El jutge rebutja investigar més les subvencions de Colau\nAda Colau, durant el debat al Cercle d'Economia ACN\nEl jutge que investiga l’alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, a la causa de presumptes tracte de favor en la concessió de subvencions a entitats socials ha rebutjat buscar més suposades irregularitats en tots els expedients de subvencions que el consistori va concedir a organitzacions com la Plataforma d’Afectats per la Hipoteca o l’Observatori Desc. En una interlocutòria, el Jutjat d’Instrucció 21 de Barcelona fa palès que no emprendrà el que qualifica com a “causa general” contra el govern municipal. Així, descarta per “improcedent i innecessària” la petició per ampliar la investigació que havia demanat l’Associació per a la Transparència i la Qualitat Democràtica (ATCD), que va presentar la querella per la qual Colau està investigada per presumpta malversació, prevaricació, frau, negociacions prohibides i tràfic dinfluències.\nEl jutge considera que la petició dels denunciants suposa “una investigació purament prospectiva proscrita per la llei”. Afegeix que “no es justifica la petició de tots els convenis signats amb aquestes organitzacions així com tots els expedients”, tal com els demandants havien sol·licitat. En canvi indica que, en tot cas, haurien d’assenyalar els expedients concrets en què hagi participat Colau i dels que sospitin.\nEl mateix criteri que Fiscalia\n“No es pot fer de les presents diligències una causa general contra el govern de l’Ajuntament”, manifesta el magistrat en la interlocutòria. Recalca, a més, que ampliar el focus del cas té encara menys sentit des que la interventora va declarar com a testimoni a finals d’abril.\nAmb la seva decisió, l’instructor reprodueix el mateix criteri de la Fiscalia. El Ministeri Públic ja va advertir que les diligències sol·licitades pels advocats de l’Associació per a la Transparència i la Qualitat Democràtica suposarien una “causa general” contra el govern municipal prohibida pel dret penal.\nA la interlocutòria, el jutge també qualifica d'”estranya” la petició que va fer l’ATCD perquè els Mossos d’Esquadra col·laborin en la investigació buscant suposades irregularitats entre tots els expedients de subvencions. La instructora ho rebutja indicant que “excedeix de la competència” del cos.\nLa Fiscalia ha contestat a la petició de l’ATCD dient que és “innecessari” cercar més presumptes irregularitats entre totes les subvencions que Barcelona ha concedit a entitats socials. Just aquest divendres, la defensa de Colau ha demanat al jutge que investiga la causa que l’arxivi. Els advocats que representen l’alcaldessa en la causa oberta consideren que la investigació ha constatat la falta d’irregularitats i de participació de subvencions a les subvencions.\nAda Colau Justícia Subvencions\nL’última víctima de la piconadora política\nElsa Artadi havia sobreviscut a la repressió d'una generació política però igualment n'ha pagat una factura cara\nL’empresariat pressiona Colau per dissuadir-la de regular el turisme\nFoment del Treball, Pimec i gremis comercials insten a no instrumentalitzar l'activitat turística\nLes càlides paraules de suport a Artadi dels seus rivals polítics\nAda Colau, Jaume Collboni i Ernest Maragall s'han pronunciat sobre l'emotiu comiat de la cap de Junts


Daysi. Memorias de una cerda ibérica de Cristina Grau - Resumen, Críticas, Comentarios - Librote\nAutorCristina GrauGénero Narrativa\nNº PÁGS 284\nCitas de Daysi. Memorias de una cerda ibérica\nAÑADIR CITA: Daysi. Memorias de una cerda ibérica


Professionals - Professionals - Barcelonaesmoltmes.cat\nExisteixen moltes raons per visitar les comarques de Barcelona i aquí t'ajudem a explicar-les. Si ets una empresa o entitat de l'àmbit turístic, un ens local o tècnic de turisme, aquest és el teu espai.\n10 motius per visitar-nos\nEntra a la nostra sala de premsa per a professionals on hi trobaràs notícies, articles, clíppings i material gràfic.\nVols desenvolupar la teva activitat i promocionar els teus productes turístics? Et donem eines per fer-ho.\nTot el que necessites saber sobre l'oferta turística de les comarques de Barcelona.


L'Ajuntament de Girona presenta una guia turística de la ciutat per a dispositius mòbils - Ajuntament de Girona\nL’alcalde de Girona, Carles Puigdemont, ha presentat aquest matí la nova guia turística de la ciutat de Girona per a dispositius mòbils. Es tracta d’una aplicació disponible per a mòbils i tauletes que permet fer un recorregut per als espais de la ciutat més atractius per als turistes, com els monuments o els museus, alhora que dóna l’opció de conèixer aquells aspectes menys coneguts a Girona, com les llegendes de la ciutat o diverses curiositats. “Aquesta guia té el contingut que m’agradaria trobar de qualsevol ciutat com a turista. Es tracta d’una eina que necessitàvem i que serà molt útil per conèixer més profundament Girona”, ha manifestat l’alcalde.\nEn la mateixa línia, l’impulsor del projecte, l’escriptor i periodista gironí Miquel Fañanàs, ha explicat que és una aplicació que, a banda de ser útil per als turistes, també pot resultat interessant per als gironins i gironines. “Hi ha capítols dedicats a la Girona jueva i a la Girona misteriosa que incorporen elements que poden passar desapercebuts per als mateixos gironins”, ha remarcat. A banda d’aquests dos capítols, a la guia es pot trobar un apartat dedicat a la Girona antiga, un altre dedicat a la Girona de Josep Plat, un a la Girona de Rafael Masó i un altre a la Girona pecadora, a més d’informació sobre l’entorn natural de la ciutat i altres dades d’interès. La guia inclou textos de Fañanàs i fotografies realitzades per Jordi Torres.\nL’aplicació, sota el nom de “Guia de Girona”, ja està disponible per a sistema operatiu Android i en els propers dies ho estarà també per a iPhone. Té un cost de descàrrega d’1’99 euros (+ IVA). Estarà disponible en català, castellà, anglès, francès i rus.\nEnllaç web Google Play - Guia de Girona\nEnllaç web App Store - Guia de Girona


Vives parla d'economia amb ètica empresarial en la inauguració de la Càtedra del Pensament cristià\nEls ponents reflexionen sobre un model social que superi la deshumanització de l'economia\n3 min. Sant Julià de Lòria 04/07/2014 17:40\n651x366 L'arquebisbe d'Urgell i copríncep d'Andorra, Joan-Enric Vives, parlant amb Montserrat Gil i Vicenç Mateu. / J.D. (ANA) L'arquebisbe d'Urgell i copríncep d'Andorra, Joan-Enric Vives, parlant amb Montserrat Gil i Vicenç Mateu. / J.D. (ANA)\nL'arquebisbe d'Urgell i copríncep d'Andorra, Joan-Enric Vives, ha inaugurat la Càtedra del Pensament cristià que se celebra aquest divendres a Sant Julià de Lòria. Durant el seu discurs l'arquebisbe ha reflexionat sobre com cal apostar per una economia amb ètica empresarial, que tingui en compte les persones i la seva dignitat.\nEn la mateixa línia s'han pronunciat els ponents convidats a la jornada, que creuen que cal anar cap a un model més social, que ja apliquen algunes empreses, però que de vegades no es fa tan visible.\nDiversos experts presentat models econòmics alternatius que busquen la visió social de l'empresa per sobre de la visió més capitalista. En aquest sentit, el professor d'Esade, Carlos Losada, ha parlat sobre l'economia al servei de la persona que vol reflectir una manera d'entendre les institucions i l'empresa com "un acte social de primer ordre" en què la finalitat és resoldre els problemes tenint en compte les relacions socials que es creen. Losada opina que hi ha moltes empreses que estan fent les coses en aquesta línia però que sovint no tenen visibilitat de cara a la societat.\nUna opinió similar és la que ha expressat el director de la càtedra la Caixa de responsabilitat social de l'empresa de l'IESE, Antonio Argandoña, que ha explicat el concepte de bé comú aplicat a l'empresa, és a dir, que totes les accions tenen un impacte en els altres i això és important per a l'empresa. En aquest sentit, creu que no es pot continuar amb un model en què l'únic que importa és el benefici, perquè no és sostenible.\nEl director de la càtedra, Francesc Torralba, que ha celebrat la seva conferència aquest divendres a la tarda, però ha participat durant tot el dia com a moderador, ha qualificat la sessió com a "contracultural", perquè considera que els temes principals al voltant dels quals giren les conferències no són els de l'esperit d'una època en què "la persona és la que està sotmesa a l'economia".\nLa jornada ha estat inaugurada per l'arquebisbe d'Urgell i copríncep d'Andorra, Joan-Enric Vives, que ha parlat de la necessitat de trobar l'ètica en el món empresarial per superar l'individualisme que ens pot fer caure en l'utilitarisme. Per això creu que cal aplicar dos grans principis, el de la dignitat humana i el del bé comú. Vives ha assenyalat que d'una manera o altra tots som empresaris i ha posat com a exemple el Bisbat i la necessitat de treballar i dialogar en equip. De fet, ha fet broma dient que ell forma part d'una petita empresa "bastant ruïnosa" a la qual li falta personal, i que té un amo que de vegades "paga tard, però paga bé".\nLa Càtedra de Pensament cristià enguany arriba a l'onzena edició amb més de 150 inscrits.


María Gonzalez, la desconeguda i guapíssima germana d'Eva González\nA les imatges que comparteixen a Instagram es pot veure la gran semblança que hi ha entre elles\nper Redacció diumenge, 17 de desembre 2017 - 21:10h | Actualitzat a 18/12/2017 07:46h\nMaría González, germana d'Eva González. | Instagram\nLa presentadora de 'MasterChef' i futura mare del fill de Cayetano Rivera, s'ha convertit en una de les figures més famoses del panorama espanyol. La seva pròxima maternitat i la seva faceta de presentadora al concurs culinari de TVE, han fet que es converteixi de nou en un dels personatges preferits de les revistes del cor.\nFa uns dies, han sortit a la llum unes imatges seves en biquini a les platges de Mèxic, on ha presumit d'embaràs i de l'espectacular cos que l'ha convertida en una de les dones més elegants i sexis d'Espanya. Així doncs, no sorprèn molt que qualsevol persona relacionada amb ella passi a ser també notícia, com ha passat amb un membre de la família fins ara desconegut.\nSe trata de María González, una joven que nunca ha querido aparecer en los medios de comunicación pero que es igual de guapa que su hermana, o incluso más. Algunos han podido saber de ella a través del Instagram de la presentadora.\nEs tracta de la seva germana, María González. La jove, que de moment mai ha volgut aparèixer en els mitjans de comunicació, comparteix gran part de la bellesa amb Eva i destaca també pel seu aspecte físic. Fins i tot es poden saber més dades de la vida de la presentadora a través del compte d'Instagram de la seva germana María.\nMaría González, germana d'Eva González | Instagram\n«Avui és l'aniversari de la dona més bella i amb l'ànima més bonica, la meva germana @mariagonzalezf T'estimo tant...», escrivia la presentadora per felicitar a la seva germana en un dia molt especial. I és que queda clar que les dues han heretat la mateixa bellesa i sembla que la seva personalitat també és molt semblant, el que fa que tinguin una relació molt propera.\nCom es pot veure a les fotos, María i Eva comparteixen el mateix riure i la mateixa forma dels ulls que han conquistat a tants espectadors. Tot i això, en el cas de María el to és una mica més clar que el de la seva germana gran.


Estàs mirant la portada 2012-02-22 | Portada Esports | Torna a l'Hemeroteca\nEl Programa d'Acords Voluntaris per a la reducció de les emissions de CO2 arriba a Sant Cugat\nSant Cugat referma la seva aposta en la lluita contra el canvi climàtic amb la presentació del Programa d'Acords Voluntaris que impulsa l'Oficina Catalana de Canvi Climàtic.\nLa Canals acull la presentació d'un llibre sobre la vida d'un monjo atípic a Ruanda\nLa llarga experiència a Ruanda durant la Guerra Civil i el genocidi és l'eix central de 'El sentit d'una vida.\nMuyayo Rif segueix 'Pa'lante' i presenta nou treball\nLa formació de latin i ska Muyayo Rif, on toca el teclista santcugatenc Lucas Peire, presenta aquest dijous, a les nou de la nit, el seu nou disc 'Pa'lante' en un concert a la sala Music Hall de Barcelona.\nEl Talent Career Forum ofereix als alumnes d'Esade un contacte directe amb grans multinacionals\nAlumnes amb iniciativa, coneixement d'idiomes i mobilitat internacional.\nPublicat: el 22/feb/12 | Article complet | Economia | Economia\nLes associacions empresarials de Sant Cugat, Cerdanyola i Castellbisbal debaten sobre finançament\nLes alternatives de finançament empresarial a l'àmbit públic i privat centren el debat que les associacions empresarials de Sant Cugat, Cerdanyola i Castellbisbal organitzen dijous de la setmana vinent al Sant Cugat Trade Center.\nTreballadors i delegats d'HP protestaran al Mobile World Congress\nPublicat: el 22/feb/12 | Article complet | Economia\nL'alcaldessa i diversos partits condemnen la trencadissa de vidres a la seu del PP\nL'alcaldessa, Mercè Conesa, i diverses formacions del municipi condemnen la trencadissa de vidres a la seu del PP a la ciutat que ha tingut lloc aquest dimarts al vespre.\nPublicat: el 22/feb/12 | Article complet | Política | Política\nPublicat: el 21/feb/12 | Article complet | Política\nEl pressupostos municipals arriben al ple dimarts vinent\nEl ple debatrà dimarts de la setmana vinent els pressupostos de 2012.\nLa uaSC reclama sales d'estudi que no suposin cap cost per a l'Ajuntament\nLa plataforma Un altre Sant Cugat (uaSC) reclama que la ciutat tingui una sala d'estudi a cost zero per a l'Ajuntament.\nEl regidor de Comerç, Josep Romero, nega que es pressioni l'associació Centre-Vila per integrar-se a Sant Cugat Comerç (StC), la nova entitat que aplega les diferents agrupacions comercials de la ciutat.\nConesa: 'No tenim cap mena de dubte que el Vial d'Enllaç es desprogramarà'\nL'alcaldessa, Mercè Conesa, acull positivament les declaracions fetes a Cugat.cat pel conseller de Territori i Sostenibilitat, Lluís Recoder, on s'ha compromès a esborrar del Pla General Metropolità (PGM) el projecte del Vial d'Enllaç.\nEls bidonets d'oli de cuina recullen 2.000 litres en tres mesos\nEl nou servei de recollida d'oli usat, implantat per l'Ajuntament al novembre, ja està donant els primers resultats.\nTall de trànsit al passeig de la Creu\nPublicat: el 22/feb/12 | Article complet | Societat\nAcord a FGC\nFGC i EuskoTren obren vies de col·laboració\nFerrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC) i l'empresa ferroviària del govern basc, EuskoTren, han signat un conveni de col·laboració per treballar conjuntament en el desenvolupament de nous sistemes ferroviaris i tramviaris, tant de l'àmbit nacional com de l'àmbit internacional.\nEl sector de la comunicació de proximitat es reunirà a Sant Cugat per debatre sobre els models de futur\nEl Consell de l'Audiovisual de Catalunya (CAC) i l'Ajuntament organitzaran a Sant Cugat una jornada per debatre sobre els models de futur de la comunicació de proximitat.\nL'Expoelearning veu en Sant Cugat una futura destinació\nLa Guitza comença avui un taller de disseny gràfic\nEl Casal Popular la Guitza enceta, aquest dimecres, un taller d'introducció al disseny gràfic amb programari lliure, que s'allargarà durant unes setmanes.\nLa concertista Maria Lluïsa Cantos torna al Teatre-Auditori de la mà de l'Aula d'Extensió\nLa pianista Maria Lluïsa Cantos ofereix aquest dimecres un concert de piano al Teatre-Auditori en un recital organitzat per l'Aula d'Extensió Universitària (AEU) de Gent Gran, emmarcat fora del programa d'activitats.\nEl saxofonista Llibert Fortuny porta a El Siglo una fusió de jazz i noves tecnologies\nEl saxofonista Llibert Fortuny porta el seu projecte 'Llibert Fortuny Solo' a El Siglo Mercantic aquest dissabte a la nit.\nEl Teatre La Unió acull aquest diumenge una nova mostra dels tallers de teatre Sílvia Servan.


El gran poema de Barcelona\n6 min. 30/06/2012 00:00\n260x366 El gran poema de Barcelona / XAVIER BERTRAL El gran poema de Barcelona / XAVIER BERTRAL\n"Des de fa molts anys s'espera que el gran treball sobre Barcelona sigui en prosa narrativa. L'obsessió de la gran novel·la sobre la capital catalana segueix ben viva", constata Sam Abrams, que a Odes a Barcelona (Ajuntament) ofereix el retrat de la ciutat a partir d'una quarantena de poemes -d'ambicions, tendències i estat d'ànim molt divers- datats entre l'any 1840 i el 2011. "En prosa es dóna el cas que quan es vol escriure una novel·la sobre la ciutat l'escriptor es fixa en un barri o un sector concret: així va passar a La plaça del diamant , de Mercè Rodoreda, i amb Vida privada, de Josep Maria de Sagarra. El gran treball de síntesi sobre la ciutat l'han fet els poetes, i això no s'accepta. És com si la poesia no fos vàlida per donar una visió global. Una de les coses que demostra aquest llibre és que els poetes han fet una feina molt remarcable a l'hora d'ajudar en aquesta construcció".\nEn el pròleg del llibre, Abrams recorda aquell article de Gabriel Ferrater, Madame se meurt.. . (1953), en què advertia del perill que la literatura catalana es recolzés massa en la producció lírica: " La poesía es, si se quiere, la culminación de una cultura; pero las montañas no descansan en su cumbre ". "Ferrater parteix d'una concepció triangular de la literatura; la base és la prosa, sobretot la narrativa; a dalt de tot hi ha el pinacle, el parnàs, representat per la poesia", explica Abrams. "Hi ha moltes cultures en què la base és la poesia; Irlanda és un cas obvi: els grans poetes són la base de la seva manera de fer; pesa molt més Seamus Heaney que la seva novel·lista coetània, Julia O'Faolain, una escriptora excel·lent; estic convençut que els grecs viuen més de Giorgos Seferis que de Nikos Kazantzakis; cada cultura té les seves gràcies, i una de les gràcies infinites de la cultura catalana és la seva tradició poètica; qui té un Ramon Llull a la rebotiga? I un Ausiàs March, un Jaume Roig o un Joan Roís de Corella? Podríem continuar així fins a arribar als nostres dies".\nDe la Renaixença a la modernitat\nOdes a Barcelona arrenca amb un poema de Joaquim Rubió i Ors. La primera pedra de la Renaixença motiva autors com Víctor Balaguer i Eusebi Pasqual, que preparen la ciutat -amb elogis i algun retret- per al poema que Jacint Verdaguer li dedicarà a finals del segle XIX. "La poesia estava molt viva i molt connectada a la societat a través de la cançó popular i dels cors", argumenta Abrams. "Joan Maragall es val claríssimament d'aquesta tradició oral i cantada: tradueix novel·les, però no en fa; la tria estètica que fan els escriptors de la Renaixença comença, sense que ells ho puguin preveure, una tradició que arriba fins als nostres dies sense pràcticament cap interrupció". Va ser a partir de l'estudi de l'Oda nova a Barcelona de Maragall que Sam Abrams va començar a estirar el fil, intrigat per conèixer el recorregut previ i posterior dels homenatges lírics a Barcelona. "El poema de Maragall és una de les operacions més tremendes. Durant el Modernisme, Ramon D. Parés va llançar, des de L'Avenç , tot de consignes en contra de les odes: deia que eren casposes, bufades, retòriques, antiquades... Maragall es proposa fer una oda: la primera puntada de peu és per als modernistes! La segona és per a la Renaixença: el seu poema comença en to verdaguerià, per posar en evidència el seu conservadorisme -no hi pot combregar-; també ataca la Barcelona ciutat-jardí que defensaven els noucentistes; la ciutat d'ivori de Guerau de Liost seria pastada amb «pols» i «sang», en el poema de Maragall, que obre el camí a l'oda moderna: vol que la ciutat sigui més real, que es pugui reconèixer". Odes a Barcelona inclou unes quantes aproximacions modernistes: Jeroni Zanné i Apel·les Mestres queden eclipsats per la brutícia torrencial de Rafel Nogueras Oller: "Un cadavre a cada porta;/ una infàmia a cada llit". "Si el lector escolta bé la veu de Nogueras hi trobarà Enric Casasses!", aventura Abrams. "Fins que LaBreu Edicions no va recuperar el llibre Les tenebroses , Nogueras era un personatge molt oblidat; a més del valor del poema, l'aportació de Les tenebroses és important perquè inaugura una nova línia, la de l'oda-llibre, que més endavant serà repescada per Carles Miralles a Ciutat dels plàtans (1995), David Castillo a Game Over (1998) i Joan Margarit a Estació de França (1995)".\nDesprés dels versos rinxolats de Josep Maria López-Picó, Guerau de Liost i Llorenç Riber, és el torn de l'avantguarda. Novíssima oda a Barcelona de Joaquim Cases-Carbó és un bon exemple de "prosa escapçada", rabiosa i reivindicativa: "La llengua catalana perseguida/ esdevé tot temps més perfecta, més admirada./ Tot els surt a l'inrevés als adversaris". Abans d'entrar al desert creatiu de la postguerra -interromput pels poemes d'Agustí Esclasans, Ricard Permanyer i Joan Perucho-, Joan Oliver (Pere Quart) escriu la seva oda. "Si Maragall baixava de l'estratosfera verdagueriana, Oliver retrata una Barcelona immediata i roent", repassa Abrams. "Encara que formés part de la Colla de Sabadell, un grup amb consciència moral i social, Oliver observa els primers mesos de la Guerra Civil i escriu un crit absolutament extraordinari i arriscat".\nEls poetes no perden l'esperança\n10 odes a Barcelona (Aymà, 1972) i Barcelona. 60 poemes des de la ciutat (Eumo, 2004) són dos dels llibres en què s'ha fixat Sam Abrams: "És la primera vegada que s'inclouen poemes escrits a l'exili, com és el cas del d'Antoni Rovira i Virgili i Pere Guilanyà; també hi ha l'oda que escriu Agustí Bartra després de tres dècades d'exili; finalment hi he volgut afegir la visió de tres poetes nascuts fora de la ciutat, Marta Pessarrodona, Narcís Comadira i Anton Carrera". Encara que hi hagi odes desenganyades i alguna en què predomini l'estripada verinosa, fins i tot a l'hora de queixar-se els poetes no poden evitar l'admiració cap a la ciutat: "Pot haver-hi crits de desesperació, però sovint s'acompanyen d'esperança", diu Abrams. "Molts dels poemes busquen connectar Barcelona amb la Mediterrània, Europa i el món; els poetes són conscients de les possibilitats il·limitades de la seva ciutat; no hi ha res perdut: només cal corregir el camí".


Investiguen la mort violenta d'un home trobat en una carretera a Cabanelles\nL'examen preliminar a l'autòpsia determina que va rebre una pallissa i diverses ganivetades al coll\nRedacció 01/03/2021 - 19.25\nCarretera GIP-5237 a Cabanellas, on van trobar el cadàver (Google Street View)\nL'home va ser trobat mort aquest diumenge al voral d'una carretera a Cabanelles, a Alt Empordà. Segons l'examen preliminar a l'autòpsia que se li practicarà per esbrinar les causes de la defunció, va rebre una pallissa abans de morir.\nSegons fonts de la recerca, es tractaria d'una mort violenta, ja que el cadàver, que no ha estat identificat encara, presenta també diverses ferides en el coll i un trencament en el cúbit del braç esquerre.\nLa causa de la mort, però, encara no s'ha pogut determinar a l'espera de l'ampliació de l'autòpsia.\nAra, els Mossos d'Esquadra treballen per identificar aquesta persona, que anava indocumentada. Se sap que era un home que podria ser d'origen nord-africà, d'entre 30 i 40 anys, que vestia una granota negra de treball. No hi havia cap denúncia de desaparició.\nUn ciclista va localitzar el cadàver cap a les 11.40 hores al voral de la carretera GIP-5237, que porta al Santuari de la Mare de Déu del Mont.\nEls investigadors han interrogat de moment treballadors i empleats de les granges properes al lloc, mentre el Jutjat d'Instrucció número 7 de Figueres s'ha fet càrrec de les diligències i ha decretat el secret de sumari.\nLa investigació se centra a identificar la víctima per poder reconstruir les seves darreres hores de vida i intentar esbrinar què va passar. Els investigadors analitzaran les càmeres de videovigilància que hi pugui haver -sobretot a enllaços de carretera propers- per intentar localitzar l'autor de la seva mort.\nPla espanyol per les ajudes europees: rehabilitació d'edificis i mobilitat elèctrica\nConsells de cuina al "Tot es mou"\nPlantes aromàtiques, amb Carme Ruscalleda\nIrene Vaqué Reig 13/04/2021\nEl Barça es fa la foto oficial de la temporada amb Joan Laporta\nCrims - Ca n'Amat\nCarlos Enrique Bayo: "Des del 75, l'Opus Dei controla el poder policial, militar i judicial"\nTot costa, de 19 a 20 h - 13/04/2021\nTot costa, de 20 a 21 h - 13/04/2021\nNeymar és una opció real per al Barça? El canviaríeu per Dembélé aquest estiu?


La neteja bucal a la teva mascota ha d'esdevenir una rutina diària. Igual que raspalles el seu pèl i curtes les seves ungles, no has de descuidar aquesta part del seu cos, ja que el seu abandonament podria desembocar en conseqüències no desitjables. No es tracta simplement d'una qüestió estètica o relacionada amb l'olor, ja coneixes l'halitosi, sinó d'evitar que la salut del teu gos o gat es vegi perjudicada.\nA més, pots valer-te d'ossos comestibles pensats per a aquest fi, ja que ajuden a aconseguir una dentadura sanejada mentre juga. Premia'l amb un.\nCom experts veterinaris a Rubí, sabem que en moltes ocasions no es presta l'atenció necessària i diària a la salut bucodental de la nostra mascota. Amb el pas del temps, aquest descuit es transforma en acumulació de tosca. Aquestes plaques, situades especialment en els ullals i en els molars de la geniva superior, s'han d'eliminar. No obstant això, és difícil aconseguir-modificant la seva dieta o començant a raspallar les seves dents.\nEn aquest cas, serà necessària una intervenció que has de deixar en mans d'especialistes. Acudeix a la nostra clínica veterinària de Rubí per realitzar un servei d'higiene bucal a la teva mascota perquè serà imprescindible per netejar i polir les seves dents sense danyar l'esmalt. La tecnologia d'última generació, com és el cas dels aparells d'ultrasons utilitzats en el centre veterinari de Rubí Les Torres, fa possible l'èxit d'aquestes neteges.\nEl resultat és espectacular, ja que es retira tota la placa i ens permet veure unes dents blanques i magnífics. Com podem fer-ho? Perquè treballem amb anestèsia general i no amb sedació. Això ens permet treballar en tota la superfície de les dents, els de davant i els de darrere, per fora i per dins, i sense els sobresalts que poden aparèixer quan l'animal està sol sedat i, gràcies que està intubat, res de l'aigua que utilitzem pot passar al seu sistema respiratori, evitant així la pneumònia per aspiració o la deglució desviada, de pronòstic molt greu. A més, treballem amb medicaments molt especialitzats en el control del dolor, de manera que l'animal es desperta més assossegat.\nRecorda que per a tenir cura de la salut de la teva mascota també has de prestar atenció a l'estat de la seva boca. En el nostre centre Veterinari de Rubí Les Torres ajudem al teu animal de companyia a tenir una dentadura forta i sana, i prevenir malalties. T'oferim el nostre tractament d'higiene bucal per a gossos i gats, i el nostre assessorament permanent.\nVine a visitar-nos o truca'ns al telèfon 935 883 002 per a demanar cita. Estarem encantats de rebre't.


▷ ⭐Definició de Porgar⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de Porgar\nDefinició de Porgar\nara pots veure La definició i nombrosos exemples de com utilitzar la paraula Porgar, en aquesta col·lecció de correccions ortogràfiques pots descobrir com es pot utilitzar en un context real aquest mot i utilitzar un dels sinònims que et proposem de la llista completa que veuràs aquí també pots veure la seva Definició perquè et sigui molt més simple comprendre què significa Porgar.\n¿Cóm es diu Porgar en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice porgar en catalán?\nSi tens ganes de saber com s’escriu en espanyol Porgar has de entendre que la seva traducció és porgar pots veure en la nostra pàgina web més exemples en català perquè et sigui més fàcil contextualitzar-la en castellà.\nExemples de com utilitzar Porgar\nPorgue no conté gens de […] bacteris, ni vives o anestèsiques, ni els seus components o subunitats.\n182. La delegació de França, recolzada per la delegació […] d’Itàlia, va expressar les seves reserves respecte […] de la proposta, porgue només es basava en […] un assaig realitzat a Sud-àfrica en una dosi de 125 g / ha.\nSi us plau, porga seu nom i el […] nom del tour com a referència.\nSi no esatan sota la seva pròpia secció […] de «Persones» porgue aquests noms […] personals no tenen cap propòsit en un diccionari de termes.\nEl motor de masses excèntriques de la sèrie estàndard UV …- A_ que es […] […] descriu en el present manual no s’ha d’utilitzar en atmosferes amb risc d’explosió Forgas, ja que no està construït ni certificat per aquest ús.\nEls productors ACP del Carib […] van utilitzar l’CBEA per fer lobbying en favor de les preferències ACP i de la inclusió de Protocols de la Banana en la Convenció de Lomé (Porges, 2000).\nUna de les raons pel restabliment del […] interès pels cànons d’abocament és porgue ajuden a fer intervenir els costos externs, […] el que es considera […] com essencial per a una distribució o repartioion apropiada dels recursos.\nLa possibilitat de veure ràpidament imatges diagnòstic a la nostra xarxa d’ordinadors brinda al metge informació crítica en el mateix lloc on […] ha de prendre decisions i administrar atenció al pacient «, […] diu el Dr. Reuven Porges, Cap de Radiologia […] de l’Aventura.\nJohn Porges és el Vice Director […] de Nason and Nason, una signatura de contractació d’executius en les àrees de banca i serveis financers.\nPorgue és l’important i […] excepcional?


Sols és Rock 'n Roll, però ens agrada.: Miguel Ríos: 50 años de rock y carretera.\nMira, estimat Juanvi, penso que és un problema que arrossega la comunitat rockera en aquest país. Res d'aquí es valora en la justa mesura a nivell general. Pot agradar més o menys, però Miguel Ríos és un referent si o si. Abraçada.\n8 de març de 2012 a les 3:18\nel más grande, porque creo que "la macarena" ha llegado a vender más discos que el "himno a la alegría", pero vamos, no me jodas... dentro de 50 años nadie lo dudará.\n11 de març de 2012 a les 8:41\nHey, dona-li un cop d'ull a aixó.\n11 de març de 2012 a les 12:38


Una trentena de sancions a botigues de records dels entorns del Park Güell | Info Barcelona | Ajuntament de Barcelona\nUna trentena de sancions a botigues de records dels entorns del Park Güell\nS’han obert expedients sancionadors a una trentena de botigues dels entorns del Park Güell i la Casa Vicens per irregularitats en la venda d’articles de record. L’objectiu és garantir la convivència entre la vida veïnal i l’activitat turística i protegir el comerç de barri.\n30/10/2019 16:42 h\nL’actuació s’emmarca en el Pla especial d’ordenació dels establiments comercials, que afecta el districte de Ciutat Vella, els entorns de la Sagrada Família, de la Casa Vicens i del Camp Nou, el Park Güell i el barri de Sant Antoni.\nLa normativa limita l’obertura d’establiments nous i estableix condicions específiques per a la venda de productes. En el cas dels comerços en què els articles de record no superen el 20% de la superfície comercial, aquests articles no poden ser visibles des de la via pública i s’han d’agrupar en un espai determinat dins de la botiga.\nUn equip d’inspectors ha informat durant aquest any les botigues sobre el nou pla, sobre què poden vendre i què no, però només un parell de comerços han corregit les irregularitats detectades.\n500 euros per tenir productes a l’aparador, perquè no estan agrupats o perquè són visibles des de la via pública.\n3.000 euros per no tenir llicència.\n6.000 euros per no tenir llicència i no ser legalitzable.\nEls veïns, la prioritat\nLa modificació del Pla especial d’ordenació dels establiments comercials destinats a la venda d’articles de record vol millorar la coexistència de l’activitat turística, que augmenta progressivament, i la vida quotidiana de la ciutadania.\nA més, vol protegir el teixit comercial del barri, que sovint queda desplaçat per les botigues d’articles de record.\nL’actuació també forma part del Pla estratègic del Park Güell com una de les dues-centes mesures previstes per recuperar els entorns per al veïnat, diversificar els usos dels espais comercials, dinamitzar el parc i millorar la mobilitat.\n05/08/2019 16:49 h\nEl Park Güell dels veïns i les veïnes\n07/11/2017 18:52 h


GRAN LOGIA DE CATALUNYA -AROLA - Librería Altair\nGRAN LOGIA DE CATALUNYA -AROLA. ORIGENS, CONSOLIDACIÓ I REPRESSIÓ FRANQUISTA. UNA HISTORIA VIGENT.\nGRAN LOGIA DE CATALUNYA -AROLA\nORIGENS, CONSOLIDACIÓ I REPRESSIÓ FRANQUISTA. UNA HISTORIA VIGENT.\nSANCEZ CERVELLO, JOSEP; VENDRELL MORENO, QUIM\nLa Gran Logia de Catalunya ha estat el precedent de la maçoneria autonoma a Catalunya. Al llarg de l’obra s’explicita la seva evolució, com les incidencies que patí, la vida interna, la relació dels Grans Mestres, la dels seus components i la sort que molts d’ells tingueren arran de la profunda repressió que la institució patí a mans dels franquistes des de 1939. Hem destacat especialment la relació de maçons de les comarques tarragonines, tot donant una visió des del sud sobre tot el país.\nEl llibre conté, també, una cronologia on s’analitza l’evolució dels principials esdeveniments del període que abasta el llibre, fins situar-nos des de les primeres constitucions (Ardensen 1723) fins el 1939.\nEn definitiva es tracta de donar una visió objectiva i sense apriorismes del que ha estat i és una institució que ha jugat un paper important en la historia del nostre país, i que és molt desconeguda per la majoria de la ciutadania.


Ramon Madaula és Santiago Rusiñol | Andreu Sotorra\nRamon Madaula és Santiago Rusiñol\nCap al tard, aquest mes de juliol, feu una escapada a La Villarroel on l’actor Ramon Madaula es caracteritza de Santiago Rusiñol —¿de segur que no n’és un clònic?— i ofereix una imatge del personatge i polifacètic artista que fins i tot sorprendrà als més fans d’una de les ànimes protectores d’Els Quatre Gats.\nRamon Madaula, que no amaga que fa gairebé trenta anys, el 1984, va debutar com a actor amb el paper de Ramonet, de ‘L’auca del senyor Esteve’, ha comptat per a la creació d’aquest espectacle breu —ajustat, sí, però massa breu i tot fins al punt que un servidor s’ha quedat amb ganes d’una mica més— amb la complicitat del pianista Marc Garcia Rami, que el Rusiñol de ficció presenta com a Erik Satie, coetani seu i també un dels integrants de la colla de Montmartre, de París, tal com testimonia un dibuix del músic fet per Ramon Casas.\nA més, Ramon Madaula no s’ha refiat d’autodirigir-se i s’ha deixat conduir per una directora de confiança, cada vegada més destra a l’altra banda de l’escenari com és l’actriu Sílvia Munt, que no s’està d’aplicar també en teatre la seva mirada com a directora cinematogràfica.\nDic això perquè ‘Cap al tard’ és un muntatge que entra a parts iguals tant pels ulls com per l’oïda, un espectacle delicat, com un bombó que se’t desfà als dits, matisat per una il·luminació molt suggerent i una escenografia tan austera com elegant, romàntica, sobre un plànol de Barcelona dibuixat i que, gràcies a un panell de mirall de fons, Rusiñol hi apareix i hi fuig al final potser per ser coherent amb una de les seves afirmacions més contundents quan diu: “Sóc esclau del que fuig”.\nSantiago Rusiñol —de qui aquesta temporada s’ha vist també l’obra ‘Llibertat!’ al Teatre Nacional de Catalunya— entaula una conversa, més que un monòleg, que no passa d’una hora justa, amb els espectadors. Se situa en un antic cafè, es treu el barret, penja el mocador de coll, vestit clar, fa traguets d’absenta, fuma, núvol blanc de fumerola de pipa, i deixa fugaces pauses per escoltar les notes d’Erik Satie que es fonen amb les seves reflexions i records sobre la seva infància, el seu carrer, els amics, els artistes, en un discurs aparentment quotidià però que aprofundeix tant en aspectes personals, com socials o artístics.\nRamon Madaula, que té aquest petit però intens espectacle en cartera des de fa sis anys quan el va estrenar al Teatre Bartrina de Reus, fa un paper molt creïble de Santiago Rusiñol (Barcelona, 1861 – Aranjuez, 1931), sobretot perquè no s’ha deixat emportar per la imatge més popular, lúdica i diguem-ne, en termes actuals, més mediàtica, d’un dels homenots del Modernisme, sinó que mostra el seu costat més feble, més poruc, més fosc, més turmentat, més humà, amb un aire de nostàlgia dels millors temps de la bohemia, que un hereu d’industrials teixidors de Manlleu com ell es va poder permetre.\nA més d’Erik Satie, el Rusiñol de ficció recorda pintors com l’olotí Marian Vayreda, paisatgista a qui admira, o dedica una tirada d’absenta al promotor cultural Pere Romeu, el fundador de la taverna d’Els Quatre Gats, del carrer Montsió de Barcelona, protagonista amb el cartellista i dibuixant Ramon Casas del popular quadre ‘Ramon Casas i Pere Romeu en un tàndem’ (1897) que Casas va fer expressament per decorar un dels murs d’Els Quatre Gats.\nTambé en aquest espectacle, Ramon Madaula aprofita el mirall escenogràfic per dibuixar una mena de paisatge urbà rusiñolià amb guix tou blanc per on, com si fos el pintor Notxa del conte, Santiago Rusiñol es fon en la fugida cap a l’interior del seu art perquè és ell mateix qui confessa que fins i tot mitja hora abans de morir tindria al cap una pintura per convertir en tela. La dramatúrgia de Ramon Madaula escull i revaloritza un Santiago Rusiñol artista total, testimoni del seu temps, però també visionari del temps futur que només ell i alguns com ell veien venir.\n«Cap al tard». Proses autobiogràfiques de Santiago Rusiñol. Dramatúrgia de Ramon Madaula. Intèrpret: Ramon Madaula. Pianista: Marc Garcia Rami. Escenògraf i figurinista: Xavier Millán. Ajudant escenografia: Sebastian Schmidt. Il·luminació: Pep Gàmiz i Arnau Julian. Direcció: Sílvia Munt. Producció: Intent Produccions i Bitó Produccions. La Villarroel, Barcelona, 3 juliol 2013.


Sabatilles Esportives Alpha 58 Munich | Querol\nSabatilles esportives Munich alpha 58\nFes la teva comanda abans de 13h. 00min. i t'arribarà el %MAXIMAL_DATE%


Torrent i Fills\nAquest lloc web utilitza galetes pròpies i de tercers que emmagatzemen i recuperen informació quan navegues. Amb el seu permís, Torrent i FIlls utilitzarà cookies amb finalitats analítiques i per mostrar-publicitat personalitzada amb base a un perfil elaborat a partir dels seus hàbits de navegació. Podeu fer clic al botó "Consentir cookies" per atorgar-nos el seu consentiment perquè portem a terme tot el processament prèviament descrit o pot rebutjar totes les galetes fent clic al botó "Navega sense cookies".\nPot consultar la nostra Política de Cookies i canviar les seves preferències abans d'atorgar o negar el seu consentiment.\nNavega sense cookies\nAbans que comencis a navegar per la Web ens agradaria informar-te que utilitzem cookies amb diferents finalitats a la Web www.torrentifills.es, de manera que puguis decidir si vols que les mateixes s'instal·lin en el teu equip o no.\nEn cas de continuar navegant per www.torrentifills.es, TORRENT deduirà que acceptes la instal·lació de les cookies, atorgant-nos el consentiment per a poder instal·lar-les en el teu equip.\nOPCIÓ 1: Fent clic al botó "Consentir cookies" atorga a TORRENT I FILLS el seu consentiment perquè portem a terme tot el processament descrit en la present política. De forma alternativa, pot rebutjar totes les galetes fent clic al botó "Navega sense cookies" o configurar les galetes que s'utilitzaran durant la seva navegació en configuració.\nOPCIÓ 2: Fent clic a Configuració pot administrar o desactivar les cookies.\nLes cookies són petits arxius d'informació que s'envien i emmagatzemen a l'equip des del qual s'accedeix a la Web www.torrentifills.es (PC o ordinador personal, telèfon mòbil, tauleta o televisió connectada) facilitant l'ús d'aquesta, per tal d’oferir un millor servei.\nLa Web www.torrentifills.es utilitza tant cookies pròpies com de tercers que ens ajuden a millorar la qualitat permetent-nos comparar, recordar, controlar i entendre com naveguen els nostres usuaris a través de la Web, identificant què és el que troben útil i el que no i poder així, millorar el procés de navegació.\nLes cookies que utilitza la Web no danyen el teu equip. Únicament serveixen per a millorar els serveis oferts. Algunes són estrictament necessàries perquè la pàgina funcioni bé (tècniques i de personalització) i altres serveixen per a millorar el rendiment i experiència com a usuari (anàlisi, publicitàries i de publicitat comportamental).\nLa Web utilitza tant cookies de sessió, temporals, com cookies permanents. Les cookies de sessió emmagatzemen dades mentre l'usuari accedeix a la Web, caduquen en tancar el navegador; mentre que les cookies permanents emmagatzemen les dades al terminal perquè siguin accessibles i utilitzades en més d'una sessió, solen caducar quan transcorre un període de temps que pot oscil·lar entre els dos mesos i els dos anys.\nTens l'opció de permetre, bloquejar o eliminar les cookies instal·lades en el teu equip mitjançant la configuració de les opcions del navegador instal·lat en el seu equip. En desactivar les cookies, alguns dels serveis disponibles podrien deixar d'estar operatius. La manera d’inhabilitar les cookies és diferent per a cada navegador, però normalment pot fer-se des del menú Eines o Opcions. També pot consultar-se el menú d'Ajuda del navegador on pots trobar-hi instruccions. L'usuari podrà -en qualsevol moment- triar quines cookies vol que funcionin en aquest lloc web mitjançant: la configuració del navegador; per exemple:\nSegons la finalitat per la qual es tractin les dades obtingudes a través de les cookies, la Web pot utilitzar:\nCookies tècniques: són aquelles que permeten a l'usuari la navegació a través d'una pàgina web, plataforma o aplicació i la utilització de les diferents opcions o serveis que en ella existeixin com, per exemple, controlar el trànsit i la comunicació de dades, identificar la sessió o accedir a parts d'accés restringit.\nCookies de personalització: són aquelles que permeten a l'usuari accedir al servei amb algunes característiques de caràcter general predefinides en funció d'una sèrie de criteris en el terminal de l'usuari com per exemple serien l'idioma o el tipus de navegador.\nCookies d'anàlisi: són aquelles que permeten el seguiment i anàlisi del comportament dels usuaris dels llocs web als quals estan vinculades. La informació recollida mitjançant aquesta mena de cookies s'utilitza en la mesura de l'activitat dels llocs web, aplicació o plataforma i per a l'elaboració de perfils de navegació dels usuaris.\nCookies publicitàries: són aquelles que permeten la gestió, de la manera més eficaç possible, dels espais publicitaris.\nCookies de publicitat comportamental: aquestes cookies emmagatzemen informació del comportament dels usuaris, obtinguda a través de l'observació continuada dels seus hàbits de navegació, la qual cosa permet desenvolupar un perfil específic per a mostrar publicitat en funció d'aquest.\nCookies de xarxes socials externes: s'utilitzen perquè els visitants puguin interactuar amb el contingut de diferents plataformes socials (facebook, YouTube, twitter, linkedIn, etc..) i que es generin únicament per als usuaris d'aquestes xarxes socials. Les condicions d'utilització d'aquestes cookies i la informació recopilada es regulen per la política de privacitat de la plataforma social corresponent.\nActualment a la WEB s'utilitzen els següents tipus de cookies:\nCookies Tècniques Gestionen la correcta navegació a través de la Web i els seus continguts, permetent identificar les sessions d’usuari i protegir el seu ús.\nCookies de Personalització Permeten millorar l’experiència de l’usuari emmagatzemant variables personalitzades com l’idioma o les preferències en la navegació.\n(La informació recollida a continuació ha estat facilitada per aquests tercers)\nGoogle Plus proporciona botons y altres funcionalitats perquè puguis compartir enllaços a la nostra web. La informació enviada fora de la UE a Google Plus, és utilitzada per Google Plus conforme a les seves polítiques de privacitat. http://www.google.com/intl/es/policies/technologies/types/\nFacebook proporciona botons y altres funcionalitats perquè puguis compartir enllaços a la nostra web en el teu perfil. La informació enviada fora de la UE a Facebook, relativa a les pàgines que has visitat o sobre les coses que t’interessen, és utilitzada per Facebook conforme a les seves polítiques de privacitat. https://www.facebook.com/help/cookies/\nTwitter proporciona botons i altres funcionalitats perquè puguis compartir enllaços a la nostra web. La informació enviada fora de la UE a Twitter, és utilitzada per Twitter conforme a les seves polítiques de privacitat. https://twitter.com/privacy?lang=es\nLinkedIn proporciona botons i altres funcionalitats perquè puguis compartir enllaços a la nostra web en el teu perfil. La informació enviada fora de la UE a LinkedIn, relativa a les pàgines que has visitat o sobre les coses que t’interessen, és utilitzada per LinkedIn conforme a les seves polítiques de privacitat. https://www.linkedin.com/legal/cookie-policy?trk=hb_ft_cookie\nPinterest proporciona botons i altres funcionalitats perquè puguis compartir enllaços a la nostra web en el teu perfil. La informació enviada fora de la UE a Pinterest, relativa a les pàgines que has visitat o sobre les coses que t’interessen, és utilitzada per Pinterest conforme a les seves polítiques de privacitat. https://help.pinterest.com/es/articles/edit-your-account-privacy\nEls sistemes d’opt-out específics indicats a la taula anterior respecte la cookie de la que es tracti (aquests sistemes poden comportar que s'instal·li en el seu equip una cookie “de rebuig” perquè funcioni la seva elecció de desactivació); o altres eines de tercers, disponibles en línia, que permeten als usuaris detectar les cookies en cada lloc web que visiten i gestionar la seva desactivació.\nTORRENT no es fa responsable del contingut i veracitat de les polítiques de privacitat dels tercers incloses en aquesta política de cookies.\nQualsevol dubte o qüestió que tingui sobre aquesta política de cookies, pot contactar amb TORRENT a comandestorrent@torrentifills.es.\nPolítica de privacitat | Avís Legal | Ús de cookies


Apunta't com a Voluntari al 48H Open House Barcelona\nEls propers 25 i 26 d’octubre se celebra novament a Barcelona el festival d’arquitectura 48h Open House Barcelona.\nÉs un festival que obre les portes de més de 150 edificis emblemàtics de la ciutat durant un cap de setmana, entre els quals la seu del COAC de plaça Nova n'és un d'ells. Ofereix l’oportunitat als ciutadans de visitar aquests edificis de manera gratuïta i de conèixer la seva arquitectura.\nEl retorno del Palau en Vilafranca del Penedés\nEl retorno del Palau, conferencia a cargo de Santi Vives, arquitecto\nPara festejar los dos años de reapertura del Palacio Real, el arquitecto Santi Vives, responsable de la rehabilitación del edificio nos explicará el proceso de transformación del museo. La conferencia se centrará tanto en el proceso constructivo como en la recuperación y restauración de los elementos originales del inmueble.\nDissabte 4 d’octubre l 17:30h\nEl retorn del Palau a Vilafranca del Penedés\nEl retorn del Palau, conferència a càrrec de Santi Vives, arquitecte\nPer festejar els dos anys de reobertura del Palau Reial, l’arquitecte Santi Vives, responsable de la rehabilitació de l’edifici ens explicarà el procés de transformació del museu. La conferència se centrarà tant en el procés constructiu com també en la recuperació i restauració dels elements originals de l’immoble.\nFinalistes del Premi Internacional de Paisatge Rosa Barba\nSota el lema ‘Un paisatge per a tu’, la 8a Biennal Internacional de Paisatge proposa en aquesta edició apropar-se a noves realitats paisatgístiques del món mitjançant la internacionalització del seu Premi de Paisatge Rosa Barba, patrocinat per Banc Sabadell.\nAl Premi s’hi ha presentat projectes de paisatge i planejament creats arreu del món entre 2009 i 2014. Les propostes seleccionades pel jurat són les següents:\nPhilip Coxall_ McGregor Coxall\nBallast point, Birchgrave, NSW, Australia\nVisita guiada en Tivissa, Gandesa y Ascó\nLa Agrupación de Arquitectos para la Defensa y la Intervención en el Patrimonio Arquitectónico (AADIPA) ha previsto una visita guiada en Tivissa, Gandesa y Ascó para el sábado 20 de septiembre.\nLa visita está organizada por Dídac Gordillo i Bel, vocal de la AADIPA por las Tierras del Ebre. La visita está abierta a todos los miembros de la AADIPA, arquitectos colegiados y acompañantes.\nVisita guiada a Tivissa, Gandesa i Ascó\nL'Agrupació d'Arquitectes per a la Defensa i la Intervenció en el Patrimoni Arquitectònic (AADIPA) ha previst una visita guiada a Tivissa, Gandesa I Ascó per al dissabte 20 de setembre.\nLa visita està organitzada per Dídac Gordillo i Bel, vocal de l’AADIPA per les Terres de l’Ebre. La visita està oberta a tots els membres de l’AADIPA, arquitectes col·legiats i acompanyants.


El porta a porta dispara la recollida selectiva a Torredembarra l’any 2020 - TDB Actualitat\nEl porta a porta dispara la recollida selectiva a Torredembarra l’any 2020\nLa recollida selectiva de paper, vidre, envasos i matèria orgànica a Torredembarra ha crescut un 4,78% el 2020, passant del 22,46 % del 2019 al 27,28 %. També destaca la disminució en la generació de rebuig en 667 tones i l’increment del reciclatge en 319 tones de les quals 188,5 han estat de matèria orgànica i 101 d’envasos sent la resta en cartró (22,5 tones) i vidre (8 tones). Tot i la lògica disminució comercial pel tancament dels establiments relacionats amb la restauració i bars per la Covid-19, l’important increment de reciclatge és degut a la implantació del sistema porta a porta. De fet, comparant les dades de recollida pel sistema porta a porta s’ha passat de recollir 97 tones de paper, vidre, envasos i FORM (orgànica) l’any 2019 a 617,2 tones el 2020, multiplicant-se per 7 la quantitat d’envasos i matèria orgànica i per 5 la de cartró i vidre. Aquestes dades més les dades de la poda, voluminosos i ús de la deixalleria comarcal podrien situar Torredembarra a un reciclatge total per damunt del 40 %, un percentatge mai assolit al municipi.\nAquesta millora en les dades de la recollida selectiva de les escombraries comporten una millorar en les dades econòmiques. Cal tenir present un dels elements que més encareixen la gestió dels residus és el tractament del rebuig, sotmès a una penalització progressiva i important per part de la Generalitat. Gràcies al porta a porta, aquesta disminució de quasi de 667 tones de rebuig ha representat deixar de pagar 63.500 euros.\nMés poda que l’any passat\nPel que fa a la poda, una fracció que es recull porta a porta des de l’any 2014, s’ha mantingut l’increment significatiu que ja es va observar durant el període de confinament arribant a ser 76,5 tones superior al recollit l’any anterior. Els voluminosos recollits porta a porta, però, han disminuït 13 tones, experimentant un decrement important en les dates de confinament i un increment destacable el mes de juliol. En el cas de la poda l’increment es pot justificar amb el manteniment dels jardins durant el confinament en les primeres residències però també en les segones quan va acabar el mateix. El comportament dels voluminosos demostra la importància dels lloguers dels habitatges (manca de lloguers durant el confinament i apertura total a principis d’estiu), ja que és sobretot en els mesos d’estiu quan la proliferació de voluminosos i matalassos abandonats al carrer és superior a la resta de l’any en condicions normals.\nEl regidor de Sostenibilitat, Joan Torras, ha explicat que, a grans trets, es tracta de la demostració de l’encert en implementar aquest sistema de recollida que, no solament incrementa el reciclatge i sinó que allà on es retiren els contenidors desapareixen els abocaments i acumulacions de residus als voltants dels mateixos i la sensació general de brut i deixadesa de la via pública. En aquest sentit, s’està treballant una proposta per unificar en un sol lloc del municipi les poques bateries d’emergència que es van deixar en les zones on es practica el porta a porta.\nMillores del servei aquest estiu\nTorras també destaca que l’increment d’ingressos lligats a l’augment de recollida selectiva de fraccions com el vidre, envasos, paper i matèria orgànica i la disminució de despeses en tractament de rebuig poden repercutir en millores del servei de cara a aquest proper estiu. Un estiu on el regidor avança que tindrà lloc la implantació del sistema porta a porta en els carrers de Baix a Mar i una millora substancial del servei de recollida comercial que s’espera que permeti evitar les acumulacions en aquesta zona turística.\nFoto: Imatge d’arxiu d’una de les campanyes informatives sobre la recollida porta a porta a Torredembarra. / AJUNTAMENT DE TORREDEMBARRA


Una economia diferent és possible - Revista L'Altra Mirada\nUna economia diferent és possible\nEl divendres 12 de febrer tingué lloc la taula rodona organitzada per Ara Maó i amb la col·laboració de l’Ateneu Pere Mascaró, interessantíssima, sobre Economia Social i Cooperativisme, a la Biblioteca Rubió, a qui volem agrair la predisposició que han mostrat, cada vegada, per a l’organització d’aquest tipus de xerrades.\nLa xerrada va començar amb una intervenció del moderador, en Borja Pellejero, que va fer referència a diferents notícies d’actualitat, com l’informe d’OXFAM sobre la pobresa, l’ERO de la fàbrica de Bimbo a Mallorca i el canvi climàtic i la sequera, aspectes socials, laborals i ecològics que els que creuen en la justícia social i la sostenibilitat no poden acceptar, i d’aquí l’inici per afrontar el plantejament de l’economia social. Després d’excusar l’absència de David Sintes per malaltia, va donar la paraula a Antoni Aguiló.\nAguiló es va centrar especialment a parlar de l’experiència de la cooperativa San Crispín, d’Alaior, de la qual és gerent, única cooperativa de consum de Menorca. Existeix des del 1953 i es va fundar amb 69 socis. Ara en compta amb més de 4.000. Una cooperativa duu implícites les idees d’igualtat, equitat, solidaritat i democràcia. Però també hauria de ser vista com una possible solució a la problemàtica de l’atur. La Cooperativa té el mateix nombre de treballadors abans de la crisi que ara, i és perquè són els mateixos treballadors els que prenen les decisions, i s’adapten molt millor als temps de crisi. La responsabilitat social hi és inherent i la inversió retorna a la societat, no és una simple acumulació de riquesa: fa una tasca social (signant convenis amb entitats), creu en el producte local i promou la defensa del consumidor. Aguiló va acabar defensant que una altra mena d’economia diferent és possible.\nXavi Camps, el següent a intervenir, va parlar sobre el Mercat Social Illes Balears, del qual forma part. Aquest Mercat fomenta l’economia social, i posa en contacte tots aquells elements que poden ser constitutius d’aquesta economia, de manera que en crea sinergies, els posa en contacte i en promou la col·laboració. Ho va contraposar al model competitiu que hi ha al món de l’empresa tradicional, que cerca el màxim benefici, i del que es tracta és de revertir aquest plantejament, i contraposar-lo a la idea d’interconnectar serveis i iniciatives. També va contraposar els conceptes d’individualisme (que només mira en benefici propi) i la col·laboració. Igualment és important, va remarcar, posar l’esment en el consumidor. Es necessita un camí per on caminar i cal marcar pautes socials. També va parlar de l’experiència de Som Energia, que compta amb 24.000 socis.\nMiquel Rosselló va oferir una perspectiva més general i amb una visió des de les institucions. Va fer esment al fet que hi ha més realitat d’economia social del que pensam, només que queda invisibilitzada. Falta que hi hagi potenciació. Hi falta molta consciència sobre aquesta. I té una forta implicació sobre l’economia local. Però també va fer esment a altres raons pragmàtiques per a les administracions: facilita les relacions amb qüestions de serveis i també serveixen com a instrument per crear ocupació. L’administració hi pot fer coses: saber que existeix (no sempre passa), fer mapes, reunir-se amb els subjectes, posar en marxa clàusules socials i mediambientals en els contractes públics, campanyes de visualització del sector, potenciar el mercat social, crear línies de suport, formar i assessorar els tècnics de la casa.\nAbans de passar al torn de paraules, es va fer un petit esment a la necessitat de representació de l’economia social al Consell Econòmic i Social.\nEn el torn d’intervencions del públic van aparèixer altres qüestions, com la necessitat que l’administració prediqui amb l’exemple -en les compres, les pràctiques…, la sensibilització sobre el model de consum i les conseqüències que comporta (precarietat laboral, costos ambientals), la capacitat d’incidir en les mentalitats, com per exemple en el cas de les renovables i el que comporta aquest model d’importació de combustibles fòssils.\nHi va haver espai per fer comparatives i fer veure una realitat, com és el fet que el territori de l’Estat amb més nivell de cooperativisme és el País Basc, on l’atur se situa entorn al 12%, molt per davall del 18% de la mitjana estatal. De fet, és un municipi d’aquest país el que més té implantada l’economia social i menys desigualtats existeixen entre la població.\nUna economia diferent (OpenDocument Text – 123.6 kB)\nconstruint alternatives , Cooperativisme , Economia


Joguina pallasso de fusta que baixa les escales\nUn divertit pallasso de fusta que ens farà riure amb la seva peculiar forma de baixar les escales.\nPallasso Climbi amb escala. Juguem-hi!\nQuan el tinguis a dalt de l'escala dóna-li un suau empenta i veuràs com baixa, és molt graciós veure com utilitza les seves mans i el seu peus!!! Les peces són desmuntables amb el que tenim, per una banda, la figura del pallasso i per l'altre una escala que podem utilitzar per a altres jocs simbòlics.\nPallasso Climbi amb escala, Ens agrada perquè...\nSi els nens tenen necessitat de moure's però, pel que sigui, això no és possible en aquest moment, veure el moviment d'una joguina com aquest d'alguna manera els compensa aquesta necessitat. Ens agrada la seva senzillesa i la naturalitat de la fusta, així com que les parts puguin esdevenir elements de joc per separat.


Arriva l´estiu amb plujes i temperatures poc habituals per l´època – Castellvilarenc.info\nEl Servei Meteorològic de Catalunya informa de l’arribada d’una nova pertorbació que escombrarà Catalunya al llarg de divendres 21 de juny. Les precipitacions s’iniciaran al matí per l’oest del país i s’estendran a qualsevol punt al centre del dia. A partir del vespre s’aniran restringint a la meitat est, alhora que minvaran fins a desaparèixer. Els xàfecs podran ser d’intensitat forta (més de 20 mm en 30 minuts) i anar acompanyats de tempesta i calamarsa. En general les precipitacions no superaran els 20 mm en 24 hores, tot i que puntualment es podran acumular quantitats abundants, entre 20 i 50 mm, especialment a punts del terç nord i del Prelitoral. La cota de neu pujarà fins els 2800 metres. Amb aquesta predicció, el Servei Meteorològic de Catalunya ha emès un avís de Situació Meteorològica de Perill de grau 2 per intensitat de pluja.\nDissabte la situació meteorològica millorarà considerablement. Al matí quedaran núvols al vessant nord del Pirineu i al litoral, però minvaran i acabarà assolellat arreu. A la tarda creixeran nuvolades al quadrant nord-est, on es podrà escapar algun ruixat. La temperatura pujarà, sobretot a l’interior.\nDiumenge es preveu una jornada assolellada al matí. A la tarda arribaran núvols que afectaran sobretot la meitat nord de Catalunya, i es preveuen algunes precipitacions al Pirineu i al quadrant nord-est. La temperatura seguirà en clar ascens arreu.\nDilluns de Sant Joan començarà amb núvols a la meitat nord de Catalunya i no es descarten alguns ruixats al Pirineu i a l’interior del quadrant nord-est. A la resta la nuvolositat serà variable però amb domini del sol, i no es preveuen precipitacions. La temperatura no patirà canvis significatius.\nDetingudes tres persones per furtar a un supermercat a Manresa


Qui som - Qinhuangdao Yongyu Glass Products Co., Ltd.\nYongyu Glass, la vostra millor elecció per fabricar productes de vidre de la Xina.\nL’empresa està fundada per Gavin Pan, que treballa a la indústria del vidre des del 2006 i té més de deu anys d’experiència a l’exportació. Yongyu Glass és el membre venedor de l'Associació de Pista de Gel de Estats Units. La nostra visió és compartir els avantatges comparatius de la indústria del vidre arquitectònic de la Xina amb els clients, proporcionar als clients solucions rendibles i aconseguir una cooperació guanyadora amb guanys amb els clients.\nEns hem dedicat a la indústria del vidre per a la construcció i hem atès als nostres clients de la Xina i de l'estranger. Trobem solucions personalitzades per a les demandes dels clients, ajudem als clients a estalviar costos de temps i diners.\nSom bons en:\n1) Vidre de perfil de U (vidre de perfil de ferro baix U, vidre de perfil U glaçat, vidre de perfil U temperat)\n2 glass SGP Vidre laminat amb autorització Dupont\n3) Vidre de seguretat Jumbo (vidre temperat Jumbo, vidre laminat Jumbo temperat, Jumbo IGU)\n4) Vidre de seguretat corbat (vidre trempat corbat, vidre laminat temperat temperat, corb de seguretat Jumbo de 12,5 metres d'alçada màxim)\n5) Vidre de sarta (Gauzy PDLC / SPD, alta velocitat de transmissió de la llum> 86%, intercalador PVB adequat per a ús interior i exterior)\nSom el proveïdor SGCC i CE aprovat, els nostres productes compleixen els principals estàndards de construcció de productes de vidre. Una comunicació còmoda, es pot remuntar tot el procés de producció, el servei postvenda de 7 * 24 hores és la nostra promesa.\nConsolideu recursos superiors ， per proporcionar-vos solucions personalitzades\nQuè ens importa:\nLa qualitat conquereix el món, assolint els assoliments del servei en el futur\nTreballem junts per aconseguir guanyar-se, crear una visió transparent!


El govern injecta 814 milions més en els comptes prorrogats | Òscar Palau | barcelona | Política | El Punt Avui\nEl govern injecta 814 milions més en els comptes prorrogats El govern injecta 814 milions més en els comptes prorrogats El govern injecta 814 milions més en els comptes prorrogats El govern injecta 814 milions més en els comptes prorrogats + El govern injecta 814 milions més en els comptes prorrogats E-mail\nbarcelona - 3 abril 2019 2.00 h\nEl govern injecta 814 milions més en els comptes prorrogats\nLa majoria, 573 milions, els cobrirà l’augment promès de les bestretes\nEn total es gastaran 1.265 milions més\nLa consellera Budó i el vicepresident Aragonès, ahir ACN.\nEl govern injecta 814 milions més en els comptes prorrogats El govern injecta 814 milions més en els comptes prorrogats El govern injecta 814 milions més en els comptes prorrogats El govern injecta 814 milions més en els comptes prorrogats El govern injecta 814 milions més en els comptes prorrogats E-mail\nEl govern va aprovar ahir, via decret llei, que haurà de ser validat pel Parlament, la concessió d’un suplement de crèdit per valor de 813,9 milions al pressupost del 2017, que és el vigent aquest any, ja que està en situació de pròrroga. Els diners es cobriran amb el fons de facilitat financera estatal, que aportarà 241 milions (provinents del topall de dèficit del 0,1% del PIB), i amb l’actualització pendent de les bestretes del model de finançament, pels 573 milions restants. El Ministeri d’Hisenda ja va notificar al juliol les quantitats que toquen a cada comunitat el 2019, majors que l’any anterior, però ara s’està fent l’orni a pagar-les amb l’excusa que no ha aconseguit aprovar el pressupost d’aquest any, fet que faria percebre a la Generalitat 875 milions menys dels promesos. El vicepresident, Pere Aragonès, denunciava ahir la “deslleialtat” del govern estatal, ja que “utilitza la informació disponible per jugar electoralment, quan el que toca per llei no pot ser objecte de negociació”, i li va exigir que, com va fer el 1996 en un cas similar, doti les partides extra per a les comunitats per mitjà d’un decret llei. De fet, no preveu cap escenari alternatiu, ja que, si no, “l’Estat estaria incomplint la seva pròpia normativa”.\nEls 814 milions aprovats ahir serviran per pagar l’augment de retribucions dels treballadors públics, que podria arribar al 2,75% aquest any; el retorn d’un 40% de la paga extra del 2013 (un 10% ja s’ha abonat) i per cobrir els sous de les noves contractacions en l’àmbit sanitari i educatiu per fer front a les necessitats. Això sí, en total la Generalitat preveu gastar 1.265 milions més que el 2017, que és el que creixen els ingressos.\nLa distribució dels 451 milions extra restants es farà segons un pla de contingència que s’està ultimant aquests dies i que es presentarà la setmana vinent, a partir de la identificació de les necessitats més urgents de tots els departaments, per bé que es prioritzaran els de l’estat del benestar i la seguretat, resseguint el projecte inicial del pressupost per al 2019. Aquests diners hauran de provenir igualment de l’augment de bestretes, però també de transferències internes entre conselleries i de fons de contingència no aplicats. El govern tampoc descarta reformar la llei de finances públiques per guanyar flexibilitat, segons Aragonès.\n“Vindran més actuacions per aconseguir tot el que sigui possible, però tot no serà possible perquè un pressupost no es pot aprovar per fascicles”, resumia el vicepresident, que no descartava encara cap escenari, ni el d’intentar aprovar el pressupost al juny, després de les convocatòries electorals. A més, indicava que es recuperaran algunes mesures fiscals que preveia el projecte de llei d’acompanyament, però no els canvis en l’IRPF i successions, ja que sense pressupost no es podria destinar l’augment d’ingressos a més despesa.\nAragonès va posar el suplement de crèdit aprovat ahir com a exemple que “el govern governa”, i va instar l’oposició, que previsiblement demà demanarà al Parlament que el president Quim Torra se sotmeti a una qüestió de confiança o convoqui eleccions, que presenti una moció de censura. “Oi que no hi ha candidat alternatiu? Doncs que col·laborin amb el govern”, cloïa.\nEl Punt Avui. Girona 03-04-2019, Pàgina 15\nEl Punt Avui. Nacional 03-04-2019, Pàgina 15


Terrícola. El relat d’una aventura editorial - Quadern de les idees, les arts i les lletres\nJoan Duran i Esteve Plantada\nImatge: Fromcancun terricola. Llibres de la frau, nova col·lecció.\nVolíem conèixer de primera mà què significa tirar endavant en el context actual una editorial de petites dimensions de negoci, però que aposta pel risc i l’originalitat. Joan Duran i Esteve Plantada, els dos poetes que hi ha darrera d’Editorial Terrícola, ens ho expliquen en l’article següent.\nMalgrat que el panorama de l’edició de poesia catalana hagi canviat de paradigma en els darrers anys, l’eclosió —discreta però decidida— de l’Editorial Terrícola s’esdevingué sense premeditació ni càlculs. D’una forma natural, espontània. Però sense que cap d’aquests qualificatius desbanqués la voluntat ferma i seriosa de contribuir, des del paper que podem arribar a interpretar, a muscular el sistema literari en la nostra llengua. Gairebé sense voler-ho, Terrícola ha esdevingut un projecte singular, justament perquè és una editorial que neix de la passió lectora i de la passió pels llibres, tant en allò que n’és el format físic com en les meravelles que contenen a l’interior. Un projecte singular, cuinat a foc lent, que medita cada passa i que no entendria la tasca editorial com un mer tràmit per omplir el catàleg.\nTerrícola és una editorial compromesa amb el disseny, amb la qualitat, amb la proximitat, amb l’optimització de recursos i amb el respecte vers els materials que empra. I només fa poesia. Terrícola s’inicià amb l’edició de tres plaquettes: eren llibres menuts que, un cop llegits, es podien plantar i germinaven. Per donar continuïtat a aquest projecte —les Plaquettes Infinitessimals— , a cavall entre l’edició de poesia i el disseny d’un objecte artístic que també dialogués amb el lector des d’una revolució dels sentits, vam editar tres plaquettes que embolcallaven les ampolles de vi que el Celler Bàrbara Forés va maridar amb cada una de les obres.\nA poc temps de presentar-nos en societat amb aquesta col·lecció, vam llançar-nos a la piscina de l’edició de poemaris. Els Llibres de l’Afrau van néixer amb ganes d’aportar coses interessants al ric i divers panorama literari català, i actualment ja n’hem presentat cinc números. El disseny dels llibres, un dels pilars de l’editorial i obra de l’estudi Can Cun, hem procurat que sigui acurat i ens singularitzi: amb cop sec a la portada, paper de la millor qualitat (que segueix un procés ecològic) i detalls com el color de tinta, la tipografia i un cartell o un altre element artístic que cobreix la portada i es ven amb el llibre, amb obres d’altres artistes que interactuen amb l’obra i el discurs de l’autor editat. Finalment, i amb la voluntat d’obrir-nos a projectes editorials més eclèctics o inclassificables, recentment hem obert una nova col·lecció de llibres, Fora d’òrbita, que ja compta amb una antologia i una reedició d’un dels primers llibres d’Enric Casasses.\nDigueu-ne egoisme o hedonisme, però des de Terrícola publiquem els llibres que volem llegir, els llibres que volem estimar, els poetes que desitgem que conegueu. I ho fem com una necessitat quasi vital. I és per això que hi aboquem, en la nostra tasca, quelcom que també va una mica més enllà del fet de deixar la lletra impresa damunt d’un suport físic: procurem ser proactius a l’hora de dur arreu els poetes i els llibres. Per acompanyar-los en les rutes que condueixen allò que a nosaltres ens emociona —els poemes, l’afany del poeta, la relació que establim entre autors, editors, dissenyadors…— a les geografies íntimes de tants lectors com ens sigui possible d’arribar.\nNo hi som pas sols, per sort, en aquesta empresa. D’altres editorials petites —i col·loquem les cometes per deixar ben clar que aquí ens referim, només, al discret volum de capital que podem arribar a moure— ens han precedit, o bé ens acompanyen, en aquesta singladura. Des d’estètiques diverses, particularitats geogràfiques allunyades i objectius i ritmes d’edició diferents, editorials com LaBreu, Adia, el Buc, Cafè Central o Edicions Poncianes —per citar-ne unes quantes però sabent que la llista és més extensa— conformen aquest paisatge, avui frondós, que procura per la difusió de la poesia catalana. Una mena d’edifici aixecat a moltes mans que aixopluga i, alhora, cobreix amb teules i amb un deix de valentia, la intempèrie en què el fracàs del clàssic sistema editorial català havia anat relegant, lentament, els poetes. Procurarem, amb humilitat i des de l’experiència que, de moment, atresorem, analitzar-ho.\nHi ha una realitat ben clara i incontrovertida: no deixa de ser simptomàtic que, quasi a l’ensems, diverses persones o equips de lectors i escriptors hagin decidit —sobretot des de fa poc més d’una dècada— vestir-se amb el «trajo» d’editor. El motiu creiem que és evident: la manca d’interès i de risc que les «grans» empreses editorials —entengueu: les que realment es mouen per previsió de negoci— havien anat mostrant envers la poesia, i que s’ha materialitzat amb el tancament de col·leccions històriques o bé amb la reducció del seu avenç a nivells merament testimonials. Les conseqüències d’aquesta realitat no van tardar a deixar-se notar: a mesura que traspuava, entre el gremi de poetes i de lectors de poesia, una sensació de desinterès envers els creadors —tant clàssics com contemporanis— i d’aprimament de l’estructura que els hauria de procurar la difusió i el reconeixement de la tasca literària, tota una reacció contestatària anava aflorant des dels propis terrenys dels qui n’acusaven la mancança. En aquest punt, la conclusió creiem que és ben clara i inequívoca: el moviment de base de la nostra cultura segueix exhibint, quan les coses van mal dades, aquella salut de ferro que n’ha procurat, al llarg de decennis i de segles, la pervivència malgrat les vicissituds de tota mena. Ja siguin polítiques o de factura econòmica.\nQue la poesia, com a producte en forma de llibre, es ven poc, és una veritat només a mitges. Perquè depèn de quin pes escollim per a col·locar-lo a l’altre costat de la balança d’aquesta comparativa. Potser ens esgarrifem en comparar els beneficis que reporten l’edició d’un llibre d’autoajuda amb la d’un poemari d’algun poeta dels més reconeguts, però no si posem la poesia al nivell, per exemple, del volum de vendes d’un producte artístic, la cosa canvia de totes totes i ens ajuda a situar la poesia entre els paràmetres que li són naturals. La poesia és una de les arts que més necessita de l’ímpetu agosarat dels editors, i d’un públic fidelitzat i qualitatiu. La poesia necessita que els llibres publicats no siguin part d’un complex estudi industrial o de mercat, sinó baules d’una cosa molt més intangible i que ens connecta amb la immaterialitat. D’això va la cosa, i això volem que els llibres de Terrícola aportin al sector independent.\nEn aquest sentit, és obvi que l’objectiu d’un editor de poesia —almenys, el nostre— no és, ni de lluny, el de fer massa caixa. Més aviat, el mou un cúmul d’interessos que pivoten, tots, al voltant de tot un altre conjunt de motivacions. D’entre les quals, una de principal: la de procurar, amb el trepant de la paraula poètica, fer forat en la societat on li ha tocat militar. És a dir, el de ser una de les peces de rellotgeria que, tot i menudes, empenyen amb exquisidesa el temps de ser més savis per viure i entendre el món amb profunditat i plenitud. Llavors, potser la poesia ha de moure’s per unes coordenades d’edició i de difusió que, decididament, defugin la mirada mercantilista més freda i cantelluda per deixar-se agombolar per uns canals pautats per valors com la proximitat i la militància cultural.\nNomés així té sentit la nostra tasca, i així omplim de veritat la nostra il·lusió. Ens agrada fer llibres, perquè creiem que hi ha obres que necessiten l’impuls i el recolzament de ser escampades. Som els transmissors d’un bé escàs, d’un motor que passa inadvertit, d’una lògica que necessita fe, d’un adéu que viu en cada nova descoberta. I, per això, ens movem als marges de l’edició massiva, perquè sabem que la joia és compartir aquests trossos minúsculs de saviesa, aquests feixos d’il·luminació o aquests ressons del batec del món. Perquè l’alta cultura és feta per totes aquestes petites sumes de passions, tan ínfimes que semblen imperceptibles, tan mínimes que cal assenyalar-les amb delit.\nPoeta, escriptor i doctor en bioquímica. Ha publicat els poemaris Zoòtrop (Publicacions de la UAB, 1998), Kore (Cossetània Edicions, 2001) Nix, (Arola Editors, 2004), Domèstica veritat (Pagès Editors, 2007), Natural delit (Edicions del Salobre, 2010), Extrema llum (Pagès Editors, 2014) i Matèria fosca (Moll, 2014). Paral·lelament ha publicat dues plaquettes, [...]\nPoeta, crític i periodista. Ha publicat els poemaris A l’ombra dels violins (La Magrana, 1997, Premi Amadeu Oller 1997), Oblidar (Emboscall, 2003), Temporari (Tarafa, 2006, Premi Omnium Cultural del Vallès Oriental), Els Llops (La Garua, 2009) i Fosca límit (AdiA Edicions, 2015). Exerceix o bé ha exercit la crítica literària a [...]


Autor Tema: 22/11/2009 (Llegit 2626 cops)\n« el: Novembre 23, 2009, 23:43:26 pm »\nEncetaré aquesta secció amb una excursió curta, però ferèstega: em vaig adonar que fa 24 anys que tenc 24 anys ... i això suma 48!\nCavallet quan eres jove,\nque anaves de pentinat!\nI ara som arribat,\nque ja no tens pels per sa coa!\nA part de tenir cames i braços (sobretot aquests) com si m'hagués barallat amb un moix, vaig fotre la pantalla del mòbil amb algún dels múltiples cops per penyes i roques.\nLes fotos no són meves (la pobra càmera també hagués quedat per allà dalt) però, els que no hi hagueu estat, vos en fareu una idea.\nA) Pas de s'Al·lot Mort (topònim si més no tètric; a més te llegenda)\nB) Pas des Marge\n... i entre un i s'altre els paratges inhòspits dels esquejars de la muntanya de Montcaire.\n« Darrera modificació: Novembre 23, 2009, 23:50:21 pm per Perejal »\n« Respondre #1 el: Novembre 24, 2009, 18:14:05 pm »\nOstres Mare meva. I a més amb costa i un camí d'aquells de fer de cabra...xapeau\nJa t'avis que als malanomenats joves, aquests paratges també mos fan fer figa\nFereu la Muntanya o tornareu per Bini? Per cert, hi ha un pseudo camí, que passa per un altre pas, el des Ruc, que jo no conec però m'han dit que no és tan escabrós. El coneixes?\n« Respondre #2 el: Novembre 24, 2009, 21:17:08 pm »\nFa molts d´anys vaig pujar desde Cala Tuent fins es Binis per es torrent de s´al.lot mort. Va esser una matadura. Ara tendria que aplicar lo que diu Parejal " Cavallet quan eres jove...", domes la feria baixant i aixi i tot es forta forta.\n« Respondre #3 el: Desembre 01, 2009, 14:25:50 pm »\nCita de: embat en Novembre 24, 2009, 18:14:05 pm\nFerem Tuent-Tuent, pujant per s'Al·lot Mort i baixant pel pas des Marge.\nQuan ja has sortit de la torrent de s'Al·lot Mort pel marge esquerre, seguint amb cura les fites (poques) trobes restes d'un antic camí empedrat, amb algun marge de sosteniment que en lleugera pujada et va apropant als Binis cada vegada més consolidat pel pas del bestiar (no humà). Abans d'envestir la darrera pujadeta (una cresteria amb un collet) fa una clotada on abans hi havia es bassol des Peixos. Seguint el camí arribes a Bini Petit. Si d'allà tornes arrera tens dues opcions: pel mateix collet que passa el camí o pel pas des Ruc. Aquest es troba a la cresteria abans esmentada. Es senzill: la darrera tanca de Bini Petit rebia el nom de sa tanca de l'Hospital (cosa d'animals malalts que convenia separar dels altres). Travesses aquesta tanca i al final tirant cap a l'esquerra hi ha una roca aïllada, prima i de forma capriciosa (karst pur i dur) inconfundible que marca el començament del Pas. Aquest baixa sense gaire dificultat altra vegada cap al bassol des Peixos, però si vols anar cap al pas d'Es Marge no cal baixar-hi del tot. Per l'esquerra hi ha un tirany que et porta cap a aquest turmassot\ndeixant-lo a la dreta, trobes el camí empedrat (més ben conservat que l'anterior) que et du sense dificultats al pas des Marge. Una vegada superat el pas, segueix dues voltes cap avall i desapareix pels esbaldrecs. D'aquí per avall, campi qui pugui, primer vora els penyals i després per un carritxar molt rost.\nPàgina creada en 0.086 segons amb 23 consultes.


El referèndum, un altre memorial de greuges? | Associació Cultural Vibrant\nQue Catalunya ha intentat transformar i modernitzar Espanya fent-ho des de dins els seus budells, federada, mancomunada, autonomista o amb millorament fiscal, fracassant en tots els intents, ningú no ens ho pot negar. Ara som en el Referèndum o Referèndum.\nCapitulats el 1714, exiliada o morta la classe política i econòmica no botiflera, Catalunya va acceptar l’statu quo reeixint sota un acceptat règim monàrquic absolutista. Negociat el Tractat de Viena el 1725 entre l’Imperi i la Gran Castella, Carles III i Felip V acordaren respectar-se. El rei castellano-francès incomplí tots dos acords en conquerir el Borbó territoris mediterranis sota la nostra jurisdicció, nomenant el seu fill Carles rei de Nàpols (1731-1735) i de Sicília (1734-1759). Mentrestant, a Viena moria el nostre Carles III (1740) i en Vilana Perles (1741), perdent-se així tota esperança de retorn de les llibertats passades.\nCarles III (1716-1788)\nCarles de Borbó heretà del seu pare, l’hispanorum rex, la Gran Castella (1759-1788) usurpant-ne l’ordinal al nostre Carles III. Aprofitant la coronació a Madrid d’aquest duplicat Carles III de Castella i les Corts que convocà el 1760 –primeres Corts unificades-, l’antiga Corona catalana-aragonesa hi envià dos representats per a cada un dels quatre territoris ja desconfederats, redactant el text, la delegació catalana, sembla, com a primer Memorial de Greuges (1760). Ho feren en un text prudent alhora que astut, on informaven el nou monarca que les lleis de Castella eren perjudicials per a la seva pròpia economia, modernitat i expansió comercial, i que les propostes catalanes s’ajustaven més a les necessitats generals, esbossant la idea que l’eficàcia consistia a descentralitzar funcions i no pas en seguir Castella entestada en autarquies i en monopolis en un món ja obert al tràfic marítim internacional.\nEls catalans havien tingut l’habilitat de participar, d’aquí o de la capital dels reialmes estant, en l’administració de la cosa pública general. Tanmateix, ho havien fet amb quotes minoritàries en una cort de favorits i alts funcionaris, com ara. Els nostres representants prou palesaren que el Decret de Nova Planta havia estat perjudicial, però aquesta Gran Castella absorbent, sordejava. Es varen aconseguir certs avenços, i poca cosa més enllà de fer clara crítica a arguments unificadors de la metròpoli. L’objectiu, no assolit d’acord amb foralisme, fou proposar subsistemes legislatius i administratius diferenciats per a Catalunya, Mallorca, Aragó i València. Per explicar-ho empraren un símil, el del cos humà, únic (la monarquia) així i tot, compatible amb accions de cada una de les seves parts (regions).\nCaricatures de l’època sobre Pi i Margall\nEl Memorial acabava demanant una equitativa distribució de càrrecs dins l’administració general pels oriünds de l’antiga Corona d’Aragó, reclamant descentralització i que la magistratura i dignitats eclesiàstiques haurien de ser, en el nostre cas, catalanes, per tenir dret civil, llengua i cultura pròpies i arrelament al país, refusant funcionaris forans. El manifest era prou unionista, totes les administracions perifèriques o autonomies coincidents amb els antics regnes, havien de contribuir a la governació de la Monarquia. No s’estava llavors, encara, en condicions de parlar d’Estat plurinacional. S’observava que els diferents regnes de les Espanyes s’anaven transformant en l’embrió d’un Estat unificat, però no en nació. S’imposà el despotisme il·lustrat.\nHagueren de passar moltíssims anys d’evolució cap a postures republicanes i federalistes amb més fracassos que èxits, fins poder endegar un segon intent, el Projecte de Constitució de l’Estat Català, de 1883. Entràvem en el federalisme català defensat a ultrança per Pi i Margall (1879-1883) que no va quallar en intentar exportar-lo a la resta de la llavors ja Espanya política (post Constitució de Cadis de 1812). Amb Figueras i Almirall contraris al fracassat federalisme pimargallià, s’entrà en discussió sobre com enfocar la qüestió catalana, si amb un nou gir ideològic, lo particularisme, com es defensaria en el Memorial de Greuges de 1885, o apostar per potenciar el partit federal dins Catalunya que celebrà el seu congrés l’abril/maig del 1883, on s’aprovà el Projecte de Constitució defensat pel advocat Josep Maria Vallès i Ribot, més proper a Pi i Margall.\nLa República (1873) federal o unitària?\nLa discussió de fons: l’encaix de Catalunya dins d’Espanya, el bipolarisme entre la sobirania d’una nació natural (antic regne) o la sobirania de la nació jurídica (un Estat). S’havia d’evitar el conflicte entre dues nacions atès que suposava que una s’imposaria a l’altra. La solució estava en sumar: la suma de totes les nacions, la República Federal o Federació d’Estats sobirans, donaria un millor resultat que el valor individual de cada una d’elles. Una utopia. Espanya vol ser nació i no ho és. Catalunya és nació i no la deixen ser Estat.\nL’article primer de la proposta constitucional afirmava: «l’Estat Català és sobirà i autònom […] format per municipis autònoms que representen el poble català […] en ús de les facultats de Catalunya […] delegaria a la Federació (comerç, propietat intel·lectual, indústria, relacions polítiques, etc., amb una important afirmació) […] aspirem a construir la nació espanyola (feina inútil si una de les parts es vol imposar) […] lluny de voler rompre els llaços que uneixen Catalunya a la resta d’Espanya, sols pretenem afluixar-los […] aspirem a substituir les pesades cadenes ab que l’unitarisme té aferrats al centre les provincies espanyoles…» S’aspirava a fer reeixir les llibertats individuals i col·lectives, a impulsar la participació democràtica dels ciutadans i municipis i a compaginar el progrés i la modernitat per resoldre, mitjançant l’ancestral pactisme, el cas dels catalans i el seu encaix a Espanya, en la confiança que els pactes a establir, es respectarien. La proposta fracassà.\nEl Memorial de Greuges de 1885 fou redactat bàsicament per Valentí Almirall, federalista decebut. S’adreça al rei d’Espanya denunciant els pecats de l’unionisme, amb més disfuncions que funcions, ni eficient ni eficaç. Féu una aposta per una Monarquia democràtica, descentralitzada política i administrativament a l’estil del qui conformà la Corona catalana-aragonesa “confederada” amb el clar objectiu explicitat en el Memorial, altra volta, la voluntat de transformar Espanya i la seva constitució afrancesada, però, Espanya seguia sense escoltar. Els requisits evolutius per la transformació demanada, només es donaven a Catalunya amb una burgesia més desenvolupada que enlloc a l’Estat. Almirall somiava en un Estat compost com a suma d’estructures polítiques simples. Tingué com a mirall l’escola alemanya de dret públic, més que no pas el dret públic català ancestral. En Lo catalanisme mostrà Almirall tots els seus propòsits, no exempts de contradiccions. El Memorial fou un clam de greuges no tinguts en compte, com ara. El regeneracionisme i el regionalisme harmonitzador entre unionistes i separatistes, entre dretes i esqueres, fracassaren també.\nCaldria esperar fins a les Bases de Manresa de 1892. Fou la primera formulació política i també institucional, considerat l’origen del catalanisme modern. Les Bases no eren pas separatistes, sinó de base regionalista i tradicional, però apostaven per la separació de les tres funcions de l’Estat, atorgant al rei el poder legislatiu junt amb una assemblea on hi estigueren representades les regions, explicant com ha de funcionar l’executiu i altres institucions.\nLa llengua catalana havia de ser l’única a Catalunya i els càrrecs en aquest territori ho serien només per als catalans, sent Catalunya única sobirana respecte del seu govern, confiant al sometent l’ordre públic i la seguretat. Es parlava d’Estat Català, prou agosarat per aleshores, amb una àmplia autonomia regional i moltes altres aportacions que no cal indicar aquí. La Lliga estava lluny de tot separatisme constitucional. Nació, referida a Catalunya, espanta. El rebuig de l’Estat fou palès. Espanya no va escoltar.\nHavent perdut Espanya, per maldestra, Cuba i Filipines, Joan Maragall, el 1898, en el seu poema ens exclama: «Escolta Espanya… t’han parlat massa dels saguntins i dels que per la pàtria moren… On ets, Espanya? No et veig enlloc. No sents la meva veu tronadora? No entens aquesta llengua que et parla entre perills? Has desaprès d’entendre amb els teus fills? Adéu, Espanya!»\nEl 29 de setembre de 1976 Espanya ratificà El Pacte Internacional pels Drets Civils i Polítics i, amb ell, el dret dels pobles a l’autodeterminació. El 1977, es restableix la Generalitat Catalana. El 1978 s’aprova la CE amb articles 2 i 8 imposats per militars, nuls de ple dret. Cop d’Estat del 23F el 1981, avortat? Llei d’harmonització, cafè per a tothom. Estatut d’autonomia del 2006, impugnat. La sentència del Tribunal Constitucional, retallant-lo contra voluntat popular, equival a excloure Catalunya del sistema constitucional espanyol. Els ciutadans catalans recuperem la sobirania plena i volen decidir el nostre futur lluny de nous intents de Memorials de Greuges estèrils. Se’ns fa necessari materialitzar aquest adéu Espanya de Maragall amb una Declaració d’Independència. Una altra solució ja no és possible.\nSebastià Sardiné i Torrentallé. Advocat.\nPublicat el 5 març 2017\nConsolat de Mar, Cònsols, Alfòndecs i Pariatges\nAra que la Cambra de Comerç de Barcelona vol impulsar/reestructurar els Consolats de Mar, concretant-lo inicialment en les funcions de resolució de conflictes entre mercaders, fent mediació i arbitratge, potser es fa necessari, per general coneixement, fer-ne un resum d’aquesta nostra vella institució, veritable Eina d’Estat, quan ho era de\nJosep Carner-Ribalta, de Balaguer a Califòrnia passant per Moscou i Prats de Molló


Evangeli segons Marc 10\n—En veritat us dic que alguns dels qui són aquí no moriran sense haver vist arribar amb poder el Regne de Déu.\n2 Sis dies després, Jesús va prendre amb ell Pere, Jaume i Joan\ni se’ls endugué a part tots sols dalt d’una muntanya alta. Allí es transfigurà davant d’ells: 3 els seus vestits es tornaren resplendents i tan blancs que cap tintorer del món no hauria pogut blanquejar-los així.\n4 Llavors se’ls va aparèixer Elies amb Moisès,\ni conversaven amb Jesús. 5 Pere digué a Jesús:\nés bo que estiguem aquí dalt. Hi farem tres cabanes: una per a tu, una per a Moisès i una altra per a Elies.\n6 No sabia pas què deia, d’esglaiats que estaven. 7 Llavors es formà un núvol que els anà cobrint,\ni del núvol va sortir una veu:\n—Aquest és el meu Fill, el meu estimat; escolteu-lo.\n9 Mentre baixaven de la muntanya, Jesús els va manar que no expliquessin a ningú allò que havien vist,\nfins que el Fill de l’home hagués ressuscitat d’entre els morts. 10 Ells retingueren aquestes paraules,\nperò discutien entre ells què volia dir això de «ressuscitar d’entre els morts».\n—Com és que els mestres de la Llei diuen que primer ha de venir Elies?\n—És cert que Elies ha de venir primer a restablir-ho tot. Però llavors, per què l’Escriptura diu del Fill de l’home que ha de patir molt i ha de ser tingut per no res? 13 Doncs bé, jo us asseguro que Elies ja ha vingut i que han fet d’ell el que els ha semblat, tal com d’ell diu l’Escriptura.\n—Què discutíeu amb ells?\n—Mestre, t’he portat el meu fill, posseït d’un esperit que el priva de parlar.\n18 Quan se n’apodera, sigui on sigui, el tira per terra, i el noi treu bromera, cruix de dents i es queda rígid. He dit als teus deixebles que l’hi traguessin, però no han pogut.\nFins quan hauré d’estar amb vosaltres? Fins quan us hauré de suportar? Porteu-me el noi.\n20 Ells l’hi portaren. Així que l’esperit veié Jesús, provocà convulsions al noi; el noi caigué a terra i es rebolcava traient bromera. 21 Jesús preguntà al seu pare:\n—Quant de temps fa que li passa això?\n—Des de petit. 22 Sovint l’ha tirat al foc i a l’aigua per matar-lo. Però si pots fer-hi res, tingues compassió de nosaltres, ajuda’ns!\n—Em dius si puc fer-hi res... Tot és possible al qui creu.\n24 A l’instant el pare del noi exclamà:\n—Crec, però ajuda la meva poca fe!\n25 Jesús, veient que hi acudia més gent, increpà l’esperit maligne amb aquestes paraules:\n—Esperit mut i sord, jo t’ho mano: surt d’aquest noi i no hi tornis a entrar més.\n26 Llavors l’esperit va sortir enmig de xiscles i de grans convulsions,\ni el noi quedà com mort: tothom deia que ja no vivia. 27 Però Jesús el va prendre per la mà, el va aixecar i el noi es posà dret.\n—Com és que nosaltres no l’hem pogut treure?\n—Esperits d’aquesta mena només es poden treure amb la pregària.\n30 Sortint d’allà, travessaven Galilea, però Jesús no volia que ho sabés ningú.\n31 Instruïa els seus deixebles i els deia:\n—El Fill de l’home serà entregat en mans dels homes,\ni el mataran; però, un cop mort, al cap de tres dies ressuscitarà.\n32 Ells no entenien què volia dir, però tenien por de fer-li preguntes.\n33 Arribaren a Cafarnaüm.\nUn cop a casa, els preguntà:\n—Què discutíeu pel camí?\n34 Però ells callaven, perquè pel camí havien discutit quin d’ells era el més important.\n35 Aleshores s’assegué, va cridar els Dotze i els va dir:\n—Si algú vol ser el primer, que es faci el darrer de tots i el servidor de tots.\n36 Llavors va agafar un infant, el posà enmig d’ells, el prengué en braços i els digué:\n37 —Qui acull un d’aquests infants en nom meu, a mi m’acull, i qui m’acull a mi, no m’acull a mi, sinó el qui m’ha enviat.\n—Mestre, n’hem vist un que es valia del teu nom per a treure dimonis i hem mirat d’impedir-ho, perquè no és dels qui venen amb nosaltres.\n—No li ho impediu. Ningú que en nom meu faci miracles no podrà després malparlar de mi. 40 Qui no està contra nosaltres, està amb nosaltres.\n41 Tothom qui us doni un got d’aigua pel fet que sou de Crist, en veritat us dic que no quedarà sense recompensa.\n42 »Però al qui fa caure en pecat un d’aquests petits que creuen en mi,\nmés li valdria que li lliguessin al coll una mola de molí\ni el tiressin al mar.\n43 »Si la mà et fa caure en pecat, talla-te-la. Val més que entris a la vida sense mà, que no pas que vagis amb totes dues mans a l’infern,\nal foc que no s’apaga. 44 (44)\n45 »Si el peu et fa caure en pecat, talla-te’l. Val més que entris a la vida sense peu, que no pas que siguis llançat amb tots dos peus a l’infern. 46 (46)\n47 »I si l’ull et fa caure en pecat, arrenca-te’l. Val més que entris al Regne de Déu amb un sol ull, que no pas que siguis llançat amb tots dos ulls a l’infern,\n48 on el cuc no mor i el foc no s’apaga.\n49 Tothom serà salat amb foc.\n50 »La sal és bona, però, si perd la salabror, amb què la tornareu salada?\nTingueu sal enmig vostre i viviu en pau entre vosaltres.


El València i el Villarreal entre els 32 equips de futbol més valuosos d'Europa, segons KPMG | Valencia Extra\nEl València (lloc 25) i el Villarreal (32) apareixen entre els 32 equips de futbol més valuosos d’Europa, d’acord amb la cinquena edició de l’estudi que realitza cada any l’empresa KPMG i que un any més lidera el Reial Madrid per davant del Manchester United i del Barcelona, que puja una posició fins a col·locar-se tercer.\nAquest informe classifica als grans clubs continentals en funció del seu valor empresarial després d’analitzar variables com a rendibilitat, popularitat, potencial esportiu, drets de televisió o propietat de l’estadi a data 1 de gener de 2020, per la qual cosa encara no apareix reflectit l’impacte del coronavirus.\nEl Reial Madrid lidera la classificació amb un valor estimat de 3.478 milions d’euros (+7,9% respecte a l’any anterior) pels 3.342 milions del Manchester United (+4,2%). Tanca el podi el Barcelona, que experimenta un gran ascens (+19,3%) per a aconseguir un valor total de 3.193 milions i relegar a la quarta plaça al Bayern de Munic, amb 2.878 milions.\nCompleten els primers llocs d’aquest rànquing el Liverpool (5é, 2.658 milions), el Manchester City (6é, 2.606 milions), el Chelsea (7é, 2.218 milions), el Tottenham (8é, 2.067 milions), el Paris Saint-Germain (9é, 1.911 milions) i l’Arsenal (10é, 1.852).\nQuant als clubs espanyols, a més de Reial Madrid i Barcelona apareixen altres cinc equips en aquesta llista dels 32 més valuosos d’Europa. Es tracta d’Atlètic de Madrid (13é, 1.197 milions), València (25é, 408 milions), Sevilla (26é, 372 milions), Athletic (29é, 320 milions) i Villarreal (32é, 301 milions).