CL març'19 - Anna Karenina (Lev Tolstoi) - Pàgina 3 - SocPetit.cat\nEntradaAutor: Anna Maria » dg. març 24, 2019 11:39 am\nDoncs estem aquí, aguantant. A veure, dic aguantant però no és melodramàtic, el que passa és que si per ser una obra mestra ha de ser una novel•la lenta... és a dir, no sé com la valoraré al final, però penso que amb unes 200 pàgines menys també seria una bona novel•la, perquè està ben escrit. Suposo jo que és la manera com entenem la vida avui en dia, més ràpida, i en aquella època el temps es valorava diferent. Sé que no estic perdent el temps, però és aquella cosa que com que hi ha tants llibres per llegir... bé, jo crec que aguantaré, encara que només sigui perquè em compti com a llegit al Goodreads\nATENCIÓ SPOILERS, LLEGIDA LA SEGONA PART!!!\n* Quan Kitty va ser visitada pel metge: pudor per despullar-se davant d’ell. Bé, a vegades avui en dia també hi ha visites “incòmodes”, almenys al principi, com és ara el ginecòleg. Entenc doncs, en aquella època en què ni els esposos es veien despullats, hi hagués aquesta pertorbació.\n* Li recomanen anar a les aigües, per possible tuberculosi? O mal d’amors? Està clar que és el segon, no?\n* Resulta que per l’alta aristocràcia, enamorar-se d’una soltera o vídua era ridícul, però enamorar-se d’una casada era quelcom bell i grandiós... però clar, després la correspondència d’aquest amor, per part de la dona, era criticada i mal vista.\n* Levine no devia estar massa enamorat, si no pot deixar de caçar mentre Esteban li parla de Kitty. I també “experimentaba cierta satisfacción, porque Kitty, la que tanto le había hecho sufrir, estaba sufriendo”.\n* Així doncs, Ana està embarassada de Wronsky. Mira, em fastigueja, ja sé que no era normal en el seu moment explicar les escenes de sexe , però és que he d’aguantar llargues explicacions sobre com caminen i el que fan i tal, i després no sé... fins ara només havia entès que un dia s’havien petonejat...\n* Alexei, l’home d’Ana, pensa que tenir gelosia és rebaixar-se a ell i la seva dona. Per això no veu res al principi d’estrany en la conversa d’ella amb Wronsky. De fet, li costa molt de reconèixer-ho, i quan ho fa, perquè ella li diu clarament que el té com a amant, només veu com li afectarà a l’honor, no al seu cor. Ana al principi estava disgustada perquè ell no reaccionava violentament davant del que passava, que fes veure que no passava res. Al final es queda molt descansada quan ho confessa tot al seu home després que durant la carrera Wronsky s’ha fet mal i ella pateix molt pel que li pot estar passant. El que és injust que Alexei tingui també una actitud freda amb el fill, que no té la culpa de res.\n* A les aigües, Kitty intenta imitar l’actitud de Varinka, perquè veu que és una manera de caure bé a tothom, i estar tranquil•la amb una mateixa. Però no pot aconseguir-ho, perquè resulta que a un home d’allí li fa tilín amb aquesta actitud amable, i ella se sent culpable pel que ha fet. Pensa que prefereix ser “dolenta” però almenys no fingir una cosa que no és.\n* Per cert, cap notícia durant la segona part que Ana estigui en perill de morir, ni tampoc que Kitty i Levine estiguin casats o promesos. Realment està sent molt interessant com avancem les lectures i com tenim cada una de nosaltres la nostra versió. Quina serà la correcta? No sé si ho podríem preguntar a algun/a bibliotecari/a sobre aquest tema, o a algun editor, per saber quin és l’ordre correcte dels fets, simplement per curiositat. Perquè clar, qui s’atreveix a llegir l’original?\nEntradaAutor: Anna Maria » dg. març 24, 2019 11:58 am\nrespecte al tema de les traduccions del llibre que ens ocupa, he buscat una mica, i he trobat això:\nhttp://unbrilloensordecedor.blogspot.co ... ccion.html\nTambé he trobat aquesta opinió sobre l'obra, que jo us aviso que CONTÉ SPOILERS DEL FINAL DEL LLIBRE, diria jo, perquè a mi m'acaba de passar, jejejej, tot i així prometo intentar llegir el llibre perquè ara el trobo interessant fins i tot més per l'embolic que estem tenint jajajaja\nhttps://blogs.publico.es/luis-matias-lo ... astellano/\nRepeteixo, EL SEGON ENLLAÇ CREC QUE CONTÉ SPOILERS DEL FINAL DEL LLIBRE. Però us l'enllaço perquè estigui aquí, perquè crec que com a opinió i valoració final està molt bé.\nEntradaAutor: Martina20 » dc. març 27, 2019 4:59 pm\nRaqueleta perdona que ara feia dies que no entrava i he vist que havies fet dues preguntes\n1. Si, a la segona part nostra que en veritat correspon a la tercera i quarta part del llibre, la Kitty i en Levin es casen. Es troben en una festa (per descomptat ) i els dos no poden evitar parlar i en Levin li proposa matrimoni d’una manera molt ensucrada. Jajajaaja\n2. L’Anna, si s’està a punt de morir al parir a la seva filla. Segurament de febres després del part que abans es sofria i gairebé totes les dones es morien. Ella, l’Anna, es dona ja per morta i fa que en Vronsky i el seu home es perdonin i que ella sigui perdonada també. D’aquesta manera ella pot morir tranquila. I de fet a mi rm sembla quel’Anna es volia morir pq quina solució té la seva situació als seus ulls? No pot estar amb el seu fill i continuar amb la vida quadrada però si abandona el seu marit, el preu és no veure el seu fill. Al final sobreviu.\nAnna Maria ja tens raó que la novela podria ser més curta. M’ha encantat el comentari que has fet de que si per ser una obra mestra ha de ser lenta ... jajjaa\nEntradaAutor: Anna Maria » dv. març 29, 2019 9:42 am\nDoncs resulta que em vaig ratllar amb el tema de millor traducció i vaig demanar a la biblio la del Víctor Gallego, i avui he canviat. En principi, hi ha més pàgines, però pel que he vist (he fet la comparació d'un trosset dels dos llibres), l'estructura és la mateixa però el que canvia és que tot i ser els dos de butxaca, el de Víctor Gallego té el format més gran de fulla i la separació entre línies és una mica més ampla, així doncs tot i que pesa una mica més, ho trobo més còmode pels meus ulls. De la forma de traduir, destacaria que el Víctor Gallego, a la que pot, introdueix paraules "més senzilles" d'entendre, tot i que l'altre tampoc era massa enrevessat.\nEntradaAutor: Raqueleta » dv. març 29, 2019 11:42 am\nAnna Maria ha escrit: * Per cert, cap notícia durant la segona part que Ana estigui en perill de morir, ni tampoc que Kitty i Levine estiguin casats o promesos. Realment està sent molt interessant com avancem les lectures i com tenim cada una de nosaltres la nostra versió. Quina serà la correcta? No sé si ho podríem preguntar a algun/a bibliotecari/a sobre aquest tema, o a algun editor, per saber quin és l’ordre correcte dels fets, simplement per curiositat. Perquè clar, qui s’atreveix a llegir l’original?\nRealment és curiós que hi hagi tantes versions, a veure quina deu ser la bona! És que el que cadascuna ha llegit a cada part és diferent del que han llegit les altres!\nPerò diria que la Martina és l'única que ha llegit, a la segona part, que l'Anna estigui a punt de morir. Jo vaig per la meva quarta part (tot i que ja us vaig dir que no hi havia segona, així que potser és la tercera amb un error de numeració) i de moment res de res. Està a punt de parir i ha somiat que es morirà al part, però res més.\nI la Kitty i el Levin ni s'han tornat a veure. Bé, es veuen que ella passa amb un cotxe per on està ell però es veuen només de passada i ni parlen.\nMartina20 ha escrit: Raqueleta perdona que ara feia dies que no entrava i he vist que havies fet dues preguntes\nJa et dic jo que la teva versió encara està més comprimida que la meva! Jo a la primera part vaig llegir coses que les altres no havien llegit a la seva primera part, però tu a la teva segona part has llegit coses que jo encara no he llegit a la meva quarta/tercera part. És flipant, jajajaja!\nEntradaAutor: ametista » dv. març 29, 2019 6:19 pm\nRaqueleta ha escrit: Ja et dic jo que la teva versió encara està més comprimida que la meva! Jo a la primera part vaig llegir coses que les altres no havien llegit a la seva primera part, però tu a la teva segona part has llegit coses que jo encara no he llegit a la meva quarta/tercera part. És flipant, jajajaja!\nEntradaAutor: Martina20 » dg. març 31, 2019 1:21 pm\nÉs molt fort això de les versions!!!!!!!\nHe tirat enrera per assegurar-me que a la segona part hi ha la gairebé mort de l’Anna que no m’hagués confós. I si si. Increïble.\nHe acabat la nostra tercera part però em fa pal donar la meva opinió perquè almenys a la meva versió passa ben poc, jajaja. Ara a veure si l’acabo aviat i donc una última opinió\nEntradaAutor: ametista » dl. abr. 01, 2019 5:58 pm\ndoncs (aquesta) segona part comença quan pensen que la Kitti està malalta i l'envien "a les aigües" (a que li toqui l'aire, vaja, a veure si se li passa la tonteria) i un cop allí es fa amiga d'una noia (quantes històries per fer una amistat, tu) això serveix perquè vegi altres coses, es distregui una mica i sí, se li passi la tonteria\nTot el capítol del Lievin a la granja i quan hi va l'Stiva i van a caçar se'm va fer una mica pesada... però vaja, que ve a dir que està trist per haver sigut rebutjat però s'interessa per com està la Kitti... allò de estar satisfet perquè ella patia... només demostra que està ressentit i dolgut, no? perquè en el fons ella encara li importa...\nah, també va a veure el seu germà i ostres, no és gaire agradable no?\nsobre l'aristocràcia... ostres, ja entenc que no tenien res més a fer però cada nit estaven de festa, no??? que al teatre, que a un concert, el que fos... i després es reunien a casa d'un o l'altre i xerraven.... o més aviat criticaven a qui no estava davant, quanta hipocresia! a mi també em va sobtar que estigués ben vist enamorar-se d'algú casat i no d'algú solter o vidu i em comença a mosquejar que tothom comenti que hi ha algo entre l'Anna i el Vronski amb actitud despectiva cap a l'Anna i en canvi ningú faci el mateix tipus de comentari amb les infidelitats dels homes (com l'Stiva, que queda clar que l'aventura amb la institutriu dels nens no és la primera ni serà l'última però no passa res)\npotser és que em surt la vena feminista però tampoc m'agrada quan a l'Anna l'anomenen "la Karenina" que ja entenc que deu ser algo típic rus però pensant amb allò dels cognoms de l'altre dia no deixa de voler dir "la dona del Karenin"...\nah, una altra cosa que em sobta són els horaris que fan... diuen que van a comer i són les cinc de la tarda... deu ser el sopar, no? i després parlen de la nit i se'n van a dormir a les 12?\nsobre l'Anna i el Vronski, es van veient en societat fins que un dia ella diu "oh quina vergonya, oh!" i au, d'aquí ja has de deduir que s'han enrotllat a tope (o potser només penses que s'han petonejat, com l'Anna Maria, no? que deuria ser aquí quan ho vas pensar?) doncs au, ara està embarassada i a veure què faran, de moment el Vronski no s'ha pronunciat perquè era just abans de la carrera de cavalls.... buf, també se'm va fer llarg el capítol de la carrera, no necessitava tants detalls per saber que el Vronski anava guanyant però just abans del final cau del cavall i l'Anna s'espanta i pateix... i el seu marit ho veu i entén tot... i quan en parlen com diu l'Anna Maria a ell només li importa com afectarà al seu honor...\nestic comentant de memòria però crec que això és el que passa a la (meva) segona part... a veure que passarà a la (meva) tercera part!\nEDITO: per cert, la segona part comença quan pensen si la Kiti està malalta com he dit abans i acaba quan tornen cap a casa, havent-se-li passat ja la tonteria i la tercera part comença amb la visita del germà Serguei Ivanovich a la granja del Lievin.... de moment Anna Maria tu i jo sí que anem a la par, no?\nEntradaAutor: Ellie77 » dj. abr. 04, 2019 12:38 pm\nQuin embolic de parts...la veritat és que vaig bastant retrassada en la lectura i no sé si l'acabaré o no. De moment li continuo donant una oportunitat..\nPel que fa a les traduccions, jo m'estic llegint una traducció en castellà dels principis dels anys 80...és l'única versió que els hi quedava a la biblioteca. Quan vaig veure l'enquadernació, em va recordar al Quijote, jjejeje..\nLa veritat és que a vegades la lectura se'm fa una mica feixuga per l'estil del traductor.\nM'han parlat molt bé de la traducció que en va fer l'Andreu Nin.\nEntradaAutor: ametista » ds. abr. 06, 2019 11:37 pm\naquests dies he fet un sprint i estic moooolt contenta d'haver arribat a la meitat del llibre!!!\nper intentar aclarir o no embolicar més el tema de les parts faré els comentaris separats de la tercera i quarta parts en comptes de tot junt\naquesta part comença quan el germà del Lievin, Serguiei Ivanovich, va a passar uns quants dies a casa seva per descansar... el temps que passen junts serveix per veure com veuen i viuen diferent el que és el poble i la vida rural... algunes parts es fan pesades perquè s'allarguen parlant de certs temes... però sorprenentment no se'm va fer gens pesada tota la part de la sega, quan el Lievin va a segar els camps amb els pagesos com si fos un més entre ells....\nper altra banda mentre l'Stiva fa la seva, la Dolli va a passar l'estiu al camp amb tots els nens (ostres sis! buf!) i com que està relativament a prop de la finca del Lievin, aquest va a visitar-la i ella amb tota la intenció li diu que la Kitti hi anirà a passar unes setmanes i ell ja s'atabala però la qüestió és que el Lievin pensa que després d'haver sigut rebutjat ja no hi ha res a fer per més que la Dolli li insinui que ara la Kitti l'acceptaria... i acaba dedicant tot el seu temps, pensament i energia en una nova manera d'organitzar la feina als camps per augmentar el rendiment i la satisfacció dels pagesos...\nah, la frase "para ustedes los hombres, que son libres y pueden escoger, está claro a quién aman. Pero una muchacha, obligada a esperar, con su pudor femenino, virginal, que los ve a ustedes desde lejos y tiene que fiarse de lo que le digan, puee experimentar un sentimiento que no pueda explicarse" mostra una altra vegada aquelles diferències entre homes i dones: ells poden escollir, festejar i declarar-se a qui els agradi (actius) però les dones han d'esperar a que els pretendents apareguin, a que algú s'interessi per elles i es declarin (passives) que és veritat que al final poden dir sí o no però en certes circumstàncies potser la resposta es veu condicionada per més coses que no pas els seus sentiments (no quedar-se solteres, mantenir un status, etc)\npel que fa als Karenin, ell pensa què fer amb la situació que té i com que no es veu capaç de reptar al Vronski a un duel (que és el que se suposa que es fa per salvar l'honor) es planteja el divorci (en un principi m'ha sorprès que es valorés el divorci com si estiguéssim en l'actualitat... tot i que després ja es veu que no, que no és com a l'actualitat... estaria mal vist i ella estaria en una posició molt compromesa) finalment decideix que tot segueixi com està, fer com si res hagués passat... no perquè vulgui perdonar a l'Anna o vulgui evitar-li la desgràcia del divorci sinó perquè no vol que divorciada se'n vagi amb el Vronski i sigui feliç i vol mantenir les aparences davant la societat..... (quan en realitat tothom ho sap, no? ) La qüestió és que amb aquesta decisió tots creuen que és bo i magnànim perquè perdona i està per sobre moralment dels altres, sí, ja! i això fastidia especialment a l'Anna, que encara l'odia més...\nem sembla curiós com aquesta mateixa situació que viu l'Anna no hagués arribat mai si visqués en l'època actual, perquè si realment feia tant de temps que no suportava al seu marit, ja s'hauria divorciat abans! però les dones es veien obligades a seguir al costat dels seus marits perquè no tenien altra manera de mantenir-se... i després tot el tema de l'honor, etc. així que ella hauria pogut seguir vivint aquesta vida per sempre si no s'hagués creuat el Vronski en el seu camí.... que és quan l'amor de veritat fa que perdi de vista tota la resta....\ntot i que les converses entre l'Anna i el Vronski.... quants malentesos i coses dites a mitges, no? si parlessin més clar potser es posarien d'acord abans!\naquesta part acaba quan el germà del Lievin, Nikolai, va a passar uns quants dies a casa seva.... se suposa que hi va perquè es troba millor i per agafar forces però en realitat està molt dèbil i tots dos saben que serà l'úlitma vegada que es veuen...\nATENCIÓ SPOILERS! LLEGIDA LA QUARTA PART\nla quarta part comença amb el trio Karenin-Vronski fent veure que no passa res però estant tots passant-s'ho malament i esperant que alguna cosa provoqui un canvi en la situació... l'Anna pensa que serà quan neixi la criatura ja que ella morirà pel part (perquè ho somia) i així ho diu al Vronski un dia que el fa anar a casa seva... justament es creua amb l'Alexei a la porta i aquest s'enfada i decideix que què carai, que demanarà el divorci i li prendrà el fill a l'Anna i se'n va a Moscú. Un cop a Moscú es troba a l'Stiva, que és com un personatge que va enllaçant totes les històries, no? és germà, cunyat, amic... i així va parlant amb tothom i ficant cullerada que per cert, semblava que amb la Dolli havien fet les paus i ell es portava molt bé... però no, perquè ara l'amant de torn és una ballarina del ballet.... altre cop la doble moral que fa que si l'infidel és un home no passi res però sí és una dona sigui el desprestigi total....\nl'Stiva convida a l'Alexei a un dinar a casa seva i tant ell com la Dolli intenten convèncer-lo perquè no demani el divorci... en aquest dinar també es retroben la Kitti i el Lievin.... tot són miradetes i somriures.... fins que finalment parlen... que és bonic, o divertit, que ho facin a través de missatgets escrits a la taula amb guix però... no és una mica maaaassa que adivin el que diu l'altre només amb les inicials d'unes frases que són massa llargues per ser òbvies??? no és tan fàcil, noooo? però bé, finalment saben que encara s'estimen i l'endemà és el moment de la petició ensucrada quanta felicitat i alegria i de tot!\ntornant a l'Alexei, marxa del dinar i just rep el telegrama que l'Anna s'està morint (ara sí!) i torna a casa... on veient-la tan malament la perdona a ella, al Vronski i a tothom que se li hagués posat per davant i això que una estona abans ja li anava bé que l'Anna es morís! total, que això sembla que encara fa que sembli més bo i magnànim i bla, bla, bla i el Vronski se'n va súper humiliat i fins i tot intenta suïcidar-se i l'Anna quan es troba ja millor encara pot veure'l menys i preferiria haver-se mort... quin dramón! tots pensen que el millor que podrien fer seria divorciar-se però no poden pel que diran i per com afectarà a l'Anna... fins i tot apareix l'Stiva i intenta mediar entre els dos perquè es plantegi el divorci com a millor opció... quan el Vronski s'assabenta que l'Alexei accepta divorciar-se va a veure l'Anna per sorpresa i al cap de cop acaben marxant junts a l'estranger (suposo que amb la filla) sense arribar a esperar el divorci... això no m'ha quedat clar per què ho fan.... si es divorciava no era massa bona situació per ella perquè no es pot tornar a casar fins que mori el primer marit i per tant formaria una família il·legítima (o això m'ha semblat entendre) però si no es divorcia... és exactament el mateix, no? què hi guanyen fugant-se sense el divorci?\ni bé, així s'acaba la quarta part... la meva almenys\nEllie77 ha escrit: M'han parlat molt bé de la traducció que en va fer l'Andreu Nin.\nbuf, doncs és la que jo he hagut de deixar perquè se'm feia pesada amb aquell vocabulari tan pompós...\nEntradaAutor: ametista » dg. abr. 07, 2019 1:13 pm\nah i una cosa.... quan la Kitti i el Lievin es prometen ell li deixa llegir els seus diaris perquè no es considera pur com ella i pugui decidir si encara es vol casar amb ell... és una altra cosa d'aquelles que no diuen clarament però s'entén que és que ella arriba verge al matrimoni i ell no, oi?\nah, almenys el seu primer petó sí que surt! no està censurat!\ni.... sobre el Vronski... no me l'imaginava pas amb bigoti\nEntradaAutor: Anna Maria » dj. abr. 11, 2019 9:37 pm\nBones, ja he acabat amb la tercera part\nVaig a comentar:\nATENCIÓ SPOILERS, LLEGIDA LA TERCERA PART\n+ En aquesta part, per mi, tot i que anem veient l’argument principal de la història, també podem reflexionar sobre temes que envolten a Levin que era el que suposo jo que passava a l’època a Russia ( i a tot arreu en moltes èpoques, encara en l’actualitat en alguns llocs) Parlo de la necessitat d’educar. És necessària l’educació? A partir d’ella som millors, o simplement ens acostumem a demanar més? Al principi, Levin diu que no es necessària l’educació dels camperols, però després de l’experiència viscuda quan es posa al costat d’ells en les feines diàries del camp, sembla que fa un canvi d’opinió. També en la manera d’organitzar la feina, com implicar als camperols, tipus cooperativa (socis, etc)... A mi també m’ha passat com a l’Ametista, els trossos d’aquesta part en què Levine està treballant, tot aquestes reflexions, se m’ha fet amè fins i tot.\n+ Quan nomenen la Metempsicosis (que hi creu la Dolly), religió que reconeix la reencarnació de l’ànima després de la mort cap a un objecte inanimat. Sense comentaris\n+ Surt aquí el tema de la lactància, també amb la Dolly, quan parla amb unes camperoles sobre el donar pit “La he destetado por Carnaval. Y qué edad tiene? Más de un año Por qué le has dado el pecho tanto tiempo? Sempre i ha hagut “corrents” de pensament amb això de la lactància materna, èpoques en que s’ha vist millor o pitjor donar-ne.\n+ També amb la Dolly, quan es disgusta perquè els seus fills es barallen, “no se diferenciaban en nada de los demás”. Els nens es barallen, és la normalitat, el que nosaltres els hi hem d’ensenyar a que barallant-se no s’aconsegueix res (tot i que molts adults això encara no ho saben)\n+ Anem al tema de l’Aleksei i l’Anna. El seu marit no suporta el plor, però al final guanya els seus pensaments, i el que la seva dona no té honor. També reconeix que vol veure-la malament, pel mal que li ha fet. Això sí, la feina li cura tot, s’oblida de tots els problemes, perquè la feina i l’èxit professional van davant de tot. I necessita que tot segueixi igual per guardar aparences i perquè un divorci o separació li aniria malament per la seva professió. Correcte Ametista, avui en dia potser no passaria, però jo potser diria que aquí la situació tampoc era tant diferent fa uns anys, posem pel cas la generació dels nostres avis (fins i tot pares) que la gent no se separava tant, o gens.\n+ Hi ha un moment en què es parla de fer un “cosy chat”, ho expressa així la traducció, en anglès. Una xerrada d’amics, entre Anna i l’amfitriona d’una trobada, ara no vaig apuntar qui era. Jo vaig entendre que era una cosa tant nostrada com un “deixar verd a tot quisqui”\n+ Vronsky (aquest traductor que llegeixo ara ha canviat la W per la V) fa comptes, en diu “fer la colada”: deute de joc de l’amic, cavall, vida que porta... res, que viu de rendes i per damunt de les seves possibilitats, però fa gràcia perquè de seguida que ho apunta ja es queda tranquil, com si no hi hagués problema, però el deute encara el té...\n+ Cap al final d’aquesta tercera part, surt el tema de la mort. Nikolai s’està morint. Ell, tenint-ho a la vora, se n’adona que no hi pensava mai, en què tot té un final. Això ens passa a tots. En part està bé, és un bon mecanisme de defensa, no seria bo anar pensant en la mort constantment. Tot i que està clar, fer veure que no existeix també és incorrecte.\nApa, a continuar!\nEntradaAutor: ametista » dt. abr. 16, 2019 12:42 am\nvaaaaaaa que ja ho tenim això\nATENCIÓ SPOILERS!! LLEGIDA LA CINQUENA PART\naquesta part comença amb els preparatius de la boda Kiti-Lievin, ell entre els nervis i que no en té ni idea de res va com un ninot amunt i avall fent el que li diuen i el mateix dia del casament també està tan nerviós i emocionat que no pilla res... i abans té l'incident de la camisa! pinta que deu ser la part còmica de la novel·la, no? perquè ella també s'equivoca durant la cerimònia i no escolta res del que parlen però tothom pensa que que bonic és l'amor i au, de fet tot el moment boda és molt així, empalagós\ndesprés ens parla de l'Anna i el Vronski, que han estat viatjant i es troben establerts a Itàlia... i jo em pregunto... de què viuen? sí que ell tenia una renta però no era gaire alta perquè n'havia cedit una part al germà i a més tenia deutes, no? i dubto que ella tingui ni un duro... no es parla en cap moment que tingui una renta pròpia o sí? ara no ho recordo... el cas és que viuen feliços... més o menys.... perquè la deshonra els persegueix i sempre que troben algú que sap o pot saber la seva situació es donen moments incòmodes... ah, no sé per què tenia la idea que el personatge de l'Anna Karenina seria el d'una dona noble, digna, una espècie d'heroina que actua en contra del que la societat dicta.... i això últim sí que és una mica així però això de noble i digna... veurem com segueix el llibre però en certs moments sembla més aviat egoísta i una mica neuròtica, no? amb aquests canvis d'humor i tant de melodrama.... ah, i m'ha sobtat quan diu que no li atormenta la separació del fill, que la nena era tan graciosa que "rara vez se acordaba de su hijo"\n.....o és encara més egoïsta del que pensava.... o l'autor no en té ni idea del que és ser mare......\nah, i sort que es digna a anomenar que havien pres la nena a l'estranger amb ells perquè fins arribar a aquest paràgraf semblava que havien marxat sols!\nel Vronski per la seva banda m'ha semblat més equilibrat... s'estima a l'Anna però és més conscient de la situació i quan passa el primer moment de lluna de mel (diguem-ne) passa a estar una mica avorrit de la vida que porten perquè està sempre ociós i necessita ocupar el seu cap i el seu cos en coses útils... per això es busca la distracció de la pintura... ho trobo lògic i no per això vol dir que estimi menys a l'Anna... però ostres, en qualsevol moment es posen en dubte els sentiments, no?\ntornem amb la Kiti i el Lievin, que ja porten uns mesos casats i res és com pensaven, almenys el Lievin... hi ha un punt masclista en les seves reflexions perquè li sorprenia que la Kiti volgués fer coses i estar activa, què la volia com a esposa florero? o més aviat com a esposa que l'espera tots els vespres al llit "per ser estimada" i prou! però a ell li sorprèn "que pensi" que tampoc és que la Kiti faci la gran cosa, donar ordres a nivell domèstic i comprar coses... però vaja, suposo que en l'època una dona no podia aspirar a gaire més....... també és veritat que ells dos no es coneixien molt a fons, és quan conviuen que es coneixen realment i primer hi ha certs conflictes... sembla que el Lievin vulgués seguir fent la seva vida com abans (ara viatjo, ara treballo, etc i quan arribi a casa que m'esperi la dona") i quan ha de marxar perque l'avisen que el germà s'està morint i la Kiti vol anar amb ell s'ho pren fatal! però penso que és més per falta de costum o d'idea de com es fan les coses... no li veig malícia al noi al final és millor que ella hi vagi perquè ell no sap massa que fer i és ella la que s'arremanga i ho arregla tot, tan floreta que semblava la Kiti i al final crec que m'agrada més que l'Anna... és més coherent i decidida i sincera i amb els peus a terra.... etc\nah i sembla que el Karenin ja té una comtesa que li va al darrere i li cuida el fill i la casa i au! però que fort que li diguin al nen que la seva mare s'ha mort! sort que el nen no s'ho acaba de creure.... i sort que l'Anna decideix anar a veure el seu fill, li dóna una alegria al nen... i ella se'n recorda de com se l'estima! ostres, però fins al punt que després la nena ja no li fa gràcia? ......i després va i se'n va al teatre sabent la situació en la que està, que tothom la mirarà i parlarà.... i si hi anés en plan sóc forta i no m'importa i que parlin el que vulguin etc molt bé però.... per què hi va? perquè dubta de què sent el Vronski per ella? per demostrar-li alguna cosa? si després s'enfonsa a plorar perquè ha sigut horrible i es calma quan ell li diu que sí que l'estima... doncs no podia preguntar-li directament i no anar a muntar una escena en públic? ostres, o potser és que jo no entenc massa la manera de fer de l'aristocràcia, no sé\nbé, i aquí s'acaba la cinquena part, que es reconcilien i se'n van al camp, au\nEntradaAutor: Anna Maria » dv. abr. 19, 2019 10:33 am\nJo també he arribat a la meitat! Estic ben orgullosa de mi mateixa, en una altra ocasió ja l'hagués deixat. I no pel número de pàgines, eh? Perquè per exemple la trilogia Millenium tota junta també en té unes quantes i se’m van passar més ràpides! I ja dic, no és que sigui dolenta, hi ha trossos molt bons, però l’acció és lenta i un pelet repetitiva. Som-hi, a comentar!\nATENCIÓ SPOILERS, LLEGIDA LA QUARTA PART!!!\n* El batibull de sentiments que van experimentant. Alexei i Anna esperen una reacció de l’altre que no ve, i tots dos estan emprenyats. Alexei perquè Anna no ha respectat la condició que ell va posar que no el veiés més, i Anna perquè voldria una reacció més visceral d’Alexei.\n* Interessant reflexió quan Vronsky ha d’acompanyar aquell príncep per conèixer el millor de Rússia i no li agrada el que veu perquè a més s’hi veu reflectit en la manera de ser i fer: prepotent més que res. Ell també és així, s’ho reconeix, i no li agrada. Farà alguna cosa per canviar doncs?\n* Anna es mostra gelosa de Vronsky, i ell no ho soporta. “piensa el ladrón que todos son de su condición”. Ella tot i que no estima al seu home li ha estat infidel, i per això desconfia de l’altre.\n* És curiós: Dolly parla amb Alexei del tema de la infidelitat. Cert Ametista, ben injusta és la visió, si l’home és infidel o si ho és la dona\n* Quan es retroben Kitty i Levin, a ell li encanta que ella es mostri avergonyida, a mi no m’agrada tant. I sí, és cert Ametista, aquelles frases amb inicials de cada paraula... de sobte estan totalment compenetrats, jajaja La felicitat dels tortolitos Levin i Kitty, ai l’amor amor... un amor diferent, però és que ara tenim una visió de l’amor molt diferent. Un altre fet que demostra la desigualtat en les relacions: Levin li ensenya les cartes i les llibretes en la que demostra que és impur, és a dir, que no arriba verge al matrimoni. No, evidentment no ho diuen clar Ametista, no fos cas Està avergonyit, i està clar ella el perdona. I si hagués estat a l’inrevés? Ell ja no l’hagués ni triada, clar.\n* Altre cop parlen d’educació, en aquest cas si les dones en necessiten, clar està que no, oi? No fos cas que pensessin massa o no volguessin fer el que han de fer. Ara hem millorat, però ens queda molt i molt de camí encara. Sobretot perquè algunes dones som més masclistes que els propis homes. Com el comentari de Dolly: “Quina classe de noies són les que abandonen les feines que els hi toquen per estudiar?” dolentes, és clar\n* Quan Anna està malament després de parir, Alexei la perdona. Se n’ha adonat que no podria viure sense ella o potser és que no podria acceptar el sentiment de culpa? Després del perdó, tornem al d’abans, Anna odia el seu marit, si abans perquè no actuava com havia de fer un home, ara perquè és massa bo, massa magnànim, no està mai contenta\n* Com que Vronsky s’ha disparat, sembla que ja se li ha passat la humiliació... quines coses més estranyes.\n* Ara s’escapen Anna i Vronsky, a un altre país, Itàlia em sembla oi? Ara no ho tinc apuntat i no ho recordo bé. Això sí, i els fills? Perquè la nena que ha nascut, pobra, què? La meva quarta part també acaba aquí, quan fugen.\nEntradaAutor: ametista » ds. abr. 20, 2019 12:04 pm\nATENCIÓ SPOILERS!! LLEGIDA LA SISENA PART\naquesta part comença amb la família de l'Stiva passant l'estiu a casa dels Lievin ...bé, tots menys l'Stiva, que així fa la seva lliurement i només apareix de tant en tant un parell de dies per tornar a marxar.... també hi són el germà del Lievin, Serguiei Ivanovich i l'amiga de la Kiti, la Várenka.... i sembla que entre aquests dos hi ha alguna cosa... però quan ell està a punt de declarar-se a l'últim moment la cosa no va bé i ja es perd l'ocasió (per què? PER QUÈ??? no li pot dir en un altre moment??? era "ahora o nunca"???? osti tu quin agent més quadrada!!!!!)\nuna mica pesats tots amb que la Kiti estigui embarassada... que no pot cridar, que millor que no camini tant, que tal i que qual, bffff i el que més ràbia m'ha fet és les trobades "femenines" a la terrassa on parlaven de les seves coses (fins aquí encara, suposo que massa més no podien fer) però el que em fa ràbia és de les coses que parlen! quan diu "Kiti experimentaba placer de poder hablar con su madre de igual a igual acerca de estas cosas, las más importantes de la vida de una mujer" ........las más importantes????????????????? (parlaven de com se'ls havien declarat els marits)\nen una visita de l'Stiva l'acompanya el cosí de la Kitti, Vasenka... que coqueteja amb ella i incòmoda als dos (Kiti i Lievin) La reacció del Lievin és molt exagerada però penso que és més per la vessant insegura d'ell (que no sap com funcionen moltes coses referents a relacions) i sobretot de falta de coneixença entre ells (clar, es casen pim pam i realment es coneixen després, quan ja conviuen! i moltes coses les van veient sobre la marxa..) que no pas per gelosia del tipus possessió i desconfiança... a mi em sembla que el Lievin té un bon cor i valora més a la Kiti que no pas els altres (Stiva, Alexei Karenin, etc) que miren més per ells, per les seves llibertats o el seu honor, etc... i les dones són com un afegit, necessari per ser respectables i tal però no comparteixen realment projectes junts....\naixò també es veu reflectit quan van de caça el Lievi, l'Stiva i el Vasenka... li tiren en cara al Lievin que si marxa dos dies és un problema per la parella quan en realitat ell hauria de ser independent, tenir els seus interessos propis i ser varonil... ser varonil? per ells ser un home és això... no lligar-se massa a la dona i fer la seva (incloent afers amb altres) (per cert, no sé quants capítols sobre els dies de caça també es fan pesats) ah, i quan tornen el Vasenka torna a tontejar amb la Kiti i el Lievin el fa fora! home.... és que tontejar amb la teva cosina, a casa seva, acabada de casar, embarassada i davant del marit!\ndesprés la Dolli va a visitar a l'Anna... és curiós com durant el viatge pensa en el que ha fet l'Anna i en la seva pròpia vida, com se sent d'infeliç perquè només pot ocupar-se dels nens i l'Stiva fa la seva... en certa manera es penedeix de no haver-lo deixat quan s'ho va plantejar i haver començat també una nova vida, pensa en pretendents que hauria pogut tenir... que voldria que l'estimessin de veritat i ella mateixa estimar de veritat...i no com la relació que té amb el seu marit... és trista aquesta resignació... però potser és encara més trista la resignació de quan marxa de casa l'Anna.. quan veu les incerteses de la seva vida i ella es conforma i fins i tot s'alegra de la seva seguretat quotidiana (deixant de banda ja l'amor... com si no fos important... )\npel que fa a l'Anna.... m'alegra que s'hagin assentat a la casa familiar dels Vronski i hagin trobat, sobretot ell, una ocupació que els satisfà....semblen feliços i amb una vida més o menys estable... a ell el preocupa aclarir el tema del divorci perquè si no la seva filla (o si tenen més fills) no porta el seu cognom i per tant no és de la seva família (no podria heretar les propietats a la llarga) en canvi l'Anna...... segueix amb les seves inseguretats... no vol demanar el divorci per no haver d'escriure al Karenin... i perquè pensa que el divorci farà que perdi el fill (si ara ja no el té amb ella! què canviarà?) almenys ara pateix pel fill gran, ja era hora... però no s'estima a la nena (ah, no? ara a la nena no? per què? ...clar que tampoc em sorprèn massa si no hi passa gairebé gens de temps i no hi pot crear massa vincle, no?) i a la mínima ja té por que el Vronski ja no l'estimi.... bffffffff... això se m'està fent pesadet...... i no m'estranya que a ell també! cada dos per tres igual... com quan està fora per les eleccions i el fa tornar amb l'excusa que la nena està malalta (que aquí entenc la frustració que sent ella perquè ell pugui fer el que vulgui i on vulgui i ella no... tant pel masclisme de la societat com per la discriminació pel que ha fet ella a diferència de si ho fa un home... és absolutament injust) diu que el seu dilema és que només estima a dues persones (el fill i el Vrosnki) i com que no els pot unir, s'espera a que tot tingui un desenllaç (miraculós es veu)\ntema eleccions també se m'ha fet pesadet... no perquè no sigui interessant sinó perquè es molt extens.... deu ser per això que se la considera una obra mestra? has de tractar molts temes, parlar amb detall de tots ells i sobretot que tot sigui ben lent i ben llarg... i au!\nbé, i aquí s'acaba la sisena part... a per la setena!\nEntradaAutor: ametista » dl. abr. 22, 2019 6:21 pm\nnenes estic on fire aquests dies de vacances he aprofitat per avançar amb el llibre\na veure si ens els propers dies l'acabo!\nATENCIÓ SPOILERS! SETENA PART LLEGIDA!\naquesta part comença amb els Lievin a Moscú, esperant el part de la Kiti... em fa gràcia perquè la data de part és mooooolt aproximada.... cadascú fa els comptes com li sembla.... i es tiren quant, tres mesos allà? i el Lievin nerviós perquè està ociós en comptes de treballar al camp com sempre ha fet, gasten molts diners... ah, sobre la vida ociosa almenys és sincer i diu que li fa pal anar a visitar uns comtes a qui no coneix gaire només per complir i la Kiti li diu que què li costa, que vagi, parli cinc minuts del temps i marxi... tot per complir! el que m'agrada d'aquesta parella és que em semblen molt més directes i senzills que tota la resta de famílies que surten a l'obra, van de cara, comparteixen dubtes, pors i pensaments... no com altres que no es diuen les coses o se les diuen a mitges i només hi ha malentesos\nen una d'aquestes visites de societat coneix a l'Anna i aquesta sabent qui és el tracta amb actitud seductora... ell queda encantat i ella es mostra tan fantàstica i tot això.... però ho està fingint tot! ell li explica tot a la Kiti i és el seu moment de posar-se gelosa, però com sempre ho parlen i ho arreglen.... l'Anna en canvi... és plenament conscient que ho ha fet per enamorar-lo, per sentir-se millor... ja que pensa que el Vronski ha deixat d'estimar-la... em costa empatitzar amb l'Anna, ho sento... i sé que està així de mig trastocada per la situació que viu, que és totalment injusta... el seu propi germà té aventures mil i no passa res però ella en té una i la societat la repudia per ser una dona infidel.... i fins i tot el Vronski pot entrar i sortir i fer una vida més o menys normal mentre ella s'ha de quedar tancada a casa i no relacionar-se gairebé amb ningú... per tant ho entenc, és lògic que estigui angoixada i frustrada i de tot... però en comptes d'enfadar-se amb la societat o amb el marit que no li dóna ni el divorci ni el fill (va dient i fent com que no passa res) doncs ho acaba volcant tot en contra del Vronski i posant en dubte el seu amor cap a ella i la seva fidelitat cada dos per tres.... i això a ell li acaba pesant... acaba sentint-se contrariat... i ella ho interpreta com a desamor... és un peix que es mossega la cua i per més que parlin no es posen d'acord, no s'entenen.... hi ha converses que semblen batalles d'honor.. si em diu això jo li dic allò.... o com quan l'Anna fa que li diguin que té mal de cap i que no la molesti però pensa que si hi va igualment encara l'estima i si no és que tot s'ha acabat... és una conducta tan absurda que és fins i tot infantil... molt trist tot plegat, si tant s'estimaven..... i ja quan li envia la nota, calculant el temps perquè ell torni... i si no pot? i si no l'ha rebut encara? i ella preguntant-se com pot viure ell sense haver-se reconciliat amb ella... al final se'n va a casa de la Dolli, es troba amb la Kiti, tot plegat fa que senti pitjor i decideix marxar.. amb tren.... ah, també pensa en el fill "pensava que lo quería, sin embargo he vivido sin él, lo he sustituido por otro amor y no me he quejado mientras he encontrado satisfacción" ...almenys reconeix el seu egoisme i falta d'amor maternal...... i un cop a l'estació... s'hi llança.. ja havia tingut pensaments abans d'acabar amb tot... que la mort era l'única solució.. i finalment ho fa....\nah, el part de la Kiti tela també! semblava que s'havien de morir tots! no m'estranya que el Lievin acabi mig traumatitzat però finalment va tot bé i clar, la Kiti és la felicitat personificada, com si esigués al cel o ves a saber.... (no dic que no sigui un moment de felicitat però és que l'autor la pinta com en èxtasi, suposo que per allò que casar-se i ser mare era el màxim al que aspiraven les dones....)\nbé, a veure ara l'última part...\nEntradaAutor: Anna Maria » dt. abr. 23, 2019 11:00 pm\nDe totes les parts que he llegit fins ara, potser és la part en la que passen més coses, o potser més ben dit la que se m’ha fet més àgil de llegir, perquè hi havia trossos que estaven molt bé, realment.\nATENCIÓ SPOILERS, LLEGIDA LA CINQUENA PART\n+ Segueixen els preparatius de la boda. Molt divertit el que el “señor tenga piedad de nosotros” soni a “señorpiesotros”, perquè me’n recordo que quan era petita un cop vaig estar a punt d’explotar de riure quan em van fer veure que el “senyor tingueu pietat” i el “crist tingueu pietat” quan es deia tan seguit semblava que desapareixia una “i” i quedava com si s’hagués petat,\n+ El fet de pensar que som les dones les que quan ens aparellem o casem som les que prohibim tenir aficions als homes, tipus caça i tal, però potser és que a vegades són aficions que grinyolen per poder fer vida familiar, i que som les dones les primeres que normalment hi renunciem, a no ser que sigui una afició com el llegir, perfecta per les hores de dormir dels altres (les nostres no tant, )\n+ Un exemple de com d’innecessària pot ser una descripció es quan parla de com està adornada l’església per la boda.\n+ Molt divertit també l’embolic amb els cotxes i la roba de Levin i tal\n+ Vronsky i Anna segueixen voltant, encara a Itàlia. Fa gràcia que Vronsky diu que els homes que els troben els tracten amb la “debida comprensión” però que realment el que passa és que no saben ben bé com ho han de fer, i simplement són ben educats, a diferència del que passa a Rússia. Ametista, preguntes de què viuen? Doncs jo sempre m’ho pregunto d’aquest tipus de persones d’alta societat.\n+ Pel que fa a Anna, la reputació, el seu marit. Però, i els nens? I resulta que la nena sí que se l’havien emportat? Tanta descripció i resulta que detalls que em semblen importants per mi se’ls deixa d’explicar l’autor (vaig apuntant en un paper a part perquè ja en portem uns quants, al final del llibre els posaré tots). Diu: “en un principio, ni siquiera le atormetó la separación de su hijo, al que tanto quería. Esa niñita encantadora, hija de Vronsky, er ala única que le había quedado, y Anna se encariñó tanto de ella que apenas se acordaba de Seriozha” . O potser era un mecanisme de defensa per poder aguantar el seu enyorament?\n+ A ella li encanta aquesta actitud submisa d’ell, tot i que a cops li molesta tanta atenció. Vronsky està content però ha renunciat a tot per ella. Els papers canviats? Si és ella la que renuncia no passa res, al revés ja costa més. Passarà factura això, a la llarga? De moment, s’aficiona d’una manera potser fins i tot obsessiva per l’art, la pintura. Aquesta submissió i renunciament d’ell fa que Anna no es cregui mereixedora del seu amor, i continua sentint gelos, ara de la mainadera de la filla, a qui diuen Annie.\n+ Pel que fa a quan parlen de la pintura, d’aquest pintor que no té el suport del govern perquè ha pintat un Crist jueu (és com pretendre que els àngels siguin negres, com cantava en Machín). També pel que fa a la crítica de si un artista (o extrapolant-ho a qualsevol altra matèria) ha de saber dels clàssics per poder desenvolupar bé el seu art.\n+ M’agrada la descripció de Mijailov el pintor, excèntric i estrafolari, de comportaments estranys, que de sobte li vénen les idees i les plasma. Mijailov fa el retrat d’Anna, i tots plegats, la parella i ell, estan contents de perdre’s de vista\n+ Tornem a Levin. La convivència no és fàcil. Kitty troba una nova llibertat en organitzar la seva llar, ja que a casa dels seus pares no ho havia pogut fer. Si ens posem en la seva pell potser podem empatitzar-hi, ha estat educada per aquest paper tota la seva vida. Bé, de fet, jo dona d’avui, quan havia de preparar la casa on visc també vaig ser una mica Kitty, en el sentit que em vaig sentir molt a gust triant la vaixella, els llençols, i tal. Tot i que en aquest cas la major part de decisions van ser compartides amb la meva parella, jo també vaig preparar el meu niu. Era començar una nova vida, i amb això empatitzo amb ella.\n+ Levin no vol que Kitty l’acompanyi en la fase terminal de Nicholas, perquè pensa que ella no vol quedar-se sola. Ella vol seguir complint el seu paper d’esposa, per tant entén que l’ha d’acompanyar i ell accepta a contracor. I menys mal, perquè ella es posa els pantalons i fan que els últims dies del seu germà siguin millors. Nicholas accepta que li facin l’extremunció només per agrair-li a Kitty, són moments emotius.\n+ Ara parla de com s’ha sentit l’Alexei des de que Anna va marxar. Primer fa veure que no passa res, un “si no hi pensem és que el problema no hi és”, com quan es va assabentar de les banyes. Lidia es converteix en els seu “paño de lágrimas”, però el que pitjor porta... es que no sap fer res a casa! Lidia l’ajuda... quina ajuda, li diuen a Seriozha que sa mare s’ha mort i a sobre es torna creient per fer-se passar les penes. Apa, i a sobre ja la tenim “penjadeta” d’ell.\n+ “Perdone que le recuerde de mi existencia” diu la carta que envia Anna a Lidia perquè vol veure el seu fill. Quin doble tall, moralitat, manera de veure les coses. Per una banda li dol passar la situació, però per l’altra sap que ella si fos una altra dona faria exactament el mateix perquè és la manera de pensar de tothom. Fins i tot no li diu a Vronsky res de que vol veure el seu fill, perquè sap que ell reaccionaria fredament i ella l’odiaria. Quin amor és aquest?\n+ Seriozha té dos tipus d’educadors. Per una banda, estant el seu preceptor, el mestre i el seu pare, que li volen ensenyar els clàssics a base d’empollar-se’ls. Per altra banda, hi ha els que treballen pel seu pare, els “criats”, que li ensenyen les coses xules. Seriozha prefereix els segons, clar. Doncs ell no va acceptar mai que sa mare estigués morta, i també va sentir una conversa de la seva mainadera que li va acabar de confirmar. Ell l’espera veure en totes les cares de dona que veu pel carrer. Molt emocionant quan es retroben a la seva habitació.\n+ Finalment, aquesta part finalitza amb l’escena del teatre, quan una veïna de “palco” li fa un comentari lleig sobre la seva reputació, comparant-la amb una artista de varietats, la Patti. Ella ja s’ho podia pensar, o no? Per\nquè ho fa, i perquè li dona la culpa a Vronsky? com dius Ametista, per demostrar que ella no es tant forta, però si estan així la culpa hauria de ser compartida, oi?\nSom-hi, a continuar!\nEntradaAutor: Ellie77 » dc. abr. 24, 2019 10:50 am\nAl final abandono aquesta lectura, aquestes vacances he intentat avançar-la i m'havia "d'obligar" a agafar el llibre. No crec que hagi de ser així... potser en un altre moment em tornaré a retrobar amb Ana Karenina.\nEntradaAutor: ametista » dc. abr. 24, 2019 12:55 pm\nAnna Maria tu també estàs on fire!\ni la resta com ho porteu?\nper cert, m'he adonat que he afegit un nou verb al meu vocabulari... quan a vegades penso alguna cosa que no sé i em monto una pel·lícula al respecte em dic a mi mateixa "au va, no Annakareninegis!"\nEllie77 ha escrit: Al final abandono aquesta lectura, aquestes vacances he intentat avançar-la i m'havia "d'obligar" a agafar el llibre. No crec que hagi de ser així... potser en un altre moment em tornaré a retrobar amb Ana Karenina.\ntranquil·la Ellie, com tu dius en un altre moment potser te l'agafaràs d'una altra manera però si t'havies d'obligar per llegir millor deixar-ho i dedicar el teu temps de lectura a algun altre llibre que et motivi més, al cap i a la fi la lectura és per gaudir-la\nAnna Maria és veritat que hi ha algunes parts divertides o almenys amb aquest ànim, de divertir... al llarg del llibre aquestes parts costumen a anar lligades a la parella Lievin-Kiti i família, no? en comparació a les vides d'altres personatges, més dramàtiques...\ni el tema de l'Anna amb els fills... no sé si és un mecanisme de defensa, potser sí... però a mi em sembla que cap mare deixa d'estimar mai als seus fills ni va canviant en el temps ara m'estimo més un, ara m'estimo més l'altre.... no ho puc entendre, la veritat... per mi és simplement un element més de la seva inestabilitat emocional... i una part important d'egoisme\nEntradaAutor: Anna Maria » dj. abr. 25, 2019 10:17 am\nEllie77 ha escrit: Hola a totes,\ndoncs em sembla molt bé, jo la major part de vegades ho faig, i abans i tot que ho has fet tu. Jo estic aguantant perquè mira, aquesta vegada he decidit que faré un judici sobre que és una mala tria de "obra cabdal" o "clàssic de la literatura", i em sembla que no serà positiva. Jo no sóc una erudita dels llibres, però a vegades es critica obres que no són literatura clàssica o segons diuen "bona" amb molt mala llet, i crec que és de justícia que també li toqui el rebre a un "intocable". Perquè com he dit molts cops, no hi ha llibres bons i llibres dolents, sinó llibres que ens agraden i llibres que no ens agraden. I jo vull acabar de llegir-lo per fer-me'n un judici de tot el llibre sencer. Ah!, i perquè em consti com a llegit al Goodreads\nPerò ja et dic ara que no sé si em tornarà a agafar, aquest rampell, tinc unes ganes d'acabar-lo...\nAnna Maria l’ha editat per darrera vegada el dia: dj. abr. 25, 2019 10:20 am, en total s’ha editat 1 vegada.


Marinaro Praiano Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nMarinaroApartamentVia San Giovanni, Praiano, Praiano, Itàlia, 84010 - Veure al mapaExcel·lent8,3Basada en3comentarisMarinaroVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Praiano, no busqui més enllà de Marinaro. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Marinaro també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Praiano. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos habitació familiar. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Marinaro és una selecció idònia per a la vostra estada a Praiano.\nCal que informeu el Marinaro de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 300 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


Comprar Marqués de Riscal Vino Tinto Reserva D.O. Rioja Botella 750ml\n> Personal care>Hair care Products>Marqués de Riscal Vino Tinto Reserva D.O. Rioja Botella 750ml\nMarqués de Riscal Vino Tinto Reserva D.O. Rioja Botella 750ml


FINAL DE CURS - Ajuntament de Callús\nData i hora oficials:11:58 | 25/06/2018\nPortada > Actualitat > Notícies > FINAL DE CURS\nAl nostre país el curs escolar marca un calendari força singular. I quan arriba final de juny veiem com les escoles i instituts es buiden d’alumnes, que no tornaran a parèixer-hi fins al setembre. Potser algun dia aquesta imatge (insòlita en altres països europeus, on es costum de continuar el curs escolar fins a mitjan o final de juliol) canviarà. Però mentrestant quan s’acosta sant Joan sabem que s’acosta també el final de les classes de l’any tant per als infants de primària, com per als joves de secundària.\nS’acaba un curs escolar i ens vénen ganes a tots de fer balanç. A Callús també.\nCreiem que aquest ha estat un bon curs escolar per moltes raons:\n1) Els centres educatius on van els nostres infants i joves han funcionat amb tota normalitat i han pogut dur a terme el seu programa educatiu amb totes les garanties, sobretot dels professionals docents.\n2) Pel que fa al municipi, hem estrenat l’Escola de Formació per a Persones Adultes, amb força activitat tant per a joves que es volen treure l’ESO, com per a la formació de persones adultes que han volgut millorar o completar la seva formació.\n3) Des de l’ajuntament hem fet les obres de manteniment i de millora que els mestres, a través de la direcció dels centres, ens han demanat.\n4) El Consell Escolar Municipal ha dut a terme diverses activitats, alguna de les quals que val la pena de recordar:\nUn cicle de xerrades per a pares i mares, organitzat de manera conjunta per les AMPA i l’ajuntament. Vam encetar-lo amb una conferència magistral de l’Eva Bach. I el vam cloure fa pocs dies amb una xerrada, també molt interessant, sobre els beneficis de l’educació musical a càrrec de Melissa Mercadal.\nVam assistir a una exposició dels treballs de recerca de sis joves callussencs, que enguany acabaran el batxillerat i probablement continuaran els seus estudis cap a la universitat. A l’octubre també vam poder felicitar Olga Barba per haver obtingut un premi extraordinari de batxillerat.\n5) I sobretot hem celebrat els 10 primers anys de vida de la nostra Escola Municipal de Música, amb diversos actes, dels qual queda encara el concert de final de curs.\nTot aquest panorama i conjunt d’activitats fetes mostra un poble que es preocupa de l’educació dels seus infants i joves. De fet, és una manera de dir que ens preocupem pel nostre futur. Segura que encara hi podem fer més i, sobretot, que cada any hi hem de fer el màxim possible. Però el balanç del curs 2016-2017 és sens dubte millor que el del curs anterior.\nÉs hora, doncs, de fer balanç i de preparar el curs vinent, que sens dubte ha de ser millor que aquest.\nDes de l’Ajuntament volem agrair a tothom que treballa per l’educació dels nostres infants i joves: pares i mares, mestres i professorat, educadors de l’Esplai, personal d’administració i serveis..., tot l’esforç que han fet per oferir una educació de qualitat. I els volem demanar que continuem plegats per aquest camí.\nÉs la manera d’assegurar un futur millor com a poble!\nDarrera actualització d’aquest contingut: 22/06/2018 a les 14:55h


Un grup de iaioflautes irromp al Parlament | NacióDigital\nUn grup de iaioflautes irromp al Parlament\nper Maria Macià, Parlament de Catalunya, 4 de desembre de 2013 a les 18:40 |\nEls iaiflautes al vestíbul del Parlament. Al fons, Dolors Camats. Foto: Maria Macià\nUns deu representants del col·lectiu iaioflautes han entrat aquesta tarda al ple del Parlament per manifestar-se en contra dels pressupostos. A mitja sessió, s’han posat dempeus tot mostrant una bandera estelada amb un 99% al lloc de l’estrella. “Aquest número representa tots aquells que hauríem de tenir protagonisme en la política, i no l’1% que ens governa actualment” aclarien més tard.\nDesprés d’uns quants advertiments de la presidenta del Parlament, el grup de iaioflautes ha sortit de la cambra i s’ha dirigit al vestíbul. Allà, han repartit el seu manifest i han deixat clar que “no volem problemes, només volem parlar amb la presidenta”, tal com declarava Miguel Tomás, un dels iaioflautes. Dolors Camats, portaveu d'ICV, ha estat l'única diputada que s'ha apropat a parlar amb els manifestants.\nAsseguren que no es mouran fins que De Gispert els atengui. “Ho fem per la joventut”, “tot el que tenim actualment ho hem aconseguit amb les lluites del passat” o “ja no es recorden quan nosaltres vam lluitar contra el Franquisme i per l’autonomia” han estat alguns dels seus arguments.\n¡Qué verguenza de comentarios!\nPer Anònim el 5 de desembre de 2013 a les 06:45\nEsto es lo que han creado las plataformas por la independencia. "Primero la patria y luego las reivindicaciones" Claro, claro. La casta es intocable, no se les puede atacar. Así que dejemos que tomen el poder y después ya veremos.\nPer Anònim el 5 de desembre de 2013 a les 06:42\nHabiendo leído tres comentarios, me doy cuenta el porque llaman naZionalistas a los independentistas. Tome nota, sr. Herrera, de a que movimiento apoya usted.\nPer Glapeur el 4 de desembre de 2013 a les 21:37\nICV dona suport amb aquesta gent... son criticats per als independentistes.. doncs vigileu independentistes, sino teniu suficien suport res de res, i de moment tant als de CIU, com als de ICV, no les tenen totes amb aquesta empresa de les independentistes, aixi que ja veurem a l´hora de vota el que voten...\nvisca els iaios\nPer Pebre el 4 de desembre de 2013 a les 20:34\nVisca els iaios, Per lo menys els tenen ben posats per exigir els que els hi pertoca. Resulta que nomes es poden dir floretes de CIU, lo demes es culpa de Madrit. Ja esta rebaixat de tot el sr mas & co. Poden fer el que vulguin que ja esta santificat en vida. Per favor! per ser indepe cal tenir sentit critic! i exigir tot i mes als nostres governants que se les veuen molt dolçes.\nPrimer Catalunya, desprès les reivindicacions que faci falta però queda clar desprès!!!!\nPer Cartanya el 4 de desembre de 2013 a les 19:39\nAra tothom a lluitat contra el franquisme, ara tothom a lluitat per la autonomia. Però ara ells no lluitant per Catalunya( desprès potser diran que ells si lluitar també per Catalunya), però ara això no ens esta fen cap favor,per mol que la Camats i el Herrera els animin. Catalunya te els recursos que te, i fins que no estiguem al l`altre costat ( O SIGUI INDEPENDENTS)seria bo que les reivindicacions es posposessin fins la victòria final, per que per ara,ja en tenim prou amb els PPros, C`s i PSC, inclòs ICV per fer-ho i recorda-ro.\nPer verrddi el 4 de desembre de 2013 a les 19:36\nICV manipula aquests iaios, llançant-los contra CiU qué patètic (i demagògic) i quin truc més barat\nPer Tomppa el 4 de desembre de 2013 a les 19:35\nIaios ... lluiteu per un estat normal o calleu ... estic fart de soroll d'imbècils que no sap perquè existeixen a planeta terra.


El govern britànic confirma que el Regne Unit participarà definitivament a les eleccions europees el 23 de maig La República\nEl govern britànic confirma que el Regne Unit participarà definitivament a les eleccions europees el 23 de maig\nL’Estat espanyol perd 5 diputats que havia d’obtenir per la sortida dels britànics\nEl govern britànic ha confirmat que el Regne Unit participarà definitivament a les eleccions europees el 23 de maig, ja que no hi ha “prou temps” per ratificar l’Acord de Retirada a temps per evitar la participació en els comicis. Malgrat que l’executiu de Theresa May està en negociacions amb els laboristes per aconseguir el suport al text de sortida, el seu cap de gabinet David Lidington ha reconegut aquest dimarts que “no serà possible” tancar un pacte abans de la data en què s’haurien de celebrar les eleccions. Al Regne Unit els comicis es fan els dijous i, per això, les eleccions europees seran el 23 de maig, mentre que, per exemple, a Espanya són el 26 de maig, un diumenge.\nAra el govern de May es proposa arribar a un acord amb els laboristes i ratificar l’Acord de Retirada “abans del recés d’estiu” i evitar que els eurodiputats britànics electes al maig no ocupin els escons el 2 de juliol, quan es constitueix la nova Eurocambra.\n“Idealment ens agradaria una situació en què aquests eurodiputats no hagin d’ocupar mai l’escó al Parlament Europeu”, ha assegurat Lidington.\nImplicacions per Espanya\nAmb una eventual sortida del Regne Unit, està previst que l’Eurocambra passi de 751 a 705 eurodiputats i que alguns estats tinguin més representació, com l’espanyol que n’hauria d’obtenir 5 més. Segons fons parlamentaries, en el moment en què els britànics abandonin el bloc podran esdevenir eurodiputats els 5 primer candidats amb més vots per Espanya que hagin quedat a les portes del Parlament a les eleccions europees del 26 de maig.


Tito Vilanova: “El millor per acabar amb el virus FIFA és guanyar el partit del Getafe” - FC Barcelona\nHomeFutbolPrimer EquipNotíciesTito Vilanova: “El millor per acabar amb el virus FIFA és guanyar el partit del Getafe”\nTito Vilanova: “El millor per acabar amb el virus FIFA és guanyar el partit del Getafe”\nEl tècnic barcelonista apunta a la consecució dels tres punts al sempre complicat Coliseum Alfonso Pérez com la millor manera de superar les conseqüències dels compromisos dels jugadors internacionals Sobre la distància de cinc punts amb el Madrid, Vilanova deixa molt clar que “l’important és que nosaltres portem nou punts”\nTito Vilanova, en el transcurs de la roda de premsa d'aquest divendres / FOTO: MIGUEL RUIZ - FCB\nUn cop superada l’aturada de la competició pels diferents compromisos internacionals, el Barça torna aquest dissabte a la Lliga amb el repte de sumar la que seria la quarta victòria consecutiva en la competició al sempre complicat estadi del Getafe, on va perdre la temporada passada. En aquest sentit, Tito Vilanova adverteix sobre el perill del conjunt madrileny: “El del Getafe és un camp que sempre ens ha costat. L’any passat es va tancar molt al darrere, he tornat a veure el partit i no ens vam sentir còmodes. Els seus jugadors juguen molt junts i tancats. Tinc molt clar com els hem de jugar”.\nEl tècnic barcelonista s’ha referit a l’estat de la seva plantilla i als casos dels jugadors amb els quals no podrà comptar després de la seva participació amb les seves respectives seleccions, com és el cas d’Iniesta, Alexis i Jordi Alba. Malgrat tot, el tècnic no es lamenta i assumeix les conseqüències: “És quelcom inevitable. Tenim la sort de comptar amb els millors jugadors del món i que per això els hem de cedir. Si es lesionen? Aquí també podria passar. Això els passa a tots els jugadors dels grans clubs. És normal que ells també vulguin jugar amb el seu país perquè és un privilegi”.\nModificacions per les absències\nA la pregunta sobre si la baixa d’aquests tres jugadors modifica els seus plans de cara al partit al Coliseum Alfonso Pérez, Vilanova ha admès que lògicament no comptava amb aquestes tres absències. “Ho modifica una mica tot. Influeix no només en l’alineació titular, sinó també en els possibles canvis de cara a la segona part”, ha comentat l’entrenador blaugrana, just abans d’afegir que “no podem fer-hi res, i el millor per acabar amb el virus FIFA és guanyar el partit del Getafe”.\nTenint en compte les baixes, podria arribar l’hora de Thiago i de Villa. Sobre el primer, Vilanova ha explicat que “en les últimes dues setmanes s’ha entrenat molt bé i a molt bon ritme. Ve convocat i amb opcions de jugar”. Pel que fa a l’asturià, el tècnic considera que “està per jugar més de 45 minuts, cada dia està millor, i ho marcarà el partit”. També s’ha referit a Cesc Fàbregas, del qual ha apuntat que “es tracta d’un jugador de moltíssim nivell que seria titular a qualsevol equip del món” i que el veu “bé”, així com a Puyol, que ha rebut l’alta mèdica i que segons Vilanova “se sent còmode amb la protecció i està en disposició de jugar”.\n“El més important és que portem nou punts”\nA tres jornades per al Clàssic, la distància respecte del Reial Madrid és de cinc punts. Vilanova, però, té molt clar que “l’objectiu és cada partit”. “No serveix de res mirar més endavant. Ara mateix el compromís més important és el del Getafe. Es tracta d’un camp complicat, d’un equip que fa poc va guanyar el Madrid, i sabem la dificultat que ens hi trobarem”, ha explicat. I és que, pel tècnic, “el més important és que nosaltres portem nou punts”. “És molt aviat, queden molts punts per disputar i la distància és poca. Ja arribarà el moment de mirar enrere, però ara no ho és”, ha indicat.\nLa manifestació de l’11 de Setembre\nTito Vilanova s’ha referit també a la manifestació de la Diada de Catalunya i a les repercussions que està tenint: “Va ser una manifestació pacífica, en la qual van participar un milió i mig de persones, i cal tenir-la en compte. Si surt tanta gent és perquè hi ha alguna cosa amb la qual no estan contents. Estem en una democràcia i tenim dret a expressar-nos de la manera que volem. Tothom pot expressar-se lliurement i s’ha de respectar”.\nA la pregunta sobre si l’espera un ambient més tens a Getafe per l’actual situació política o per les declaracions de Guardiola o Vicente del Bosque en aquest sentit, el tècnic ha respost: “No crec que l’ambient sigui més desfavorable que en altres ocasions.Deixem que la gent s’expressi de manera lliure”.


Libros de EVA SANTANA - Llibreria Al·lots.\nCerca de LLIBRES DE L'AUTOR: eva santana\nTANCATS A L'ESCAPE ROOM\nSANTANA BIGAS, EVA\nPer fer feliç la meva amiga Lis, faria qualsevol cosa, fins i tot anar a un escape room. Ara, si m'haguessin dit qui ens hi acompanyaria, potser m'ho hauria pensat dues vegades, o tres, o quatre... Perquè una cosa és que et tanquin en una gàbia i una altra de molt diferent que t'hi tanquin amb una hiena enrabiada. Algú em pot ajudar a sortir d'aquí??? ...\nL'ORIOL ALS JOCS OLÍMPICS (O NO!)\nMentre anàvem cap a l'escola, la Lis m'explicava, superemocionada, que seria fantàstic participar als Jocs Olímpics Escolars. Per sort, crec que no podré participar-hi. És cert que és molt incòmode haver d'arrossegar sis quilos de guix damunt del cap i que estic molt cansat de fer l'esforç d'aguantar la closca ben dreta, però val la pena! I tant! Perquè jo no em prese...\n¿Algún día podré dormir en una noche de tormenta? ¿Qué ocurrirá cuando llegue mi nuevo hermanito? ¿Me hará daño el dentista? ¡No quiero ir a la piscina! ¿Cómo podemos ayudar a nuestros pequeños a superar sus miedos? Muy fácil, ¡con cuentos! En esta antología, Eva Santana, nos presenta 10 cuentos ilustrados por ella misma, perfectos para superar los miedos in...\nPer commemorar els cinquanta anys de l'arribada de la humanitat a la Lluna algú s'ha inventat un projecte internacional escolar anomenat "MOON 50". I la meva escola s'hi ha apuntat! Per si no fos prou horripilant fer un projete per grups, a sobre m'han fet coordinador. Si jo no sé ni coordinar-me la roba! I com que encara no he après a dir que no, he fet cara de lluç, he o...\nL'EMBOLIC DEL MAXI-ROBOT\nMI AMIGO ALEMÁN\nSANTANA LOPEZ, EVA\nSamuel, al que llaman Campbell, es pelirrojo, tartamudo y está a punto de cumplir diez años. Su ilusión es celebrar una fiesta pero, Dimas, un niño mayor que él, se lo quiere impedir. Su abuela, una señora regordeta y cariñosa que le lleva dónuts cuando lo recoge en el cole, protegerá a Campbell, aunque a veces la lie aún más. Su amigo Mohamed, un gran futbolista, hi...\nUN XEF ESTRELLAT\nEl barri es prepara una altra vegada per al Concurs de Cuina en Pijama de cada any. La meva mare s'hi va presentar l'any passat, però els seus cigrons extradurs van trencar la mandíbula d'un membre del jurat i ara té prohibit participar-hi. Però com que vol guanyar el viatge a París com sigui ha dit: "Tu guanyaràs per a mi, orellut!". Ara, si no ho aconsegueixo... acabar�...\nSOC UN PORQUET\nSOY UN CERDITO\nLa Carlota era una nena preciosa, riallera i divertida i tenia un munt d'amics. Alguns dels seus companys tenien por de la foscor, d'altres dels fantasmes i, fins i tot, algun tenia por dels espinacs, però la Carlota, no. La Carlota tenia por sobretot d'una cosa... de la pinta!. ...\nORIOL PELACANYES YOUTUBER\nAquest matí, quan m'he llevat, he posat la Go Pong a la motxilla. No sé què fer amb el video que vaig gravar ahir, perquè no el puc descarregar. El meu germà Manel no em deixa tocar el nostre ordinador. O sigui que m'enduc la càmera a l'escola a veure si la Lis m'ajuda a descarregar el vídeo en algun lloc. He passat un drapet a la Go Pong per treure-li el refregit del bu...\nL'ORIOL PELCANYES ES VOL FER D'OR\nEVA SANTANA / JAUME BOSCH\nPROU D'EXCUSES! MÈTODE PELACANYES PER FER ELS DEURES\nQUÈ HI HA PER SOPAR?\nEVA SANTANA / VICTÒRIA CARDONA\nEL NAS DE L'ÀVIA\nFORA DE JOC METODE PELACANYES PER SER UN CRACK DEL FUTBOL\nL AVI GRAN DE LA RITA\nEVA SANTANA / VICTORIA CARDONA\nSARAU A LA NEU ORIOL PELACANYES\nMISTERI A L HOSPITAL QUIN SIDRAL


Catorze parades i espectacles familiars per a una fira de Santa Llúcia consolidada a Encamp - Altaveu el diari digital d'Andorra\nCatorze parades i espectacles familiars per a una fira de Santa Llúcia consolidada a Encamp\nPer al comú, el certamen nadalenc és “una manera més de reactivar el comerç i l'activitat econòmica de la parròquia”\n04/12/2021 (15:40 CET)\nUna vista general de la fira. COMÚ D'ENCAMP\nLa Fira de Santa Llúcia es consolida un any més a Encamp amb catorze parades d'artesans i comerciants locals. L'esdeveniment, ubicat a la plaça de Sant Miquel, fa quinze anys que se celebra. L’edició d’enguany s’ha iniciat aquest matí amb diferents espectacles, actuacions musicals i tallers infantils.\nEl conseller de Cultura i Afers Socials, David Cruz Garcia, ha volgut agrair la participació a tots els assistents i ha destacat la importància d'aquesta fira, ja que és “una manera més de reactivar el comerç i l'activitat econòmica de la parròquia”.\nD’altra banda, el conseller ha remarcat la voluntat d'incloure a petits i grans en la festivitat, “precisament, tenim diferents tallers per a infants perquè aquest col·lectiu també estigui involucrat en la fira”. A més, ha destacat que la fira és un esdeveniment parroquial, però que igualment “es dona la benvinguda a tots els turistes que vulguin visitar l’esdeveniment”.\nEls consellers Cruz i Riba en una de les parades.\nFinalment, el conseller ha recordat que la fira continuarà durant la tarda d’aquest dissabte i tot diumenge. Demà es duran a terme més actuacions i tallers i la celebració finalitzarà a les 5 de la tarda amb el grup musical ‘The Swing Girls’.\nCal tenir present que per entrar al recinte és necessari respectar les mesures sanitàries: ús obligatori de la mascareta per a totes les persones majors de 6 anys, presentar el certificat COVID per accedir al recinte per a majors de 16 anys, mantenir la distància de seguretat i seguir en tot moment les indicacions dels responsables de seguretat.


Associació Comarcal d’Empresaris del Berguedà - La Fundació AMPANS i l'ACEB col•laboren per la sensibilització de les empreses envers els i les joves en risc d’exclusió\nLa Fundació AMPANS i l'ACEB col•laboren per la sensibilització de les empreses envers els i les joves en risc d’exclusió Destacats\nLa signatura del conveni la van formalitzar el president de l'ACEB, Josep Fígols, i el gerent d’UTE Ampans Intermedia l’Abre d’oportunitats, Antoni Espinal.\nL’Associació Comarcal d’Empresaris del Berguedà, actualment formada per més de 300 socis, és una associació d’empreses multisectorial principalment del Berguedà però també de comarques veïnes, sense ànim de lucre, que vetlla per la promoció i desenvolupament econòmic de la comarca així com dels interessos de les empreses del territori i està oberta a les empreses de tots els sectors que desenvolupin la seva activitat econòmica a la comarca del Berguedà. La seva funció és representar, defensar i promocionar els interessos del col·lectiu empresarial associat. També ofereix un ampli ventall de serveis per facilitar la gestió diària a l’empresari, així com una completa oferta de formació contínua adaptada a les necessitats del territori.\nL’entitat UTE Ampans Intermedia l’Abre d'oportunitats és una unió temporal d’empreses que té per objecte l’ejecció de la licitació “Desenvolupament i l’execució d’itineraris que contemplin serveis d’orientació, formació, acompanyament i inserció laboral i de mobilitat als joves en el marc del programa de noves oportunitats.\nDarrera modificació el Dijous, 17 Setembre 2020 15:59\n« L’Associació d’empresaris del Berguedà organitza una sessió per explicar els canvis en la llei d'autònoms\tLa Comissió d'Empresàries i Directives ACEB es reuneix amb membres de la UEA Inquieta per conèixer la seva experiència »


FESTES LOCALS I FESTIVALS. OCTUBRE 2019 - Les nostres rutes > Viatges per Asia - Agencia Viatges Barcelona - Atlantis Mara\n07 OCTUBRE. BARCELONA - OSAKA\n08 OCTUBRE. OSAKA\nBenvinguts a Japó! Arribada a l'aeroport de Kansai i trasllat fins a l'hotel en Osaka. Recepció amb el guia a l'Hotel. Nit en hotel a Kyoto.\n09 OCTUBRE. OSAKA - KOYASAN\nEsmorzar a l’hotel. Avui ens desplacem fins a Koyasan, enviem la maleta gran a Kyoto i portem una bossa per a una nit. Després ens desplacem fins a la muntanya sagrada del Koyasan on visitem els seus principals llocs i ens allotgem en un dels 120 temples.\nSopar shojin (Vegetariana, normal dels temples).\nTransports amb tren, funicular, Bus.\n10 OCTUBRE KOYASAN - NARA - KYOTO\nAbans d’esmorzar assistim al Gongyo o cerimònia d'obertura del dia.\nDesdejuni i visita a la zona del Okunoin on descansen personatges de la història del Japó i el fundador de la muntanya roman en eterna meditació. Des de Koyasan i abans de tornar a Kyoto visitem Nara amb l'impressionant Todaiji, passant pel parc de Nara.\n11 OCTUBRE. KYOTO\nEsmorzar a l’hotel. A Kyoto comencem les visites, en bus privat, pel Ryoanji i els seus jardins entre ells un dels més misteriosos i fascinants del món, en el proper Kinkakuji ens enlluernem amb el pavelló daurat enmig dels seus preciosos jardins. A Arashiyama, gaudirem de la naturalesa, i passejarem pel bosc de Bambús.\nLa següent visita és el castell de Nijojo on ens sorprenem de la seva arquitectura i grandesa.\nAvui tenim un sopar molt especial amb menjar Kaiseki (la més sofisticada de Kyoto) atesa per una Maiko (Geisha Jove)\n12 OCTUBRE. KYOTO\nLa primera visita d'avui, en bus privat, és el Sanjunsangendo protector de Kyoto, on ens fascina amb les 1001 talles antigues de Kannon dins d'un pavelló amb 33 espais entre columnes. Visitarem el Fushimi inari per conèixer aquest santuari tan especial on resideixen els déus que controlen les collites, i on trobem milers i milers de portes donades als déus\nHavent dinat a la zona central del mercat de Nishikichiba coneixem la zona del tradicional de Higashiyama, on també visitem el Kiyomizudera. Acabarem a la zona de Gion famosa per les seves geishas.\nTransports locals, públics\nEsmorzar a l'hotel. Prepararem una bossa per a una nit, (les maletes grans es deixen en recepció).\nAvui ens dirigim fins a Hiroshima, al famós tren Bela. Una vegada arribats a Hiroshima visitem el gembaku domi, parc de la pau i museu de la pau. En acabar ens desplacem fins a la illa de Miyajima, una vegada arribem a la illa sagrada dins del parc natural del mar interior, visitem els seus racons més especials, carrers, santuaris i temples.\nAvui ens allotgem davant de la illa podent de les il·luminacions dels monuments.\nSopar en el Ryokan Hotel\nGaudirem de les aigües termals del Ryokan.1ç\nTransports en tren i locals.\n14 OCTUBRE. MIYAJIMA- KYOTO\nEsmorzar en el ryokan. Avui anem fins a Himeji amb tren, on visitem el castell més espectacular i millor conservat del Japó. També en un barri de Himeji, assistirem a un dels més sorprenents festivals del Japó el Res matsuri. Un gran festival amb ambient local, impressionant. A la tarda arribem a Kyoto.\nTransports amb tren i locals.\n15 OCTUBRE. KYOTO - TAKAYAMA\nEsmorzar a l'hotel. Enviem la maleta gran a Tòquio, preparem maleta o bossa per a dues nits.\nEn bus privat arribem a Kanazawa on visitrem un dels tres millors Jardins del Japó, el Kenrokuen. Passegem per ell i ens captivem amb la seva bellesa i els seus racons especials.\nAvui ens desplacem fins al poble de Shirakawago patrimoni per l'especial arquitectura de les seves cases. Les coneixem per dins i entenem el perquè de la seva construcció.\nA Shirakawago a partir de les 15:00h se celebra el Doburoku Matsuri, festival Local molt especial i únic, on se serveix sake local. A la tarda arribem Takayama.\nTransports en bus privat.\nEsmorzar en el Ryokan. Al matí coneixem el mercat local, i el preciós casc antic del poble de Takayama centre de la regió. Aquí trobem molta varietat de productes artesanals, entre ells el Sake, productes de fusta i Miso.\nDes de Takayama i creuant els Alps amb el Bus, parem enmig dels Alps per visitar la gran cascada, o la cascada del mico blanc.\nDes d'aquí ens desplacem fins a Kawaguchiko, en el nostre bus privat, a la zona dels cinc llacs davant del Fujisan, En arribar a la zona del Fujisan, visitem els llacs i pugem en telefèric a la muntanya Kachi Kachi.\nSopar i aigües termals naturals en el ryokan.\n17 OCTUBRE. KAWAGUCHIKO - NIKKO - TÒQUIO\nEsmorzar a l'hotel. Avui ens desplacem en el nostre bus fins a Nikko, on trobem el santuari de Toshogu. Aquí reposen alguns dels shogunes de l'última saga, els Tokugawa. Avui és dia molt especial per visitar-ho ja que es commemora amb una gran desfilada de samuráis (més de 1000) la llegada per al seu descans dels Tokugawa. Aquest santuari l'hi més finament elaborat del Japó on van treballar milers d'artesans durant anys.\nPor la trigo arribem a Tòquio.\nTransport en bus Privat.\n18 OCTUBRE. TÒQUIO\nEsmorzar en el Ryokan. Comencem les vistes a Tòquio per la part exterior de l'antic mercat de peix de Tsukiji amb les seves parades de fruits del mar i la seva zona de tendes especialitzades. Aquesta zona conserva la atmosfera tradicional de l'antic mercat.\nAsakusa, la següent visita, és barri més tradicional de Tòquio amb personalitat pròpia. Avui de forma especial podrem gaudir dels balls del Drac Daurat. En el proper barri de Ryugoku, visitarem el museu d'Edo, que d'una forma molt didàctica ens ensenya la història de la ciutat. Akihabara, la següent zona a conèixer, ens sorprendrà per ser el centre mundial de l'electrònica.\n19 OCTUBRE. TÒQUIO\nEsmorzar a l’hotel. Avui visitem el cèntric barri de Ginza amb el seu barri financer, els seus centres comercials i els seus interessants edificis. La següent visita és el barri de Shinjuku. Aquí pujarem al mirador de l'Ajuntament metropolità, des d'aquí arribem a Shibuya, barri jove i famós pel seu encreuament, amb milers de persones creuant alhora.\nA la tarda ens desplacem fins al port per embarcar en un preciós creuer tradicional, en el qual sopem i naveguem per la impressionant badia de Tòquio per observar l'impressionant Skyline Tokiota. Retorn a l'hotel.\n20 OCTUBRE. TÒQUIO - NARITA/*HANEDA - BARCELONA\nEsmorzar a l’hotel. Avui visitem la zona de Harajuku i el santuari de Meiji jingu dins del parc de Yoyogi, en aquesta zona podem realitzar compres i gaudir d’últimes tendències en la moda, també coneixem el carrer de Omotesando.\n21 OCTUBRE. BARCELONA\nArribada a l’aeroport de Barcelona i fi dels nostres serveis.\nPREU PER PERSONA EN BASE HABITACIÓ DOBLE: 4.235 € + 410 € (taxes d'aeroport i carburant)\nSuplement Single: 525 €\nSuplement segur de cancel·lació per força major: 90 €\nVols Barcelona - Osaka / Tòquio - Barcelona amb Emirates\n9 Nits en acomodacions Categoria Standard.\n2 Nits Ryokan tradicional. (Miyajima, Fujisan)\n1 Nit en Temple (serveis compartits)\nTots els esmorzars i 5 sopars (Ryokanes, temple) en acomodacions\nSopa japonesa en creuer tradicional en la badia de Tòquio (Yakatabune).\nSopar especial atès per geishas.\nTots els transports a Japó (Trens, bus privat)


Arion Hotel Vienna Airport Viena Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n"Nothing else to add..."\nMuehlgasse 30, Aeroport Internacional de Vienna, Viena, Àustria, 2320 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Arion Hotel Vienna Airport?\nBarri Aeroport Internacional de Vienna Aeroport Internacional de Vienna 10. Favoriten 10. Favoriten 02. Leopoldstadt 16. Ottakring\nMés informació sobre Arion Hotel Vienna Airport\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Viena, no busqui més enllà de Arion Hotel Vienna Airport. Amb aquesta situació a només 16.2 km del centre de la ciutat i a 3 km de l'aeroport, aquest hotel de 3-estrelles atreu nombrosos viatgers cada any. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nArion Hotel Vienna Airport ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge.\nL'ambient de Arion Hotel Vienna Airport es reflexa en cada habitació. televisió de pantalla plana, accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, servei de despertador són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de jardí. Arion Hotel Vienna Airport és una elecció inteligents per a viatgers a Viena, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nThe city tax of EUR 1.58 per person/night, is not included in the rate. This has to be paid on the spot additionally.\nTots els tipus de viatgers (35)Viatger de Negocis (3)Parelles (10)Viatgers en solitari (10)Famílies amb infants petits (4)Famílies amb infants grans (4)Grups (4)\nAngeliki, Regne Unit


Iehuda Amikhai, Poemes de cos i d'ànima | Alfred Mondria • Trapezi\nPublicat per Alfred Mondria • 27 de febrer de 2019\nEn l’antologia Clavats a la carn del món, el poeta israelià Iehuda Amikhai (1924-2000) reconeix amb to admonitori —i confessional— l’essència de la seua poesia: “En aquest país ardent/ les paraules han de ser ombra”. De fet, en els seus versos coincideixen reflexions sobre aquest territori extenuat i maltractat per la història, el debat constant i la pugna amb Déu, a més d’un autoretrat inclement, gens autocompassiu, confeccionat des de la indefensió amb què afronta les grans preguntes de l’existència. És per això que Amikhai accepta en aquesta nova tria, Poemes de cos i d’ànima, que allò que més li ha ajudat a sobreviure —en l’amor i en la guerra— és haver aprés la ciència del camuflatge. En la seua poesia batega una profunda i esborronadora desolació, enunciada sense alçar la veu, amb l’acceptació serena de les regles del joc, és a dir, de la caducitat que va associada a esperances i somnis. En aquest sentit el poeta intenta una volta i una altra un viatge impossible cap al passat, l’enyor insidiós que és alhora una mena d’estímul i de condemna. Amb una eixutesa corprenedora, hereva dels versicles bíblics i de la llengua murmurada entre els amants, Amikhai conclou que “la meva ànima s’ha deteriorat/ com la vista dels talladors de diamants”, ja que mai ha pogut eixir vencedor de la majoria de reptes vitals, com en la lluita entre Jacob i el seu àngel.\nEls versos d’Amikhai estan presidits per una indagació minuciosa sobre l’oblit, i també sobre el seu revers imperiós, el record. Darrere d’un to pausat, gens estrident, que recrea la solitud ofensiva en què es troba i la llunyania de l’amant, hi ha una obsessió per fixar el moment imperceptible del declivi de l’amor, una esfereïdora revelació marcada per la pèrdua. “Alegria i tristesa canvien/ com aigua, vapor i gel:/ no deixa de ser el mateix. Ho sabíem (…) Després de molts anys ens vam tornar a trobar/ sense dolor. Cadascú tranquil amb ell mateix./ Allò era el paradís,/ però al mateix temps era l’infern”. Molts dels seus poemes responen a l’obligació de rescatar instants i objectes que atresoren secrets que tan sols la distància ajuda a revelar amb el seu autèntic significat: habitacions abandonades, pells de taronja en un plat, un diari rebregat, cortines que voleien i portes que es tanquen, un rellotge que ningú ja no mira però que no ha deixat d’anunciar amb el seu tic-tac —indiferent— la sentència del temps.\nUna saviesa matisada per apunts resignats, lúcids en la seua aparent simplicitat i delicadament irònics, gràcies a uns poemes que estan construïts a partir d’una idea que es projecta en comparacions sorprenents, en una cadena de metàfores que reforcen l’impacte de la imatge central. “Aviat vindrà l’estiu. L’herbam sec i mort/ crepitarà als peus dels qui el trepitgin./ Quan era fresc i verd/ no es feia sentir”. Amikhai és un addicte a col·leccionar paradoxes, a buscar en la col·lisió de significats la perplexitat i la incertesa que governen la majoria dels nostres actes i de les nostres conviccions. De vegades, sembla com si un poema s’haguera esmicolat en bocins minúsculs, instantànies inconnexes fins que recuperen tot el seu poder de seducció en un gir inesperat —sotragant en la seua enganyosa senzillesa—, en una intersecció de visions tan accessible i transparent com embolcallada d’enigmes: “i no oblideu que també un puny/ fou una vegada una mà oberta i dits”.\nExplica Amos Oz en Una història d’amor i de foscor que una de les majors satisfaccions per al seu exigent cercle familiar era poder assaborir després de tants segles la sonoritat de l’hebreu, unes combinacions ja quasi esborrades, rígides i arcaiques, però que ara calia dotar de la varietat i les possibilitats d’una llengua moderna. Manuel Forcano, traductor de les dos antologies de Iehuda Amikhai, insisteix en la dificultat del poeta d’introduir —i d’inventar— la llengua col·loquial en un idioma que havia quedat marcat per la solemnitat de textos religiosos i de l’èpica, per la manca de flexibilitat. En canvi, aquests poemes s’expressen en un llenguatge directe, irreverent amb patrons i normes antigues, atent a la quotidianitat i al detall fugaç, capaç de condensar el retruny aforístic i alhora la intimitat de la millor lírica anglosaxona.\nJunt a la passió per l’idioma i la voluntat, o més aviat el deute, de traçar les línies de la identitat —”Els jueus són un poble/ geològic amb falles i esfondraments/ i estrats i lava ardent”—, l’altra debilitat d’Amikhai és la ciutat de Jerusalem, les seues pedres exhaustes, l’erosió permanent de les ànimes per l’excés de profecies, de llum roent i cegadora. “L’aire de Jerusalem va saturat de pregàries i de somnis,/ és com l’aire de les ciutats industrials./ Costa de respirar”. L’estima i el cansament es fusionen en uns poemes que identifiquen els carrers i les cases amb la geografia íntima de l’autor, tan explícita en amors i seqüències ja abolides com els altres elements que configuren l’autèntic codi xifrat d’Amikhai: la sal, la sorra, les algues, les onades, el desert.\nSi de cas, Amikhai és un poeta que no pot escriure sense la tutela i la companyia del pare —el rostre que l’espill li retorna cada nou dia—, o bé presoner de la imatge del fill, sobretot aquella nit que besà la mà de l’autor en dir-li bona nit, quan “vaig tornar a ser amic meu”. De fet, Saul Bellow suggeria que la literatura, quan s’allunya de la Bíblia, perd progressivament el seu valor, també l’artístic. Amikhai conjuga la contundència dels salms amb la conversa còmplice i espontània. “I qui millor recordi la seva infantesa/ d’entre tots els altres serà el guanyador,/ si és que encara hi ha algú que guanyi”. Una confidència —i una ensenyança— escrita des de l’exactitud del dolor i la confusió de la felicitat.


El Southern Catalonia Nobel Campus reuneix sis premis Nobel de Química i 100 joves investigadors - Actualitat - Turisme - Campus d'Excel·lència Internacional Catalunya Sud - Universidad Rovira i Virgili - Tarragona\nEl Southern Catalonia Nobel Campus reuneix sis premis Nobel de Química i 100 joves investigadors\nLa trobada té lloc de l’1 al 4 de juliol. La conferència inaugural la pronunciarà Finn Kydland, premi Nobel d’Economia l’any 2004\nEl Campus d’Excel·lència Internacional Catalunya Sud (CEICS) organitza, de l’1 al 4 de juliol, el «Southern Catalonia Nobel Campus», una trobada que reunirà sis premis Nobel de química, científics d'alt nivell i líders d’R+D+I d’empreses de l’àmbit de la química. El lema de la trobada és «Química per la vida» (Chemistry for life).\nEl Nobel Campus té l’objectiu de generar una interacció continuada entre els premis Nobel i els joves investigadors que hi participaran, un centenar de joves que s’han seleccionat de la URV, l’ICIQ, empreses col·laboradores del CEICS i centres i instituts de recerca espanyols i europeus que tenen alguna vinculació amb els agregats del Campus d’Excel•lència. Aquests investigadors conviuran i compartiran experiències durant tres dies amb els premis Nobel.\nEn l’organització hi intervenen els integrants promotors i col·laboradors del subcampus de la química del CEICS dels àmbits de la docència, la recerca, la transferència i el sector empresarial, posant en relleu la transcendència del clúster de la Química a les comarques del sud de Catalunya. Hi participen la Universitat Rovira i Virgili (URV) –coordinadora del CEICS- , l’Institut d’Investigació Química de Catalunya (ICIQ), el Centre Tecnològic de la Química de Catalunya (CTQC), l’Associació Empresarial Química de Tarragona (AEQT) i les empreses Basf, Bayer, Dow, Repsol.\nActes oberts a la participació\nAlgunes de les activitats de la trobada són obertes al públic prèvia inscripció: les conferències dels premis Nobel i dels líders de les principals empreses químiques, en què també prendran part científics de relleu, i les taules rodones sobre els grans reptes de la investigació química, que se centraran en “Energia i sostenibilitat” (dilluns, 2 de juliol), “Salut” (dimarts, 3 de juliol), i “Noves tendències en la innovació empresarial” (dimecres, 4 de juliol).\nMés de 250 persones s’han registrat per poder seguir aquestes conferències. Els actes oberts també es podran seguir en directe a través de la pàgina web /nobel-campus/. També hi podran participar les entitats vinculades al panell públic assessor de l’AEQT a través de les preguntes que podran fer arribar a les sessions obertes.\nEl CEICS suposa la consolidació de l'agregació estratègica, impulsada per la Universitat Rovira i Virgili, de les diferents entitats i estructures de docència, recerca, transferència de coneixement i el sector productiu del sud de Catalunya amb l’objectiu d’esdevenir un referent internacional en els àmbits de la Química i l’Energia, la Nutrició i la Salut, el Turisme, l’Enologia i el Patrimoni i la Cultura.\nEl Nobel Campus està finançat pel Ministeri d’Educació, mitjançant la subvenció que va rebre el CEICS en la convocatòria competitiva de Fortalecimiento de l’any 2011, per desenvolupar l’actuació “La contribució de la química a la solució dels reptes globals”.\nSis premi Nobel de química i un d’economia\nL’acte d’inauguració del Nobel Campus es farà aquest diumenge, al campus Catalunya de la URV. La conferència inaugural anirà a càrrec del premi Nobel Finn E. Kydland, economista i professor universitari noruec guardonat amb el premi Nobel l'any 2004. Kydlland és expert en la teoria econòmica i l'economia política i ha desenvolupat les seves àrees principals de recerca al voltant dels cicles econòmics, la política monetària i fiscal i l'economia laboral.\nLa resta d’activitats es faran al Centre de Convencions de PortAventura. Seran conferències, taules rodones i activitats científiques que tindran com a protagonistes sis premiats amb el màxim reconeixement científic mundial són:\nSidney Altman: Premi Nobel de química l’any 1989 (juntament amb Thomas R. Cech) “pels descobriments dels processos químics de propietats catalítiques de l’àcid ribonucleic (ARN)”. L’ARN catalític està aportant noves tècniques a l’enginyeria genètica amb el potencial de crear noves defenses per a les infeccions. L’any 1997 Altman va experimentar un mètode per combatre la resistència als antibiòtics. El mètode consistia en inserir gens artificials en bacteris per fer‐los altament sensibles a dos dels antibiòtics més emprats: ampicil·lina i cloramfenicol.\nRyōji Noyori: Premi Nobel de química, 2001 (en col·laboració amb William S. Knowles i Barry Sharpless) "pel seu treball en reaccions d'hidrogenació utilitzant\ncatalitzadors quirals". El treball de Noyori té importants aplicacions en els camps de la medicina i la farmàcia, i ha permès transformar medicaments molt sofisticats però\nfonamentals, en tractaments accessibles i poc costosos a l’abast de milers de persones, com ara el cas dels antiinflamatoris, antibiòtics i medicaments per al cor. Cal destacar també les aplicacions en la indústria agroquímica, amb la fabricació d'insecticides, i en l'alimentària, amb l'elaboració d'edulcorants aplicables als aliments. A més, alguns dels seus catalitzadors s'empren en processos industrials de gran repercussió econòmica i social.\nKarl Barry Sharpless: Premi Nobel de química, 2001 (compartit amb William S. Knowles i Ryōji Noyori) “pel seu treball en reaccions d’oxidació catalitzades quiralment”. Abans de la seva recerca, la seguretat en compostos medicinals era difícil i lenta de mesurar. Sharpless va descobrir les reaccions químiques que agilitzaven el procés i va crear molècules més efectives. Aquesta mateixa línia d’investigació va incentivar la producció en massa d’antibiòtics, medicines i altres analgèsics durant la primera meitat de la dècada del 2000.\nAaron Ciechanover: Premi Nobel de química, 2004 (juntament amb Avram Hershko i Irwin Rose) "pel descobriment de la degradació de proteïnes mitjançant la ubiquitina".\nGràcies a la tasca dels tres premis Nobel 2004 ara és possible comprendre, a nivell molecular, com la cèl·lula controla diversos processos centrals descomponent determinades proteïnes i no d’altres. Quan la degradació no funciona correctament, ens posem malalts. El càncer cervical i la fibrosi quística en són dos exemples. El coneixement del procés de degradació de proteïnes mitjançant la ubiquitina ofereix l'oportunitat de desenvolupar fàrmacs contra aquestes i altres malalties.\nRichard R. Schrock: Premi Nobel de química, 2005 (juntament amb Yves Chauvin i Robert H. Grubbs) “pel seu treball de la metàtesis olefínica, especialment realitzada en els alquens”. La metàtesis ja s’estava utilitzant amb anterioritat als treballs de Schrock, i ho feia principalment en el món farmacèutic i dels plàstics. La contribució del premi Nobel va ser fer‐ho més senzill, més eficient i més respectuós amb el medi ambient.\nAda E. Yonath: Premi Nobel de química de 2009 (juntament amb Venkatraman Ramakrishnan i Thomas A. Steitz) "per l'estudi de l'estructura i funció del ribosoma". Juntament amb els altres dos guanyadors del Nobel 2009, han aconseguit ensenyar al món el patró que segueix el ribosoma, que transforma la informació genètica del ADN en proteïnes i, per tant, en vida. En conèixer com es crea la vida en una cèl·lula es pot invertir el procés i atacar la de les bactèries multi resistents, pel que el mapa atòmic del ribosoma pot ajudar a realitzar antibiòtics més precisos i eficaços.