o les dels vostres fills i filles!)\nCorreu electrònicFacebookTwitterGoogleTumblrPinterestPocketLinkedInStumbleUponDiggRedditImprimeixLike this:M'agrada S'està carregant... Categories: El cinema amb la Júlia Comentaris: Cap comentari\tTags: cinema per a nens, musicals\tEl Petit Talp\nFa poc que vam encarregar a Amazon.fr la preciosa maleta amb els quatre dvds de les aventures del Petit Talp, recomanació de la Júlia. Els dibuixos i la música d’aquesta producció, recomanada a partir de 2 anys, ens tenen fascinats.\nCorreu electrònicFacebookTwitterGoogleTumblrPinterestPocketLinkedInStumbleUponDiggRedditImprimeixLike this:M'agrada S'està carregant... Categories: Coses de l'Emmy Comentaris: Cap comentari\tTags: cinema per a nens, joguines, música\tKomaneko i la tristesa


Xavier Xargay parla de DTM - Dinners That Matter\nXavier Xargay parla de DTM\nby DTM | Oct 29, 2015 | Blog, Blog, Blog, Blog |\nEns explica la nostra iniciativa responent cinc preguntes.\nFundador de Dinners That Matter, Dinners That Matter\nComencem pel nom de la iniciativa. Què són els sopars que importen? Per què aquests sopars importen més que d’altres?\nDinners That Matter (Sopars que Importen) és una iniciativa que, de manera senzilla i clara, dóna importància a un fet que, per molts és habitual i per d’altres representa un repte diari. El nom està en anglès perquè tenim visió de futur i protecció internacional, perquè volem involucrar a la comunitat estrangera – que són part de la nostre comunitat – i perquè pensem en breu internacionalitzar el projecte, fent que passi a altres ciutats del món.\nEn referència a per què aquests sopars importen més que d’altres, de cap manera ni en cap moment volem competir amb ningú, la intenció és sempre aportar i sumar. Al que volem fer referència és a la possibilitat que s’ofereix a tothom, i gràcies a un conjunt de restauradors, de poder donar suport a diversos projectes socials locals, d’una manera ben senzilla: sortint a sopar.\nQuina novetat proposa Dinners That Matter respecte a d’altres iniciatives similars?\nUnes quantes, i la més important, una fórmula win-win-win per a tots els que hi participem: restaurants, fundacions i comensals.\nEn primer lloc, les fundacions surten guanyant perquè Dinners That Matter els ofereix una plataforma per difondre les causes per les que lluiten.\nEn segon lloc, els restaurants, que a més de la satisfacció moral que obtenen al donar suport a causes que tenen a veure amb el seu entorn, esdevenen el vehicle que ens permetrà a tots participar. També es beneficien perquè Dinners That Matter esdevé per ells una finestra de comunicació positiva, viral i exponencial que va més enllà de la típica imatge del plat de menjar. Els restaurants representen, per tant, el valor solidari de Dinners That Matter, un valor humà que té un preu incalculable.\nEn tercer lloc, els comensals poden formar part d’aquesta iniciativa social i solidària d’una manera molt natural: sortint a sopar, passant-ho bé amb els amics i la família i, el més important, sense pagar extra.\nLa idea va sorgir fent un passeig per Nova York. Em vaig fixar en un cartell on anunciaven un dia de recollida de diners per un centre local de recerca de la SIDA. Em va fer reflexionar sobre la importància de les iniciatives locals senzilles, on tothom hi pot participar i formar-ne part, on tothom guanya i ningú no perd. Sis mesos després vam posar-nos a treballar en aquest projecte i aquí estem per a quedar-nos!\nL’equip humà de Dinners That Matter és molt divers. Hi ha cap denominador comú?\nL’equip és divers i en constant evolució però amb un denominador comú: les ganes d’aportar el nostre granet de sorra, fer que passin coses i intentar deixar un món millor actuant en allò que ens és més a prop: la realitat social i local.\nQuins reptes es planteja DTM?\nEn aquets moments la nostra prioritat és donar-nos a conèixer a la nostra ciutat i guanyar-nos la confiança del sector de la restauració, bona gent i amb visió de futur. El somni és treballar perquè els Sopars que Importen se celebrin a altres ciutats del món simultàniament, i que la gent pugui donar suport a causes socials locals a diversos llocs a la vegada, donant una sensació de comunitat solidària i sensibilitzada mundial. Aquest somni podria començar a materialitzar-se a partir de l’any vinent.


Aquesta tarda ha tingut lloc a la seu social de la Federació Andorrana de Futbol la presentació del nou seleccionador nacional, el Sr. Xavier De La Rosa. El president, Sr. Antoni Giribet, ha informat que el Sr. Xavier De La Rosa acabarà aquesta temporada amb el F.C. Andorra i iniciarà els treballs amb la selecció de Futsal. El nou seleccionador s'ha mostrat molt il·lusionat i amb moltes ganes de començar aquesta nova etapa.


Contact Us. Email: Tel:+86 13793544858. Factory Address:No. 188, prm Street, Fushan high-tech industrial development district, Yantai, Shandong\nprocessing and mining industry, metallurgy, cement production, chemical industry, Distribusi partikel hasil penggerusan dengan ball mill replika ini mirip dengan yang dari standard laboratory\n303-331 120 Quartz: Surface Properties 332-339 123 Size Distribution 340^12 124 1279 239 BaH Wear 1280-1298 240 Vibratory (Oscillatory) Ball Mills .. on the basis of laboratory ball-mill experiments, in which the grinding energy and.\nmilling cutter types fly face ebay sampel mineral bentonite


Polipropilè - FESMÉS\nDescobreix els millors panells de polipropilè en diferents mides i colors que s'adaptaran a les teves necessitats i podràs fer els projectes que tens en ment. Fes un cop d'ull i gaudeix del bricolatge al millor preu!\nInici > Reformes>Fusta>Taulers de fusta i panells sintètics>Polipropilè\nPOLIPROPILÈ ALVEOLAR NEUTRE\nPOLIPROPILÈ ALVEOLAR BLANC\nPOLIPROPILÈ ALVEOLAR GROC\nPOLIPROPILÈ ALVEOLAR VERD\nPOLIPROPILÈ ALVEOLAR BLAU\nPOLIPROPILÈ ALVEOLAR VERMELL\nPOLIPROPILÈ ALVEOLAR PLATA\nPOLIPROPILÈ ALVEOLAR NEGRE


La llibreria - La batalla de l'ou\nInici > Llibres en català > Història\nLa batalla de l'ou\nDiuen que un poble que passa gana és un poble mig derrotat. A Catalunya, durant la guerra, se’n va passar molta, de gana. Es menjava poc i no sempre en bones condicions. L’oli era negre, també el pa. Als mercats no hi havia arròs ni pasta de sopa; només es despatxaven guixes i blat de moro. I va arribar el dia en què guixes, naps i remolatxes també eren difícils de trobar. Va ser el moment de les garrofes, de les herbes conilleres i d’haver de menjar allò que es destinava a farratge dels animals. I tot això, després d’hores i hores de cua. Qui més qui menys, tothom es va aprimar: hi ha qui va arribar a perdre trenta quilos. Algunes persones van morir de gana, altres de malnutrició. Per resoldre la greu crisi alimentària, la Generalitat de Catalunya va proposar que tots els ciutadans criessin gallines a casa. El nom oficial de la campanya va ser «La batalla de l’ou».\nJoan de Déu Domènech fa una crònica interessant i amena del panorama alimentari d’aquells temps: des de la manca de pa fins als menjadors populars, des de menjar gat fins a anar a pagès per bescanviar un cotxet de criatura per un sac de patates. L’atenció als testimonis escrits i orals fa d’aquest llibre un valuosíssim retaule de la vida de cada dia durant la guerra.\nAfegit al nostre catàleg des de dimecres 27 juny, 2012.\nBreu història de les terres catalanes del Nord\nCamp d'Argelers 1939-1942\nAtles dels comtats de Rosselló, Conflent, Vallespir i Fenouillet


Dansacat.org // El Departament de Cultura aprova noves subvencions extraordinàries d'ajuda al sector per un import de 5 milions d'euros\nInici / Actualitat / Notícies / El Departament de Cultura aprova noves subvencions extraordinàries d'ajuda al sector per un import de 5 milions d'euros\nNotícia del Sector | 30/04/2020\nEl Departament de Cultura ha aprovat dues noves línies de subvenció extraordinària destinades a entitats, empreses i autònoms i per fer front a l'aturada de l'activitat derivada de l'emergència sanitària de la COVID19, i també ha activat altres ajudes anuals que havien quedat suspeses per la declaració de l'estat d'alarma. L'import total dels ajuts extraordinaris, que formen part del Pla de Rescat del Departament de Cultura, és de 5 milions d'euros ampliables.\nAixí, el Departament de Cultura ha aprovat una primera línia extraordinària dotada amb 2 milions (ampliables) per fer front a despeses estructurals d'entitats, fundacions, associacions, entre altres. Aquesta línia, que preveu ajuts de 5.000 euros, té per objectiu cobrir despeses de lloguers, quotes de préstecs, serveis bàsics o nòmines durant l'estat d'alarma.\nEl Departament de Cultura ha aprovat una segona línia extraordinària dotada amb 3 milions (ampliables) destinada a autònoms, empreses i entitats sense ànim de lucre per compensar la suspensió d'activitats culturals i les pèrdues acreditades per caixets, contractes o taquillatge d'actes cancel·lats fins al 31 de desembre de 2020. Es contemplen ajudes de fins a 25.000 euros per a concerts, festivals, activitats del Programa.cat, programacions dels equipaments E3, projectes d'arts visuals serveis educatius i de guiatge en museus o equipaments patrimonials, treballs de digitalització o restauració en arxius, tallers o lectures en biblioteques, investigació arqueològica, festivals de cultura popular amb públic de pagament i altres espectacles amb entrada de pagament.\nD'altra banda, el Departament de Cultura també ha aprovat aixecar la suspensió que havia quedat establerta amb l'estat d'alarma i que afecta les ajudes a programes estratègics de museus (350.000 euros), que promou la Direcció General de Patrimoni Cultural; les beques de recerca i innovació en l'àmbit de les arts (300.000 euros), que promou la Direcció General de Creació, Acció Territorial i Biblioteques; les ajudes a doblatge i subtitulació en català per a l'explotació posterior a l'estrena de llargmetratges (1 milió), que promou la Direcció General de Política Lingüística; les ajudes a les federacions de cultura popular (1 milió) que promou la Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural, i l'ajuda a la creació, traducció i investigació literària, convocada amb una dotació inicial de 144.000 euros però que tindrà una dotació final de 225.000 euros, i que promou la Institució de les Lletres Catalanes (ILC). Aquesta ajuda es podia demanar però no resoldre. Ara s'ha posat l'11 de maig com a data límit per presentar-s'hi i així posteriorment es podrà concedir.\nLa convocatòria d'aquestes ajudes es publicarà properament al DOGC i les bases es podran consultar al portal web del Departament de Cultura, des d'on també es podrà accedir al tràmit per sol·licitar les subvencions.


Els Mossos detenen una fotoperiodista durant el desallotjament d'un pis a Terrassa La República\nEls Mossos detenen una fotoperiodista durant el desallotjament d’un pis a Terrassa\nJordi Borràs: “Detenir fotoperiodistes mentre exerceixen la seva funció. Una nova fita dels Mossos”\nL’actuació dels mossos durant el desallotjament d’un immoble a Terrassa ha tornat a evidenciar la falta de tacte que tenen cap al periodisme i la llibertat d’informar d’uns fets. Aquest dimarts, la fotoperiodista Mireia Comas, va ser detinguda durant la seva actuació mentre desallotjaven un pis. Comas només estava fent la seva feina, i els agents van decidir detenir-la, però abans també la van amenaçar. “Fins quan hem de tolerar el nostre gremi aquestes actuacions?”, ha denunciat Comas a Twitter, reclamant el seu dret a la informació vulnerat pels Mossos.\nEn aquest sentit, entitats i professionals del sector han expressat missatges de suport per la fotoperiodista, com ara el Sindicat Imatge UPIFC, que han avançat que un bufet d’advocats ja s’ha posat en contacte amb la comissaria dels Mossos per saber la situació de Comas. D’altra banda, el reconegut fotoperiodista Jordi Borràs, ha carregat contra el cos policial català: “Detenir fotoperiodistes mentre exerceixen la seva funció, una nova fita dels Mossos”, ha reblat a Twitter mentre enviava ànims a Mireia Comas.\n— mireia comas 🎗 (@mireiacomas) October 14, 2020\nDetenir fotoperiodistes mentre exerceixen la seva funció. Una nova fita de @mossos. Ànims, @mireiacomas! https://t.co/l2x2m2p203\n— Jordi Borràs (@jordiborras) October 14, 2020


01/10/2018 16:00 Casal de la Solidaritat Badalona-Can Pepus, programació activitats tardor'2018 | Badalona\n01/10/2018 16:00 Casal de la Solidaritat Badalona-Can Pepus, programació activitats tardor’2018\nCasal de la Solidaritat Badalona-Can Pepus, programació activitats tardor’2018.\nHo organitza: Casa América de Badalona\ndilluns i dimecres, de 16.45 a 18.45 h, i de 18.45 a 20.45 h\nHo organitza: Consorci per la Normalització Lingüística\nHo organitza: Els Verds Badalona\nHo organitza: Casal d’amistat amb Cuba\nHo organitza: Amnistia Internacional de Badalona\n1er. dimecres de cada mes, de 18 a 20 h\nHo organitza: Federació de Dones de Badalona


L'assignatura tindrà un enfocament eminentment pràctic, basat en l'aprenentatge per projectes i la resolució de problemes en context. Per a això, el professorat combinarà les sessions de grup gran i de seminaris en les quals exposarà continguts amb les sessions de pràctiques en l'aula. Tot això per a apostar per una metodologia basada en l'aprenentatge, centrada en el paper actiu de l'estudiantat. Per a això es fomenta l'ús de metodologies actives acompanyades de casos pràctics (que entrenen i asseguren la transferibilitat del coneixement en context). Concretament, emprarem les següents metodologies:\n- Aprenentatge basat en problemes (ABP): consisteix que l'alumnat, de manera autònoma i guiat pel professorat, ha de solucionar o trobar resposta a cert problema plantejat, de manera que per a fer-lo correctament haja de cercar, entendre i integrar els conceptes bàsics de l'assignatura.\n- Mètode de cas: consisteix a treballar sobre una situació real que normalment té a veure amb una decisió, una oportunitat, un problema o una qüestió complexa afrontada per una persona o una organització en un entorn concret. Fent ús del seu coneixement i habilitats, l'alumnat ha d'analitzar informació, posicionar-se, experimentar, prendre decisions.\n- Utilització d'entorns virtuals d'aprenentatge per a la realització de treball col·laboratiu: accés, recopilació i discussió de recursos especialitzats afins a la titulació en un espai virtual que permeta la interacció entre els i les participants.


Lloguer de cotxes familiars a Bundaberg, Austràlia. Reservi avui! – Rentalcars.com\nAlquiler de Coches Lloguer de cotxes familiars Austràlia Bundaberg\nCotxes familiars de lloguer a Bundaberg\nOmpli el formulari per trobar els millors preus en cotxes familiars a Bundaberg\nCotxes de lloguer amb Furgonetes de passatgers a Bundaberg Aeroport\nCotxes de lloguer amb Furgonetes de passatgers a Hervey\nCotxes de lloguer amb Furgonetes de passatgers a Hervey Bay Aeroport\nCotxes de lloguer amb Furgonetes de passatgers a Maryborough Aeroport\nRentalcars.com es el nom comercial de TravelJigsaw Societat Limitada registrada a Anglaterra i Gal•les (Numero: 05179829) a l’adreç a 100 New Bridge Street, London, EC4V 6JA. ID: 9F748