GOURMETCATALUNYA ☆ CATALUNYAGOURMET ☆ GASTRONOMIA CATALUNYA FORMATGES PAUET ☆ CATALUNYAGOURMET ☆ GASTRONOMIA CATALUNYA ☆ FORMATGERIES CATALUNYA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ CATALUNYA GOURMET☆ FORMATGES PAUET ☆ GOURMETCATALUNYA ☆ ISABEL JOFRESA, JOSEP DALMAU I RIERA, EDITOR ☆ GOURMETCATALUNYA formatges pauet, baix empordà GOURMETCATALUNYA ☆ CATALUNYAGOURMET ☆ GASTRONOMIA CATALUNYA ☆ FORMATGERIES CATALUNYA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ CATALUNYA GOURMET☆ FORMATGES PAUET ☆ GOURMETCATALUNYA\nGOURMETCATALUNYA ☆ CATALUNYAGOURMET ☆ GASTRONOMIA CATALUNYA FORMATGES PAUET ☆ CATALUNYAGOURMET ☆ GASTRONOMIA CATALUNYA ☆ FORMATGERIES CATALUNYA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ CATALUNYA GOURMET☆ FORMATGES PAUET ☆ GOURMETCATALUNYA ☆ ISABEL JOFRESA, JOSEP DALMAU I RIERA, EDITOR ☆\nformatges pauet, baix empordà\nGOURMETCATALUNYA ☆ CATALUNYAGOURMET ☆ GASTRONOMIA CATALUNYA ☆ FORMATGERIES CATALUNYA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ FORMATGERÍES BAIX EMPORDÀ ☆ FORMATGES PAUET, JAFRE ☆ FORMATGES D’OVELLA I CABRA ☆ CATALUNYA GOURMET☆ FORMATGES PAUET ☆ GOURMETCATALUNYA\nFORMATGERIA PAUET : una història d’ amor\nL’estiu de l’any 1978 es van trobar en Xavi i l’Olga. Tots dos estaven treballant al camp –collint fruita- i tots dos tenien moltes ganes de viure a pagès i de dedicar-se a la ramaderia. En Xavi era de ciutat i l’Olga de poble, no tenien ni terra ni animals. Però tots dos junts es van il.lusionar en un projecte de vida en comú i d’una vida laboral que esdevindria plena de sorpreses, de dificultats i alegries, d’èxits i fracassos, de tot el que s’havien imaginat i del que no s’haurien pensat mai.\nEl primer que es van haver de plantejar va ser trobar un lloc on iniciar el seu somni. No era gens fàcil començar de zero. Van trobar una casa a les Gavarres i a la casa ja hi vivia un ramat de cabres. El propietari els va deixar viure al mas i els va deixar tenir cura del ramat i a més a més els va dir que els beneficis que obtinguessin amb els animals serien per a ells.\nEren anys de joventut i ingenuïtat. La bellesa de les Gavarres a la tardor -recomanaria tothom que en gaudís algun dia- va tenir un gran pes en les decisions que van anar prenent. També va ser molt decisiva la visita als animals. Eren unes cabres precioses, grosses, amb unes banyes espectaculars, la majoria d’elles blanques però algunes eren clapades, tacades i ratllades. Anaven soles caminant per la muntanya amb un pas semblant al dels dibuixos animats japonesos. Algunes parien al mig del bosc o dels prats, i l’espectacle els semblava millor que qualsevol de les coses que havien vist fins aquell moment. En Xavi i l’Olga van consultar llibres que parlessin de les cabres i la seva productivitat, i els va semblar que podien quedar-se allà i que podien començar el seu projecte.\nDesprés de l’eufòria inicial, d’estimar-se i tenir els animals que sempre havien desitjat, va començar a sorgir l’autèntica realitat. Els llibres deien que les cabres feien una mitjana de tres litres de llet per animal, i les seves cabres no arribaven ni al mig litre; els llibres deien que aquests animals eren dòcils, i els seus eren completament salvatges i sovint no els podien ni fer tornar a dormir a casa. No havien llegit enlloc que a les Gavarres hi havia gossos salvatges i ho van comprovar quan van trobar un boc i algunes cabres mortes o mig mortes, mossegades de per tot arreu. Tot això era desolador, però van conservar l’esperança perquè eren joves i tenien energia per seguir lluitant.\nLa dificultat més gran era guanyar-se la vida, els altres entrebancs els resultaven gairebé insignificants perquè estaven contents i feliços. Els faltava tot el material però gaudien de tranquilitat de cor i esperit i també de tot el que proporcionava la naturalesa en aquelles muntanyes: pinyes, bolets, fruita, rieres per banyar-se a la tardor i gorges per banyar-se a l’estiu. Estaven bé i només calia fer alguna cosa per guanyar-se la vida. Estant al bell mig de l’Empordà van optar per començar a fer recuits. Van tenir sort, i malgrat el poc rendiment dels seus animals, el seu producte es venia bé. Feien els recuits a l’estil tradicional, tal com els van explicar les dones de les cases on sempre hi havia hagut ramat. Bullien la llet i la deixaven refredar fins que estava tèbia; després hi tiraven una infusió d’herbacol que havien preparat la nit anterior i amb això aconseguien quallar la llet. A continuació posaven la quallada en un drap i la deixaven escórrer tota la nit. A la matinada s’aixecaven molt aviat –les dones deien que el recuit s’havia de treballar a la matinada perquè li agradava molt el fred- i començaven a trescar la pasta com si fos un gran all i oli. Després d’això només calia posar el recuit en els envasos i portar-lo a vendre. En venien a La Bisbal, a dues botigues i a un restaurant que estava de moda en aquells moments. Els diumenges en portaven al mercat de Palafrugell.\nTot semblava arreglat i solucionat fins que va arribar l’estiu. A les Gavarres és l’estació de l’any més difícil. Tot quedava sec, no hi havia menjar pels animals i els recuits ja no els podien comercialitzar perquè treballaven de manera completament artesanal, els faltaven càmeres i una furgoneta amb fred. No s’havien plantejat fer grans inversions i l’economia tampoc els permetia fer-les. Vivien a set quilòmetres del poble per camí de carros i no els quedaven gaires opcions.\nVan canviar de casa i d’activitat. Encara a les Gavarres, es van dedicar a portar un ramat d’ovelles cobrant un sou i va néixer el seu primer fill: en Pau. En aquests moments encara tenien una dotzena de cabres, més lleteres, menys salvatges. Amb la llet d’aquestes cabres seguien fent recuits i també van començar a fer iogurt casolà per alimentar el seu fill. Havien llegit en alguns llibres que el iogurt fet amb llet de cabra era un aliment excel.lent per als nens petits. Posaven un litre de llet barrejat amb un iogurt a dintres d’un pot hermètic, embolicaven el pot amb una manta i el deixaven tota la nit en el racó més calent de la casa. En Pau va créixer amb molta força física, va ser un nen amb molta vitalitat i amb molta inquietud. Poc després va néixer l’Alícia. Amb dos nens petits van haver de començar a pensar en l’escola, la formació dels nens i van decidir deixar les Gavarres i instal.lar-se a la plana de l’Empordà.\nEn Xavi va continuar dedicant-se a les ovelles, l’Olga va haver de canviar la vida laboral. Va néixer en Marcel, el tercer dels seus fills, i va començar un període una mica complicat. Tenien tres nens, molta feina, i sobretot patien una certa inadaptació a la vida de poble, als canvis que hi havia hagut durant els sis anys que havien estat a les muntanyes. En aquest temps sentien enyorança i buscaven un lloc per viure que estigués una mica lluny del poble encara que no tant com les seves cases anteriors.\nVan acabar trobant aquest lloc a Jafre. Va néixer el quart fill, en Mateu. Tota la família vivia en un mas però tenien a prop les escoles pels nens i la possibilitat de vida social que consideraven necessària per a la mainada.\nQuan en Pau es va fer gran, igual com havien fet els seus pares, va començar a dir que volia ser pagès. Amb el temps en Xavi havia aconseguit tenir un ramat d’ovelles propi, no hi faltava pas una dotzena de cabres amb la llet de les quals feien formatges frescos per al consum familiar. En Pau va rebre formació professional en activitats agràries i també va treballar en algunes explotacions ramaderes fora de casa. Passat un temps, pare i fill van començar una nova empresa. L’aventura va prosseguir amb l’activitat ramadera i amb l’inici de la construcció d’una formatgeria. Volien continuar treballant amb la llet de les cabres, això ja havia esdevingut una tradició familiar i creien de veritat que el consum dels productes elaborats amb aquesta llet era molt bo per a les persones.\nLa construcció de la formatgeria va ser molt lenta, no s’acabaven mai els papers, els van enganyar més d’una vegada: enginyers que prometien fer-se càrrec de tot desapareixien quan cobraven, formatgers que els venien material de segona mà que després no servia per a res, formatgers als qui venien la llet i que després no la pagaven…tot es feia molt pesat i difícil. Van necessitar una gran perseverança i van comprar unes cabres excel.lents, a Múrcia i a la Universitat Autònoma de Barcelona. Aquests animals ja no eren blancs, sinó negres i marrons, sense banyes, força dòcils i molt generosos. Ara sí que tenien la producció de llet de què parlaven els llibres!\nEls amics d’en Pau van insistir a anomenar els productes làctics PAUET. Van començar l’elaboració de formatge fresc i del recuit, tal com l’havien fet tota la vida i introduint alguns canvis: ja no quallaven amb herbacol perquè no es comercialitzava i a l’hora d’envasar van canviar les terrines pel drap. Pare i fill són persones inquietes i van començar a fer iogurts naturals i de fruita, i més endavant van començar a fer els flams.\nEn aquesta empresa familiar conserven el seu ideal inicial. Tenen els seus propis animals que encara surten a pasturar, i amb la llet fabriquen els productes làctics tal com ho han fet tota la vida però aprofitant els recursos tecnològics que permeten millorar la higiene i la qualitat dels aliments.\nMas Benito s/n – 17143 Jafre (Baix Empordà) - Jafre (El Baix Empordà) - 17143 - Girona\nTELÈFON 675.566.608 -\nELS FORMATGES DE PAUET\nLa nostra formatgeria és familiar i artesanal, especialitzada en l’elaboració de recuits de drap d’ovella i de cabra, formatge fresc de cabra i iogurts naturals, maduixa, llimona, pinya, avellana i aranyons, també, elaborats amb llet de cabra.\nA productes PAUET conservem el nostre ideal inicial. Tenim els nostres propis animals que encara surten a pasturar, i amb la llet fabriquem els productes làctics tal com ho hem fet tota la vida però aprofitant els recursos tecnològics que permeten millorar la higiene i la qualitat dels aliments. Entre els nostres clients hi tenim, per exemple, el Restaurant Can Fabes.\nLLET QUE TREBALLA: Cabra pròpia i ovella pròpia.\nPRODUCTES QUE ELABORA: Recuit de drap d’ovella i cabra. Formatge fresc. Iogurts.\nIngredients: llet pasteuritzada de cabra i quall animal\nPes: a partir de 200gr\nConservació: entre 2º i4º\nEl formatge fresc artesà fet a Jafre\n1Formatge fresc a taula, A Pauet podem dir que el nostre formatges artesans es un dels productes estrella per a moltes cuines dels restaurants de la comarca de Girona, la Costa Brava i Barcelona.\n2Formatge de cabra. A Pauet la marca de formatges artesans de l´Agroalimentària Fido, empresa empordanesa ubicada a Jafre, fem tots els nostres productes amb llet pasteuritzada de cabra.\nPes: a partir de 100gr\nPACKS DE 6 UNITATS I INDIVIDUALS\nEl recuit de drap fet a Jafre\n1Recuit de Jafre. A Pauet la marca de formatges artesans de l´Agroalimentària Fido, empresa empordanesa ubicada a Jafre, fem tots els nostres productes amb llet pasteuritzada de cabra.\n2Recuit de drap a taula, A Pauet podem dir que el nostre recuit de drap es un dels productes estrella per a molts dels restaurants de la comarca de Girona, la Costa Brava i Barcelona.\n3Recuit de drap. Tan senzill com tastar el gust de la tradició per no oblidar mai mes el sabor de l´Empordà. Si vols provar algun dels nostres productes pots visitar aquests restaurants


Avui se celebra el primer open d'aquest esport caní al camp de futbol\nredacció | manresa 04.08.2016 | 08:04\nEl Club d'Agility Ciutat Comtal organitza fins diumenge, amb la col·laboració de l'Ajuntament de Guardiola de Berguedà, el Jou Summer Agility Competition a les instal·lacions de l'Hotel el Jou. Es tracta d'un seguit de competicions puntuables per al Campionat d'Espanya de l'esport caní més espectacular, l'agility. Paral·lelament, aquest vespre, al camp de futbol tindrà lloc el primer open d'agility de Guardiola de Berguedà (a les 20 h amb entrada gratuïta).\nGossos i guies vinguts de Luxemburg, Itàlia, França, Portugal, de la resta de l'estat espanyol i, per descomptat, de Catalunya oferiran un espectacle únic. Pel que fa al Jou Summer Agility Competition, les proves començaran cada dia a les 9 del matí fins aproximadament a les 3 de la tarda i s'estructuren en 3 nivells competitius: grau 1, on hi competeixen els gossos novells; grau 2, on hi trobem els gossos de nivell que puntuen per al Campionat d'Espanya, i grau 3, on hi ha els millors gossos i guies de nivell de campionat del món. Dins de cada grau hi ha 3 nivells: categoria mini (small) per a gossos fins a 35 cm a la creu, categoria midi (medium) per a gossos entre 35 i 43 cm a la creu i categoria estàndard (large) per a gossos de mes de 43 cm a la creu.\nAlguns dels gossos que participen en aquestes competicions a Guardiola de Berguedà participen o han participat en Campionats europeus i mundials recentment.


6.500 km de música: Mississipí i Danubi. - Diari el Jardí de Sant Gervasi i Sarrià\nInici 6.500 km de música: Mississipí i Danubi.\n6.500 km de música: Mississipí i Danubi.\n14 abril, 2021 @ 7:30 pm Europe/Madrid Franja horària\n6.500 km de música: Mississipí i Danubi. Frederic Miralda (clarinet) i Rosa Marquès (violí), en concert.\nVals Alemanya Alemanya Vals\nZsardas Hungria Zsardas\nMikor Az Vals\nSerba La Booga Serbia\nRoumanian-Hurra Roumania Hurra\nBulgar Bulgaria Bulgar\nUkranian Ucrània Vals\nTenesse Waltz Tenesse Vals\nI Love You Because Minnesota Country\nDown by The Riverside Misuri Espiritual\nNew stranger Blues Memphis Blues\nCaresless Love Kentucky Dansa-Dixieland\nSt Infermery-When the Saints New Orleans\nEntrada gratuïta. Reserves: [email protected] 93 240 51 10 (Dl – Dv, de 9h a 14h)


Agroktima Fourki Aigio (Pelopponese) Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 8 allotjaments a Aigio (Pelopponese).\nNtoumasi Digeliotika, Aigio, Aigio (Pelopponese), Grècia - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Agroktima Fourki\nBen posicionat a Aigio, Agroktima Fourki és un lloc ideal d'inici d'excursions a Aigio (Pelopponese). Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAgroktima Fourki també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Aigio (Pelopponese). Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, balcó/terrassa, insonorització, TV satèl•lit/cable, cuina americana per satisfer els clients més exigents. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de bany, piscina exterior, jardí. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Aigio (Pelopponese), el Agroktima Fourki és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Descobreixen la causa del fenomen estel·lar més brillant de la història, la supernova de l’any 1006\nEntre el 30 d’abril i l’1 de maig de l’any 1006 es va produir el fenomen\nestel·lar més brillant registrat mai a la història: una supernova o\nexplosió estel·lar que van poder observar diferents civilitzacions en\ndiferents llocs del planeta. Més de mil anys després, un equip liderat\nper investigadors de la Universitat de Barcelona (UB), l’Institut\nd’Astrofísica de Canàries (IAC) i el Centre Superior d’Investigacions\nLeer más sobre Descobreixen la causa del fenomen estel·lar més brillant de la història, la supernova de l’any 1006\nReunió del grup de fonts galàctiques de MAGIC\nEls passats 17, 18 i 19 de setembre de 2012 va tenir lloc a la Facultat\nde Física de la UB una reunió del grup de fonts galàctiques de la\ncol·laboració internacional MAGIC. La reunió va ser organitzada per\nmembres del Departament d'Astronomia i Meteorologia de la UB.\nLeer más sobre Reunió del grup de fonts galàctiques de MAGIC\nLa missió Gaia comença el compte enrere. D'aquí a un any està previst el llançament d'aquest satèl·lit de l'Agència Espacial Europea (ESA), que cartografiarà més de mil milions d'estrelles a l'espai amb un grau de precisió sense precedents, i posarà a prova les teories sobre l'origen i l'evolució de la nostra galàxia.\nLeer más sobre L'ESA presenta la missió Gaia. En la missió participen 30 investigadors de la UB\nReunió del projecte FP7 SEPServer\nEls dies 18 i 19 de setembre de 2012 va tenir lloc a la Facultat de Física de la Universitat de Barcelona una reunió del projecte SEPServer, finançat per la Unió Europea dins del programa FP7. SEPServer és un projecte liderat per Rami Vainio (Universitat de Helsinki) que aglutina investigadors d'11 centres europeus de recerca a Finlàndia, Alemanya, França, Bèlgica, Grècia i Espanya.\nLeer más sobre Reunió del projecte FP7 SEPServer


Ofertas de Trabajo Informática en España, Portugal, Alemania en New Jersey - tecnoempleo.com\nEspaña 2618 Portugal 1 Alemania 1 México 8 Colombia 4 Argentina 2\nSanchinarro 2 Santiago de Compostela 2 Alcobendas/ Villaviciosa de Odon 0 Castelldefels 0 Madird 0 -- Añadir más -- Madrid 712 Barcelona 392 Valencia 101 Málaga 67 Sevilla 61 Bilbao 43 Tres Cantos 36 A Coruña 33 Alcobendas 33 Murcia 27\nBoadilla del Monte 26 Pozuelo de Alarcón 24 Vitoria 21 Las tablas 19 Las Rozas 18 Alicante 14 Valladolid 13 San Fernando de Henares 12 Derio 11 Vigo 10 Zaragoza 10 Langreo 10 Martorell 10 Girona 10 Lleida 9 Oviedo 8 Sabadell 8 Sant Cugat del Vallès 7 Las Rozas de Madrid 7 Elche 7 Alacant 7 Almería 6 Castellón 6 Gijón 6 León 6 San Sebastián 6 Palma de Mallorca 6 Boecillo 5 El prat de llobregat 5 Pozuelo 5 Torrejón de Ardoz 5 Salamanca 4 Ciudad Real 4 Barbera del Valles 4 Donostia 4 Las Palmas de Gran Canaria 4 Hospitalet de Llobregat 4 MALAGA 4 Miramon 4 Sant Cugat 4 Santa Cruz de Tenerife 4 Sant Cugat del Vallés 4 Santander 4 Alcorcón y Madrid 3 Badajoz 3 Majadahonda 3 Cornellà de Llobregat 3 Cartagena 3 Malgrat de Mar 3 Tarragona 3 Granada 3 Toledo 3 Terrassa 3 Paterna 3 Palma 3 Pamplona 2 Torremolinos 2 Viladecans 2 Sant Cugat del Valles 2 Ourense 2 Pozuelo de Alarcon 2 Getafe 2 Quart de Poblet 2 San Sebastian de los Reyes 2 San Sebastián de los Reyes 2 San Sebastian 2 Rivas Vaciamadrid 2 Sant Esteve de Sesrovires 2 Erandio 2 Barberà Del Vallès 2 Cornella de LLobregat 2 Alcorcón 2 Bilbo 2 Logroño 2 Coruña 2 Córdoba 2 Ciudad Lineal 2 Cádiz 2 Albacete 2 Alcalá de Henares 2 Marbella 2 Arganda del Rey 2 08018 2 A Coruña o Ferrol 2 Benidoleig 1 Leon 1 Benalup-Casas Viejas 1 Benalmádena 1 Bellaterra 1 Barelona 1 Barajas 1 Badalona 1 Arteixo 1 Manresa 1 Manacor 1 Mallorca 1 Madrid capital y Pozuelo de Alarcón 1 Leganés 1 Lisboa 1 Liria 1 Madrid y Barcelona 1 Madrid Centro 1 BENISANO 1 Llobregat 1 Gran canarias 1 Gondomar 1 Gijón u Oviedo 1 Guissona 1 Granollers 1 La Seu d´Urgell 1 Benidorm 1 Amurrio 1 Bera de Bidasoa 1 Calasparra 1 La Alberca 1 Cerdanyola del Vallès 1 Centro 1 Celrà 1 Castellón y alrededores 1 Castelló de la Plana 1 Casarrubios del Monte 1 Burjassot 1 Burgos 1 Buñol 1 Carbajosa de la Sagrada 1 Cornellà del Llobregat 1 Bilao 1 Cornellà de Llobregat. 1 Crevillent 1 Coslada 1 Cornellá 1 Cornellà 1 Colmenar Viejo 1 Collado Villalba 1 AR 1 Almussafes 1 Alcorcon 1 28021 1 Adeje 1 La Cartuja 1 Taradell 1 Jerez de la Frontera 1 Sant Cugat de Valles 1 Munich 1 Monzón 1 Montmelo 1 Mirasierra 1 Pº Castellana - Alcobendas 1 P.T Boecillo 1 Onzonilla 1 onil 1 Nigrán 1 Mutxamel 1 San Vicente del Raspeig 1 Sant Andreu de Llavaneres 1 Meres (Siero) 1 San Fernando 1 RUBI 1 Sils 1 Silla 1 siero 1 Santa Perpètua de Mogoda 1 Santa Perpètua de la Mogoda 1 Sants 1 Sant Quirze del Vallès 1 Sant Just Desvern 1 Sant Just 1 Sant Joan Despí 1 Mataró 1 Miajadas 1 Humanes de Madrid 1 Tenerife 1 Huelva 1 El Prat 1 El Escorial 1 Dos Hermanas 1 El Prat de Lloregat 1 Gavà 1 Gandia 1 Fuengirola 1 Francisco Silvela 69 1 Esplugues del Llobregat 1 Esplugues de Llobregat 1 Escorial 1 Ulldecona 1 Mijas 1 Vallecas 1 Villaverde 1 Villamayor 1 Vilanova i la Geltrú 1 Zafra 1 Potríes 1 Picassent 1 Penedés 1 Peñafiel 1 Parets del Vallés 1 PUENTE GENIL 1 Rivas 1 Cieza 1\nProgramador 956 Analista Programador 774 Desarrollador Web 324 Consultor 250 Analista 244\nTécnico de Sistemas 242 Administrador 166 Soporte Técnico 158 Arquitecto TIC 111 Jefe de Proyecto 101 Helpdesk 99 Tester 84 Técnico Software 81 DevOps 78 Desarrollador Móvil 77 Redes 73 Big Data 71 Jefe de Equipo 67 Ciberseguridad 60 Técnico de Bases de Datos 42 Comercial 40 Operador 39 Técnico Hardware 34 Responsable de Producto 32 Diseño 30 Técnico de Mantenimiento 27 Electrónica 24 Técnico de Gestión 22 Marketing 20 SEO/Posicionamiento Web 18 I+D 13 Sistemas de Calidad 12 Administrativo 9 Formador 7 Auditor 6 Migración de Datos 6 Reclutador 2\n2 años 764 3 años 520 1 año 517 3-5 años 366 > de 5 años 220 Sin Exper. 126 < de 1 año 110 > de 10 años 16\nIndefinido 2136 A Determinar 284 Obra/servicio 97 Temporal 65 Prácticas 33 Freelance/Autónomo 24\nOfertas de Trabajo Informática en España, Portugal, Alemania en New Jersey


Gandia: MANIFEST 19 J | Safor Press\nEn el que portem d’any són 34 les dones assassinades per la violència masclista que també s’ha portat per davant la vida de 6 criatures.\nLes persones que hui estem ací presents estem fartes de compatibilitzar-les, d’assistir a minuts de silenci i concentracions, d’escoltar discurs de condemna, de laments i de dol. La violència masclista és una vulneració de drets humans perquè afecta al dret a la vida i la integritat de les dones. Per aquesta raó, considerem que la violència masclista és una qüestió d’Estat, que ens afecta a la meitat de la població, ja que té una causa estructural que és la desigualtat entre dones i homes.\nEn l’eradicació de la violència de gènere s’han de comprometre tots els recursos que siguen necessaris, com ja es va reclamar el 7 N del 2015, on es va produir la primera marxa estatal per reclamar que la violència de gènere deu ser considerada una qüestió d’Estat.\nCreguem que l’Estat ha de compensar a les CCAA i els ajuntaments per les despeses dels serveis establerts per la llei estatal 1/2004. És evident la falta de pressupostos per a engegar polítiques relacionades amb l’educació i la prevenció. Els pressupostos de l’Estat destinats aquest any suposen un 0,00011% del total del pressupost, sent un 10% menys que fa 7 anys.\nAixò vol dir que se segueix sense assignar ni un euro a la prevenció en els àmbits educatius, sanitari i als mitjans de comunicació. A més, implica que no es millore la resposta judicial i no es cobrisca el cost dels serveis de les entitats locals establerts a la llei d’igualtat. En el cas particular de la Safor i la ciutat de Gandia, ens trobem amb una situació desoladora, ja que, a pesar de que es pretenen aplicar les polítiques d’igualtat, falta una formació amb perspectiva de gènere per als professionals, així com també garantir a les dones víctimes de violència de gènere que tindran el suport dels professionals en la menor demora possible.\nPer aquest motiu necessitem que s’augmente la partida de 5 a 120 milions per garantir una atenció jurídica, psicològica i social de qualitat per a les víctimes de violència de gènere, que a sovint són revictimitzades pel sistema. Cal transferir de forma més directa i eficient als serveis socials de proximitat dels ajuntaments o mancomunitats que cobreixen la totalitat del territori de l’Estat.\nVolem denunciar que l’atenció a les víctimes de violència sexual ha d’estendre’s fora de la parella o exparella, segons s’estableix en el Conveni d’Istambul de 2014. Així com també exigim una millora en la incidència de l’informe d’impacte de gènere del govern i estendre-ho a l’execució del pressupost.\nPer això, convençudes que ha passat el temps de les paraules i és l’hora dels fets, ens fem presents en aquest Ajuntament amb una exigència molt concreta al Govern de l’estat: la consignació de 120 milions d’euros en la partida destinada a la lluita contra la violència masclista. Les polítiques impulsades des de l’Executiu han de comptar amb una avaluació de l’impacte de gènere i s’han de revisar i rendir comptes de les actuacions amb transparència.\nNo admetem rebaixes, ni més dilacions. Demanem que s’aprove sense dilació la reforma dels permisos perquè siguen iguals, intransferibles i pagats al 100%. Entenem que no és negociable el preu de la vida de les dones. I per això hui en molts ajuntaments s’està donant lectura a aquest manifest, com a primer avís de la decisió presa per les persones que no tolerarem la inactivitat, la indiferència o la incompetència dels poders públics a l’hora d’actuar amb celeritat i eficàcia per frenar la violència masclista. No hi ha eixida sense recursos que desenvolupen la llei integral i la milloren, i la prevenció de les violències masclistes. Demanem que es dote amb 120 milions d’euros la partida de transferències a les Corporacions locals, perquè és la porta d’accés a tot el sistema.\nEls recursos són la porta d’accés a tot el sistema d’atenció, no supeditada al fet que la víctima present, no retire o no es retracte de la seua denuncia.\nEn conclusió volem fer un crit contra la violència de gènere i reclamar a l’Estat, ja que sense recursos ni pressupostos adequats, els poders públics començaran a ser responsables de les violències masclistes.\n27 febrero, 2017 Safor Press 0


Bravo, sobre l'oci nocturn: "Tancar no acabarà amb el problema, les persones buscaran altres llocs no reglats" | Valencia Extra\nLa consellera de Justícia, Interior i Administracions Públiques, Gabriela Bravo, ha afirmat que “tancar els locals d’oci nocturn no acabarà amb el problema” ja que “les persones buscaran altres llocs no reglats, fora de control i fins i tot clandestins, en els quals si apareix un possible contagi, Sanitat no podrà establir la traçabilitat necessària”.\nAixí ho ha explicat la consellera aquest divendres en atenció a mitjans després de reunir-se amb la delegada del Govern, Gloria Calero, per a coordinar el dispositiu de seguretat que establiran les Forces i Cossos de Seguretat aquest cap de setmana en les zones d’oci nocturn.\nL’objectiu d’aquest dispositiu és “vigilar el compliment de les mesures sanitàries en els llocs d’oci”, i es coordinaran equips de les diferents forces (Guàrdia Civil i Policia Local i Nacional).\nSegons Bravo, “la Generalitat està apostant per un oci reglat”, que és “molt més segur”. “Apostem perquè l’oci puga continuar obert, però exercint un control des de les mesures de seguretat”. Això, segons el parer de Bravo, “permetrà en primer lloc saber en un moment de contagi quines són les persones que han pogut ser ací, marcar traçabilitat i fer un seguiment per a evitar contagis massius”.\n“Considerem que no es tracta de tancar, es tracta d’ordenar, i apostem pel control, per la màxima seguretat per a poder garantir aqueix equilibri necessari en aquest moment, atesa la situació epidemiològica en la qual està la Comunitat”, ha agregat.\nSota aquest prisma, ha defensat “graduar mesures” i “buscar aqueix equilibri entre garantir la seguretat, però que la pandèmia no soscave l’economia de la Comunitat”. “Si no morim de la Covid, podem morir tots de fam”, ha asseverat.\nBravo també ha defensat el paper dels Ajuntaments, i ha recordat que tenen la potestat de decidir els horaris de tancament de l’oci nocturn.


Miralls, miratges i altres (d)efectes òptics - Pirates de Catalunya, el partit pirata català\nMiralls, miratges i altres (d)efectes òptics\nPublicat el desembre 11, 2010 - Pirates de Catalunya\nEns alegra comprovar que Quim Monzó, un dels millors narradors en català i gran columnista, a només dos mesos del nostre naixement, coneix l’existència de Pirates de Catalunya. En efecte, en un article publicat ahir a La Vanguardia i titulat «Por el arco del triunfo», Monzó, després d’ironitzar sobre el caràcter heroic de Julian Assange i sobre la popularitat que ha obtingut Wikileaks en la premsa durant els darrers dies, acaba interrogant-se sobre si és convenient o no que alguns dominis .cat actuïn com a miralls de Wikileaks, i cita http://wikileaks.pirates.cat com a exemple.\nSegons ens recorda encertadament, el domini .cat va ser el primer de tipus cultural i lingüístic, «y el criterio para que una determinada página web pueda estar en él es que o bien esté en catalán o bien esté relacionada con la cultura catalana.» En opinió de Monzó, els continguts que mostra aquella adreça, «Ni están en catalán ni tienen nada que ver con la cultura catalana», i acaba demanant explicacions a la ICANN i a la Fundació puntCat. Ens hagués agradat que ens ho hagués preguntat directament; sigui com sigui, com que a Pirates de Catalunya som defensors de la transparència, aquí va la nostra explicació, per a Quim Monzó i per al públic en general.\nQuim Monzó per Salvador Altimir\nEn primer lloc, un aclariment de tipus tècnic: en el web de Pirates de Catalunya no hi ha ni un sol bit del contingut de Wikileaks, nosaltres no hem fet un mirall de Wikileaks. En realitat, l’adreça que esmenta Monzó (http://wikileaks.pirates.cat) és un subdomini que apunta a un servidor de Wikileaks; en paraules senzilles, no és més que un enllaç a un altre lloc web. Aquests detalls, gràcies a la manera de treballar dels servidors DNS, passen totalment desapercebuts als usuaris no experts, però tenen una gran importància, ja que defineixen un món sense fronteres (Internet, la xarxa) al qual sovint costa habituar-se.\nEn segon lloc, i més important, voler parlar només del contingut dels documents publicats a Wikileaks i afirmar que són aliens als interessos catalans és, com a mínim, una manca de visió tan gran com el volum dels documents que s’hi publiquen. Anem per parts.\nPirates de Catalunya és un partit polític català i, com a tal, és lògic que tingui un domini .cat, independement de la llengua en què es trobin els documents que s’hi publiquen. Per cert, convidem Quim Monzó i a qui tingui curiositat a visitar la resta de espais que formen el nostre web i comprovar si, per llengua i per temàtica, ens mereixem el domini .cat.\nPIRATA.CAT (les nostres sigles oficials, per si algun lector no ho sabia) és un partit català; però això no implica que hagi de tenir una visió provinciana de la societat. Ben al contrari, tractem de tenir una visió global del món, un món on cada dia resulta més difícil mantenir la ficció d’unes fronteres que, ves per on, a Europa ja fa anys que s’han aigualit i gairebé ni les recordem. I el cas de Julian Assange s’està jugant (i jutjant) en territori europeu, per tant, en l’espai que ens és propi.\nJulian Assange per Espen Moe\nQue el contingut dels documents publicats per Wikileaks sigui important o banal no és el més important; que els documents parlin o no de Catalunya i dels catalans, tampoc (tanmateix, en parlen: que el govern americà pressioni l’espanyol perquè aquest faci una llei antipirateria a la mida de la Disney no és cap broma; que la ministra González-Sinde consideri el doblatge al català artificial i excessiu, tampoc). Aquí estem parlant de quelcom de més transcendental: de llibertat d’expressió i de llibertat de premsa; aquí estem lluitant contra una censura que els governs d’uns estats volen imposar als ciutadans de tot el món, contra una censura a la qual algunes empreses s’estan sumant abans que s’hagi pronunciat cap jutge, abans fins i tot que s’hagi iniciat cap judici. Aquí estem oposant-nos a un linxament.\nPirates de Catalunya, com a partit democràtic (tan democràtic com per proposar la democràcia directa), no pot quedar-se de braços plegats davant d’aquest atac a la llibertat d’expressió i a la llibertat de premsa, i ha decidit donar suport a Wikileaks amb aquest gest, poc més que simbòlic, de crear-hi un enllaç. Perquè, com hem dit abans, aquest és un món cada cop més global, amb cada cop menys fronteres, i si les llibertats desapareixen en un extrem del mapa, no trigaran gaire a caure, també, a l’extrem contrari.\nPer tot el que acabem d’exposar, estem convençuts que, si haguéssim decidit crear un mirall, o si en algun moment decidim fer-ho, aquesta seria, sempre, una decisió presa tenint en compte els interessos dels catalans. I aquí no hi ha arc del triomf que valgui, sinó sentit de la democràcia i de les llibertats fonamentals.\n22 respostes a “Miralls, miratges i altres (d)efectes òptics”\nxarnegos on desembre 11th, 2010 - 1:28pm\nNo sé que hay que justificar. La visión del Monzó viene siendo el pensamiento único en lo referente que es o debe ser catalán. Y él como juez (o a saber quién), decide quién es o no catalán. Dibujando un concepto de cultura cerrado, anacrónico que acaba derivando en actitudes de exclusión (esta vez cultural) no racial. Tristemente, y viene a ser dentro del mismo marco conceptual nacionalista, en Cataluña hemos pasado de ser catalán quien vive y trabaja en Cataluña a quien ama y practica la cultura o lengua catalana. A partir de ahí queda excluido todo lo expresado fuera de esos cánones retrógrados y de tiempos que deberían ser pasados. Un provincianismo y una ceguera de lo que pasa en el mundo para un “intelectual”, que a fin de cuentas vive del status quo presente. Un insulto al concepto libre de ciudadanía, una patada de paso a lo que se entiende como cultura: producción de saberes, relaciones, musica, gastronomía…etc. que se producen en una sociedad. Vamos apañados con estos salvapatrias. Qué cada cual se exprese como le de la gana, ante todo ciudadanos libres, no nacionales.\nVamos piratas, la linea de trabajo, como apuntáis, no tiene fronteras. El campo de batalla del presente y futuro pasa por una red neutral, no nacionalista (sea este español, francés, alemán o catalán).\nMartí on desembre 11th, 2010 - 7:02pm\nM’agradaria viure en un estat independent per tal que aquesta gent que barreja el tocino amb la velocitat aclarissin les idees. A mi m’agrada la comunitat sueca de Finlàndia, per exemple, que sap distingir perfectament que són ciutadans finesos de cultura sueca. I no es fiquen amb les polítiques culturals fineses, ja que amb la cultura exterior sueca en tenen de sobres per anar ben tips. I evidentment saben que quan a Finlàndia fan cultura sueca no estan fent cultura finesa. Estan fent cultura sueca. A Finlàndia. Sense fronteres, nois!\nMartí on desembre 11th, 2010 - 7:21pm\nD’altra banda, crec que la resposta de PIRATA.CAT a Monzó és clara i contundent: WikiLeaks té tot el dret a tenir un TLD .CAT pels motius exposats.\nGabriel on desembre 11th, 2010 - 9:14pm\nJa li val a aquest progre de pandereta! Molt bona la resposta! Endavant Pirates! Aaaaaaaar\nsergi on desembre 13th, 2010 - 4:05pm\nBons arguments i ben defensats, amb mesura i educació. Seguiu així.\nkike on desembre 14th, 2010 - 12:13pm\nLa cultura catalana es llibertat, Catalunya vol ser lliure, i només sàpiguen tota la veritat podem ser lliures, a més de ser ciutadans ben formats, amb criteri propi, o sigui amb una educació molt millor que l’actual (en escoles públiques per que en privades ja es preocupen de formar les “elits”).\nWikileaks es només un símbol, potser es només una campanya del Club Bilderberg (o de la CIA)per justificar el control d’Internet, però aquesta batalla no la poden guanyar, necessiten una red independent, lliure, sense control, això si que te que veure amb la cultura catalana i amb catalunya.\nDeixa un comentari a Gabriel


Idescat. Censo de población y viviendas. Població per sexe i generacions. Montferri\nPoblació per sexe i generacions Montferri. 2011


650 escolars participen al nostre municipi en un programa d'educació ambiental. - Ajuntament del Brull\nData i hora oficials: 07/06/2020 00:30\n650 escolars participen al nostre municipi en un programa d'educació ambiental.\nDel 17/03/2015 al 18/03/2015\nUn total de 650 escolars de cinquè de primària de 16 escoles de 18 municipis de l'àmbit del Parc Natural del Montseny han participat el 17 i 18 de març, al Brull, en la festa de la campanya "Viu el parc", un programa d'educació ambiental organitzat per l'Àrea de Territori i Sostenibilitat de la Diputació de Barcelona.\nLa campanya d'educació ambiental, adreçada a alumnes de les escoles dels municipis de l'àmbit del Parc, consta de dues fases. Una primera, que es realitza a l'aula en què es prepara la sortida al parc, i la segona, que és la que s'ha realitzat aquets dies, als entorns de la rectoria del Brull, per fer diverses activitats i conèixer de prop aspectes de la flora i la fauna del Parc.\nEn aquesta edició, els alumnes participants realitzen diversos itineraris pels entorns de la rectoria del Brull, amb activitats per conèixer la flora i la fauna de l'indret, així com un taller de punts de llibre i dibuixos per publicar en la propera Agenda Escolar del Parc Natural del Montseny.\nLes activitats de la festa de "Viu el parc" està organitzada per l'Associació per a la Conservació de l'Entorn i la recerca (ACER) juntament amb Viladrau Educació, i té com a objectiu dinamitzar, preservar i divulgar el patrimoni natural i cultural, mitjançant diverses activitats d'educació ambiental especial pensades per a alumnes de cinquè de primària de la Xarxa de Parcs Naturals la Xarxa de Parcs Naturals de la Diputació de Barcelona.


20949 Aiguabella, poble de la Vall de Fosca, datos i fotos\nAiguabella, poble de la Vall de Fosca, datos i fotos Enlaces Pueblos de España\nAiguabella, poble de la Vall de Fosca, datos i fotos\nEl 1790 el lloc d'Aiguabella tenia 2 cases. Ha estat sempre el poble més petit de la vall, i en el moment de màxima esplendor va arribar a quatre cases: Erill, Mora, Rosset i Tapiró. A darreries del segle XX i principis del XXI només quedava Casa Erill habitada, amb 6 habitants.\nFins a l'extinció dels senyorius (segle XIX), Aiguabella pertangué a la baronia d'Erill, després comtat.\nEntre 1812 i el febrer del 1847 Espui i Aiguabella gaudiren, conjuntament, d'ajuntament propi. Es formà a partir de la promulgació de la Constitució de Cadis i el seu desplegament, i fou suprimit, agregant-lo a la Torre de Cabdella, a causa del límit fixat en la llei municipal del 1845 del mínim de 30 veïns (caps de família).........\nVisitas: 597 : 0.00 (0 votos)


De la Puríssima, un concert genuí i irrepetible | - Tipografía La Moderna\nCarlos Figuerola - 30/10/2016\nJulia de Castro, veu i lletres i Miguel Rodrigáñez, contrabaix i composicions, ens traslladaran amb una posada en escena captivant, a un univers inusual, amb lletres colpidores i provocatives.\nDe La Puríssima barreja a la perfecció el cabaret, el cuplé, el folclore, tot fusionat amb l’essència del jazz i un aire teatral innovador.\nLletres controvertides que recuperen un gènere oblidat, el cuplé, d’una manera molt personal. En les seues cançons, Julia de Castro parla de la promiscuïtat, de la prostitució masculina o la desaparició del desig en les parelles.\nDe La Puríssima travessa un moment molt creatiu, i és un grup molt demandat. Ha actuat a l’estranger a llocs com Manchester, Tànger, ha participat al Festival de Jazz de Barcelona, i col·labora amb l’Institut Cervantes.\nEl grup madrileny ha gravat un àlbum i va camí d’un segon. Es va formar l’any 2010 quan Julia de Castro i Miguel Rodrigáñez es van conèixer en una jam session. Després va començar a germinar el projecte de jazz amb el folclore, recuperant a la seu manera el cuplé, que ha creat un so i estil nou, molt aplaudit per la crítica i el públic.\nLa seua actuació és també una proposta d’avantguarda, creativa, única i amb humor. Amb l’arrebatadora personalitat de Julia de Castro, que trenca tots els esquemes.\nJulia de Castro a més de cantant, compositora i actriu és violinista i llicenciada en Història de l’Art.\nHa protagonitzat un documental de ficció titolat :’Julia de Castro ,de la Puríssima: Anatomía de una criminal’, dirigit per Javier Giner que es va estrenar l’any passat.\nMiguel Rodrigáñez, compositor i contrabaixista, es va formar en La Royal Academy of Music de Londres i en el Conservatori Padre Soler de El Escorial.\nHa col·laborat amb músics com Jorge Drexler, María del Mar Bonet o Ara Malikian. També actua amb orquestres i grups de música clàssica i ha composat per a artistes com la Shica o Selene Muñoz.\nL’espectacle De La Puríssima l’han descrit com arriscat, irrebatible i exquisit.\nUna oportunitat única per vore en el Teatre Principal d’Alcoi un grup que aporta un nou concepte en la música espanyola.


Màster en Infermeria Oncològica - UAB Barcelona\nCodi de l'estudi: 2403/13\nLloc: E.U. d'Infermeria de l'Hospital de Sant Pau, C. Sant Antoni M. Claret 167, 08025 Barcelona - Horari pràctiques: Matí i/o tarda\nEl càncer és un problema de salut present en totes les societats i conegut des de l'antiguitat. Per la seva incidència i prevalença en la població és un dels problemes de salut prioritaris de les Polítiques de Salut.\nLes malalties oncològiques i el repte que suposen per a la societat, fa necessària la implicació de tots els nivells i àmbits assistencials per la seva prevenció, diagnòstic i tractament. Calen estratègies globals i coordinades en el sistema sanitari. Alhora, plantegen un cost social i sanitari molt elevat.\nL'informe mundial sobre el càncer refereix que, aquest, ha passat a ser un important problema de salut pública en els països en desenvolupament igualant l'efecte que té en els països industrialitzats. Segons aquest mateix informe, l'incidència del càncer podria augmentar en un 50% fins l'any 2020, això representaria uns 15 milions de nous casos. És a dir, el càncer presenta una tendència a l'alça.\nL'atenció al càncer té un component important d'atenció d'alta especialització, tan pel que fa a la incorporació de noves tecnologies diagnostiques, com poden ser el PET/TC o els estudis citogènics i moleculars, com en la gestió de casos, continuïtat assistencial, suport psicosocial i emocional al pacient i el seu entorn. És per aquest motiu que la cura de la persona amb càncer precisa de professionals experts i implicats en totes les fases del procés.\nEn aquesta línia, el paper de la infermeria oncològica, ha anat evolucionant, ampliant el cos de coneixements de manera paral·lela a l'evolució de la professió infermera i dels avenços tecnològics, instrumental, coneixement dels factors de risc i de l'educació sanitària, així com, la importància dels coneixements referents a la relació d'ajut i al suport emocional com a eina d'atenció al malalt i la família.\nConsiderem necessari mantenir la proposta del Màster d'infermeria oncològica, degut a la necessitat de formació, a l'augment de la demanda amb respecte a l'oferta dins del nostre programa Màster i per l'accés que té l'alumnat en l'àmbit laboral una vegada cursa la formació.\n- Formar part d'equips del servei d'oncologia: unitats d'hospitalització, hospitals de dia, consultes externes.\n- Liderar l'atenció d'infermeria com persona clau en totes les etapes del procés oncològic (atenció primària, secundaria, terciària).\n- Gestionar la continuïtat assistencial al llarg de tot el traçat de la malaltia.\n- Liderar consultes d'infermera experta en atenció al malalt oncològic.


Horaire de priere Saint-Paul, Provence-Alpes-Côte d’Azur, France\nHeures de priere › Provence-Alpes-Côte d’Azur › Saint-Paul\nHoraire des prières à Saint-Paul, Provence-Alpes-Côte d’Azur pour 05 juillet, 2022\n04, Lun 04:33 05:55 13:36 17:42 21:16 22:38\n05, Mar 04:34 05:56 13:36 17:42 21:16 22:38\n06, Mer 04:35 05:57 13:36 17:42 21:16 22:37\n07, Jeu 04:36 05:57 13:36 17:42 21:15 22:37\n08, Ven 04:37 05:58 13:37 17:42 21:15 22:36\n09, Sam 04:38 05:59 13:37 17:42 21:14 22:35\n01, Ven 04:31 05:54 13:35 17:42 21:17 22:40\n02, Sam 04:32 05:54 13:36 17:42 21:17 22:39\n03, Dim 04:32 05:55 13:36 17:42 21:17 22:39\n10, Dim 04:39 05:59 13:37 17:42 21:14 22:35\n11, Lun 04:40 06:00 13:37 17:42 21:13 22:34\n12, Mar 04:41 06:01 13:37 17:42 21:13 22:33\n13, Mer 04:42 06:02 13:37 17:42 21:12 22:32\n14, Jeu 04:43 06:03 13:37 17:42 21:12 22:31\n15, Ven 04:44 06:04 13:38 17:42 21:11 22:30\n16, Sam 04:45 06:04 13:38 17:41 21:10 22:29\n17, Dim 04:47 06:05 13:38 17:41 21:10 22:28\n18, Lun 04:48 06:06 13:38 17:41 21:09 22:27\n19, Mar 04:49 06:07 13:38 17:41 21:08 22:26\n20, Mer 04:50 06:08 13:38 17:41 21:07 22:25\n21, Jeu 04:52 06:09 13:38 17:41 21:06 22:24\n22, Ven 04:53 06:10 13:38 17:40 21:05 22:22\n23, Sam 04:54 06:11 13:38 17:40 21:05 22:21\n24, Dim 04:56 06:12 13:38 17:40 21:04 22:20\n25, Lun 04:57 06:13 13:38 17:40 21:03 22:19\n26, Mar 04:58 06:14 13:38 17:39 21:02 22:17\n27, Mer 05:00 06:15 13:38 17:39 21:00 22:16\n28, Jeu 05:01 06:16 13:38 17:39 20:59 22:14\n29, Ven 05:02 06:17 13:38 17:38 20:58 22:13\n30, Sam 05:04 06:18 13:38 17:38 20:57 22:11\n31, Dim 05:05 06:19 13:38 17:37 20:56 22:10\nVous pouvez consulter sur notre site et imprimer le calendrier des salâts à Saint-Paul, pour aujourd'hui, la semaine en cours et tout le mois de juillet 2022. L'heure du lever du soleil et l'heure exacte du début des prières quotidiennes sont indiquées au tableau : le fajr est la prière matinale, duhr est celle du midi, asr est celle de la fin de l'après-midi, maghrib est celle du soir, isha est la prière nocturne.\nVillefranche-sur-Mer Villeneuve-Loubet Vence Valbonne Tourrettes-sur-Loup Theoule-sur-Mer Saint-Laurent-du-Var Saint-Jean-Cap-Ferrat Roquebrune-Cap-Martin Nice Mougins Mandelieu-la-Napoule


El coronavirus no ens atura! Des de Ràdio Abrera continuem treballant per informar-vos i entretenir-vos durant el confinament.\nDes de Ràdio Abrera continuem apostant, ara més que mai, per la informació de proximitat perquè estigueu al dia de tot el que passa a Abrera en relació amb la crisi sanitària del coronavirus.\nLes circumstàncies de l'Estat d'Alarma ens han fet readaptar-nos i optimitzar els nostres recursos personals i tècnics per contiuar acompanyant-vos, sent una font més d'entreteniment durant el confinament, amb algunes variacions temporals a la nostra graella, mantenint el nostre segells de varietat i qualitat.\nTambé mantenim actiu el nostre Departament de Publicitat, a disposició de totes les empreses i comerços interessats a donar a conèixer les mesures excepcionals que ells també estan adoptant a causa de l'emergència sanitària de la Covid-19.\nMESURES ADOPTADES A RÀDIO ABRERA\nPrioritzem els continguts informatius\nEls caps de setmana i festius mantenim el Resum de la Setmana a les 14h i a les 21h, i a partir d'aquest proper cap de setmana, recuperarem L'Agenda, dedicada a totes les activitats virtuals que estan organitzant tant l'Ajuntament d'Abrera com les entitats locals de manera virtual.\nLa ràdio com a canal d'entreteniment\nMESURES ADOPTADES A LA RESTA DE CANALS DE COMUNICACIÓ MUNICIPALS\nA la pàgina web municipal abrera.cat hem creat un accés directe a totes les informacions referents a la pandèmia del Covid-19 (accediu fent clic aquí). Hi trobareu totes les notícies que s'estan generant entorn a les mesures adoptades amb motiu de l'Estat d'alarma decretat per l'Estat espanyol el 14 de març passat que afecten a tots els àmbits del nostre dia a dia: economia, acció social territori, urbanisme i espai públic, seguretat ciutanada i protecció civil, promoció econòmica i comerç, educació, esports, cultura, infància, joventut, gent gran o salut pública. Unes mesures que es troben en constant canvi i evolució i que us anem actualitzant perquè estigueu al dia del que passa a prop vostre.\nEs continua enviant el nostre Butlletí Digital Setmanal amb un recull de les principals informacions. Només us heu de subscriure fent clic aquí. I totes aquestes informacions també les podeu consultar a través de la nostra aplicació gratuïta disponible per a sistemes Android i IOS "Connectat't a Abrera".\nA través de les xarxes socials, des del Departament de Comunicació traslladem als dipositius mòbils de les nostres veïnes i els nostres veïns tota la informació al moment: notícies, activitats, telèfons d'interès, inciatives que s'estan duent a terme al municipi... Ens podeu seguir a Twitter al perfil @AbreraInforma i a Instagram al perfil @abrerainfo. També disposem del Facebook del Departament de Promoció Econòmica amb el perfil @peabrera, on fem publicacions més especialitzades adreçades als sectors empresarial i laboral.\nDurant el confinament, s'ha obert un nou perfil d'Instagram @activatabrera, amb tota l'oferta cultural, d'oci i esportiva per fer des de casa directament al telèfon mòbil. Amb sessions esportives, teatre, tallers, llibres, música, contes, monòlegs...\nDisseny i material gràfic\nDes del Departament de Comunicació s'està dissenyant i elaborant tota la informació gràfica que generem des de l'Ajuntament, tant per a les notícies de les nostres webs i les nostres xarxes socials.\nTambé es dona suport gràfic a la resta de serveis municipals que ofereixen informació i atenció a la ciutadania durant l'Estat d'alarma.\nMesures de Comunicació adoptades per l'Ajuntament d'Abrera per evitar la propagació del coronavirus


Ambientador Spray 100 ml. Rojo Passion - Alis Regalos\nInicio / Boles de Olor/Aromas/Ambientador Spray 100 ml. Rojo Passion\nAmbientador Spray 100 ml. Rojo Passion\nAroma Rojo Passion


GRANADA (GUÍA TOTAL). ANAYA TOURING CLUB. 9788497762526 Librería Luque\nVista previa: GRANADA (GUÍA TOTAL)


bol.com | The Greatest Poems & Carols for Christmas Time (Illustrated Edition) (ebook), Henry...\nThe Greatest Poems & Carols for Christmas Time (Illustrated Edition) EBOOK Tooltip Ebooks kunnen worden gelezen op uw computer en op daarvoor geschikte e-readers. Silent Night, Angels from the Realms of Glory, Ring Out Wild Bells, The Three Kings, Old Santa Claus, Christmas At Sea, A Christmas Ghost Story, Boar's Head Carol, A Visit From Saint Nicholas…\nAuteur: Henry Wadsworth Longfellow Samuel Taylor Coleridge\nUitgever: Metka Wakounig\nCo-auteur: William Thackery Charles Kingsley Thomas Hardy William Butler Yeats Alfred Lord Tennyson Sara Teasdale R.L. Stevenson Emily Dickinson Walter Scott Rudyard Kipling William Wordsworth James Montgomery John Milton Clement Clarke Moore\nHenry Wadsworth Longfellow Samuel Taylor Coleridge


106-4 RUESGA. Libro en papel. 9788498106558 Librería Patagonia


La crisi converteix cada vegada a més dones a les principals sustentadores de la família – Dones en Xarxa\nLa crisi converteix cada vegada…\nLa crisi econòmica està convertint més dones en les principals sustentadores de la família a Espanya i en altres països europeus com França, Irlanda i Dinamarca, on la “dramàtica” destrucció d’ocupació masculina les ha portat a exercir, cada vegada amb més freqüència, de nous caps del nucli familiar.\nAquesta és una de les principals conclusions de l’estudi sobre ‘L’impacte de la crisi en les famílies i en la infància’ que han elaborat l’Observatori Social d’Espanya (OSE) i la Universitat Pompeu Fabra de Barcelona, que evidencia que el treball de les dones ha evitat pitjors conseqüències econòmiques i de risc de pobresa a les llars espanyoles, ja que, en moltes ocasions, s’han convertit en les noves cap de família per l’elevada taxa d’atur masculí.\nSegons l’informe, encara que en tots els països ha crescut el nombre de llars en què l’home està en atur i la dona és la sustentadora principal, les cotes més elevades s’han registrat a Irlanda i Espanya, on la destrucció d’ocupació masculina ha estat més accentuada.\nEn concret, a Espanya, els matrimonis en què l’home treballa i la dona és inactiva s’han reduït en aquest període-que comprenen l’inici de la crisi-un 6% mentre ha augmentat un 3,5% el nombre de famílies en el que ell està a l’atur i ella ocupada.\n“A Espanya, la destrucció d’ocupació masculina ha estat tan dramàtica i les ajudes socials a la família amb fills són molt poques, de manera que les dones abans inactives es veuen ara forçades a buscar feina”, diu l’estudi, elaborat a partir de dades socioeconòmiques d’entre 2006 i 2009 en 15 països de la UE i finançat per l’Obra Social de La Caixa.\nAl costat d’aquestes conclusions, l’estudi revela que el dèficit de prestacions públiques socials adreçades a les famílies ia la infància ha agreujat la situació de la pobresa infantil a Espanya, que se situa al capdavant dels països de la Unió Europea on més risc de exclusió social pateixen els menors.\nCategoria: E-IgualtatPer Patricia Fernandez 20 Novembre, 2012\nAnteriorPrevious post:El dèficit femení del lideratge a les empresesSegüentNext post:Les dones pateixen el triple d’episodis d’assetjament que els homes


TAC12 TV - CB Salou - Sant Adrià (64-95)\nCB Salou - Sant Adrià (64-95)\nDiumenge, 27 Octubre 2019 16:47\nSegona punxada seguida i primera com a local del curs salouenc a la Lliga EBA. El pèssim primer quart, amb un parcial de 4-20, factor determinant en la derrota contra un dels favorits de la competició.\nL'encert visitant pel que fa al tir (58% des de la línia de dos i 40% en triples) ha estat inversament proporcional al del CB Salou, amb 15 de 41 en tirs de dos i 9 de 31 en tirs de tres. Des de l'inici ha quedat clar que el Sant Adrià gaudia d'un dia inspirat, amb confiança, i aquesta confiança ha estat més que suficient per mantenir una velocitat de creuer inassumible per part dels de Jesús Muñiz.\nTan sols Gerard Santiago i Joan Eduard Martínez, amb 11 i 10 punts, han assolir els dobles dígits anotadors d'un CB Salou que segueix competint sense els dos estrangers, CJ Barksdale i Artem Rusakov, a l'espera de resoldre els tràmits burocràtics necessaris per regular la seva situació a la Lliga.\nL'equip de la capital de la Costa Daurada competirà dissatbe (18 hores) a la pista del Cornellà, botxí dies enrere del CB Valls i que encadena tres victòries a la Lliga EBA.\nParcials: 4-20, 21-26 27-35 i 12-17.\nMés en aquesta secció: « El Passeig Jaume I viu la sortida oficial del Rally Catalunya-Costa Daurada El correfoc i la presentació del Ball de Panderos centren el cap de setmana festiu a Salou »


UNDER 14: GIRONE A\n1 I GIULLARI DEL CASTELLO 26 14 13 1 783 544 6 1 376 298 7 0 407 246\n2 POL. LIB. CALENDASCO 24 14 12 2 947 530 5 2 472 247 7 0 475 283\n3 BASKET SALSO 22 14 11 3 990 577 5 2 483 302 6 1 507 275\n4 ALBERTI E SANTI VALTARESE 2000 14 14 7 7 737 626 4 3 404 325 3 4 333 301\n5 MAGIK ROSA 14 14 7 7 669 674 4 3 335 331 3 4 334 343\n6 ACADEMY BASKET FIDENZA 2014 6 14 3 11 574 955 2 5 299 454 1 6 275 501\n7 VICO BASKET 4 14 2 12 548 809 1 6 226 386 1 6 322 423\n8 BASKET FEMM.LE 2 14 1 13 273 806 0 7 142 441 1 6 131 365


Bandera del País Valencià - Viquipèdia\n(S'ha redirigit des de: Reial senyera coronada valenciana)\nBandera delPaís Valencià\nLa bandera del País Valencià és actualment la Reial Senyera com assenyala l'article 4 de l'Estatut valencià. També és coneguda en certs ambients com Senyera Tricolor o Senyera Coronada i en molts indrets del País Valencià com senyera amb blau. En el passat també va ser coneguda com Senyera del Rat Penat.\nEn origen, aquesta era la bandera local de la ciutat de València. A partir de la Renaixença el moviment polític valencianista la va reivindicar i utilitzar majoritàriament com símbol propi del País Valencià, i des de 1982, després d'un llarg conflicte que encara dura, es va convertir en la bandera autonòmica oficial.\n2.1 Un origen incert i discutit\n2.2 La Senyera de València en època foral\n2.3 Després de la Nova Planta\n2.4 Un símbol del valencianisme\n3 El tardofranquisme i la Transició: el conflicte al voltant de la Senyera\n"La Bandera del País Valencià és la tradicional Senyera composta per quatre barres roges sobre fons groc, coronades sobre franja blava vora el pal." Article 4.1 de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana.\nNo hi té fixades unes proporcions oficials, però s'utilitzen de facto dues formes, de 2:1 i de 3:2. Es considera que la primera forma és la tradicional, s'utilitza sobretot en edificis de gran simbolisme històric i en cotes altes i, per tant, el seu ús és de més solemnitat. La segona forma, en canvi, és d'ús general i comú, probablement per mimetisme amb la forma 3:2 de les banderes d'Espanya i de la Unió Europea les quals, juntament amb la senyera, s'utilitzen a les façanes dels edificis governamentals de la Comunitat Valenciana.\nLa versió simplificada de la Senyera valenciana són les quatre barres amb només una franja blava vertical, i sorgeix en eliminar d'aquesta la corona que la caracteritza. Es representa sense la franja roja vertical, ja que aquesta forma part també de la corona. El seu ús és comú en formularis, cartells, indicadors, i altres representacions visuals en les que és complicat mostrar la senyera en tota la seua complexitat lineal.\nUn origen incert i discutit [modifica]\nMalgrat que la concessió de la Senyera del rei a la ciutat de València s'ha atribuït tradicionalment a un privilegi especial de Jaume I, no hi ha cap document que així ho explicite. València, com la resta de viles reials, tenia com ensenya els símbols del monarca perquè pertanyia a ell, és a dir, era part integrant del territori del rei com senyor feudal. És així com, amb el progressiu procés de desenvolupament de la personalitat jurídica dels municipis arreu de la Corona durant el segle XIII, València i la resta de viles de reialenc degueren adoptar la Senyera Reial com bandera municipal; posteriorment, amb l'enfortiment de la personalitat municipal, arribarien les particularitzacions simbòliques per gràcia reial. En qualsevol cas, les primeres referències documentals deixen clar que a principis del segle XIV la senyera del senyor rei e de la ciutat era la que seguia la milícia local quan havia de lliurar batalla. Així i tot, la tradicional variabilitat en el nombre de bastons a les representacions medievals de la Senyera ha fet que alguns autors defensen que la Senyera de València tenia en origen únicament dues barres per gràcia de Jaume I.\nEntre 1356 i 1369 es va produir l'anomenada Guerra dels dos Peres, entre els reis de la Corona d'Aragó i Castella. Durant aquesta guerra la ciutat de València va ser assetjada dues vegades per l'exercit del rei castellà, i ambdues va resistir, per això el rei Pere el Cerimoniós va voler recompensar la ciutat amb un privilegi que afegia la corona reial a les seues armes. No s'ha trobat fins ara el document original, però en coneixem l'existència a traves d'un acord del Consell de la ciutat que en 1377 va decidir canviar els segells amb l'escut antic sense corona que encara utilitzava l'administració municipal, per uns de nous amb la corona recentment atorgada: «e és cert que·l senyal per los molt alts senyors reys d'Aragó atorgat e confermat a la dita ciutat era e és lur propri senyal de bastons o barres grogues e vermelles. [...] al cap subirà sia feta corona per dues raons, la primera car la dita ciutat és cap de regne majorment, e la segona car lo molt alt senyor rey, ara regnant, per son propri motiu e sa mera liberalitat, tenint-se així com fon sa mercè per molt servit de la dita ciutat senyaladament en la guerra de Castella prop passada, specialment en los setges, e pus principalment en lo segon e derrer d'aquells tenguts sobre aquella per lo dit rey de Castella, enadí la dita corona al dit senyal». Hom pot veure com el document parla en tot moment de l'escut de la ciutat, però com que a l'edat mitjana una bandera no és més que un escut o armes posades sobre tela, això ha servit a alguns autors per considerar aquest document com la prova més antiga de l'existència de la Senyera Coronada. No obstant això, no es coneix cap document del segle XIV que parle de la corona afegida a la Senyera, simplement aquest fa referència a l'escut de la ciutat, aplicat als segells i armes municipals.\nD'altra banda, hi ha diversos documents municipals que indueixen a confirmar la presència de la corona sobre la Senyera de València, tal com apareixia representada en la majoria de cartes portolanes. Gràcies als albarans de pagament conservats entre la documentació del Racional, l'oficial reial encarregat de controlar les despeses municipals, sabem que la bandera de la ciutat que s'emprava en la processó de Sant Dionis i en la de Sant Jordi es va refer en diverses ocasions al llarg del segle XVI. En 1503 es confeccionà una bandera nova i en 1545 una altra, que va ser refeta en 1596 a causa d'un incendi produït a la Casa de la Ciutat en 1586, deu anys abans. El document de 1596, en què es descriuen els costos de les teles i els treballs per confeccionar la Senyera, és el que sembla indicar més clarament l'existència d'una corona de tela sobre una franja blava en parlar de «sis alnes un palm y mig de tafatà de mantòs blau pera la asta y corona de dita bandera […] dos terços de palms de setí carmesí y mig palm de setí vert pera la pedreria de la corona [...] trenta cinch alnes dos palms de tafatà carmesí doble d'un palm de ample». Per uns autors les voluminoses mesures de les teles aportades impedeixen que es puga argumentar que el tafetà blau siga pels petits fullatges o llambrequins que pengen de la cimera del pal, representant el mantellet blau amb creu blanca de l'escut reial, mentre que el setí carmesí i verd estaria destinat a les pedres precioses simulades –roges i verdes– que hi ha a la franja roja que separa les quatre barres de la franja blava. Altres autors, per contra, creuen que aquestes teles blaves servirien per folrar el pal i subjectar-hi la bandera, mentre que les altres teles de colors anirien recobrint la corona metàl·lica imitant la pedreria, però mai sobre una franja blava de tela.\nSembla, a més, que és també a principis d'aquest segle XVI quan es popularitzà el nom de Senyera del Rat Penat, cosa que indica que allò que es considerava més important i recognoscible de la Senyera era la cimera del pal. Sabem que en 1545 es féu per primera vegada una cimera d'argent i que en 1587 es va fer completament nova perquè aquella s'havia cremat en l'incendi de l'any anterior, ordenant que es fes lo rat penat que se acostuma portar en lo cap de la bandera de la present ciutat. En 1596, al mateix temps que es reparava la Senyera, s'aprofità per reduir les dimensions de la cimera del rat penat, situat sobre l'elm o celada de l'escut del rei. En 1638, per al quart centenari de la conquesta, es va fer un nou pal d'argent amb la cimera, la qual segons va demostrar V. Vives Liern és segurament la mateixa que ha arribat fins a nosaltres i encara s'utilitza, ja que s'adequa a les descripcions documentals i pesa exactament el mateix.\nAixí doncs, hi hagués o no una corona brodada sobre una franja blava en la senyera de València, el que queda clar és que els origens de la Senyera coronada és un tema políticament conflictiu encara avui. Tanmateix, a l'edat mitjana els territoris (regnes, comtats o principats) no tenien banderes pròpies, ja que eren senyals personals dels reis i de la resta de la noblesa, així com de les ciutats com cossos polítics. Un sector dels autors que han tractat el tema, de tendència blavera, ha intentat demostrar que aquesta bandera privativa de la ciutat era la bandera de tot el regne de València, argumentant que era una espècie de ciutat-estat medieval, bo i justificant-se en la notable influencia de la ciutat en els afers del regne, hipòtesi aquesta que no recolza cap historiador del període. Així mateix, i pel contrari, un altre sector dels investigadors, de tendència catalanista, ha intentat demostrar que la bandera de la ciutat de València no tenia cap franja blava, plantejant explicacions com les de Pere M. Orts o Pau Viciano segons les quals la corona dins la franja blava hauria estat afegida al llarg del segle XIX. La proposta original d'Orts no va tenir en compte els documents esmentats del segle XVI, publicats en 1900 per Vicent Vives Liern, així com els portolans anteriorment esmentats, però posteriorment P. Vicano ha intentat resoldre aquestes mancances.\nDe moment, doncs, no sabem amb certesa si la Senyera de València duia una corona sobre una franja blava des del segle XV, com assenyalen les cartes portolanes i semblen indicar els documents esmentats del segle XVI, o bé va continuar sent igual que la Senyera Reial fins al segle XIX, com apunten els testimonis literaris, que mai esmenten la corona o la franja. En qualsevol cas, cal deixar clar que la Senyera de València només representa la capital del regne, mentre que la Senyera Reial només ho feia al bráç reial, com es pot veure en les pintures de la Sala Nova del Palau de la Generalitat realitzades durant la dècada de 1590, tot representant els braços o estaments de les Corts forals. L'única representació coneguda que englobava al general del regne era l'emblema conjunt dels tres estaments, la Mare de Déu per l'estament eclesiàstic, Sant Jordi per l'estament nobiliari i l'Àngel Custodi amb l'escut i la senyera quatribarrada del rei per l'estament reial. I no es pot considerar, com va argumentar Joan Fuster, que el braç reial represente el poble "lliure", perquè únicament representava els interessos de l'oligarquia urbana de les ciutats i viles reials valencianes. Així doncs, la Senyera de València -dugués o no corona i blau del del segle XV- representava només a la ciutat, mentre que la Senyera Reial era la del rei de València i tota la Corona d'Aragó. Cap investigador o historiador ha demostrat fins ara que cap bandera representés al conjunt sencer del regne com cos polític.\nLa Senyera de València en època foral [modifica]\nL'origen de l'heràldica medieval és identificar als nobles, i les banderes no són sinó la representació de les seues armes en una tela per la seua identificació al camp de batalla. En aquest sentit, les ciutats i viles reials valencianes van adoptar en principi la bandera del seu senyor, el rei, i no les van personalitzar sinó més tard. Seguir la senyera per part d'un exercit feudal implica seguir al senyor que representa, en aquest cas el rei, i Jaume I va establir un fur en què s'ordena als cavallers seguir la bandera de la ciutat o del terme d'allà on residissen i tinguessen dret a ser justícia o jurat, confirmant-ho els seus successors. En el cas de la ciutat de València, quan el rei o els jurats convocaven la milícia ho feien col·locant la Senyera de la ciutat a un lloc públic i visible i fent una Crida per seguir-la. Aquesta la custodiava el Racional a la Casa de la Ciutat, que la lliurava al Justícia perquè la portés a la batalla. El Justícia (separat en Justícia Criminal i Justícia Civil en 1321) era un càrrec municipal foral que exercia la justícia com delegat reial, ja que el rei era l'únic amb capacitat per impartir-la als seus territoris privatius (el reialenc), i per tant el Justícia era també l'encarregat de dur la Senyera Reial en representació de la persona del rei quan l'exercit feudal havia d'eixir de la ciutat a lliurar batalla. En aquest sentit, sabem que el Justícia va ser qui portà la Senyera Reial en representació del monarca en la primera processó de Sant Dionís del 9 d'octubre de 1338, que commemorava el primer centenari de la conquesta de València. I així ho va fer, durant tota l'època foral, a totes les processons religioses o civils on l'ensenya de la ciutat desfilava.\nLa primera vegada que hi ha documentada una eixida de la Senyera de València és en 1321 (no s'ha conservat documentació a l'arxiu municipal anterior a 1306), quan encara era únicament una Senyera Reial. Ho va fer per dirigir la milícia local contra el senyor de Riba-roja, i així ho va fer també en nombroses ocasions al llarg de tot el període medieval. Una exida significativa va ser la de 1412, quan en ple Compromís de Casp el Governador del regne la va treure contra una host de castellans partidaris de Ferran d'Antequera, i després d'una lluita a prop de Morvedre el Governador va morir i els castellans es van fer amb la Senyera. En 1465 eixia de nou la senyera de València dirigint la host ciutadana, dins l'exercit reial, per aixafar la rebel·lió de Jaume d'Aragó, senyor d'Arenós. I una altra eixida, ben documentada per Escolano, és quan va anar contra els musulmans revoltats a la serra d'Espadà en 1526.\nDesprés de la Nova Planta [modifica]\nDesprés del Decret de Nova Planta de 1707 que abolí els Furs, la Senyera Coronada, com la resta de senyeres forals, va caure en desús, i sembla que va quedar oblidada a una arca en la Casa de la Ciutat. Així, per la proclamació de Lluís I com rei, en 1724, es va utilitzar en substitució de la Senyera ciutadana, emprada en les proclamacions reials des de feia segles, un nou penó blanc al que es va brodar la flor de Lis borbònica (actualment es pot observar al Museu d'Història de València), que es va continuar utilitzant per les posteriors proclamacions de Carles III i Carles IV al llarg del segle XVIII. En 1738 la Senyera Coronada es va recuperar per la desfilada de commemoració del cinquè centenari de la conquesta, i es va improvisar una reconstrucció de l'abolida milícia del Centenar de la Ploma.\nA partir de llavors la Senyera va quedar com un element folklòric i festiu que es va continuar utilitzant sense cap oficialitat per la processó de Sant Dionís, i a partir del segle XIX també a altres festes locals com la processó del Corpus, que encapçalava, o com element històric i decoratiu en visites reials i altres desfilades.\nUn símbol del valencianisme [modifica]\nSerà cap a finals del segle XIX quan el moviment cultural de la Renaixença va recuperar la Senyera coronada com símbol identitari valencià, i tornà a popularitzar-se com símbol regional. Amb l'aparició del valencianisme polític, i la seua evolució cap al nacionalisme a partir dels primers anys del segle XX, la Senyera coronada va ser considerada per aquests grups com una bandera nacional del País Valencià. Fruit d'açò és la Senyera Estrelada, una bandera de lluita apareguda en els anys 30 basada en d'altres com l'estelada catalana, que imitava a la bandera de Cuba. Tanmateix, és cert que l'incipient moviment valencianista va estar als seus inicis molt circumscrit a la ciutat de València i a les comarques més properes, cosa que va provocar aquesta elecció de bandera, però a poc a poc el nacionalisme, i amb ell la Senyera coronada, va anar estenent-se arreu del país, arribant a utilitzar-se a ciutats com Castelló, on els regidors valencianistes demanaren en 1908 que es fes una còpia de la de València, o a Alcoi i Alacant amb nombrosos exemples, entre altres pobles i ciutats.\nAixí i tot, cal advertir que la Senyera coronada i la Senyera Reial van conviure sempre amb total naturalitat arreu del país, ja que la bandera del valencianisme no era antitètica als tradicionals símbols dels reis d'Aragó, presents a bastament per tots els territoris de la Corona. El fet que el nacionalisme català adoptés l'antiga Senyera reial com bandera de Catalunya, va provocar que la Senyera coronada, en aquell moment entesa com símbol privatiu valencià, fos acceptada majoritàriament arreu del país, i no solament pels grups nacionalistes. Així, per exemple, acabada la Dictadura de Primo de Rivera, durant la qual estava mal vista, o quasi prohibida, la Senyera coronada va ser hissada als balcons de les diputacions provincials i als d'alguns ajuntaments del país, entre ells molt significativament els de les tres capitals provincials, cosa que va permetre que acabés presidint la proclamació de la República en 1931. Aquest mateix any Alacant la va fer seua oficialment, afegint-hi, això sí, el seu escut. I fins i tot el llavors València F.C. va decidir modificar la seua bandera perquè per una banda es veiés l'escut del club sobre fons blanc, i per l'altra la Senyera valenciana. En 1928 es va jugar el primer partit que es coneix de la selecció valenciana de futbol, en què es va lliurar un banderí commemoratiu amb la Senyera valenciana a la selecció andalusa, i un altre exemple són els dos partits que van tenir lloc el 1936 entre les seleccions valenciana i catalana, on cada equip va lluir la seua Senyera. En aquest mateix any, a causa de l'estat de deteriorament en el qual es trobava la Senyera foral de l'Ajuntament, es va decidir fer-ne una reproducció facsímil. Aquesta còpia és la que encara actualment s'utilitza en la Processó Cívica de la ciutat de València el 9 d'octubre, i es van fer així mateix dues més, una que més tard va ser enviada per cobrir el taüt de Blasco Ibáñez al seu trasllat a València en 1933, que encara es conserva, i una tercera que va quedar al museu del Col·legi de l'Art Major de la Seda.\nDurant els anys de la II República i el llarg debat estatutari, les posicions simbòliques valencianistes van anar assumint-se a poc a poc pel conjunt de la societat i per les forces polítiques estatals i regionalistes (com el blasquisme), gràcies al creixement en nombre i influencia dels partits nacionalistes d'esquerra (com Esquerra Valenciana) i en menor mesura de dreta (com Unió Valencianista). Així la Senyera Coronada era present a la major part de les institucions, malgrat no ser-hi oficial per no haver-hi autonomia com Catalunya, i mai faltava als actes polítics valencianistes, com ara les manifestacions i els aplecs arreu del país, sobretot al més conegut Aplec del Puig, però també a Alzira i Xàtiva entre altres. Amb tot, en aquests anys es va alçar alguna veu reivindicant la Senyera quatribarrada com nacional, per exemple en diversos articles publicats al setmanari valencianista El Camí (1932-1934). De fet, els anys de la República són essencials en l'avanç de l'ús social de la Senyera coronada com bandera dels valencians, independentment de la ideologia personal. Així, durant la guerra civil la Senyera valenciana va estar molt present en la propaganda militar del bàndol republicà, tot i que normalment sense corona, com es pot veure a diversos cartells. I també fou hissada al castell d'Eivissa quan els republicans valencians prengueren la ciutat en agost de 1936, tal com havia promès el capità M. Urribarri a la delegació del Partit Valencianista d'Esquerra que li l'havia lliurada., cosa que indica la seua assumpció com bandera republicana.\nTanmateix, no sols era la bandera dels republicans. En febrer de 1939 el nou Ajuntament franquista de València va portar la Senyera oficial (la reproducció de 1928) a la desfilada d'entrada de les tropes franquistes a la ciutat de València, i uns mesos després també la va portar a la desfilada de la Victòria del bàndol rebel a Madrid, en la qual la Senyera coronada va presidir la desfilada junt a altres banderes de l'exercit espanyol. Tot plegat és la prova que els símbols no tenen significats naturals, sinó el que cadascú li vol donar en cada moment. Tot i això, hi ha molta confusió sobre el tema als primers anys del franquisme. Així, es conta la història que en aquests anys les autoritats s'asseguraven, per exemple, que no s'utilitzés durant les Falles de València, amenaçant als organitzadors amb un dia de presó per cada "bandera seccessionista" que es mostrés als balcons dels carrers de la ciutat. Tanmateix, a poc a poc el règim franquista va anar desenvolupant un paper regionalitzador i folkloritzant de les cultures identitàries i la Senyera coronada va ser reinterpretada, igual que al segle XIX, com símbol regional per excel·lència. Així, per exemple, en 1943 es van reprendre les celebracions anuals del 9 d'octubre, de nou amb la Senyera coronada, però ara la comparsa de la desfilada estava composta bàsicament per grups fallers i elements folklòrics. Més endavant, als anys 60, el filòleg valencianista Manuel Sanchis Guarner convencé les autoritats franquistes perquè la Senyera coronada s'adoptés legalment com bandera de la ciutat de València.\nEl tardofranquisme i la Transició: el conflicte al voltant de la Senyera [modifica]\nBandera delConsell Preautonòmic del País Valencià\nEl valencianisme de postguerra, molt afeblit per la desfeta i la situació política, es va refugiar en àmbits culturals, bàsicament al voltant del grup Torre i l'editorial del mateix nom, on es van forjar la major part d'aquesta generació de valencianistes. A finals dels anys 50, però, van aparèixer certes divergències al grup sobre l'àmbit nacional valencià, les quals van culminar amb la publicació en 1962 de Nosaltres els valencians, de Joan Fuster, una proposta renovadora que trencava completament amb els plantejaments nacionals del valencianisme republicà, i també amb l'antiga bandera nacionalista, ja que segons creia Fuster, els valencianistes de preguerra en el tema de la bandera no sabien el que es feien. Així doncs, mentre el nou valencianisme fusterià anava penetrant als àmbits socials més polititzats, com ara la Universitat, les senyeres quatribarrades començaven a aparèixer a les primeres manifestacions polítiques antifranquistes, mentre la Senyera Coronada quedava relegada per una banda a l'esquifit valencianisme continuista, i per l'altra a les manipulacions folklòriques i regionals del franquisme, dos sectors que a la Transició confluirien en el denominat blaverisme.\nTot i així, ambdós símbols convivien a la ciutat de València en esdeveniments socials i esportius importants com la celebració per la victòria del València C.F. en la lliga de 1971, o, ja arribada la Transició, a la manifestació del 9 d'octubre de 1977 sota el lema Ara, volem l'Estatut, on milers de persones van participar portant Senyeres amb i sense blau. Tanmateix, aquest va ser el punt d'inflexió, i aquest mateix any l'associació Lo Rat Penat publicava un fullet anònim ple d'incorreccions històriques sobre La senyera valenciana defensant que històricament la Senyera Coronada havia estat la del regne de València.\nEn abril de 1978 el Consell Preautonòmic del País Valencià, amb majoria socialista, va adoptar la Senyera sense blau com bandera oficial de l'ens, amb l'escut valencià al bell mig, hissant-se al balcó de l'Ajuntament de València juntament amb la bandera espanyola i amb la Senyera Coronada com bandera de la ciutat. La reacció de la dreta va ser violenta, i el regidor per la UCD de València, Rafael Orellano va idear la forma de prendre foc a la senyera valenciana durant els actes institucionals del 9 d'octubre de 1979; Orellano seria posteriorment fundador del Grup d'Acció Valencianista, un grup d'ultradreta caracteritzat per la violència i l'extremisme. Quan a finals d'aquest mateix any el president socialista J.L. Albiñana va haver d'abandonar el Consell Preautonòmic, un dels primers actes del nou president de la UCD, E. Monsonís, va ser oficialitzar la Senyera Coronada. La batalla pels símbols estava en el moment més àlgid.\nEn aquesta situació d'estancament polític i violència va arribar el moment de negociar la redacció de l'Estatut d'Autonomia. La dreta arribava a la negociació defensant la Senyera Coronada i el nom de Regne de València, mentre l'esquerra defensava la Senyera quatribarrada i el nom País Valencià. Els redactors de l'Estatut nomenats pels diferents partits valencians amb representació parlamentaria aplegaren en Benicàssim a una solució de consens quasi salomònica, bandera amb blau, però amb l'escut valencià a la franja en compte de la corona, i el nom País Valencià. L'endemà la UCD declarava per boca d'Abril Martorell que no reconeixia l'acord signat pels seus representants, i tot va quedar en orris. Quan en 1982 el Congrés dels Diputats va aprovar oficialment l'Estatut d'Autonomia valencià, l'anomenat Estatut de Madrid, la bandera era la Senyera Coronada i el nom Comunitat Valenciana. D'aquesta manera, amb una decisió presa a Madrid, el conflicte sobre els símbols valencians quedà obert i mai es va tancar .\nLa Senyera en l'actualitat: un símbol oficial [modifica]\nLa Senyera oficial onejant a les Torres de Serrans\nDes de l'aprovació de l'Estatut valencià, que la feia oficial, la Senyera Coronada oneja a tots els ajuntaments del país i ha estat acceptada com natural per la major part de la població valenciana.\nAixí i tot, continua havent-hi un clar rebuig entre alguns partits socialment minoritaris (com ara ERPV, Els Verds, i altres grups independentistes com Maulets o Endavant), i algunes reticències entre els partits majoritaris d'esquerra i nacionalistes, com ara EUPV i el BLOC, tot i que aquest darrer ha acceptat i normalitzat la senyera oficial des dels últims anys.\nVicent Vives i Liern, Lo rat penat en el escudo de armas de Valencia, València, 1900 (reeditat al 2001).\nJoan Fuster i Ortells, El blau en la Senyera, València, 1977.\nPere M. Orts i Bosch, Història de la Senyera al País Valencià, València, 1979.\nRicardo García-Moya, Tratado de la Real Senyera: senyeras valencianas y pendones catalanes, València, 1993.\n↑ E. Mainar, "¡Todos al frente!", La Guerra Civil en la Comunidad Valenciana, v. 5, pàg. 117. Fotos pàg. 121 i 140.\n↑ Ponència del V Congrés del Bloc Nacionalista Valencià: [...]Aquesta voluntat de conciliació, derivada d'una determinació per ser entesos pel conjunt de la societat i avançar en la construcció nacional del poble valencià, ens ha de conduir a avançar en l'assumpció normalitzada de la simbologia estatutària, més concretament de la Senyera coronada, com símbol privatiu, com bandera que ens identifica com nació en el món, que ens uneix amb la tradició del primer valencianisme polític i que ens pot aportar noves complicitats ciutadanes que estan esperant trobar una resposta política en clau pròpia.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Bandera del País Valencià\nReportatge sobre la Senyera Coronada des de la perspectiva blavera, per Antoni Atienza.\nReportatge sobre la Senyera Reial a València, per Pere Enric Barreda, Cronista Oficial de Benassal (Alt Maestrat).\nImatges originals de la Senyera Coronada i el Penó de la Conquesta, a l'Arxiu Històric Municipal de València.\nPost d'un bloc amb imatges de portolans del segles XIV i XV.\nObtingut de «http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Bandera_del_País_Valencià&oldid=11853106»\tCategoria: Banderes del País ValenciàCategories ocultes: Llista d'articles bonsArticles bons d'història\tMenú de navegació\nDarrera modificació de la pàgina: 13 maig 2013 a les 20:05.


Aquest divendres 25 de novembre podeu venir a escoltar la lectura de Tres contes d'hivern , escrits per Gemma Vila Serra . La narració serà a càrrec de l'actiru Verònica Bas i amb la col·laboració d'Ariadna Artigas . L'espectacle està recomanat per a adults i infants a partir de 7 anys. Us esperem a la Biblioteca Can Milans a les 18.00h . No us ho perdeu!\nNo us perdeu aquest divendres 18 de novembre la sessió de l'hora del conte. La Lídia Clua ens vindrà a explicar la història de la Petita Momo . No us ho perdeu. Us esperem a les 18.00h. a la Biblioteca Can Milans, no hi faltis!\nDes de la biblioteca us hem fet un petita selecció de novel·les que han estat guardonades amb algun premi literari. En aquesta guia hi trobareu premis Planeta, Néstor Luján, Nadal i, fins i tot, algun Pulitzer de novel·la. Si us en voleu llegir alguna no dubteu en passar per la biblioteca abans que algú se us avanci. Gaudiu de la lectura!\nEl proper divendres 4 de novembre torarem a tenir una nova sessió de l'hora del conte. Serà a la biblioteca Can Milans a les 18.00h . i en aquesta ocasió la Tururuth en explicarà la història de la Vella Mandarina . No us ho perdeu!


Concert de Nadal 2020 - Escola Contrapunt\n24 Desembre, 202012 Gener, 2021\nJa tenim aquí el nadal i, tot i que aquest any ens trobem en unes circumstàncies ben diferents, des de l’escola no hem volgut perdre l’oportunitat de desitjar-vos unes bones festes plenes de música.\nAixí doncs, ens hem adaptat a la situació i hem enregistrat diverses cançons per poder portar la música a casa vostra. Des d’ara mateix ja podeu gaudir de les activitats que hem preparat aquest mes. En aquest menú musical tenim:


IniciConeix ESDiNotíciesL’ESDi col·labora amb IAITG en un curs de Certificació en Protecció de Dades\nL’ESDi col·labora amb IAITG en un curs de Certificació en Protecció de Dades\nLa informació és un dels béns més importants, tant per a una empresa com per a l’Administració Pública. Amb l’increment de la complexitat en els sistemes d’informació i dels riscos associats, cal incrementar la capacitació perquè encarregats del maneig dels mateixos comptin amb experiència i coneixements provats per identificar i avaluar els riscos, i sàpiguen minimitzar les vulnerabilitats d’aquests sistemes, amb afecció estricte a la normativa nacional i internacional en la matèria\nAixí, l’Institute of Audit & IT-Governance IAITG presenta un curs de Certificació especialitzat en Protecció de Dades, amb l’objectiu d’oferir solucions reals a les necessitats tant de les entitats del sector públic com d’altres sectors de l’economia en relació al nou reglament europeu en protecció de dades.\nLa formació permetrà adquirir i dominar les competències necessàries per a la protecció de dades personals, gestionant els seus riscos i complir així com les oportunitats de crear valor a través de la protecció de dades.\nAquest curs d’especialització, que es realitzarà a les Aules d’Extensió de l’ESDi a Barcelona, compta amb la col·laboració de GrausTIC, ISACA, WJA i PECB Europe, així com professorat professional, entre ells, l’Adjunt a Direcció de la FUNDIT, Ferran Amago.


Moments - Botigues i botiguers - RTVE.es\nLligades a la història de les nostres ciutats hi estan les nostres tradicionals botigues. La botiga ha estat n lloc de socialització, sobretot femenina: s’hi comprava, s’hi feia conversa, s’hi trobaven les veïnes, s’hi recomanaven producte nous, o s’hi intercanviaven receptes de cuina. Un veritable centre d’intercanvi d’idees. Aquest diumenge a “MOMENTS” ens acostem al món de les “Botigues i els Botiguers”.\nEmparat en la credibilitat i la confiança que li atorgava la clientela, el botiguer –o la botiguera- aconsellava a cadascú segons les seves necessitats i els seus gustos: el comerciant no enganyava i, a més, la relació comercial que s’establia entre ambdós era sagrada: es pagava puntualment i es servia amb consciència en el pes, en la mesura, en la qualitat o en el preu.\nA partir dels anys 60 van irrompre a les nostres vides els autoserveis, supermercats, hipermercats i grans centres comercials que han transformat els nostres hàbits de consum. Poc a poc, aquestes noves àrees comercials han anat arraconant aquells establiments especialitzats atesos per gent que té ofici i que assessoren de manera individualitzada.\nEl comerç ha estat i és el motor que ha dinamitzat econòmicament les ciutats i que ha vertebrat els municipis. Ara, quan ens inquieta la desaparició progressiva de botigues emblemàtiques, potser cal que siguem conscients de que el petit i mitjà comerç ofereixen una sèrie de serveis que els clients amb certes expectatives no¬més po¬den satisfer en aquests establiments. Potser sigui aquesta la raó de pes per la qual ens haguem de plantejar la seva convivència al costat de les grans superfícies, tot cercant l’equilibri que doni un major dinamisme al teixit comercial.\nAixí ens ho fan veure Sisco Farràs, historiador i col•leccionista, i Carles Carreras, catedràtic de Geografia Humana de la Universitat de Barcelona.\n“BOTIGUES i BOTIGUERS”, amb guió i argument de Margaret Rius i realització de Roger Paulo i Jordi Renú, és un nou capítol del “MOMENTS”, programa de La 2 de TVE-Catalunya que dirigeix i presenta Raül Díaz.\nveure més sobre "Moments - Botigues i botiguers" veure menys sobre "Moments - Botigues i botiguers"


???????????????????????????????????????... en ????? ??????? en mp3(14/08 a las 07:03:57) 00:11 39900943 - iVoox\nA continuación: ???????????Apex Legends????????????????????????... Cancelar 10\n14/08/2019 | 00:14\n?????????8????????ps4???????? ??????????astral ...\n14/08/2019 | 00:22\nEn CARTONAZO FM MTG | 01:15:16 Promocionado


Elter, el portal d'Osona - Concert de Joan Usart "velles cançons de la nova cançó" a Sant Vicenç de Torelló\ndimarts 10 de juliol de 2012 14:20h\nEs van sentir temes de Bob Dylan, Pete Seeger, Credence Clearwater Revival o Guy Beart\nSant Vicenç de Torelló, | El cantautor manlleuenc Joan Usart va oferir un concert que va servir per inaugurar el Festival d’Estiu de Sant Vicenç de Torelló. Una seixantena de persones van poder escoltar com Usart interpretava vells temes de la Nova Cançó dels anys seixanta i setanta, que han esdevingut clàssics de la nostra cançó catalana, amb títols de Serrat, Enric Barbat, Jaume Sisa o Lluís Llach d’entre altres\nTítols d’autors estrangers com Bob Dylan, Pete Seeger, Credence Clearwater Revival o Guy Beart tampoc van quedar fora del repertori de cançons que el músic va oferir. A més, d’alguns temes pròpia d’Usart, musicant poemes d’autors catalans. L’acte es va cloure amb Escolta-ho en el vent de Bob Dylan, amb l’ajuda i l’acompanyament del públic.\nEl concert va ser la nit del dimarts 3 de juliol, el va presentar Ramon Minoves, i s’inscriu en el marc del Festival d’Estiu, que té lloc a Sant Vicenç de Torelló a l’aire lliure, al llarg del més de juliol. L’organitza l’Associació Mediambiental Vall del Ges.Net, amb la col·laboració de l’Ajuntament de Sant Vicenç de Torelló i de l’Associació Cultural de Sant Vicenç.\n- Els Reis de l'Orient són ben rebuts a Manlleu (10 de juliol de 2012)\n- El Badanadal ja supera el nombre d'assistents de l'any passat (10 de juliol de 2012)\n- El Casal Boira Baixa fa bon balanç de la primera Festa del Verro i la Birra (10 de juliol de 2012)\n- Manlleu tanca una multitudinària Festa del Porc i la Cervesa marcada pels productes de "qualitat i proximitat" (10 de juliol de 2012)\n- La Festa del Porc i la Cervesa arrenca amb èxit amb el Manifest del Porc (10 de juliol de 2012)


Ernest Ruiz González, escollit nou Gran Mestre del Gran Orient de Catalunya - Tornaveu\nErnest Ruiz González, escollit nou Gran Mestre del Gran Orient de Catalunya\nDimecres, 22 de juliol de 2015 13:45h\nLes llotges francmaçòniques federades dins el Gran Orient de Catalunya han escollit Ernest Ruiz González com a nou Sereníssim Gran Mestre, prenent el relleu d’Antoni Castillo, que finalitza dues legislatures al capdavant de la federació francmaçònica.\nDesprés del recompte de vots dels germans de les diferents llotges, en l’Assemblea Plenària del mes passat de juny, Ernest Ruiz González ha estat nomenat Gran Mestre per tres anys de legislatura. ”Seguiré una línia continuista, en general els altres germans que s’hi van presentar com a candidats també defensaven un programa d’actuació per als propers anys que seguia una línia de respecte a la tasca d’Antoni Castillo”, explica Ruiz González, satisfet del seu nomenament. A continuació presenta un dels reptes que li agradaria assolir: “Tinc el desig que els germans, d’entre 30 i 40 anys d’edat, s’impliquin i rejoveneixin la federació, tot i que seguirem comptant amb els membres que acumulen més experiència i que poden dedicar més temps pel fet d’estar jubilats”.\nPer a Ruiz González, com també ja ho ha estat en les dues legislatures de Castillo, és una prioritat deslligar els prejudicis que afecten el món dels maçons, per això cobren una gran importància les tingudes blanques, conferències o sessions de treball gratuïtes i d’entrada lliure. En aquestes reunions s’aborden diferents temes d’actualitat o d’història, depenent dels ponents. “Les tingudes blanques dissipen aquesta imatge que interessadament ens han posat i permet que els ciutadans ens coneguin”, afegeix Ruiz González, que lamenta la persecució del franquisme i les interpretacions esbiaixades que han perjudicat la imatge de la francmaçoneria, deslluint el treball que a principis de segle van dur a terme per aconseguir el sufragi universal, o l’impuls en la construcció d’ateneus, entre d’altres.\nLa federació que presididirà Ruz González, el Gran Orient de Catalunya (GOC) agrupa llotges a Barcelona, Figueres, Granollers, Lleida, Tarragona, Girona, i també a Perpinyà, Còrsega i una més a Estocolm. Forma part del corrent liberal de la francmaçoneria, és a dir, és una obediència adogmàtica i mixta. No passa això a l’altre corrent principal: la Gran Llotja Unida d’Anglaterra, que obliga als seus germans a creure en un ésser superior, sigui de la religió que sigui, i no admet les dones. Cal destacar que dins del corrent liberal, el GOC és l’obediència representant de Catalunya a les assemblees anuals.


Hacking Ètic: Experts en atacs controlats | Alquímia Binària\nHacking Ètic: Experts en atacs controlats\nAquest any iniciem un projecte d’empresa amb molta il·lusió. Es tracte de Hacking Ètic, una empresa dirigida al camp de la seguretat informàtica.\nCal remarcar que la seguretat de les dades de les empreses catalanes està a uns nivells molt baixos. Això unit a la existència de moltes eines d’atac automatitzades per la xarxa i la facilitat del jovent per l’ús de les noves tecnologies fa que el risc de perdre les dades de la nostra empresa o que siguin robades augmenti dia a dia.\nA més hi ha poca consciencia de la importància de les dades de la nostra empresa. Segurament no ens adonem que l’únic factor diferenciador entre la nostra empresa i la competència és precisament les dades que hem generat al llarg de la nostra trajectòria. Així si es fessin públiques les dades de proveïdors (tractes, rappels, etc), dels clients, de el nostre procés productiu, de la maquinaria que utilitzem i com l’utilitzem, etc seria més que factible “copia” la nostra empresa. Així un competidor podria establir-se des de el primer moment com una empresa del nostre mateix nivell de competència, aprofitant la nostra experiència i sense les inversions que això representa. I el pitjor de tot és que podria emprar els recursos que s’ha estalbiat en millorar el negoci i per tant sobrepassar-nos competitiva-ment.\nAmb ‘ànim de conscienciar i omplir aquest forat de serveis existent en el teixit empresarial del nostre país neix Hacking Ètic, formada per professionals molt il·lusionats amb la seva feina i compromesos en oferir un servei de màxima qualitat.\n~ per madyyelf a 25 Setembre 2012.\nArxivat a Hacking Ètic


El Madrid de Mourinho goleja l'Olympique de Lió (3-0) i trenca la maledicció dels vuitens de final\nEl Reial Madrid va demostrar la seva superioritat sobre l'Olympique de Lió i el va golejar per 3-0 per classificar-se per als quarts de final de la Lliga de Campions. Amb dianes de Marcelo, Benzema i Di María, els de Mourinho han trencat un doble malefici que els perseguia: han superat els vuitens de final després de sis temporades i han derrotat per primera vegada l'OL. Abans del partit, els videomarcadors del Bernabéu van projectar un missatge d'ànim per al blaugrana Abidal i quan es va acabar el matx els futbolistes de tots dos equips es van posar una samarreta amb el lema "Ànims, Abidal".\n17/03/2011 - 07.21 Actualitzat 17/03/2011 - 08.31\nAmb tota l'artilleria, amb Cristiano Ronaldo, amb l'onze de gala, Mourinho no es va arriscar en aquest partit, en què el Madrid va voler trencar amb el seu passat de sis fracassos consecutius a la Champions. El partit no va decebre. En els primers 45 minuts, tots dos equips van disposar d'ocasions per marcar. La primera ocasió va ser d'Özil i, la segona, de Marcelo. En el 17, Cristiano ho va tornar a intentar, però Lloris el va atrapar.\nEn el 21, torn per a l'Olympique. Xut de César Delgado i Casillas, amb molts problemes, aconsegueix enviar la pilota a córner. Quatre minuts més tard, passada llarga d'Özil i Cristiano Ronaldo torna a posar a prova el porter internacional francès, que l'envia a córner. Però 9 minuts abans del descans, golàs de Marcelo. El brasiler es desfà de dos defenses i marca. Lloris arriba a tocar la pilota, però sense la força necessària per desviar-la. Aquest és el primer gol de Marcelo a la Champions. I abans d'acabar aquest temps, dues jugades més dels locals. Minut 41, Benzema és el protagonista i Lloris és qui respon amb una bona acció. I en el 43, gol ben anul·lat a Benzema per fora de joc.\nLa segona part va començar amb una caiguda de Benzema a l'àrea de l'Olympique. Es reclama penal, però l'àrbitre deixa que continuï la jugada. I, dos minuts més tard, el Madrid fa el segon. Més ben dit: el fa Benzema, un jugador clau en el partit i que, tot sol davant del porter francès, marca per sota de les cames. Curiosament, en els primers 25 minuts d'aquesta segona part l'Olympique no va xutar a porteria ni va crear ocasions de gol.\nLa primera, en el minut 64: xut de Gomis, errada de Casillas i Sergio Ramos envia la pilota a córner. Amb el partit decidit, Mourinho va fer sortir Adebayor per Cristiano, que encara no sembla restablert del tot. I, finalment, en el 75, el gol de la tranquil·litat per als madridistes. Errada defensiva, Özil deixa la pilota a Di María i aquest sentencia l'eliminatòria. Per fi els jugadors de Florentino han trencat el malefici dels vuitens de final de la Champions.\n"No vull Chelsea ni Inter"