El PP culpa a PSPV y EU de que no exista el hospital - El Periódico Mediterráneo\nEl PP culpa a PSPV y EU de que no exista el hospital\nEl diputado del Partido Popular Ricardo Martínez ha responsabilizado, en la comisión de Sanidad de Les Corts Valencianes, a PSPV y EU de los retrasos en la construcción del Hospital de la Vall d´Uixó, al haberse negado a ceder los terrenos necesarios para su ubicación cuando estaban gobernando en el municipio.\nMartínez ha respondido de esta manera durante el debate de una proposición no de ley presentada por el socialista Ignacio Subías en la que se pedía iniciar los trámites necesarios para la construcción del citado hospital y se reclamaba que, como mínimo, disponga de 150 camas.\nSubías ha defendido la necesidad de que la Generalitat inicie de inmediato la ejecución de este centro para incrementar el número de camas por habitante, ya que la Comunitat Valenciana se encuentra a la cola de España y de Europa en este parámetro.\nAsimismo, el socialista ha criticado que el hospital lleva años presupuestándose por parte del Consell, pero su construcción aún no ha comenzado, ya que "ni siquiera se ha cedido el suelo".\nPor último, Ricardo Martínez ha destacado la voluntad de la Generalitat de construir este centro.


La glosa en català tindrà un web educatiu per dinamitzar aquest gènere poètic i musical | Eduglosa | Educació, difusió i foment de glosa\nLa glosa en català tindrà un web educatiu per dinamitzar aquest gènere poètic i musical\nEduglosa.cat vol ser la plataforma de difusió de recursos didàctics i eines educatives de la glosa aplicats a l’ensenyament. A banda d’una breu introducció explicativa de la història del glosat i del context social d’aquest gènere poètic i musical, composició popular que consisteix a improvisar versos sobre una determinada melodia amb una mètrica i rima concretes, la part central del web serà la Glosateca. En aquest espai s’hi trobaran recursos com lletres de repertori, partitures, àudios i vídeos. També hi haurà recursos per activitats didàctiques completes i, fins i tot, programacions senceres.\n#GlosaViral 20 de març de 2020\nCinquena trobada de cançó improvisada a secundària (Reus) 25 de juliol de 2019\nGarrotins a l’Aula – La Trama (Sabadell) 25 de juliol de 2019


Mas i Mas Festival: Bombay Spicy\nBombay Spicy és el nom de batalla d'un jove i prometedor duet ravalenc, Emuaj i Ro!, que han col·laborat amb el col·lectiu Artifexbcn més d'un cop amb produccions i sets. Amants dels sintetitzadors clàssics, els agrada molt crear ambients de ritmes sintètics i melodies guspirejants que causen un efecte immediat a la pista. Vénen en nom d'Artifex, l'associació que els ha apadrinat i que recentment ha posat en marxa un projecte discogràfic per donar sortida real a músics talentosos i alternatius com aquest duet. És l'aposta d'una iniciativa que va néixer a Barcelona com a suport creatiu a autors de disciplines diverses.


Sant Joan 2010 / El foc del Canigó s'ha distribuït per tota la ciutat - guillemcarbonell.cat\nPosted by Guillem Carbonell | juny 24, 2010 | Catalunya Nord, Països Catalans, Societat, Tradicions | 0 |\nPuntual a la cita, la flama del Canigó va arribar a quarts de 8 del vespre de la revetlla a plaça Sant Jaume. Representants de colles de balls populars d’arreu de Barcelona van anar encenent una a una les seves torxes per portar el foc a la foguera del seu barri. I van marxar ordenadament i amb la pell de gallina pròpia del moment, primer pel carrer Ferran i després Rambla amunt. Just abans hi havia hagut uns breus parlaments, entre ells el de Muriel Casals, que per primera vegada participava a l’acte com a presidenta d’Òmnium Cultural.\nPreviousSorteig / “And the winner is…”\nNextSocietat / “Us creieu que som idiotes?” diuen uns adhesius contra TMB


Diván del Escriba: 03/01/2014 - 04/01/2014\nNomés el pètal de nacre en el cant seminal de la geografia;\nDavant de cada itinerari, la llet diürna de les estampilles (i aqueixa altra manera\nde recollir la pluja en les mans.)\nAl sud, la rosa amb el seu alfabet d’estrella, l’arbre de l’infinit com un soldat.\nAllí, cec de panteixos, el pol•len entre els arcs del cànter…\n“Geografia” d’ANDRÉ CRUCHAGA traduït al català per PERE BESSÓ\nPublicado por André Cruchaga en 3/25/2014 06:17:00 a. m. No hay comentarios:\nAl buit no són aqueixes paraules que pronuncia la gota de rosada.\nA les quatre bandes, només la fullaraca que ha acaparat el temps,\nla pàgina necessària sense escriptura.\nAcí només resideix la pantomima del llenguatge (es pudreix el so),\ni aquella apòzema impossible de miralls.\nQuins dits toquen l’àmbit de l’inenarrable, el celatge llangorós de les sabates,\nla carassa doctrinària del colibrí?\nAlguna cosa deixà de ser als reixats de filferro: escuma, bombolles, ombres.\n(Ens resta el buit i no hi ha convalescència per a aquest ofici de la tardor,\nni hostalatge per a l’alternància de la llengua.)\n“Buit” d’ANDRÉ CRUCHAGA traduït al català per PERE BESSÓ\nEn el vacío no están esas palabras que pronuncia la gota del rocío.\nEn los cuatro costados, sólo la hojarasca que ha ido almacenando el tiempo,\nla necesaria página sin escritura.\nAquí únicamente reside la pantomima del lenguaje (se pudre el sonido),\ny aquella pócima imposible de espejismos.\n¿Qué dedos tocan el ámbito de lo inenarrable, el celaje lánguido de los zapatos,\nla mueca doctrinaria del colibrí?\nAlgo dejó de ser en las alambradas: espuma, burbujas, sombras.\n(Nos queda el vacío y no hay convalecencia para este oficio del otoño,\nni hospedaje para la alternancia de la lengua.)\nPublicado por André Cruchaga en 3/24/2014 06:55:00 a. m. No hay comentarios:\nCAMÍ [DELIRI PER LA MORT]\nFoto de Basma Bouacha, cogida del FB de Hugo Sánchez\nsi en el fons de la Ópera dos senos relucientes i clars\ncomposaren per a la veu amor la lletra més meravellosa vivent…\nI sempre hi restes en qualsevol lloc: “em posseixes i jo em rendesc ” de cas perquè des de la infantesa viatges amb mi en algun lloc m’esperes mentre camine avance gris el xiprer vençut del bosc seca la set com les aigües evaporades pel vent ací veig el fèretre la llosa la llengua en el seu llarg silenci ¿en quina raó cap l’ànima o l’ànima dins de quines equacions es pot taxar? em dol Déu la consciència la memòria la roba la continuïtat del futur aquest Ésser aquest altre en el pervindre de l’instant en el més enllà dels túnels que ens envaeixen: no hi ha plany no n’hi ha ni angoixa només tendresa en el fet de quedar-me en l’hivern de la pira mort eterna desposseïda del vaivé tràgic morim per raó de les contradiccions de la vida qui dubta de la brasa i el nom de les coses possés òbric les meues llavors nupcials els dits de l’esperma en el cossí de la fusta l’ufana que se sent la carn amb l’aigua que humiteix l’entranya tot el que has anat madurant semblant al fruit: àtom llenguatge raó proïsme el mateix créixer i descreure en la mort res no hi ha d’ombrívol en aquest carrer infal·lible ¿en quin lloc redimesc els meus joguets? en quina deriva l’escarabat de la tomba? dec pensar en totes les analogies del meu nom en el miratge que no deixa de ser resquill en les ninetes en el vertigen desolat que produeixen els murs en l’irremeiable que resulta el darrer sospir —(sóc veritat) veritat hui el que seré demà o una conspiració que acaba dissolent-me dins de la paraula l’embrió del sens fi tots aquells secrets que comporta la cendra totes aquelles creus i alegries el mínim i gran de l’ombra aquest itinerari de la mort que a estones no encaixa en la geografia del meu pit i necessita la mar i els ocells (cada vegada s’infla la terra en l’afalagador) la llum la pell les ungles a què m’agafe per a immunitzar-me quines altres tortures hauré de viure ja en l’albor de l’ull cansat d’habitar en l’imminent de la terra en la desesperació de l’humus profús del camí en aquesta inexpressable veu del que és mort jo ja m’he donat junt amb les meues bagatel·les he fet creïble el niu de l’irreparable (no hi ha retorn sinó la ferida dels parents) ¿qui magnifica aquest tràngol la bufada audaç del ventre nou? Mai no pot haver-hi prurit ni pessimisme en l’acte solitari de morir si de cas fam pel transitori si de cas serenitat davant de l’escenari —no em pertorbes mort no em laceres tot ho consumeixes en l’imant de la flor dels embarcadors tot el llenguatge l’enamores amb aqueixa brasa de la mare última en més d’una vegada m’acongoixà la idea hui m’ensenyes i t’ensenye des d’aqueix llenguatge sord de l’herència els teus braços són promissoris com la trementina de l’Evangeli sense vanitats ni tragèdies ni burles ja es fa tard en el sembradís discorren diminuts els segons: en el fòsfor l’alabastre de la fam mamprén la papallona el seu deliri encanudit: és freda la tija de la pedra i l’absurd de la paraula…\n"Camí [Deliri per la mort]" ['Camino [[Delirio por la muerte']]' d'ANDRÉ CRUCHAGA traduït al català per PERE BESSÓ\nsi en el fondo de la Ópera dos senos relucientes y claros\ncompusieran para la voz amor la más maravillosa letra viviente…\nY siempre estás en él en cualquier sitio: “me posees y yo me entrego” acaso porque desde la infancia viajas conmigo en algún lugar me esperas mientras camino avanzo gris el ciprés vencido del bosque seca la sed como las aguas evaporadas por el viento ahí veo el féretro y la losa la lengua en su largo silencio ¿en qué razón cabe el alma o el alma dentro de qué ecuaciones se puede tasar? me duele Dios la conciencia la memoria la ropa la continuidad del futuro este Ser este otro en el porvenir del instante en el más allá de los túneles que nos invaden: no hay llanto no lo hay ni angustia solamente ternura en el quedarme en el invierno de la pira muerte eterna desposeída del vaivén trágico morimos en razón de las contradicciones de la vida quién duda de la brasa y el nombre de las cosas poseso abro mis semillas nupciales los dedos de la esperma en el cuenco de la madera lo henchida que se siente la carne con el agua que humedece la entraña todo lo has ido madurando semejante al fruto: átomo lenguaje razón prójimo el mismo creer y descreer en la muerte nada hay de lúgubre en esta calle infalible ¿en qué lugar redimo mis juguetes? ¿en qué deriva el escarabajo de la tumba? debo pensar en todas las analogías de mi nombre en el espejismo que no deja de ser esquirla en las pupilas en el vértigo desolado que producen los muros en lo irremediable que resulta el último suspiro —(soy verdad) verdad hoy lo que seré mañana o una conspiración que acaba disolviéndome dentro de la palabra el embrión del sinfín todos aquellos secretos que conlleva la ceniza todas aquellas cruces y alegrías lo mínimo y grande de la sombra este itinerario de la muerte que a ratos no cabe en la geografía de mi pecho y necesita el mar y los pájaros (cada vez se hincha la tierra en lo halagüeño) la luz la piel las uñas a qué me aferro para inmunizarme qué otras torturas habré de vivir ya en el albor del ojo cansado de morar en lo inminente de la tierra en la desesperación del humus profuso del camino en esta inexpresable voz de lo que ha muerto yo ya me he entregado junto con mis tiliches he hecho creíble el nido de lo irreparable (no hay retorno sino la herida de los deudos) ¿quién magnifica este trance el soplo audaz del vientre nuevo? jamás puede haber prurito ni pesimismo en el acto solitario de morir si acaso hambre por lo transitorio si acaso serenidad ante el escenario —no me perturbas muerte no me laceras todo lo consumas en el imán de la flor de los embarcaderos todo el lenguaje lo enamoras con esa brasa de la madre última en más de una vez me acongojó la idea hoy me enseñas y te enseño desde ese lenguaje sordo de la herencia tus brazos son promisorios como la trementina del Evangelio sin vanidades ni tragedias ni burlas ya se hace tarde en el sembradío discurren diminutos los segundos: en el fósforo el alabastro del hambre inicia la mariposa su encanecido delirio: es frío el tallo de la piedra y el absurdo de la palabra…\nPublicado por André Cruchaga en 3/19/2014 11:15:00 a. m. No hay comentarios:\nQuanta roba ens sobra en aquest deliri dels cossos en la golfa?\nQuanta nuesa ens falta per a il·luminar les rajoles d’un temps\nque ja no ens pertany, d’una paret que es gastà amb el grafits\nen els dies més aspres de les puntes de cigarrets?\nPer cert, en l’amfiteatre del somni, el cactus reviu cert desert:\nCada riba del possible sempre ens retorna nostàlgies, aquella saba\nviolenta de la brisa, la pira incendiada en ple hivern.\n(Sovint soscava el camí, un comboi d’aigües buscant el penya-segat;\ndec pensar que l’avidesa té els seus propis dits de sucre primitiu.)\nAl redoblament de la història, el decor estableix paraules febrils,\ncom si els colps de pit foren part del deliri. En el comú de l’errada,\nsempre el cos vessa el seu recel.\nJa aprendrem a no tirar la roba bruta i a fer-ne promontori\nde resquills: tu i jo, creixent en les espècies del teatre…\n"Roba" d'ANDRÉ CRUCHAGA traduït al català per PERE BESSÓ\n¿Cuánta ropa nos sobra en este desvarío de los cuerpos en el desván?\n¿Cuánta desnudez nos falta para alumbrar las baldosas de un tiempo\nque ya no nos pertenece, de una pared que se gastó con el grafiti\nen los días más ásperos de las colillas?\nPor cierto, en el anfiteatro del sueño, el cactus revive cierto desierto:\nCada orilla de lo posible siempre nos devuelve nostalgias, aquella savia\nviolenta de la brisa, la pira incendiada en pleno invierno.\n(A menudo socava al camino, un convoy de aguas buscando el acantilado;\ndebo pensar que la avidez tiene sus propios dedos de primitiva azúcar.)\nAl redoble de la historia, el decoro establece palabras febriles,\ncomo si los golpes de pecho fuesen parte del desvarío. En el común de la errata,\nsiempre el cuerpo vierte su recelo.\nYa aprenderemos a no tirar la ropa sucia y a hacer de ella promontorio\nde esquirlas: vos y yo, creciendo en las especias del teatro…\nPublicado por André Cruchaga en 3/17/2014 06:45:00 p. m. No hay comentarios:\nEn els graus tòrrids de la nit, colpeix la golfa la mosca impertinent\ndel malefici del temps. (Esguiten els rails del so.)\nDesprés d’escoltar la negació dels cantons, l’olfacte és l’únic camí que albira els sediments.\nJa és molta la ficció i la teoria, preferesc el llibre de l’excusat amb les seues frases\ncontundents: potser en el missatge de les postals deuen dibuixar-se ocells\ni peixos i cérvols i genets.\nEn l’esplendor de la meua destrucció es necessiten urinaris i rajoles\non retentesquen les ombres: en la meua boca maldestra només han romàs ossos…\n"Llenguatge" d'ANDREI CRUCHAGA traduït al català per PERE BESSÓ\nPublicado por André Cruchaga en 3/08/2014 07:08:00 p. m. No hay comentarios:\nCECS [HOMENATGE A JLBORGES]\nDon Jorge Luis Borges\nCecs, —tu i jo— en Jorge Luis Borges.\nI, tanmateix, simulem el temps a través dels espills.\nEn l’ateisme del No-res les ombres de la impuresa.\nÉs aquesta una altra mena de llum? —En cada ombra nostra,\nels vells cadàvers de la vesprada,\nés branca reinventada, epopeia del mapa mundi en els ulls tancats de la pluja.\nCecs i suïcides com els records a punt de tornar borroses les agendes.\nCecs en l’Evangeli dels peixos:\nnomés el semen depulla els descaminaments de la penombra.\n“Cecs [Homenatge a JLBorges]” [‘Ciegos [homenaje a JLBorges]’ d’ANDRÉ CRUCHAGA\nCIEGOS [HOMENAJE A JLBORGES]\nCiegos, —usted y yo— don Jorge Luis Borges.\nY, sin embargo, simulamos el tiempo a través de los espejos.\nEn el ateísmo de la Nada las sombras de la impureza.\n¿Es esta otra forma de luz? —En cada sombra nuestra,\nlos viejos cadáveres de la tarde,\nes rama reinventada, epopeya del mapamundi en los ojos cerrados de la lluvia.\nCiegos y suicidas como los recuerdos al punto de tornar borrosas las agendas.\nCiegos en el Evangelio de los peces:\nsólo el semen desnuda los extravíos de la penumbra.\nPublicado por André Cruchaga en 3/07/2014 08:17:00 p. m. No hay comentarios:\nA les mans, la humitat ardent del líquid: la saba des del caragol\nfins a l’ala. Tots els dies pòstums del cos, la sang dreçada\nen el llindar dels gerundis.\nAquestes ànsies de cambra definitiva, —tot l’absurd de la vella història\nen el pis, l’aigua de les devastacions en el port que ens encalla\nsense alarmes, colpejant el cruixit de la golfa.\n(No sé de quines paraules es fa aquest altre experiment de l’oxígen;\nHi ha tants tambors rojos als porus,\nque m’és difícil pensar per un moment en les harmòniques.)\nEn la profunditat del cristall, el cavall de les ninetes i el llarg hivern\nde la nuesa: les teories de la ficció i els crims, la cerimònia infame\nde les formigues, i la duplicitat nasal del pecat.\nTant i mentres, en la via pública es dessagnen els anyells. (També\nel desarrelament forma part del compromís i el martiri); udola el piercing\nen l’olfacte del bosc de cement (la imatge és moneda devaluada\nen aquests temps de crisi, amarg el nus cec de l’espill)…\n“Vi sec” [‘Vino seco’] d’ANDRÉ CRUCHAGA traduït al català per PERE BESSÓ\nPublicado por André Cruchaga en 3/06/2014 07:12:00 p. m. No hay comentarios:\nImagen cogida de foroantiguo.infojardin.com\nAl cavall de la fuga de l’aurora, la corona silvestre d’espines,\nla picotada imprevista en les temples, aqueixa altra manera de fer que el pols\ncaiga en el buit. Què venerem de les nostres iliades malèvoles?\nEn quin altre firmament, en quina altra persona, les pues amb la seua vocació\nde sang? —Avança la nostàlgia i el dolor com si saberen del mar.\nNo hi ha camisa ni fustam que suporte l’ull cec de la bèstia:\nun riu de ferides es congrega, sense vehemència, en les arestes del tacte,\nen cada estació on calcina pols i granit.\n(En la meua escriptura sempre aniràs com un ocell fins que les espigues de la nit\nno alcancen el sense fi. Fins que l’oblit només siga eternitat.)\nCreue, descalç, el sender escalonat de l’ànsia…\n“Espines” d’ANDRÉ CRUCHAGA traduït al català per PERE BESSÓ\nPublicado por André Cruchaga en 3/03/2014 06:53:00 p. m. No hay comentarios:\nNo serveix la roba quan les pors cundeixen pertot i u es deté\na meditar en les absències, —En quin lloc resguardem tots els crucifixos de l’alé,\nel peix ofegat en l’assonada dels somnis?\n(Ens fartem de totes les andròmines del sanglot, d’altres cossos inassolibles,\nperò que mosseguen el bolic on colpeja l’au de la set.)\nEns envolta cerca el crit i la fuga. Ens desvetla la llum.\nLes inclemències s’obstinen, anuents a l’oferta i la demanda,\nals sortilegis on l’inframón també fa malifetes, com ara el mercat\nde la ruda, l’herba olorosa, el coriandre.\n(Paradoxalment, en la nuesa som el més autèntic, el més semblant\na les lluernes i a la innocència: un altres, en l’inhòspit, només podran viure\nel dolor i les imprecacions), tu i jo, sortosament eixim, sense fatiga,\nde la rella i la romeguera. —Respirem vestint la nostra nuesa, la llum projecta\nel fons de les aigües amb genets i cavalls…\n“Nosaltres nus” d’ANDRÉ CRUCHAGA traduït al català per PERE BESSÓ\nNo sirve la ropa cuando los miedos cunden por doquier y uno se detiene\na meditar en las ausencias, —¿En qué lugar resguardamos todos los crucifijos del aliento,\nel pez ahogado en el motín de los sueños?\n(Nos hartamos de todos los tiliches del sollozo, de otros cuerpos inasibles,\npero que muerden el petate donde golpea el ave de la sed.)\nNos cerca el grito y la fuga. Nos desvela la luz.\nLas inclemencias se obstinan, anuentes a la oferta y la demanda,\na los sortilegios donde el bajo mundo también hace de las suyas, tal el mercado\nde la ruda, el epazote, el culantro.\n(Paradójicamente, en la desnudez, somos lo más auténtico, lo más parecido\na las luciérnagas y a la inocencia: otros, en lo inhóspito, sólo podrán vivir\nel dolor y las imprecaciones), vos y yo, por suerte, salimos sin cansancio\nde la reja y la zarza. —Respiramos vistiendo nuestra desnudez, la luz proyecta\nel fondo de las aguas con jinetes y caballos…\nPublicado por André Cruchaga en 3/01/2014 05:29:00 a. m. No hay comentarios:


Larian Studios, desenvolupadora belga coneguda per Baldur’s Gate 3 i l’univers de videojocs Divinity, ha triat Barcelona per obrir la seva setena oficina. Aquesta nova divisió estarà formada principalment per membres de l’editora catalana Blitworks. Salvant les distàncies, es tracta d’un moviment semblant al d’un estudi que s’integra a una matriu, com Insomniac a PlayStation o Obsidian a Xbox; treballarà pels seus projectes, però mantindrà la marca pròpia i la seva activitat independent.\nDe fet, la relació de Blitworks amb Larian Studios ja ve de lluny; fa un parell d’anys van dur a terme el port de Divinity: Original Sin II per a Nintendo Switch: “Després de portar la majoria dels millors indies a consoles, adaptar DOS2 a Nintendo Switch va ser un dels encàrrecs més difícils que hem tingut mai, però treballar amb Larian va ser molt fàcil i ens vam sentir com a casa. Sense saber-ho, va ser l’inici d’una llarga relació”, explica un dels cofundadors, Tony Cabello.\nSense fer massa soroll, Blitworks s’ha convertit en un dels pesos pesants del sector a Catalunya, amb un currículum de versions per emmarcar: Super Meat Boy, They Are Billions, FEZ, Don’t Starve, Darkest Dungeon, Crypt of the Necrodancer, Streets of Rage 4, entre altres. També ha codesenvolupat Spelunky 2, al qual es pot jugar en català! Sense cap mena de dubte, Larian Studios ha fet un bon fitxatge.\nAixí doncs, Larian Barcelona segueix els passos d’altres companyies de referència que s’han establert fa poc a la ciutat, com IO Interactive, THQ Nordic, Smilegate o Paradox Interactive. Quina serà la pròxima?\nPostedPer Carlos Coronado


Vi-FRANC. Ramon Francàs: Seminari sobre el cava a Nova York i Portland\nEl Consell Regulador del Cava ha organitzat, al costat de l'Institut de Comerç Exterior (ICEX), un seminari sobre el cava en el marc del ‘Great Match’ de Nova York i Portland. Els seminaris van tenir lloc els dies 24 i 29 d'octubre respectivament, i tenen com a objectiu mostrar als compradors la qualitat i versatilitat del cava. El 'Great Match' de Nova York va tenir lloc al Metropolitan Pavilion de la ciutat i va ser la prestigiosa sumiller Marnie Old qui va oferir una conferència titulada 'ABC del Cava'. L'acte va comptar amb la presència de l'ambaixador d'Espanya als Estats Units, Ramón Gil-Casares. La ciutat de Portland va acollir per primera vegada el 'Great Match', que va tenir lloc al saló d'esdeveniments Leftbank Annex. El seminari sobre el cava va ser impartit per l'experta en vins, Leslie Sbrocco i va comptar amb la presència de més de seixanta convidats. Els seminaris estaven dirigits a compradors, patrocinadors i premsa.\nEl cava va vendre als Estats Units més de 17,3 milions d'ampolles l'any 2011. En els últims deu anys, el cava ha aconseguit doblar les vendes en aquest país, ja que el 2001 es van vendre 8,5 milions d’ampolles. Segons les últimes dades, Estats Units és el quart país importador de cava. Els caves que més es demanen als Estats Units són els bruts, els rosats i reserves que envelleixen llargs mesos a l’ampolla.\nThe Great Match s'ha convertit en una cita ineludible per als seguidors del vi espanyol als Estats Units i en una oportunitat excel·lent perquè els nostres productors espanyols consolidin la seva imatge en el mercat exterior. Aquest esdeveniment proporciona a més als importadors americans de vins espanyols participants un escenari òptim per a la presentació en exclusiva dels seus productes als mitjans de comunicació i professionals del sector vitivinícola assistent, tractant sempre d'ampliar la distribució dels vins.\nPublicat per Ramon Francàs en 15:14


Baba Salivera: 1/03/08\n...entrant en la Dimensio Desconeguda...\n31 marc de 2008 : Auroville\nde Tanjavur a Pichavaran i de la seva pluja a Pondicherry, "colonia francesa".\nDes d'alla a Auroville i d'Auroville a la 5a Dimensio amb en 7.\n5 abril 2008 : Chennai\nPer fi he sortit de la 5a Dimensio... caldra un report extens per explicar-vos l'intringulis de la 5a Dimensio. Ara estic a Chennai de cami a Hampi.\nGastronomia India per a novells\nUnes senzilles receptes de cuina, que crec que resumeixen bastant be com es menja al sud de la India.\nMasala vol dir especies i dosa es una crep d'arros. Plat original dels brahamans de Udupi, s'ha extes per tot el sud de la India i es un dels esmorzars mes demanats.\nLa crep d'arros es fa a base d'aigua, sal, una mica d'oli de coco i farina d'arros. L'aigua que sia tebia. Es deixa 8hores tapat, fermentant, i llest per fer la crep.\nEl farcit (masala) es un sofregit de grans de mostassa, gingebre fresc, fulles de curry i curcuma, amb daus de patata, ceba i una mica de tomaquet o pastanaga./\nXips de banana\nMolt senzill de cuinar, per menjar a qualsevol hora.\nBanana verda pelada (amb ganivet) i feta a rodanxes fines. Es fregeix en oli de coco i mentres les xips estan encara calentes, s'hi tira la sal i pebre picant (chilli pepper) , es barreja i llest per menjar./\nArros de coco\nArros per acompanyar qualsevol plat amb salsa, tant vegetaria, com carn o peix.\nAgafem un coco fresc ben maco de ca la Yeo (portats de la India directament). El ratllem i el rossejem en una paella sense oli i amb compte que es crema facilment. Un cop ros hi afegim ceba picada a dauets i chilli verd (pebrotets verds picants, pero ben picants, eh!; sino unes guindilles aniran tambe de perles). Que cogui tot plegat, afegim fulles de pastanaga picades i arros basmati cuit. Tot ben barrejat i finalment unes gotes d'oli i de coriandre fresc picat. Delicios./\nCurry (de peix)\nLa paraula curry, de fet, ve de kurri que vol dir 'salsa' en tamil, la llengua de TamilNadu. Aquesta salsa que us proposo es ben senzilla de fer i serveix tant per fer un plat vegetaria com un pollastre, corder o peix.\nEn una paella, una mica d'oli, uns grans de mostassa, gingebre, ceba, all i chilli (els pebrotets verds) i ho sofregim. Afegim llet de coco, anem remenant, i la salsa es lliga sola mentres va reduint. Sal al gust.\nPodem agafar un bon tall de peix blanc amb pell (bacalla, per exemple) i el fregim 3-4min. per cada banda. L'afegim al curry, el deixem 3 o 4 minuts mes, que vagi empapant-se de la salsa i finalment li tirem un bon grapat de coriandre fresc per sobre./\nPlou a Tamil Nadu\n22 marc 2008 - Pluja\nTres dies a Madurai, plovent a estones. Vaig escapar-me fins a Rameshwaran, la segona ciutat amb mes peregrinatge al sud de la India. Es un poble coster que gira al voltant del mega temple que hi ha, on les dues uniques ocupacions son els turisme que genera el temple i la pesca.\nUn temple al.lucinant, on pasadissos de 250m de llarg fan perdre la perspectiva de profunditat al caminar per ells. Els passadissos, formant un quadrat, son concentrics, i a mida que vas avansant, trobes petites capelles on resar a les principals deitats. Al centre hi han les capelles principals. Tambe te un seguit de basses on la gent es renta. En algunes per trobar la sabiduria universal, en altres per curar tot tipus de malalties... es com en Rama1/2, que canvia de noi a noia si li tiraven aigua freda o calenta a sobre!\nLa vida de pescadors es molt primitiva. Petites embarcacions, moltes hores a la mar amb fred i pluja, i moltes hores a la platja reparant les xarxes.\nEntre aquesta punta on es troba Rameshwaran i Sri Lanka hi han nomes 20km. i tot d'illes que mig connecten la peninsula amb la illa. Diuen que Hannuman (el fidel i etern vasall de Rama) va saltar d'illa en illa fins a SriLanka per recuperar un Lingam que el rei de Lanka havia pres a Rama.\nLa pluja, pero, em va fer canviar de plans i estar-m'hi nomes dues nits. Vaig decidir tirar cap al nord, a veure si m'escapava de la pluja.\nDespres de tres autobusos, un rickshaw i una caminada de 4km. sota la pluja, vaig arrivar a Manora. No sabia ben be on anava. Nomes sabia que no apareix a cap guia turistica occidental pero si a un mapa turistic de tamil nadu. La sorpresa va ser meva a l'arrivar i trobar-me un poblet molt pobre de pescadors on cap al 1850 el govern Indi va construir una torre de defensa en honor als francesos que els van ajudar contra els anglesos aleshores; vaig buscar allotjament i evidenment no hi havia res. Finalment una petita caseta d'hostes enmig d'un llac de flors de Lotus em va resguardar de la pluja. La quantitat d'insectes que hi havia a la habitacio es per fer-ne un estudi entomologic: de tot i molt... increible.\nDespres de deixar la motxilla a l'habitacio vaig sortir a passejar i vaig trobar-me amb la costa, la platja, els pescadors, la canalla, el menjar de la zona... Va ser una jornada extranya, remullada, pero fascinant.\nAl dia seguent volia anar al Refugi d'ocells de Kodikarai, pero la pluja em va fer desistir i anant a Pudukkotai, vaig trobar-me un brasiler que fa dos mesos que viu a Pudukkotai perque esta fent una tesi sobre les migracions de no-sequin-tipus de crancs. Em va dir que era el segon occidental que veia en aquests dos mesos.\nPuddukotai es talment un niu de merda, i vaig continuar la ruta cap al nord, a veure si per fi la pluja m'otorgava una treva.\nVaig arribar a Tanjavur on hi vaig passar dues nits. Tanjore (com li dien a aqui) es una ciutat forsa gran i desti de peregrinatge obligat, ja que el seu Temple es enorme i molt antic, i es patrimoni de la humanitat per la Unesco. Una meravella que continuament estan rehabilitant, amb unes tecniques rudimentaries que em feien sortir de les caselles com a tecnic, pero en fi, shanti, shanti... Despres de les visites de rigor a les botigues de musica i comprovar el mercat de seda i bronze local, vaig decidir continuar al nord, ja que la pluja em limitava els moviments.\nDespres de 113km i 5 hores de bus, ahir arribava a Chidambaram, des d'on us escric. D'entrada em va decepcionar una mica: lo tipic de les ciutats tamils: caos, soroll i bruticia, pero despres de la visita al magnific i tambe enorme temple, de veure el taranna de la gent, i de contactar amb l'escola de musica local, he trobat prou al.licients com per quedar-me un parell de nits mes.\nDe fet ara vinc de classe de flauta classica de Karnataka (travessera). Vaig fer unes primeres classes al Kerala Flokloric Centre de Fort Kochi amb en Vivek un jove mestre flautista que em va donar les bases dels ragams karnatics. Aqui a Chidambaram, l'escola de musica i dansa m'ha contactat amb un guru de la flauta de 75anys, que avui m'ha donat la primera classe "avansada" d'escales de ragams per dansa. Estic com un nen amb sabates noves; remullades, pero noves.\nAquesta nit passada de lluna plena, ha fet 40 nits que estic a la India.\nLa idea de tornar en 25 dies m'esborrona una mica.\n14 marc 2008 - Arrivada a Tamil Nadu\nMadurai es una de les ciutats mes antigues del sud de la India, a mes de ser de les mes grans. Te un temple increible al centre, on els carrers i les places es distribueixen al seu voltant en forma de mandala.\nAqui hi ha molta vida al carrer, molt de comerc, i mes o menys deixen tranquils als turistes.\nEl temple d'aqui, juntament amb el de Rameshwaran, son els mes concorreguts del sud de la india. El temple es un recinte inmens, amb tot de temples i torres i llacs, fins i tot un mercat. Cada dia hi passen milers de peregrins i algun turista despistat com jo.\nA Madurai he apres a jugar al "Ardupiliatru" (be en realitat es algo aixi), un joc fascinant on el casador i el tigre jugen a capturarse. Prop del temple, un grup de cuiners esperen a que els avisin per anar a fer feines esporadiques. Mentrestant, es juguen 1 rupee a aquest joc, que perfectament pot estar a l'alsada dels escacs o del go.\nTambe he trobat una bona botiga de musica. Despres de buscar per Mumbai, Mysore, Kannur, Ernakulam... per fi he trobat una botiga amb varietat d'instruments a preus normals...\nA la India anem a desprendrens de les coses materials no? ... impossible!! continuament et posen la mel a la boca amb noves temptacions de tot tipus! Quan creus que ja ho tens tot, que res nou pot interesar-te, mil noves coses apareixen per temptar la butxaca i les necessitats que tots creiem que tenim.\nAllapey i Periyam Wildlife Sanctuary\n10 marc 2008\nSegueixo cap al Sud, tot i que crec que ja no baixare mes. He estat a Allapey passant un dia amb la seva nit en un petit vaixell de canya navegant pels Backwaters de Kerala... en fi, qualsevol explicacio seria inutil. I ara estic al Periyyam Wildlife Sanctuary: elefants salvatges, esquirols voladors, algun tigre i molts molts ocells.\nEl blog... em sembla que haura d'esperar; hi ha massa informacio que donar i no estic per tal feina. Aqui passen moltes coses continuament i tambe a casa; va tot molt de pressa i no puc digerir-ho tot.\nNomes dir-vos que segueixo en el conte de les mil i una nits.\n7 marc 2008 : els plans de la India\nLes moltes dimensions de la India i la seva bellesa em tenen pres.\nTheyyam a Kannur, Kerala\n1 de marc 2008 : canvi de ruta\nFinalment he tornat a la costa enlloc d'endinsar-me a Ooty, i despres de 6 hores de bus per carreteres, millor dit, caminals plens de sots en un parc natural meravellos, he arrivat a Kannur, en busca de la Theyyam, un ritual ancestral on uns ballarins entren en transit a ritme de tambors frenetics. Resulta que aixo nomes es celebra un cop a l'any, concretament aquest cap de setmana, amb desfilades i actes diversos. Aixi que em quedare un parell de nits a veure que mes m'hi trobo.


Olivite fa un salt qualitatiu amb la compra del negoci de l'oli de la família Ballester de Tortosa - Imagina Ràdio\nOlivite fa un salt qualitatiu amb la compra del negoci de l’oli de la família Ballester de Tortosa\nAmb aquesta compra-venda la família Ballester es desvincula del sector de l'oli\nOlivite Export ha tancat l’acord de compravenda de la unitat de negoci d’oli d’oliva de Juan Ballester Rosés, Sucesores S.A. (JBRS, SA), empresa oleícola de les Terres de l’Ebre amb més de 150 anys d’història, dedicada a la refinació de l’oli d’oliva, al seu envasat i a la comercialització d’oli d’oliva extraverge i refinat.\nEl procés de compravenda s’ha organitzat a través de la unió de cinc cooperatives agrícoles de les Terres de l’Ebre dedicades a l’elaboració d’oli d’oliva (la Sénia, Mas de Barberans, La Galera, Sant Gregori de Santa Bárbara i Soldebre de Tortosa), que s’han constituït en l’empresa Olivite Export que és qui ha adquirit la unitat productiva de JBRS, SA. Així, d’una banda, s’ha aconseguit l’objectiu de JBRS, SA de no deslocalitzar el negoci, mantenint-se tots i cadascun dels llocs de treball de l’empresa al territori i, a la vegada, enfortir el teixit cooperatiu de les Terres de l’Ebre que, amb aquest acord, fa un pas endavant de forma unida per poder comercialitzar els seus productes.\nDarrere Olivite Export existeix una massa social de més de 2.000 agricultors i concentra més de 10.000 hectàrees de cultiu d’oliveres de les Terres de l’Ebre. L’empresa neix tenint com a objectiu principal seguir amb la internacionalització duta a terme per JBRS, SA en la seva llarga trajectòria, donant a la vegada visibilitat a les Terres de l’Ebre i treballant per una agricultura eficient, sostenible i amb plena convivència amb la Reserva de la Biosfera de les Terres de l’Ebre, per poder oferir un producte de qualitat al consumidor, com és l’oli d’oliva, un dels pilars de la dieta mediterrània.\nSegons la previsió de facturació estimada, Olivite Export espera situar-la al voltant dels 30 milions d’euros anuals.\nsector de l'oli\nArticle anteriorLa Generalitat no traslladarà els residus de Vacamorta als abocadors de Riba-roja o Tivissa\nArticle següentEl psciòleg Pere Clotet ens parla del “Wu Wei”, el concepte més important de la filosofia taoista\nAmposta torna a principis de segle XX del 20 al 23 de maig


President Junqueras | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nDonada la intensitat amb què ERC i el seu líder practiquen el calladisme, poc es pot saber sobre quin model econòmic propugnen i en quin to discorreran les relacions amb el conjunt d’Espanya\n17 FEB 2017 - 21:09\tCET\nLa revolució dels somriures s’està tornant agra. Acostuma a passar quan, en minimitzar els fets i les paraules, s’acaba –com fa Artur Mas– justificant i no condemnant que uns abertzales exaltats –convocats o no– anomenin “puta” una fiscal en cap de Catalunya en l’exercici de les seves funcions. Si en una Catalunya independent tampoc tingués importància injuriar de tal manera una representant de la justícia, i si un expresident de la Generalitat no ho condemnés, el futur no és tan rialler com es postula.\nAmb el fracàs del secessionisme, hi hagi o no una declaració unilateral que encara danyaria més les institucions de la Catalunya autònoma i generaria més friccions socials, la perspectiva més a mà consisteix en unes eleccions anticipades en les quals previsiblement Oriol Junqueras seria el nou president de la Generalitat amb el permís del partit d’Ada Colau, un partit que té aspectes de convertir-se en un catch all party, més pragmàtic del que se suposa i disposat a rectificar sempre que convingui.\nEn aquesta nova circumstància, la prorrogació sine die de l’agenda secessionista podria vorejar l’obstrucció actual però no sabem a quin preu. Esquerra Republicana, avui i ahir, no abunda en responsabilitat institucional i política. Respecte a demà, no ho sap ni contesta. A la vista de com opera ERC a TV3 i Catalunya Ràdio, qui sap si estant en el poder donaria plena cobertura pluralista o seguiria manipulant la informació i l’anàlisi, en termes que sovint tenen molt més de caciquisme mediàtic que de televisió i ràdio públiques, és a dir, pagades pel contribuent. Quan s’especula sobre una Generalitat en mans d’ERC ningú aconsegueix aïllar la incògnita sobre si el fair play tindrà prioritat o si els mitjans de comunicació adscrits al secessionisme seguiran sense tenir en compte tots aquells ciutadans de Catalunya que compleixen amb la llei, paguen els seus impostos i no desitgen viure en una Catalunya independent.\nAvui, donada la intensitat amb què ERC i el seu líder practiquen el calladisme poc es pot saber sobre quin model econòmic propugnen, en quin to discorreran les relacions amb el conjunt d’Espanya ni si el respecte a la llei i la seguretat jurídica estaran garantits. Segons el delegat de relacions internacionals, Raül Romeva, Espanya no és un estat de dret. De manera complementària, donada la seva trajectòria com a eurodiputat, faria bé d’explicar a la ciutadania com és que Espanya pot ser estat membre de la Unió Europea sense estar homologada com a estat de dret. No és trivial. De la mateixa manera que és una inexactitud definir com a unívocament totalitària la realitat catalana d’ara mateix, ho és més negar la naturalesa d’estat de dret d’un país en el qual, constitucionalment, la redistribució territorial del poder de l’Estat ha donat a Catalunya les seves quotes més altes d’autogovern.\nA la vista de les enquestes més recents i donada l’actual composició del Congrés dels Diputats, és dubtós que, amb personalitats com les dels diputats Gabriel Rufián o Joan Tardà, ERC abaixi el volum de la seva frontalitat, quan els moments són de consens i transacció. Els diputats Rufián i Tardà són indicatius de la política que perfilaria Oriol Junqueras si ocupés la presidència de la Generalitat?\nPer a societats avançades, capaces de competir econòmicament i amb una economia productiva, el primitivisme polític d’ERC involucra un component demagògic que tant prediu la desobediència com negocia en la penombra. Val la pena considerar algunes hipòtesis de futur: per exemple, que en una Catalunya independent els partits polítics no secessionistes articulessin el bloc de la desobediència. Una altra hipòtesi és que, considerant impracticable la secessió, un govern d’Oriol Junqueras optés per tal ambigüitat que generaria encara més paràlisi en la vida pública –institucional, política i econòmica– i seria el portaveu monotemàtic dels sectors secessionistes en lloc d’intentar de manera representativa una integració cohesiva dels interessos del conjunt de la ciutadania de Catalunya.\nEn definitiva, caldria saber si estarem en la gerència d’una dilació o en el govern d’una Catalunya que vulgui ser plural i pròspera. A la vista dels silencis morosos de Junqueras ni una cosa ni l’altra, perquè el seu objectiu fonamental és que el poder arribi a les seves mans sense haver de fer res. Tal vegada ho aconsegueixi.


Avui a les 12.30 h en la porta del Consell de Formentera s’ha convocat un minut de silenci com a mostra de rebuig i condemna als assassinats masclistes ocorreguts a Tenerife i a Sevilla. Us adjuntem la fotografia del moment en què autoritats, treballadors i veïns s’han sumat a aquesta condemna.\nAlejandra Ferrer defensa un model d’illa centrat en el benestar de les persones i la protecció del territori i del medi ambient\nEn l’inici de la seva intervenció, la presidenta ha explicat que aquest debat estaria en part centrat per la incidència de la covid-19 que fa que ens trobem en una situació de crisi amb dues parts essencials: ”una de caire sanitari, en què continuam treballant per garantir la seguretat dels ciutadans i ciutadanes de l’illa, i una altra de caire econòmic, conseqüència de la primera”.\nAlejandra Ferrer s’ha referit a les dificultats de planificar la temporada turística i adaptar-se a les mesures i restriccions de manera contínua, i ha destacat el Pla de reactivació i impuls turístic, que a més d’elaborar-se conjuntament amb el sector empresarial i els partits polítics, “ha tengut en compte totes les situacions possibles a afrontar”. L’objectiu d’aquesta feina ha set tenir “una destinació el màxim de segura possible per a l’estiu 2021”, i en aquest sentit, la presidenta ha detallat les mesures sanitàries de control i informació.\nPel que fa a la crisi econòmica, la presidenta ha assenyalat en el seu discurs que el Pla de Reactivació Turística recull també un resum del Pla de Promoció Turística 2021, “on es destaca la destinació, promoció i model turístic, i on s’analitzen les debilitats i oportunitats de Formentera. Un model que continua apostant per una Formentera sostenible, que impulsa la mobilitat sostenible, la reactivació del camp, la protecció de la cultura i el nostre patrimoni i que té com a objectius l’equilibri social, la millora econòmica i la protecció de l’entorn”.\nUna altra pota important per a la reactivació econòmica és el comerç. En aquest sentit, la presidenta ha explicat les diferents campanyes que s’han fet al llarg de l’hivern per incentivar la compra a Formentera i reactivar el comerç. Respecte dels mercats artesans i de venda al carrer, s’han tramitat totes les adjudicacions i ja s’han posat en marxa, segons ha informat. En darrer lloc, ha afegit que des de Comerç es treballa també en el Pla d’impuls a l’activitat comercial.\nPel que fa a la crisi econòmica, Alejandra Ferrer ha declarat que “per part del Consell de Formentera, hem continuat treballant en l’adaptació, pròrrogues i noves mesures econòmiques i tributàries per fer front a l’impacte econòmic i social de la crisi sanitària de la covid-19”. En aquest sentit, les mesures que s’han anat aprovant han estat consensuades i treballades amb el teixit empresarial i els partits polítics i s’han tret per no deixar a ningú enrere. Pel que fa a les ajudes del Consell, s’han prorrogat al llarg de tot l’hivern i fins a final d’estiu o de l’any, i s’ha treballat en diferents línies d’ajuts empresarials i per a les famílies o per al lloguer. D’altra banda, també s’ha treballat tant amb ajuts estatals com autonòmics, com també del Consell.\nSobre les ajudes a les persones més vulnerables, Alejandra Ferrer ha destacat la feina feta per l’àrea de Benestar Social en aquests moments de pandèmia. “La feina dels serveis socials durant l’últim any ha set garantir el dret a l’assistència social bàsica tramitant les sol·licituds de Renda Social Garantida Covid-19 extraordinària, així com de la Renda Mínima d’Inserció”.\nD’altra banda, Alejandra Ferrer ha assegurat que tot i la crisi generada per la covid-19 hem seguit apostant per fer accions fetes en matèria d’Igualtat i LGTBI, per a la dona, en el món educatiu, de la joventut, l’esport i la cultura. “En aquestes àrees, i en totes les altres, s’ha hagut de fer esforços extraordinaris per poder continuar oferint serveis i activitats a la nostra ciutadania”, ha destacat.\nPel que fa a Patrimoni, la presidenta ha parlat sobre la beca d’investigació del Consell, enguany dotada amb 8.500 euros o les 25 subvencions per a la rehabilitació del patrimoni cultural de Formentera, entre d’altres iniciatives dutes a terme.\nAlejandra Ferrer ha explicat que “continuam amb el suport a la Cooperativa del Camp i el Cens de Terres Cultiu, que a dia d’avui ja tenen més de 400 associats i 270 hectàrees de cultiu. Treballam amb la incorporació de nous serveis que permetin la producció de productes locals, com el trull d’oli o l’obrador, i infraestructures com la confraria que han de garantir peix fresc per a residents i visitants”.\nAl llarg dels últims anys, s’han realitzat accions en l’àmbit de les diferents àrees que contribueixen positivament a la conservació i millora del medi ambient i també les destinades a reduir els efectes directes o indirectes que les activitats turístiques generen sobre la natura i de manera directa damunt la qualitat de vida del resident. Com a novetats, Formentera entra en un projecte pilot europeu per a la implantació d’energies renovables finançat per la Unió Europea, segons ha assenyalat. “El nou contracte de residus de Formentera impulsarà la recollida orgànica, augmentarà les freqüències i renovarà contenidors i maquinària. La seva licitació i posada en marxa prevista és per a final d’aquest mateix any. Aquests canvis permetran que la recollida, neteja i el reciclatge estiguin adaptats a la nova realitat de l’illa”, ha declarat al seu discurs.\nPel que fa a les nostres reclamacions, en paraules d’Alejandra Ferrer, “no deixarem de lluitar per aconseguir la regulació del fondeig a tot el litoral de Formentera i així mateix garantir la protecció marítima i terrestre del Parc Natural”.\n“Un altre projecte essencial és la regulació de l’estany des Peix, que ens permetrà reordenar aquesta zona emblemàtica i de gran valor mediambiental. Continuam treballant en la licitació del projecte i en les bases de la regulació d’aquesta zona per garantir l’equilibri entre els usos i la seva protecció”, ha recordat.\n“Hem treballat molt tots junts per arribar a la sostenibilitat en els seus tres vessants: la mediambiental, la sociocultural i l’econòmica”, segons ha dit la presidenta, que ha afegit que “dins de la de sostenibilitat hi ha la necessitat de garantir els drets bàsics de les persones, i un dels més importants és el de tenir accés a un habitatge digne, un dels reptes més complicats que tenim per endavant i en el qual ens hem d’unir totes les administracions per solucionar-lo”.\nLa presidenta també ha fet un repàs de les obres que aquest hivern s’han fet, “infraestructures imprescindibles per la ciutadania a Formentera com la nova escola de Sant Ferran que estarà acabada per al proper curs. O la residència de majors, en la qual ja han finalitzat les obres de l’edifici i actualment es continua treballant en la licitació del mobiliari, l’aprovació del reglament d’usos i l’execució del vial d’accés a la instal·lació, que començarà en breu. També, el parc de patinatge o el parc infantil de Sant Ferran que està prop d’acabar-se. I, finalment, també s’ha acabat una fase més de la reforma del port que inclou la Confraria de pescadors, a més de la fase II del projecte de reforma des Pujols”.\n“Aquesta sostenibilitat en la mobilitat marítima també s’estén damunt el territori. S’ha treballat en la limitació entrada vehicles, en el tancament de la finca d’Allà Dins, as Cap, i en la regulació de l’entrada a ses Illetes, que aquest any es tornen a posar en marxa amb normalitat. Un dels exemples més destacats és el projecte formentera.eco que aquest estiu viurà el seu tercer any d’aplicació”, segons ha citat la presidenta.\nTambé en matèria de Mobilitat, Alejandra Ferrer ha assegurat que “continuarem treballant en el compliment del pla de mobilitat amb la millora del transport públic i la implementació de la nova contracta, amb més línies i més freqüències, nous autobusos adaptats a l’illa, més sostenibles i adaptats a persones amb mobilitat reduïda”.\nEn darrer lloc, la presidenta ha insistit que “les prioritats són clares. Hem aconseguit molt, projectes importants, demandes històriques, i ara ha arribat el moment d’aprofundir en el nostre model d’illa i, sobretot, en una Formentera on el més important siguin les persones i la seva qualitat de vida. El turisme, la nostra principal indústria, ha de servir també per estimular altres economies (artesania, agricultura, pesca, ramaderia). Volem un turisme respectuós, que sigui a la fi el mitjà per arribar a una vida de qualitat de les persones residents i que aquesta forma de vida i economia perduri en el temps”.\nPàgina 19 de 109


990.000 (David Fernàndez)\nUn de cada cinc catalans està en risc de pobresa, i són dades d'abans del covid-19\n6 min. 16/10/2020 21:00\n987x555 Dos voluntaris d'Arrels atenent a una parella que viu al carrer en ple confinament\nDos voluntaris d'Arrels atenent a una parella que viu al carrer en ple confinament / MANOLO GARCÍA\n"No volem una nova normalitat, ens cal una nova societat". Fa uns pocs anys, en un inusual debat a la televisió suïssa, Jean Ziegler ( El capitalisme explicat als joves i als no tan joves, Ed. Viena, 2020) debatia sobre l’estat del món amb el president de la gegantina Nestlé. Allà van xocar dos mons antagònics, dues mirades contràries, dues realitats polaritzades. Qui deia que estem en el millor dels mons possibles davant de qui sostenia que aquest ja ho era, d’impossible, esdevingut ja ordre caníbal. Aforisme: mai tan pocs havien robat tant a tants en tan poc temps i amb tanta impunitat. Als que s’escuden i confonen encara, barroerament, la història del liberalisme polític amb el saqueig del neoliberalisme econòmic, els diria només dues cosetes. Una, que el liberalisme polític va néixer, resumidament, per evitar les salvatjades que som capaços de fer-nos els uns als altres; el neoliberalisme, en canvi, per atiar-les. I dos, els xutaria en vena un xic d’Adam Smith davant del seu mirall narcisista, sociòpata i criminal: "Tot per a nosaltres i res per a la resta sembla haver estat la màxima abominable dels amos de la humanitat en totes les edats del món". També en la nostra era, en aquest estrany dilema contemporani on el capitalisme sembla alhora inviable i –per ara– invencible. Dilema que cal respondre amb un altre dilema major, fet ja evidència: serà difícil sortir-nos-en, d’aquesta, efectivament. Però incomparablement molt més difícil serà no fer-ho.


L’AADPC ASSISTEIX A LA IX EDICIÓ DELS PREMIS GAUDÍ\nEl passat 29 de gener del 2017 va tenir lloc a l’Auditori del Fòrum de Barcelona la Gala de la IX Edició del Premis Gaudí que organitza i atorga l’Acadèmia del Cinema Català. Aquests premis van ser creats per difondre i promocionar el sector cinematogràfic català.\nCom cada any, l’Acadèmia del Cinema va convidar a la Gala als representants de l’AADPC. Els membres de la Junta i els socis agraciats al sorteig d’entrades que vam celebrar el 19 de gener, van tenir l’oportunitat d’assistir a l’entrega de premis que s’han consolidat en el panorama de l’audiovisual a Catalunya.\nTota la Gala, presentada per Bruno Oró sota la direcció de Lluís Danés, va tenir un to reivindicatiu de la situació actual de precarietat laboral dels artistes i la necessitat d’un sector audiovisual potent per a la cultura del nostre país. El seu moment més àlgid va ser el discurs d’agraïment per haver rebut el Premi Gaudí d’Honor de l’actor i director d’escena, Josep Maria Pou, on va reivindicar l’ofici d’actor amb un contundent “Som professionals, no aficionats voluntaristes”.\nÀlex Casanovas fotografiat juntament amb el segon tinent d'alcalde, Jaume Collboni, i Sergi Mateu, vicepresident d'Aisge i delegat de Barcelona\nMembres de la Junta també es fotografien juntament amb alguns dels associats guanyadors del sorteig d'entrades


10a Edició del Màster/Postgrau en Tècniques d'Investigació Social Aplicada\nInici » Formació » 10a Edició del Màster/Postgrau en Tècniques d'Investigació Social Aplicada\nIniciem la desena edició del Màster/Postgrau en Tècniques d'Investigació Social Aplicada (TISA), una iniciativa conjunta del Col·legi de Politòlegs i Sociòlegs de Catalunya (COLPIS), de l'Institut d'Estudis del Treball (IET) de la Universitat Autònoma de Barcelona i del Departament de Sociologia i Anàlisi de les Organitzacions de la Universitat de Barcelona.\nDm, 19/06/2012 - 16:55\nL'objectiu del TISA, impartit en modalitat de Màster o bé de Diplomatura de Postgrau, és oferir una formació especialitzada destinada al coneixement i ús de les tècniques d'investigació avançades en el camp de les ciències socials, en particular, en l'àmbit de la Sociologia i de la Ciència Política, amb una orientació aplicada i de professionalització.\nAquest any totes les entitats organitzadores del Màster hem treballat conjuntament per a oferir-vos una nova web corporativa, on trobareu fàcilment tota la informació necessària de forma detallada.\nLa preinscripció s'obrirà el 9 de juliol fins el 28 de setembre. El període de matriculació és de l'1 al 26 d'octubre de 2012. Hi haurà dues sessions informatives. La primera d'elles el proper 26 de juny, i la segona el dia 13 de setembre, ambdues al Col·legi.