Aquest cap de setmana he estat a Barcelona. No hi ha que buscar gaire motius per venir a casa (aquesta paraula sol ser-ne el principal) pero en aquest cas n'havia un d'especial.\nLa promocio d l'IQS feiem 12 anys d graduats. Alla no se celebren els 10, sino els 12.\nAquesta es una d'aquelles trobades que quan ets a l'escola o a la uni penses que no arribaran mai. La veus tan llunyanes... I ves per on. Alla hi era jo.\nVa ser una vetllada de sentiments diversos. Primer alegria de veure a molta gent que per multiples raons fa temps que no veig. Segon una mica d decepcio perque va assistir-hi menys de la meitat d la promocio i perque la majoria d'aquests un cop acabat el sopar van pirar-se-les amb 'l'excusa' dels nens. Altres, uns 10, molts d'ells amb familia van allargar la nit I aixo va ser el que mes va pagar la pena.\nEs curios com molts d'aquests hem anat pujant a les empreses i tenim responsabilitats de contractar gent. Deviem semblar vells quan vam comencar a compartir allo de 'les noves generacions no tenen esperit de sacrifici ni ambicio'. A un company fa poc una graduada li va preguntar com era la qualitat de vida a l'empresa. Noves fornades i noves inquietuts. Gent que ho ha tingut quasi tot (una mica mes que nosaltres).\nFinalment em quedo una mica amb la sensacio de bitxo raro, per residir a l'estranger i no despertar-me de nit amb plors d criatures.\nSentiments diversos i retrobats.12 anys completament diferents als que vaig somniar pero realment fantastics. Com seran els seguents 12?\nposted by Jordi @ 6:50 p. m. 0 comments\nHi ha èpoques a la vida on un no necessita somniar. El seu dia a dia és ja un somni i el vol gaudir al màxim. Son èpoques on és millor estar lastrat al terra observant allò que t'envolta i que la sort o la lluita o qui sap què t'han regalat.\nHi ha èpoques a la vida on un necessita somniar. El seu dia a dia no l'omple del tot i cerca futurs, cerca noves metes. Són èpoques on un desitja volar i que res l'enganxi al terra. Són moments a la vida on un vol lluitar per nous somnis.\nAquells qui em coneixeu sabeu que sóc persona de somnis i il.lusions. Després d'un anyet de gaudir del que m'envolta al màxim he comencat a sentir que tinc ganes de tornar a somniar. Escriure inspira els meus somnis.\nAlguns somnis són antics i altres seran nous.\nUs deixo amb una línia d'una de les melodies de moda ara mateix. "I'll go crazy if I don't go crazy tonight" http://www.u2.com/discography/lyrics\nposted by Jordi @ 3:30 p. m. 1 comments\nDesprés de gairebé dos mesos (com m'acaba de recordar el Pau), torno al blog, i, per uns dies, torno a Barcelona. Em trobo\n... a un govern català que em dóna raons per sentir vergonya de dir-me català\n... a un Barça que enamora amb passió, entrega i resultats\n... a uns arbres de Nadal ecològics i renovables que no són ni arbres, ni són de Nadal, ni són ecològics i molt menys renovables\n... a una bogeria brutal pel Facebook\n... a una sensació global de crisi que ningú sap concretar massa bé en paraules\n... a una ciutat que em segueix enamorant\ni a amics dels de la lletra A majúscula que, com el Miguel i el Víctor, es decideixen a sortir amb la bici per conquerir, any rera any, el "massís" del Tibidabo.\nposted by Jordi @ 10:01 p. m. 1 comments\nLuis Roldan va sortir farà cosa de 15 anys en calcotets i envoltat de prostitutes en una famosa revista espanyola.\nPels que no ho sapigueu, Luis Roldan, era el Director de la Guàrdia Civil. El més sorprenent és que no es va tractar de fotos robades per un paparazzi. El senyor Roldan mirava a la càmera amb l'alegria de saber-se el rei del món (he estat una estona cercan la foto però no l'he trobada), de que res no el podia aturar en el seu afany d'apropiar-se de més i més diners a compte dels contribuents. Havia perdut el nord i la noció de la realitat.\nEra l'època del decliu dels governs socialistes de Gonzalez. Hi havia molta porqueria i sortia per totes bandes. La foto de Luis Roldan enmig d'una orgia va ser el cop d'efecte que necessitava el PP per fer-se amb el poder. Els socialistes, que venien d'una generació de "descamisats" i jaquetes de pana, eren ara yuppies pujats en cotxes de luxe.\nLa setmana passada l'ABC va publicar que el senyor Benach, president del Parlament i segona autoritat de Catalunya, s'havia tunejat el seu nou AudiA8 amb un escritori, una tele i un reposapeus (9000€ en extres). Resulta que el senyor Benach decideix viure a Reus i anar i venir cada dia. És decisió seva, el problema és que tant el cotxe (cal un A8?), com la benzina, com els mossos que li fan d'escorta suposen una despesa extra que no l'aporta el senyor Benach, sinó els catalans.\nDesprés de la polèmica avui en Benach ha sortit a "aclarir el tema". Ha dit que "destunejaria" l'A8 i que demanava disculpes a les famílies que ho estan passant malament. Que lo de la tele i la taula eren per treballar més. M'ha donat la sensació de "va pobrets que no m'enteneu, ja em trec els extres del cotxe". El senyor Benach, com li va passar en el seu dia al senyor Roldan, ha perdut la noció de la realitat. Es pensa que tenir un A8, amb escorta, TV d'alta qualitat, taula i reposapeus són les coses més normals del món. Lamentable i execrable, sobretot d'un partit que comenca amb E d'Esquerra i que diu que feia president a Montilla per fomentar les polítiques socials.\nAlmenys ens hem lliurat de veure'l en portada i en calcotets. Certament hem guanyat un mal de panxa.\nposted by Jordi @ 9:43 p. m. 1 comments\nJa hi tornem a ser. Cornuts i a pagar el beure. Els pressupostos de l'Estat a punt d'aprovar-se sense incloure el financament pactat a l'Estatut. Això és greu de per si, però la gravetat agafa un to dramàtic quan el senyor Zapatero té els sants ... de dir que està decebut amb CiU perquè no han donat el vot a favor dels pressupostos en un moment tan crític per la crisi econòmica actual.\nNo tenim el que se'ns va prometre i a sobre ens anem amb la cua entre cames i criticats, de nou, per insolidaris.\nQuè ha passat? Que tenim uns polítics que només miren pels seus interessos a curt termini i que basen les seves decisions en el fet que la població té la memòria d'un peix, és a dir no en té de memòria.\nEscoltava RAC1 diumenge passat. Parlaven de si l'estació del metro de la línia 9 al costat del Bowling Pedralbes s'havia de dir Camp Nou o no. Van posar dos talls del conseller Nadal:\n- Fa 10 dies: "No es una bona idea posar aquest nom. Hi ha moltes estacions al voltant de l'estadi i si poséssim aquest nom llavors tothom baixaria allá"\n- Diumenge: "Considero una extraordinària idea posar el nom de Camp Nou. Felicito al FCB per aquesta iniciativa. No en veig cap problema per dur-la a terme"\nPerò no importa, estan tan acostumats a mentir i a no ser castigats per fer-ho, que se segueixen pixant en els votants. Total, tornaran les eleccions i tornarà a passar el mateix. Ningú s'enrecordarà del passat i la gent tornarà a votar pel seu partit com si d'un equip de futbol es tractés.\nSense financament i criticats. De mentres els bascs donen suport als pressupostos, es porten la bona fama i gaudeixen del millor financament de l'Estat. Crítiques? Cap. Són amics.\nI els socialistes catalans encara amenacen en no votar els pressupostos... Com deia l'impresentable de Mourinho, per fer teatre ja hi ha altres llocs.\nNo aprendrem mai\nposted by Jordi @ 11:01 p. m. 0 comments\nOs dejé a los piés del Telegraph. Nos cambiamos de ropa de mala manera, compramos algo para el viaje de vuelta a Barcelona y nos subimos en el coche de camino a Bourg d'Oisans, a los piés del mítico Alp d'Huez. Para llegar hasta allí decidimos ascender otro puerto mítico, esta vez con el coche, la Croix de Fer. No tan duro como el Galibier pero hermoso. Queda pendiente.\nSi antes de iniciar esta aventura/locura hubiéramos preguntado a conocidos cual era el puerto que les sonaba más de los que íbamos a subir, la respuesta mayoritaria hubiera sido el Alp d'Huez. Aficionados y no tan aficionados del Tour conocen esta mítica subida de 21 curvas, la "montanya de los holandeses" como algunos la conocen porque son ellos los que han ganado más veces esta ascensión.\nDurante la semana bromeaba con Víctor que subiríamos el Alp d'Huez con extrema facilidad porque era el puerto más fácil de todos.\nY de hecho lo era, ni tan largo como Gavia, Ventoux o Galibier, ni tan duro como el Mortirolo. Los dos primeros kilómetros son los de mayor pendiente, a partir de ahí es un sostenido 8%, con pequenyos descansos en las curvas para favorecer el ascenso de los autocares que se dirigen a la pista de esquí de Alpe d'Huez.\nBourgh d'Oissans es un pueblo que vive del ciclismo. Todo esta lleno de bicicletas y de perfiles. Se respira bicicleta y todo está repleto de ciclistas que han hecho la peregrinación desde su lugar de origen hasta el santuario alpino.\nSalimos pronto porque queríamos subir, bajar, conducir 600 km y llegar a Barcelona par cenar. Serían las 9 cuando puse el pie en el calapiés. Hacía fresco y parecía bastante claro que el sol no haría acto de presencia. Sólo esperábamos que la lluvia tampoco apareciera. Calentamos 5-6 km y emprendimos el ascenso. Efectivamente los dos primeros kilómetros son durillos. Allí es donde atacó Sastre el pasado julio para llevarse el Tour.\nEn esos kilómetros pasamos a algunos componentes del Club Ciclista de Tárrega que habíamos conocido la noche anterior. Su barriga nos había incitado a dudar de sus posibilidades de llegar a la cima. En ese momento poco me preocupaban sus barrigas. Empezaba a sufrir más de lo esperado.\nCon Víctor eternamente delante empezamos a pasar las curvas, 21, 20, 19... En todas el nombre de algún vencedor del Tour. Muchos míticos (Coppi, Pantani, Bugno, Amstrong), otros menos conocidos (Echave, Mayo, Guerini), pero todos inmortalizados en esa ascensión.\nLas barritas energéticas fueron cayendo y la ascensión se hizo eterna. Cuando quedaban cinco aparecieron las primeras rampas. Tuve que parar y estirar un rato. Cuando quedaban tres apareció un cartel marcando que quedaban cinco. Y eso, como ya indiqué en artículos anteriores, es lo peor que se le puede hacer al ciclista que va justo de fuerzas.\nSe fueron acabando las curvas, pasamos Huez y luego llegamos a la estación de esquí. Si recordais la llegada del Tour, una vez se llega a las urbanizaciones de la estación, se inicia un llano y un pequenyo descenso hasta la meta. En nuestro caso al llegar al final del ascenso decidimos dar por finalizada la etapa ya que había un mercado popular que evitaba avanzar.\nParadojas de la vida. Así como el Ventoux, el Gavia, el Mortirolo y el Galibier tienen un cartel de fin de puerto con la altitud, Alpe d'Huez no lo tiene (por ello la foto en la curva del pirata). Es como si aún no lo hubiéramos coronado, es como ua invitación a seguir escalando, es la afirmación de que las 21 curvas del suenyo llevaran a otros suenyos. Ya se habla de stages en los Dolomitas o de visitar los monstruos austriacos...\nGracias a muchos por este regalo de una semana. Inolvidable\nposted by Jordi @ 11:19 p. m. 1 comments\nGoogle Earth, impressionant\nBlog del meu germanet


Neus Roig exposa el seu art abstracte a la Torre Vella de Salou\nSalou / Notícies / Art\nL’exposició es podrà visitar fins al 9 de novembre\nEl centre d’art de la Torre Vella mostra l’art abstracte de la barcelonina Neus Roig\nObres de gran format amb un món d’esclats de colors i de contrastos abstractes\nL’art abstracte de Neus Roig arriba a la Torre Vella\nSalou. Costa Daurada. 17 octubre 2013.\nSalou. 16 octubre 2013\nEl centre d’art de la Torre Vella acull des d’aquest dijous 17 d’octubre una nova mostra d’una artista catalana; en aquest cas es tracta de la barcelonina Neus Roig, la qual proposa mitjançant la seva pintura un món d’esclats de colors i de contrastos abstractes. Josep Mª Cadena, periodista i crític d’Art, assenyala sobre l’obra de l’artista: “La impressió obtinguda i que segueixo tenint és que com a persona aconsegueix treure de les alegries i de les penes que dóna la vida, un equilibrat sentit de la bellesa com un conjunt de fets interns que perduren”.\nNeus Roig va cursar estudis superiors a l’escola EINA; a més, compta amb un postgrau de dibuix al natural a la facultat de Belles arts de la Universitat de Barcelona, complementats amb altres estudis de colors i volums i de dibuix, entre un llarg etcètera. L’artista barcelonina porta a Salou un conjunt d’obres abstractes de gran format que es podran visitar fins al 9 de novembre al centre d’art de la Torre Vella. L’horari de visita de l’exposició serà de dilluns a dissabte de 18 a 21 hores.\nLes exposicions d’art són l’activitat principal a què es dedica actualment la Torre Vella de Salou, tot i que també acull el Museu de l’Esmalt Contemporani, el qual disposa d’un fons d’esmalts del segle XX, d’autors d’arreu del món. L’escultura del jardí, La Dansa de les Gràcies, va ser realitzada per l’artista Artur Aldomà Puig i commemora la proclamació de Salou com a Ciutat Pubilla de la Sardana, l’any 1990.\nEtiquetes: costa daurada, salou, pintura, escultura, exposicions, museus, art, torre vella, neus roig, artista barcelonina, obres abstractes\nLa Costa Daurada, destinació segura i de confiança, com sempre


Un món amb por - Èxit21\nQuan era petita m’atreia molt el regne de la interpretació, a mesura que em feia més gran em va encantar.\nEm van sorgir varis papers:\n1 – Lladre\n2 – Princesa\n3 – Nena petita\n4 – Dama del quadre (Harry Potter)\n5- Ballarina “Puck” (del Somni d’ una nit d’estiu, Shakespeare)\n7 – Dona d’un gàngster\n8 – Músic cantant\n9 – Alumna Espiritual\nEl cas és que, quan em donaven els papers, no sé què em passava que quan sortia a l’escenari, tenia molta por. Sentia suors, em tremolava la veu, s’em posava la ment en blanc i n’hi me’n recordava del paper. Encara me’n recordo com si fos ahir i no me n’oblido que a escena em posava vermella com un tomàquet.\nJo he estat en molts teatres i encara això ho tinc dintre meu.\nSe’m fa una pilota enorme.\nEn els actes en els quals he estat llegint era diferent. Les cames em tremolaven, la veu em fallava, tenia suors i les mans em relliscaven totes suades.\nSort de la temprança que tinc, sinó m’hagués desmaiat davant del públic.\nTambé he de dir que em sortia una personalitat fosca meva.\nLes ganes de destacar, de ser superior els altres, l’enveja, l’orgull i les ganes de ser popular, em feien sentir un altre. No era jo, sempre volia més i més. Desitjava tenir el paper de la protagonista, fos el que fos.\nJa fa molt de temps que he deixat el teatre.\nAra estic molt bé i no em puc queixar.\nSé que el teatre no és per mi.\nEn canvi, el ball, sí. Puc improvisar, puc mostrar emocions i puc ser jo mateixa.\nPer mi és millor. Sóc ballarina i poeta i no vull més, amb això en tinc prou.\nSegueixo tenint por, però no ser com desfer-me d’ella.\n← Pobles amb encant: TALARN\nÈxit21 entrevista Àgata Roca →


«Sóc conscient de les dificultats, tot i que també he arribat a la conclusió que els riscs de la independència són menors que la certesa dels danys de la dependència»\nA mesura que el calendari avança, la campanya del no a la independència no arrenca, sinó que més aviat sembla prendre la forma de ‘fem servir tàctiques dilatòries’. En unes circumstàncies en què resulta difícil de formular arguments que sedueixin per mantenir l’status quo, la intel·ligència unionista fa servir estratègies més elaborades que podrien resumir-se en ‘no hi ha pressa’, ‘ampliem la base social independentista’, ‘supeditem la República Catalana a una de social, ecològica, transgènere, respectuosa amb la diversitat i que inclogui, si cal, els Mínions, sempre que abans hi hagi una fraternal República Espanyola que ens espera amb els braços oberts’. En una traducció culta, podríem inferir que se’ns demana que ajornem el referèndum a les ‘calendes gregues’. Articles recents, com els de la meva admirada Marina Subirats, o posicions recents de molta gent que aprecio, aplegada al voltant dels comuns, semblen evidències que la gran esperança unionista és no fer servir ni tribunals, ni repressió, ni virulència verbal, sinó desmoralitzar l’adversari a còpia d’eternitzar el procés.\nAnem a pams. No vull ser malinterpretat. No crec que solucions ràpides i improvisades siguin positives, ni que la independència sigui fàcil. Sóc conscient que un salt endavant com el que bona part de la societat catalana sembla disposada a fer requereix rigor, planificació, i elaboració de plans B, C, D… i els que calgui, amb l’objectiu legítim de trencar amb un ordre de dependència que té repercussions negatives sobre la vida quotidiana de la majoria ciutadana. La precipitació pot dur a errors. Concedeixo també el dubte sobre si la correlació democràtica actual és suficient per a tirar endavant un moviment de tan gran dimensió. Provo de fer una mirada distanciada del procés i sóc conscient de les dificultats, tot i que també arribo a la conclusió que, atesa l’experiència dels darrers anys, i la naturalesa del poder espanyol, els riscos de la independència són menors que la certesa dels danys de la dependència.\nAmb tot això vull dir que el temps s’esgota. Que puc entendre que els sectors més conservadors i incòmodes davant la marea independentista hagin provat d’allargar el procés per deixar temps a una negociació (que només podrà arribar, si arriba, quan la ruptura es materialitzi), a sembrar dubtes entre la diplomàcia o a esgotar totes les fórmules possibles per a acordar un referèndum. Personalment, crec que la consulta s’hauria de fer abans de l’estiu. Tanmateix, aquest setembre, a tot estirar, cal que es faci l’acte de ruptura.\nSi bé ja s’han exposat prou els arguments per a dilatar el procés, crec arribat també el moment d’exposar les raons que indiquen el contrari, i que no són fruit del nerviosisme, sinó de la racionalitat.\nAllargar el procés no respon a la prudència, sinó a la inconsistència. Si considerem el 2010, any de la sentència de l’estatut, com l’arrencada del moviment, una vegada es demostra la incapacitat de la convivència entre dues realitats nacionals i institucionals en conflicte, set anys ja és massa. La majoria de processos d’independència contemporanis han estat més breus. Allargar les coses innecessàriament resta credibilitat als independentistes, als adversaris i als observadors externs. De fet, hi ha indicis clars que se’ns comença a covar l’arròs.\nLa velocitat va a favor de la independència, cal continuar portant la iniciativa. Lligat a això, també a causa de les experiències internacionals, i de la pròpia experiència, la velocitat implica imposar l’agenda nacional i internacional, condiciona els moviments dels adversaris, els posa a la defensiva i transmet determinació independentista als observadors internacionals. Qualsevol minut que deixem passar sense possessió de la pilota és concedir-la a algú que té més capacitat i instruments.\nJa n’hi ha prou d’excuses. Prendre decisions contundents reforça la qualitat democràtica del nou estat. Com ja he defensat en més articles, un dels fets que expliquen l’anhel independentista no és pas el nacional, sinó que es tracta de qualitat democràtica. Els residents a Catalunya hem cregut que una Catalunya independent pot resultar una assegurança democràtica respecte d’un estat conformat com a reconversió d’una terrible dictadura que no dubta a actuar com a tal quan veu lesionats els interessos de la casta franquista que la va pilotar, i que no dubta a posar fora de la llei els resistents antifranquistes i els moviments republicans. Els processos contra independentistes, però també la repressió contra la llibertat d’expressió quan algú ataca l’ordre franquista vigent (com el cas dels acudits a Carrero Blanco, la impunitat de la família Borbó o la negativa a jutjar els crims de la dictadura o la transició), demostren que cada minut viscut sota la monarquia actual és un minut malaguanyat sota un règim amb massa paral·lelismes amb el turc.\nAnar de pressa pot dificultar l’organització d’un unionisme dividit. L’unionisme té uns quants problemes. Un dels principals és que no accepta de pactar un referèndum (ni el pactarà) perquè no té res a oferir. Atesa la història recent difícilment podria organitzar una campanya de seducció, no resulta creïble, i les accions protagonitzades (judicials i periodístiques) han dividit l’unionisme. Una divisió dolorosa entre aquells que voldrien mantenir els lligams emocionals amb Espanya i aquells que simplement volen preservar el vell supremacisme castellà per mantenir una idea de nació postimperial. Els independentistes (i em consta que la majoria del govern ho és), si vol guanyar un referèndum ha d’anar de pressa, per evitar la mobilització de l’adversari.\nJa és hora que les esquerres de l’òrbita dels comuns decideixin tots sols. Un dels problemes dels comuns, que efectivament representen una part substancial de la història del país, és que també arrosseguen la hipoteca d’alguns dels seus components, com ICV, massa acostumats a ser un partit de quadres, en què s’imposen decisions verticals, amb unes bases massa acostumades a no qüestionar ordres, cosa que el fa ser fàcilment manipulable des de fora. Les decisions dels comuns contrasten clarament amb la voluntat de molts dels seus votants, un elevat percentatge dels quals és partidari de la independència unilateral (i clarament en la idea de la unilateralitat referendista). Un referèndum ràpid avortaria la seva tàctica dilatòria d’aquests darrers dies, retrataria una posició incòmoda, coincident amb Ciutadans, PP i un irrecognoscible PSC, i els forçaria a prendre una posició inequívoca, sense possibilitat d’espolsar-se les puces del damunt, com han fet fins ara.\nEls cinc anys vinents seran decisius en l’evolució econòmica europea i mundial, i Catalunya ha de prendre decisions estratègiques que la situïn favorablement. Les indissimulades discriminacions pel que fa a infrastructures, la deliberada política discriminatòria envers els Països Catalans, les decisions contràries al desenvolupament econòmic no deixen cap dubte. Aquests anys vinents es juga la connexió amb el món (portuària, aèria, ferroviària), que és tant com dir l’establiment de les vies i rutes que ens connecten amb el desenvolupament econòmic. Sense independència, es pot fer real la voluntat clara de marginar geostratègicament el nostre país. Només cal recordar que el govern franquista ja havia planificat la desindustrialització del país, i que només les exigències internacionals (com va ser el cas de FIAT arran de la seva inversió en la creació de la SEAT) l’han anada impedint, de moment. La independència assegura que Barcelona (i la seva àrea metropolitana i les ciutats connectades) mantingui possibilitats econòmiques. En un moment en què ens podem trobar amb canvis significatius en les regles del joc industrial, cada minut sense independència són decisions que es deixen de prendre.\nLa situació geopolítica pot evolucionar negativament. Tothom veu que aquests anys vinents, amb l’aparició de forces populistes, amb algú poc responsable com Trump dirigint la superpotència mundial, amb la possibilitat de replegaments interiors dins els estats i amb una Unió Europea en perill de desaparició, les possibilitats de reconeixement internacional poden empitjorar. No ens podem permetre de perdre el temps davant un panorama tan incert.\nEls independentistes tenen el dret de viure la independència. Tothom veu que l’independentisme, gairebé hegemònic en la Catalunya actual, és fruit d’ingents esforços d’activistes que han dedicat tota la vida a portar-nos a les portes de la llibertat. He tingut el disgust d’anar a alguns enterraments de gent com Toni Lecha, que van haver de lluitar tota la vida per no veure complerts el seus somnis. És de justícia que aquells que es van saber mantenir fidels a les seves idees, en contra del seu interès personal, la seva carrera política, la seva salut i integritat física, puguin veure materialitzats els seus somnis. A molts els queda poc. És ofensiu de fer-los esperar, ni que sigui uns quants mesos.\nCal castigar el franquisme impregnat en el nacionalisme espanyol. Els altres grans actors d’aquesta història, uns unionistes poc respectuosos amb la idea democràtica del dret d’autodeterminació, aquells que no s’han limitat a expressar una opinió legítima, sinó que han dedicat bona part dels esforços a l’ofensa, la desqualificació, la guerra bruta, l’amenaça, el menyspreu, han de comprovar que les males accions comporta sanció. El nacionalisme espanyol, no entès com a patriotisme innocu, sinó com a negació de la diversitat nacional, mereix ésser castigat, i els responsables han d’aprendre una lliçó. Una menció a part mereixen els silencis còmplices davant l’agressió, que han de veure en directe com els capteniments irresponsables necessàriament tenen conseqüències.\nConsideració final. Probablement caldrà una DUI per a assegurar un referèndum temps després. A mesura que s’exhaureixen terminis, i en virtut de l’evolució dels esdeveniments, sóc conscient de les dificultats i les possibles manques de garanties d’un referèndum, si hi ha interferència de la sobirania espanyola. Entenc que l’ideal (i aquesta és una idea que comparteixen la immensa majoria dels independentistes) seria un referèndum acordat, encara que això impliqués mesos de retard. Tanmateix, això no crec que passi. És per això que la cosa més probable i raonable és una declaració d’independència que vagi acompanyada d’un control efectiu del territori i les institucions, fet en què de segur que les organitzacions de la societat civil i la ciutadania organitzada hauran de tenir un paper significatiu; dit d’una altra manera, els ous que, com anunciava Joan Coma, cal trencar per obtenir la truita. Només amb una independència de facto, que no requereix un reconeixement internacional immediat, serà possible de fer un referèndum, no necessàriament de manera immediata. Tanmateix, això implica una proclamació d’una república i una elaboració d’unes regles del joc en què, efectivament, caldrà votar. Però la ruptura caldrà materialitzar-la abans de la tardor. Això no és pressa. És, ras i curt, racionalitat política. Només des d’una legalitat republicana es podrà formular, en algun moment, la qüestió sobre si mantenir-nos en una república catalana o retornar a una monarquia espanyola, de la qual ja haurem tingut prou experiència.


EQUIPAMENT DOM�STIC StuffBump. Client: TreeHugger, 2006\nGR�FICA APLICADA A PRODUCTE Postales 'follow the dots'. Client: MUDAM Luxembourg, 2011\nEQUIPAMENT DOM�STIC Affected tableros de corcho. Client: Kikkerland, 2010\nP�ko Design �s l'estudi de l'eco dissenyadora Petz Scholtus a Barcelona. L'estudi es va crear el 2009 amb l'objectiu de dissenyar productes per a una vida urbana respectant el medi ambient. A part de disseny de productes, P�ko Design es dedica a organitzar events (o2Spain xarxa d'eco disseny, Pecha Kucha Barcelona,...) i uns altres projectes (interiorisme, consultoria,...). Petz Scholtus es licenciada en eco dise�o en Londres (2004), Goldsmiths College. Va treballar a Holanda i Tanz�nia, abans d'arribar a Barcelona per col�laborar amb Javier Mariscal i Feina Claret. Des de 2005 treballa com a eco dissenyadora freelance, dissenyant productes, serveis i conceptes sostenibles, i escriu per a diversos mitjans com TreeHugger.com i Infonom�a sobre noves tend�ncies al m�n del disseny sostenible. Professora de disseny sostenible en l'Escola Superior de Disseny Elisava i IED Barcelona.Serveis que s'ofereixenDisseny de producte: Equipament dom�stic, Gr�fica aplicada a producteExperi�ncia professionalM�s de 5 anys d'experi�nciaExperi�ncia per sectors d'activitatFusta i suro excepte mobles. Gesti� de residus. Manufactureres. Papers i derivats. Comunicacions. Culturals i socials. Educaci�. Hoteleria i restauraci�. Mobiliari. Turisme.Adre�a: Rull, 3, 3r 1a. 08002 - BarcelonaTel�fon: 647885031E-mail: petz@pokodesign.comWeb: www.pokodesign.comPersona de contacte: Petz ScholtusTipus d'organitzaci�: Estudi de dissenyAny de constituci�: 2005Idiomes de comunicaci�: anglès parlat, anglès escrit, alemany parlat, alemany escrit, francès parlat, francès escritXarxes Socials:Potser t'interessen aquests professionalsDiba Product SolutionsServeis:Disseny de producteNeuronal DesignServeis:Disseny d'espais, Consultoria, Comunicaci� visual, Audiovisual - Multim�dia, Disseny de producteTcherassi Vilat�Serveis:Disseny de producteNutcreativesServeis:Disseny d'espais, Disseny de producteAbeldbServeis:Comunicaci� visual, Disseny de producteEmiliana Design StudioServeis:Disseny d'espais, Comunicaci� visual, Disseny de producteTrends ObjectsServeis:Disseny d'espais, Disseny de producte, ConsultoriaMotive. Disseny i Comunicaci�Serveis:Comunicaci� visual, Disseny d'espais, Audiovisual - Multim�dia Soci financerEmpreses protectoresEmpreses col�laboradores


Les Terres de l’Ebre i el Priorat resisteixen millor la crisi econòmica per la pandèmia de la covid-19, segons la URV | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nLes comarques del Tarragonès i el Baix Camp concentren el 55% de l’increment de l’atur durant el tercer trimestre.\nL’activitat econòmica a les Terres de l’Ebre –especialment les comarques d’interior, Ribera d’Ebre i Terra Alta- i el Priorat resisteix millor la crisi derivada del coronavirus que la resta de territoris de la província de Tarragona. Així ho constata l’Informe de Conjuntura Econòmica corresponent al tercer trimestre d’aquest 2020 que elabora la Càtedra per al Foment de la Innovació Empresarial de la URV i impulsat per les cambres de comerç de la demarcació. El consum i la mobilitat internes, així com la menor dependència del turisme, explicarien el fenomen. En canvi, comarques com el Tarragonès i el Baix Camp, amb una major especialització turística, concentren prop del 55% del creixement de l’atur en 13.200 persones a la demarcació.\nEn un context de caiguda «notòria» de l’economia estatal i catalana –al votant d’un -7,8%-, la millora del comportament d’alguns indicadors durant el tercer trimestre al Camp de Tarragona i les Terres de l’Ebre ha quedat en part diluïda per la profunditat de la crisi global i el llast que arrossega. També perquè en l’estructura pesa molt la dependència del turisme i les exportacions. «Al segon trimestre –l’activitat- va caure en picat. Ningú esperava la primera quinzena de març que la segona quinzena d’abril caigués l’activitat a zero amb l’estat d’alarma. El tercer trimestre ha estat molt millor el segon», ha certificat el catedràtic de la URV i responsable de l’informe, Joaquim Margalef.\nEn termes financers, l’informe apunta un creixement d’un «estalvi de precaució» per part de les famílies. Una tendència que, segons remarca Margalef, ajuda a frenar l’activitat econòmica. Així, mentre que el crèdit de les institucions financeres ha augmentat un 0,55% el segon trimestre, els dipòsits ho han fet en un 23,73%, fins al punt que s’han equilibrat les xifres. Una menor dependència del crèdit amb efectes sobre el consum, que veu també com des de març cauen els preus i marquen una tendència «perillosa».\nDes de l’òptica prospectiva, Margalef és mostra optimista sobre una millora dels resultats de cara el quart trimestre, amb menor dependència de l’activitat turística. «S’està recuperant la cosa perquè el funcionament de l’activitat productiva, quan té possibilitat de córrer, està corrent», subratlla. A l’espera de poder controlar l’expansió de la pandèmia amb l’arribada de la vacuna, no veu descabellat mantenir les restriccions de mobilitat per evitar noves caigudes de l’activitat econòmica, atès que molts sectors i empreses poden funcionar malgrat aquestes limitacions. En el cas que la situació sanitària s’estabilitzi, més enllà del manteniment de la tendència d’aquest període en el quart trimestre, no descarta presentar resultats més favorables a partir de 2021.\n05/05/2020 Un mort a Tarragona per coronavirus les darreres 24 hores


Plàstica Primària: de novembre 2013\nDesprés de treballar molt amb plastilina i d'observar algunes obres fetes amb aquest material, ens hem animat a fer dos treballs molt diferents amb cicle inicial i mitjà.\nEls petits de la primària han dibuixat, tot copiant, unes petites figuretes de plastilina.\nEls alumnes de cicle mitjà han provat de crear les seves pròpies figures inspirant-se en les creacions observades.\nPublicat per Plàstica Infantil a 11:16 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: cicle mitjà, color, curs 13-14, ninots, plastilina, volum\nMIREM UN STOP MOTION\nAquesta és la petita animació que ens va inspirar per fer les nostres animacions...\nNo us perdeu el making of\nPublicat per Plàstica Infantil a 1:56 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: curs 13-14, moviment, observació, retallables, tutorial, vídeos\nDurant aquest trimestre hem vist algunes animacions fetes amb la tècnica d' Stop motion.\nDesprés de fer un treball de disseny de personatges, hem fet proves per entendre com s'aconsegueix la sensació de moviment.\nMireu el resultat obtingut en aquestes petites peces d'animació.\nPublicat per Plàstica Infantil a 1:34 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: animació, curs 13-14, dibuix, infografia, moviment, retallables, vídeos\nPetit exercici de dibuix del natural que ens serveix per adonar-nos d'aspectes com el tamany i les proporcions del objectes, la dificultat de representar les 3 dimensions sobre el pla i els diferents punts de vista d'una mateixa composició.\nPublicat per Plàstica Infantil a 4:54 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: cicle inicial, cicle mitjà, color, construccions, curs 13-14, dibuix, dibuix del natural, observació, volum\nA partir d'una fotografia, hem de completar la imatge.\nUn treball que ens mostra diversos enquadraments i expressions facials.\nColors i textures de la pell.\nClica sobre la imatge per veure'n una presentació.\nPublicat per Plàstica Infantil a 2:23 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: cicle inicial, cicle mitjà, color, curs 13-14, dibuix, dibuix del natural, observació, retrat, treball en grup\nDIBUIXANT SENSE LLAPIS\nEstem tant acostumats a fer servir paper i llapis per dibuixar que a vegades ens oblidem altres materials que són molt divertits d'utilitzar.\nPublicat per Plàstica Infantil a 13:06 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: cicle inicial, curs 13-14, dibuix, observació, plastilina, retrat, volum\nFENT MOAIS DE PLASTILINA\nAprofitant el treball d'observació d'en Peric, i havent parlat de les escultures, hem volgut fer uns busts amb plastilina que tenen molt a veure amb els Moais de l'Illa de Pasqua.\nMireu, sinó, les figures que ens han sortit!\nPublicat per Plàstica Infantil a 13:01 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: cicle inicial, curs 13-14, plastilina, retrat, volum\nEn Peric és un bust que tenim a l'aula.\nUn bust és una escultura que representa el cap d'una persona.\nA partir de l'estudi d'en Peric veurem les parts de la cara (ulls, celles, nas, boca,...) i diferents maneres de treballar el retrat.\nPublicat per Plàstica Infantil a 9:54 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: observació, presentació, retrat, volum


S'estan mostrant 91 - 104 de 104 resultats.\nDies del reg. Disseny d'instal.lacions de reg localitzat. Capçal de reg


Article ARA (juny 2013): "La batalla de les paraules" > Ferran Requejo - Web personal\nferranrequejo - 23-junio-2013 16:19\nUn tema estudiat des del període clàssic és el de la importància que té, més enllà del seu contingut concret, la presentació dels arguments de caràcter legitimador per la seva eficiència política.La importancia de la “retòrica”. Malgrat el desprestigi semàntic del terme “retòrica” des dels temps de la modernitat (Hobbes) –sovint associat a la superficialitat i l’engany dels discursos-, sembla clar que la manca de reflexió sobre els seus continguts propicia que l’emissor utilitzi una forma empobrida de retòrica. Es tracta d’un camp que darrerament ha rebut una atenció renovada.\nEl llenguatge està sempre farcit d’ambigüitats i d’ambivalències que representen tan possibilitats com límits en les pràctiques comunicatives entre l’emissor i els receptors de missatges. De fet, la retòrica constitueix un ingredient inherent, indefugible, dels processos polítics. Diferents audiències tenen diferents marcs cognitius, diversos graus de coneixements i d’actituds polítiques que fan convenient introduir diverses modulacions i concrecions pràctiques en els arguments legitimadors.\nConvèncer, persuadir o dissuadir esdevenen tres objectius diferents a aconseguir segons el context per part dels emissors dels discursos argumentals, siguin orals o escrits.\nEl grecs i romans del període clàssic ja sabien que la força d’un mateix raonament lògic varia segons les paraules utilitzades. Persuadir no equival a convèncer. L’eficiència retòrica no es basa necessàriament en la “lògica” argumentativa. Però sovint el significat pràctic d’un text tampoc està sempre en les paraules que inclou, sinó en elements del context lingüístic en el que s’emet. I també hi intervenen les característiques de l’emissor, del medi de comunicació i de l’audiència o audiències al que va dirigit el missatge.\nEn l’àmbit polític, el significat de les paraules, les intencions dels emissors i les percepcions dels receptors no constitueixen quasi mai una realitat contínua. Des dels missatges analitzats per la sofística clàssica, Tucídides, Isòcrates, Demòstenes o Ciceró fins als que circulen per Internet o Twitter, l’emotivitat, la gestualitat o les diferents tecnologies resulten elements claus en la diferent recepció dels arguments per part de les diverses audiències.\nAlgunes de les distincions i categories analítiques clàssiques resulten encara útils en la transmissió dels arguments polítics actuals És el cas, per exemple, de les distincions aristotèliques sobre l’apel·lació en els discursos al logos (lògica), al ethos (caràcter, valors) o al pathos (emocions); o la distinció entre diferents tipus de missatges (demostratius, judicials, deliberatius); o els llistats dels diferents elements, estils, mètodes, estratègies, esquemes d’estructuració, cànons, i figures utilitzades per guanyar la “batalla de les paraules” (alguns dels quals foren recollits per diferents autors de l’antiguitat: Aristòtil, Quintilià, Ciceró).\nEn l’actualitat, i més enllà dels canvis que experimentaren les pràctiques retòriques a partir del parlamentarisme britànic i de les revolucions americana i francesa del segle XVIII, resulten també políticament rellevants les reflexions i perspectives d’alguns analistes del llenguatge del segle XX: Wittgenstein i els “usos” del llenguatge; Austin i els “actes de parla”; Skinner i el “contextualisme lingüístic” (escola de Cambridge).\nD’altra banda, el medi importa. Els canvis tecnològics dels darrers anys han amplificat la qüestió de les audiències múltiples, una qüestió que complica el contingut i l’estil dels missatges a transmetre en ser susceptibles de provocar diferents interpretacions i reaccions, fins i tot contradictòries, per part dels diferents receptors.\nAvui el temps es contrau, l’espai es fragmenta, i el missatge es simplifica. Algunes anàlisis emmarcades als Estats Units han destacat que mentre el contingut dels discursos de legitimació política del segles XVIII i XIX tenien un nivell associat al de un estudiant universitari, els discursos posteriors ho estan a un noi o noia de 13-14 anys. Amplificació democràtica i superficialitat argumentativa sovint treballen juntes.\nEn resum, els estudis sobre la retòrica clàssica i contemporània constitueixen una font de coneixement, una “caixa d’eines”, que permet millorar l’eficiència del discursos de caràcter legitimador. Cosa que dota als actors polítics i als actors de la societat civil que els coneixen, encara que sigui parcialment, de superioritat “logística” en el moment d’encarar la “batalla de les paraules”. Potser algú hauria de prendre nota.


La Montse Sanjuan abandona, esperem que momentàniament, a la seva sergent, l'Anna Grim, i la novel·la negra, per endinsar-se en la novel·la històrica. I ho fa amb una història centrada en la postguerra.\n'Dues dones' és la història de dues mares que han de patir per tenir els seus fills a la presó de Lleida. Es el relat de dues famílies, de dues poblacions, Lleida, la capital i Palau de Tremp i de tota una societat, la catalana, en una de les èpoques més convulses de la nostra història.\nLa història està dividida en quatre parts de desigual llargària. En elles anirem coneixent a les dues dones, les seves famílies, el seu passat i el seu pressent; els seus anhels, les seves inquietuds i les seves pors. Al mateix temps anirem sabent dels seus fills, que coincideixen a la presó de Lleida on inicien una bonica amistat tot i les circumstàncies. En trobar-se Emili mal ferit de les cames, serà en Jordi qui l'ajudi en tot moment.\nQuan en una de les visites al seu fill, la Natàliaconeix a en Jordi, comença una correspondència amb la mare del noi, la Genoveva, de la que naixerà una amistat entre les dues dones, que aniran explicant-se les seves vivències i el seu anhel que els fills un dia puguin assolir la llibertat.\n'Dues Dones' és doncs un crit a l'amistat. L'amistat de dues dones, dues mares que comparteixen el malson i la injustícia de tenir els fills empresonats a Lleida pels seus ideals polítics, ells són del bàndol dels 'perdedors'. Anirem seguint l'evolució d'aquesta amistat i la dels nois. És el retrat de la vida de dues famílies humils, una a Lleida i l'altre en un poble del Pallars, les seves mancances en plena postguerra, la mirada dels veïns, les pors, les malfiances…\nGenoveva i Natàliasón els dos personatges principals, les dues dones que aniran teixint l'entramat de la novel·la, però les acompanyen tot un seguit de personatges secundaris, majoritàriament femenins, que ens ajuden a comprendre com era la vida en aquells anys tan foscos. Unes dones que en aquella època eren quasi invisibles, però que l'autora ens mostra que moltes vegades era gràcies a elles que les coses rutllaven una mica millor en mig de tanta misèria. I entre tots aquests personatges femenins, n'hi ha un que, tot i sortir breument a l'inici, m'ha robat el cor i m'ha deixat amb ganes de saber-ne més: La padrina Roser, la sogra de la Genoveva i ànima del mas mentre hi va viure.


BLANCANEU, LA. MARTÍ, MERITXELL / SALOMÓ, XAVIER. 9788491013082 La llar del llibre\n«La reina pregunta al mirall: Qui és la més bonica?» Reviu el conte de la Blancaneu amb els escenaris pop-up d'aquest llibre que, com en un teatrí, ens representen la màgia del conte clàssic.


Valoració positiva de BIM XP com a esdeveniment previ a l’European BIM Summit online - European BIM Summit\nEl dia 19 tenim una cita amb el major congrés internacional online sobre BIM. L’European BIM Summit en línia o EBS + comptarà amb la participació de prestigiosos experts mundials en tecnologies digitals de la construcció. Estem bolcats en la preparació d’un esdeveniment que marcarà un punt d’inflexió gràcies a l’aprovació dels tres documents de treball col·laboratius que seran referents en el sector AECO.\nL’experiència positiva que ha suposat BIM Xp, la jornada de workshops sobre aplicacions pràctiques en l’entorn Building Information Modelling que vam desenvolupr el passat 15 d’octubre, ens convida a ser optimistes de cara a un repte molt més gran.\nBIM Xp va comptar amb la participació d’una vintena d’empreses i organitzacions, que van presentar casos reals d’aplicacions BIM, i fins i tot van oferir sessions pràctiques, als més de 600 inscrits. També vam conèixer l’avenç dels tres documents: Implantant la ISO 19650, IFC en el procés de construcció i Cap a un únic CDE per IPD, al voltant dels quals es vertebrarà l’European BIM Summit online.\nEns alegra saber que el balanç de la jornada va ser positiu per a la majoria de participants. Compartim a continuació algunes de les valoracions dels ponents.\nItalsan va oferir la conferència Dos casos d’èxit en les instal·lacions mecàniques: treball col·laboratiu BIM 360, i cas modelat i dimensionat. «Valorem la nostra participació a la jornada de workshops sobre aplicacions BIM de manera molt positiva, ja que ens ha donat la possibilitat de contactar directament amb el client potencial per oferir-li solucions adequades a les dificultats que ha d’afrontar habitualment en el modelatge i dimensionament de canonades d’instal·lacions mecàniques».\nDes de MDT Arquitectura, consultoria especialitzada en BIM amb base a Uruguai, destaquen l’ampli feedback positiu rebut gràcies a la seva participació al BIM Xp amb la xerrada Com aconseguir major rendibilitat en els teus projectes utilitzant BIM. La CEO de l’empresa, María José de Tezanos, indica que «va ser una experiència molt enriquidora. No només per poder explicar la nostra experiència amb BIM a Llatinoamèrica i treballant a nivell internacional, sinó que va permetre conèixer l’estat d’implementació de BIM amb altres col·legues d’Espanya».\nEntre les conclusions que extreu de l’intercanvi d’impressions es troba que «hi ha una preocupació internacional per digitalitzar la construcció, que això no depèn únicament d’implementar BIM. Queda molt camí per recórrer pel que fa a capacitació i formació dels actors involucrats». En aquest sentit, «és important formar part dels esdeveniments més importants de BIM a nivell internacional, com ho és BIM Xp i l’European BIM Summit», assegura.\nIgual de positiva és la valoració de la Fundació Laboral de la Construcció, que va presentar les iniciatives impulsades en l’entorn BIM durant aquest any. La seva responsable comercial, Isabel Valle, posa en valor l’adaptació a les circumstàncies actuals, que han transformat en un esdeveniment online l’habitual intercanvi d’impressions que afavoria el BIM Experience en el marc de l’European BIM Summit presencial. «L’objectiu d’apropar els professionals del sector a la metodologia BIM s’ha pogut mantenir, afavorit a més per la gratuïtat de l’accés a les sessions».\nBIM Xp ha permès mantenir un dels punts forts de BIM Experience: «la possibilitat d’oferir als assistents diferents formats de presentació i temàtiques que interessen i impliquen els diferents grups d’interès immiscuïts bé a la pràctica, en la difusió, en la formació o el desenvolupament de BIM». Pel que fa a la participació de la Fundació Laboral de la Construcció, «estem satisfets per haver compartit espai, encara que sigui virtual, amb altres agents que treballen, com nosaltres, a impulsar el BIM, entès com a palanca principal per a la digitalització del sector, i tenir la possibilitat de donar a conèixer les nostres iniciatives relacionades amb BIM».\nTanquem el repàs amb Hispalyt, que va presentar al BIM Xp l’eina PIM Hispalyt per a solucions ceràmiques. Es mostren molt satisfets per haver compartit la seva experiència en l’entorn BIM i, sobretot, per l’interès mostrat pels assistents a la xerrada que van oferir.\nLa jornada de workshops es va desenvolupar des de les 9 del matí fins a les 6 de la tarda, amb un total de 25 sessions la gravació de les quals ja està disponible.\nBIM Xp va ser l’aperitiu de l’European BIM Summit online, al qual, fins al 8 de novembre, et pots inscriure amb un 50% de descompte.\nPrevAnteriorValoración positiva de BIM Xp como evento previo al European BIM Summit online\nSegüentIFC in the building process: we present the first document of the European BIM Summit onlineNext


Cuines - Esteve Cuina i Bany\nDescobreix les cuines DICA per dins i per fora\nA les botigues Dica trobaràs a professionals en contínua formació per a assessorar-te en el disseny de la teva cuina. Realitzaran un estudi detallat de l'espai, escoltant les teves propostes, per a aconseguir crear la cuina dels teus somnis. La fabricació a mida permet que puguis personalitzar la teva cuina aprofitant l'espai al màxim..\nLa teva cuina Dica es dissenya i es fabrica exclusivament per a tu.\nLes cuines Dica es fabriquen íntegrament a Espanya utilitzant materials de primera qualitat: els ferratges europeus més innovadors, laminats canteados amb l'última tecnologia làser, fustes seleccionades per a cada projecte i laques i vernissos que compleixen els més estrictes controls de qualitat. El muntatge es realitza per tècnics especialistes, els qui coneixen al detall els productes Dica, aconseguint una terminació perfecta en cada projecte.\nTres sèries que abasten estils diferents: Sèrie 45, Arkadia i Soho. Descobreix quin és el teu estil.\nDescobreix tota la gamma Dica per a crear la cuina al teu gust. Cuines contemporànies amb les mateixes prestacions i amb estils molt marcats: Sèrie 45, de línies rectes i minimalistes; Arkadia, amb un aire mediterrani o de marcat caràcter industrial; SoHo, un clàssic contemporani inspirat en un estil de vida urbà.\nDiferents estils perquè triïs la que millor s'adapta a la teva llar. Combina com vulguis.\nCanteado làser. Laminat amb aspecte de laca.\nSi busques una cuina duradora, resistent, de fàcil neteja i amb tendència, segur que t'agrada una porta en laminatge de color llis per a poder combinar-la amb la resta de la casa.\nEls laminatges Dica es fabriquen amb l'última tecnologia de canteado. El canteado làser Dica, fusiona el cant amb la porta, convertint-la en un bloc, on la resistència al pas del temps es multiplica. Al no estar pegat, sinó fos, les unions desapareixen donant aspecte d'una peça contínua, com una laca, però amb les prestacions d'un laminatge. La gamma de colors s'actualitza periòDicament, per la qual cosa sempre trobaràs els tons i textures més nous, per a crear una llar al teu gust. .\nCalaixos Dica: carrega'ls al màxim, aguanten fins a 65 kg.\nEls calaixos Dica són d'extracció total perquè en obrir-los puguis veure tot el que hi ha dins. Les guies suporten des de 30 a 65 kg, així que en ells pots guardar des de la vaixella a totes les coses del rebost. Porten fre incorporat que evita tancaments bruscos, el tancament sempre és suau i alentit, protegint el que hi ha dins.\nPots triar entre el calaix metàl·lic blanc o el calaix VA VEURE, un calaix de línies més pures. Tots dos realitzats en acer, un material que aporta robustesa i resistència en l'ús diari.\nRebost en vertical.\nLa millor opció per a guardar tot en el menor espai. Les columnes amb calaixos són la millor opció per a emmagatzemar els aliments. Els calaixos extraïbles permeten veure i accedir a tot fàcilment.\nEls separadors ordenen l'espai interior en funció del seu ús, i a més, ajuden al fet que els objectes no es moguin.\nAccessoris interiors que t'ajuden a ordenar els calaixos al teu gust.\nDisposem d'un complet sistema d'accessoris interiors perquè puguis ordenar cada calaix com necessitis (coberts, utensilis, batedora, espècies…).\nCalaixos interiors: una estètica neta i minimalista sense renunciar a l'ordre.\nLa gran varietat d'interiors Dica t'ofereix la possibilitat de combinar i distribuir com tu vulguis, sense renunciar a una imatge exterior neta i uniforme.\nUna cuina amb l'última tecnologia.\nLa integració dels electrodomèstics permet aprofitar l'espai de la teva cuina al màxim mantenint una estètica uniforme.\nEn Dica t'oferim gran varietat de solucions perquè puguis equipar la teva cuina al màxim.\nLa campana extractora s'integra dins dels mobles alts, mantenint una estètica més actual i oferint un espai de magatzematge extra.\nAmb una lleu pressió, el polsador electrònic del frigorífic obre la porta suaument.\nLa càlida il·luminació led interior del mobiliari, millora la visibilitat. Les llums s'encenen automàticament quan s'obre el calaix o la porta, i il·luminen el contingut d'una manera molt agradable. El sistema d'il·luminació amb un sensor d'encesa per proximitat, és ideal per a les zones de treball.\nSensors de moviment per a la il·luminació interior, llums led de baix consum amb una agradable temperatura de color, il·luminació directa sobre les zones de treball... L'equipament i els accessoris fan de la teva cuina un espai flexible i funcional. Per això cuidem el mínim detall amb materials agradables i solucions pràctiques per a l'ús diari.\nMés altura i major capacitat de magatzematge.\nEls mobles baixos conformen un bloc compacte, que amb 85 cm d'altura i un sòcol de tan sols 7 cm, aporten un 10% més de capacitat i milloren l'ergonomia.\nUna cuina amb altura.\nEn la zona de murals amb altura a mida, aconseguim la màxima capacitat de magatzematge. Tant els mobles alts sobre els fogons, com els mobles murals combinats amb els altells, es fabriquen a mida per a arribar fins al sostre.\nDescarregar catàleg cuines Dica


El sucre es més bo si ve de Berlín\nConverses aparentment buides aconsegueixen emmirallar la por de descobrir el significat de ser tu mateix. Desig de viure, però un viure en una societat on et reclama més. Mai hi ha un final, tot està en constant construcció. Un entorn que inconscientement afecte, i et fa ser. La Sacarina reclama la vida de bar, un lloc de trobada; ja no sabem quedar a la plaça… Davide Carnevali escriu per aconseguir no caure en aquelles trampes on no vol posar-hi el peu. Se n’adona que està a punt de cometre l’error que tants altres van fer i es qüestiona el perquè. Un text que busca desprendre’s de tot allò que aferrem amb força: vivim feliços gràcies a les coses que tenim, […]\nHipnótica, profunda, inolvidable\nA pesar de ser un tema muy delicado, del dolor se puede hablar de muchas maneras. Se pueden hacer aproximaciones más trágicas, optar por un drama realista o, directamente, exponer los hechos en un marco de teatro documental. Si se elige, en cambio, el camino de la poética, el riesgo es mayor pero, cuando sale bien, el resultado puede llegar a ser de una belleza emocional inigualable. Este es el caso de Vespres de la beata verge, un texto precioso del dramaturgo italiano Antonio Tarantino traducido con audacia, como es habitual en él, por Albert Arribas. La obra trata del luto de un hombre que llora la muerte de su hijo en la sala de espera de un hospital mientras […]\nCuando uno va al teatro puede ir con unas expectativas previas que a menudo pueden defraudarlo. Acostumbra a ser un problema del espectador, o incluso de los programas de mano o las informaciones que alimentan una fantasía que después no se cumple. Últimamente nos encontramos con otra variante: las obras que empiezan ofreciendo unas expectativas y las acaban abandonando al poco rato, a veces por querer tratar demasiados temas y a veces por no querer mojarse en exceso. A Justicia le pasan las dos cosas, puesto que empieza con una interesante radiografía de una familia de la alta burguesía catalana, de aquellas de misa diaria, aspiraciones políticas de derechas, casita de veraneo en el Ampurdán y peregrinaciones a Montserrat cada […]\nEl amor (no)ideal\nSi hay una cosa que nos mueve como seres sociales es el amor. De cualquier tipo, ya sea familiar, romántico o amistoso. Bajo el paraguas de un seminario para conocer a la persona ideal con quien pasar el resto de su vida, los protagonistas de esta historia se embarcan en una reflexión sobre la soledad y la necesidad de tener a alguien a quien querer y que te quiera. El texto, estructurado en 13 meses de diferentes años, empieza por la ruptura de la relación de los protagonistas y, después, se producen diversos flashbacks a momentos claves que los han llevado a este momento. Sin entrar mucho en que los lleva a romper la relación, todo tiene su origen en […]\nLa lírica de Lagarce\nHay textos que tienen sus particularidades, su poesía interna. La obra de Jean-Luc Lagarce es, sin ningún tipo de duda, uno de estos casos. Només la fi del món está llena de repeticiones, de frases que no acaban, de expresiones redundantes, pero también de una extraña lírica que lo impregna todo. A ratos da la sensación que estamos ante un texto más literario que teatral, a pesar de que no se puede negar que los personajes que aparecen están muy vivos. Cuesta no rendirse a esta familia que se debate todo el rato entre el enfrentamiento y la ternura, como si hubiera quedado suspendida en un punto intermedio del que no puede escapar. Oriol Broggi ha optado, como en otras […]\nSi oblidem l’heroi i ens centrem i aïllem el personatge femení que sempre està present en qualsevol tragèdia grega, el resultat serà una dissecció profunda sobre els sentiments i les inquietuds que es remouen dins del personatge, un ampli catàleg d’emocions que dibuixen els pensaments com a gasolina de les seves accions. Queralt Riera proposa exactament aquest procés sobre el personatge de Medea, encarnat per un duet formidable; Patrícia Mendoza i Rosa Cadafalch. La història transcorre sobre un coixí de música a piano que l’acompanya en moments puntuals i li dóna la musicalitat necessària per tancar un cercle meravellós. Patrícia Mendoza i Rosa Cadafalch condueixen una Medea postmoderna cap a un repàs interior a la recerca de propagar un amor allunyat del narcisisme. Una cursa […]\nLa precariedad artística\nPara todas las cosas que se pueden decir de lo que significa vivir hoy en día en Barcelona, parece que las compañías de teatro de aquí no hablan tanto del tema como la realidad solicita. Afortunadamente, tenemos excepciones como La Ruta 40 que, después de tratar el turismo en la reciente Reiseführer, pone el foco ahora en la gente local; más concretamente, la del sector artístico y su precariedad, manteniendo la ciudad como escenario y casi como un personaje más del espectáculo. Dirigida por Sergi Torrecillas, que logra un trabajo notable en su debut en esta tarea, la propuesta es fresca, ácida e inteligente. Como sátira del mundo teatral resulta muy divertida y crítica, a pesar de que, a causa […]\nAhir dimecres al Teatre Akadèmia vam estar convidats a l’estrena d’aquesta nova proposta, que amb veu de dona, es fa d’una de les obres més representatives de la dramaturga francesa, d’origen rus, Nathalie Sarraute (1900-1999), PER UN SÍ O PER UN NO. Escrita com a radioteatre l’any 1981 és una de les seves poques peces teatrals, curta però intensa, escrita en un sol acte. Aquesta obra s’havia vist a Catalunya diverses vegades, interpretada per Josep Maria Flotats- Juanjo Puigcorbé (Teatre Poliorama 1986), Lluís Soler- Xavier Boada (Sala Muntaner 2013) o la de Lluís Soler – Manel Barceló (Sala Muntaner 2016) que és la versió que nosaltres havíem pogut veure (vegeu aquí la nostra ressenya) . És per això que el primer […]\nUn demà que parla de l’avui. La distopia del present. Un retrat del vers “si l’amor es paga, no és amor”. Però que passa si canviem la definició d’amor? Helena Tornero ens proposa una reconstrucció d’una història d’amor, un puzle que es completa a mesura que avança l’obra. Una peça que juga amb les aparences, o no. Hi ha conceptes que es reescriuren constantment, i Tornero aprofita per jugar amb les seves diverses cares. Apropa i allunya l’espectador, però aconsegueix captivar-lo en els moments de més “ciència-ficció” (ho posarem entre cometes, perquè hi ha més de real que altra cosa). Demà està interpretat per dos actors i dues actrius que juguen dins les regles d’Aleix Fauró. Moviments robòtics, i a […]\nUna posada en escena per oblidar\nLA CLEMENZA DI TITO de Wolfang Amadeus Mozart , òpera en dos actes sota la direcció escènica de David McVicar i la direcció musical de Philippe Auguin. LA CLEMENZA DI TITO, és una història de l’imperi romà, al segle I de la nostra era i ens explica la conjura de Vitellia (Myrtò Papatanasiu), i del seu amant Sesto (Stéphanie d’Oustrac) per assassinar i enderrocar Tito (Paolo Fanale) l’emperador. Un emperador que, un cop coneguda la conxorxa, preferirà mostrar clemència perdonant els conspiradors. McVicar ens presenta una posada en escena d’una sobrietat i foscor «monumentals», tota l’escenografia amb tonalitats grises i el vestuari negre que anacrònicament no correspon a l’època que representa. Tan sols l’emperador i Servilia (Anne-Catherine Gillet) la germana de Sesto, vesteixen de blanc. L’única nota de color, la donarà la capa de […]


About: Procession religieuse\nUne procession religieuse est un cortège de fidèles qui dans l’accomplissement d’un acte rituel et religieux, défilent solennellement d’un lieu à un autre (plus important), tout en priant, chantant ou accomplissant d’autres actes de dévotions. La procession est expression symbolique du pèlerinage de la vie qui est fait en compagnie de Dieu. Cet article traite des processions dans le catholicisme. Il en existe également dans l'orthodoxie. Certaines processions annuelles, de par leur ancienneté et leur grande élaboration gestuelle, musicale et vestimentaire sont devenues des parades et événements folkloriques et touristiques, qui ont n’ont plus de religieux que leur ancienne origine.D'autres comme celles de la Semaine sainte, en Espagne, en Italie, au Portugal ou aux Philippines, sont suivies par des foules recueillies et nombreuses.\nLiturgický průvod neboli procesí (latinsky processio) je slavnostní forma přesunu některých účastníků liturgie (zvláště celebranta, ostatních kněží a ministrantů), například při zahájení a ukončení mše. Zpravidla bývá doprovázen zpěvem. Ostatní účastníci liturgie při liturgickém průvodu stojí.Pod označením procesí se rozumí zejména liturgický průvod mimo kostel (nejznámější je procesí na slavnost Těla a krve Páně, lidově Božího těla).[zdroj?]Z církevních procesí se vyvinul také zvyk tzv. jízd králů a velikonočních jízd, posledně jmenovaný dochovaný zejména v německé Lužici.[zdroj?]\nProcesja ma 2 znaczenia: w religioznawstwie – forma kultu, popularna w wielu religiach, manifestująca się jako uroczysty pochód ze śpiewami, czasami też z tańcami i z noszeniem sakralnych przedmiotów. W religiach pierwotnych i antycznych przestrzeń zakreślana przez procesję definiowała granice kręgu magicznego. Specjalną, magiczną wartość miała liczba obejść magicznego kręgu (trzy, pięć, siedem, itd). W katolicyzmie najbardziej rozpowszechnioną jest procesja Bożego Ciała. w mowie potocznej – długi szereg ludzi.\nШествие — одна из форм публичных мероприятий, массовое торжественное прохождение людей в связи с каким-либо знаменательным событием или согласно обычаю, обряду, или протестное прохождение с каким-либо требованием; процессия.В Федеральном законе Российской Федерации от 19 июня 2004 года N 54-ФЗ «О собраниях, митингах, демонстрациях, шествиях и пикетированиях» сказано: «...шествие — массовое прохождение граждан по заранее определенному маршруту в целях привлечения внимания к каким-либо проблемам»В постсоциалистических странах проходящие, как правило, торжественными и театрализованными, шествия и парады, а также т.н. монстрации, пришли на смену политическим демонстрациям с транспарантами перед стоящими на трибунах первыми лицами власти, которые в СССР и других социалистических странах проводились во всех городах на главных площадях в честь главного дня революционной истории государства и Первомая.\nUna processione è un rito a carattere religioso o profano (diffuso in particolare nella religione cristiana) che prevede per i partecipanti il compimento di un determinato percorso.\nUna processó religiosa o professó és un passeig d'una icona sagrada per una vila o cap a un indret rellevant, com ara un santuari o ermita. El passeig permet la participació dels fidels. Actualment han perviscut amb diferent fortuna en diversos llocs del món. Si algunes són especialment conegudes, són les processons religioses a Espanya, molt habituals per Setmana Santa, encara que també fora d'ella.Entre altres hi ha aquests tipus de processons: Setmana Santa. Es realitzen aquestes processons coincidint, òbviament amb la Setmana Major. En les processons de Setmana Santa participen diferents col·lectius agrupats en confraries o germandats religioses advocades sota el reconeixement eclesiàstic de penitencials. Així doncs, els confrares surten als carrers amb les seves germandats acompanyant el pas d'un Crist o una Mare de Déu adscrit a un passatge de la Passió de Jesús. Els integrants realitzen les estacions de penitència abillats amb túniques: són penitents natzarens. Processó de Glòria. Que es realitza amb alguna avocació gloriosa, de la Mare de Déu, del Sant Crist o d'algun Sant. Processó marítima. Es fa en part o en la seva totalitat sobre un vaixell. Són molt habituals les de la Mare de Déu del Carme. Infantils. Organitzades i integrades per nens (com, per exemple, la Processó dels Nens de San Blas i la processó del Corpus, ambdues en el municipi madrileny de Robledo de Chavela. També es pot destacar la Processó dels Facundillos, el Diumenge de Resurrecció de la Setmana Santa a Granada (Andalusia). Rosari de les espalmatòries Igual que l'anterior, però una vegada enfosquit. Els germans van amb espelmes. Viacrucis. On es va realitzant aquest exercici piadós, molt habituals per Quaresma, sobretot els divendres. Rosari de l'Aurora. Es fa a primera hora del matí, poc després d'haver clarejat, i es resen els misteris del Rosari. Processó d'impedits. Es duu l'Hòstia als malalts que no poden desplaçar-se a l'església. Processó de rogacions. Es fa per demanar algun favor, habitualment la pluja. Molt normals en segles passats, ara són poc habituals. Processó del Corpus Christi. En la qual es passeja l'Hòstia consagrada, en la festivitat homònima.\nProzesioa erlijio-desfile bat da, gehienetan oinez edo animalien gainean burutzen dena, musikarekin edo otoitzean ospatzen dena. Ohikoak dira katolizismoan, islamean, sintoismoan eta hinduismoan. Beste erlijio batzuetan idolatriatzat jotzen da, esaterako protestanteen artean.\nUna procesión es un desfile religioso organizado de personas que realizan un recorrido, de un lugar a otro, o bien partiendo de un lugar y volviendo a él.Las procesiones existen en la mayoría de las grandes religiones: hinduismo, sintoísmo, islam, catolicismo. Por otro lado, existen también confesiones cristianas (protestantes, evangélicos, testigos de Jehová, entre otros), que excluyen esta práctica por considerarla una forma de idolatría; esto según su entendimiento de la Biblia.\nEen processie is een godsdienstige plechtigheid binnen de rooms-katholieke, Oosters-katholieke, Oriëntaals-orthodoxe, Oosters-orthodoxe Kerken en Oosterse religies. Deze vindt plaats in de vorm van een optocht van geestelijken en andere gelovigen.\nProcissão (provém de procedere, "para ir adiante", "avançar", "caminhar") é um corpo organizado de pessoas caminhando de uma maneira formal ou cerimonial. Muitas vezes acontece sob a forma de um cortejo religioso realizado em marcha solene normalmente pelas ruas de uma cidade, carregando imagens e entoando orações ou cânticos. Este ritual segundo a crença, tornaria as pessoas e os locais, abençoados. Dessa última forma é praticado em várias religiões cristãs, tais como o catolicismo, a ortodoxia, e algumas igrejas reformadas.\nUna processó religiosa o professó és un passeig d'una icona sagrada per una vila o cap a un indret rellevant, com ara un santuari o ermita. El passeig permet la participació dels fidels. Actualment han perviscut amb diferent fortuna en diversos llocs del món. Si algunes són especialment conegudes, són les processons religioses a Espanya, molt habituals per Setmana Santa, encara que també fora d'ella.Entre altres hi ha aquests tipus de processons: Setmana Santa.\nProcesja ma 2 znaczenia: w religioznawstwie – forma kultu, popularna w wielu religiach, manifestująca się jako uroczysty pochód ze śpiewami, czasami też z tańcami i z noszeniem sakralnych przedmiotów. W religiach pierwotnych i antycznych przestrzeń zakreślana przez procesję definiowała granice kręgu magicznego. Specjalną, magiczną wartość miała liczba obejść magicznego kręgu (trzy, pięć, siedem, itd). W katolicyzmie najbardziej rozpowszechnioną jest procesja Bożego Ciała.\nLiturgický průvod neboli procesí (latinsky processio) je slavnostní forma přesunu některých účastníků liturgie (zvláště celebranta, ostatních kněží a ministrantů), například při zahájení a ukončení mše. Zpravidla bývá doprovázen zpěvem. Ostatní účastníci liturgie při liturgickém průvodu stojí.Pod označením procesí se rozumí zejména liturgický průvod mimo kostel (nejznámější je procesí na slavnost Těla a krve Páně, lidově Božího těla).[zdroj?]Z církevních procesí se vyvinul také zvyk tzv.\nШествие — одна из форм публичных мероприятий, массовое торжественное прохождение людей в связи с каким-либо знаменательным событием или согласно обычаю, обряду, или протестное прохождение с каким-либо требованием; процессия.В Федеральном законе Российской Федерации от 19 июня 2004 года N 54-ФЗ «О собраниях, митингах, демонстрациях, шествиях и пикетированиях» сказано: «...шествие — массовое прохождение граждан по заранее определенному маршруту в целях привлечения внимания к каким-либо проблемам»В постсоциалистических странах проходящие, как правило, торжественными и театрализованными, шествия и парады, а также т.н.\nProcissão (provém de procedere, "para ir adiante", "avançar", "caminhar") é um corpo organizado de pessoas caminhando de uma maneira formal ou cerimonial. Muitas vezes acontece sob a forma de um cortejo religioso realizado em marcha solene normalmente pelas ruas de uma cidade, carregando imagens e entoando orações ou cânticos. Este ritual segundo a crença, tornaria as pessoas e os locais, abençoados.


Els jutges del Suprem són diables al pessebre vivent de Linyola\nL'organització vol criticar la sentència del judici de l'1-O i «homenatjar» els presos independentistes\nBarcelona - Divendres, 27/12/2019 - 22:07\nQuatre dels 120 figurants del Pessebre Vivent de Linyola (Pla d’Urgell) encarnen des d’aquest dijous un peculiar paper de diable vestit amb toga, convertint el dimoni en jutge del Tribunal Suprem.\nA través d’aquesta acció reivindicativa, l’organització vol criticar la sentència del judici de l’1-O i «homenatjar» els presos independentistes, sota el lema L’infern del procés a la Terra.\nA més, i a continuació d’aquest quadro, hi ha una presó on es poden veure imatges dels dirigents independentistes empresonats, acompanyada d’un cartell que demana la seva posada en llibertat.\n«Fins ara, les calderes del Pere Botero eren una escena on cremàvem per votació popular un personatge o institució. Aquest any és al revés, hem fet el que anomenem l’Infern del procés a la Terra, i el paper del dimoni l’assumeixen els jutges del Suprem», assegura Àlex Mases (ERC), alcalde de la localitat i membre de l’Associació del Pessebre Vivent de Linyola.\nMases ha afegit que aquesta escena, al final del pessebre, és un «homenatge» als líders independentistes empresonats i a «totes aquelles persones i col·lectius que estan sent perseguits, com, per exemple, còmics, músics, periodistes o advocats».


El Govern accelera la tramitació per a donar llum verda a la inversió de 4,6 milions - Valencia Noticias\nEl Govern accelera la tramitació per a donar llum verda a la inversió de 4,6 milions 14 de septiembre de 2016 by Redacción\tNo Comments\tLa Corporació celebra demà un ple extraordinari per a debatre i votar el paquet de projectes de la segona fase d’inversions sostenibles\nEl Govern municipal de Castelló ha convocat un ple extraordinari per a demà dijous, una vegada finalitze el Debat sobre l’Estat de la Ciutat, per a accelerar la tramitació de la segona fase de les inversions financerament sostenibles. L’Executiu encapçalat per l’alcaldessa, Amparo Marco, portarà a ple un paquet amb 15 projectes que ascendeixen a 4.607.220,29 euros. Amb aquest nou paquet de projectes, l’Ajuntament de Castelló haurà invertit quasi nou milions d’euros durant el 2016 convertint-se així en l’administració més inverteix en la nostra ciutat.\nQuant al desglossament dels projectes d’aquesta segona fase, el de major quantia és la remodelació urbana de l’ajuste Mestratge Districte Sud i que ascendeix a quasi 1,6 milions d’euros. Aquesta actuació pretén intervenir en la zona delimitada per la ronda Millars, el carrer Pelai i la calle República Argentina. La segona inversió més important és el projecte de repavimentació i millora de calçades i, amb un pressupost de 640.468,09 euros, es van a realitzar un total de 19 actuacions puntuals en carrers o places, sent totes elles “propostes que han eixit dels consells de districtes i les 19 estan repartides entre els sis districtes de la ciutat”.\nEn tercer lloc es troba la instal·lació de banys públics (adaptat i unisex) amb un pressupost de licitació de 400.000 euros que es van a instal·lar en la plaça Borrull, plaça Fadrell, avinguda del Mar, avinguda Rei en Jaume, Ronda Est i plaça de la Pau, on s’instal·laran dos banys i és una condició indispensable per a poder traure a licitació el quiosc d’aquesta plaça. També amb 400.000 euros l’Ajuntament de Castelló executarà la rehabilitació del Maset Blau, que data de 1907.\nSeguint amb els projectes de major a menor quantia, destaca la millora en l’accessibilitat del centre esportiu Chencho (amb prop de 300.000 euros), l’ampliació del pati del CEIP Enric Soler i Godes (229.371,42 euros), la rehabilitació de la caseta del pou i colomar del Parc Ribalta per a quiosc-bar. (199.999,23 euros), la millora del drenatge en el carrer Picasso, amb 171.678,37 euros o la consolidació de la Vila Romana del camí Vinamargo (149.995,62 euros).\nAixí mateix, s’invertiran quasi 150.000 euros en un projecte d’adequació de les instal·lacions del Planetari, s’escometrà la segona fase del pàrquing d’autocaravanes (135.000 euros) amb la creació de 27 noves places; la implementació d’horts socials en la quadra La Salera (118.474,94 euros) o l’adequació del centre de transformació de la plaça del Mercat ambulant (71.994.96 euros).\nValencia noticias , licencia Creative Commons\tAcceder - Diseño Jose Cuñat - Designed by Gabfire Themes Leer entrada anteriorNuevo Vlog de INFERNONuevo Vlog de INFERNO, la esperadísima nueva entrega de la serie del experto en simbología Robert Langdon, dirigida por Ron...Cerrar


Cau el Cap d'Any però es mantenen els missatgers reials i la cavalcada\nMontse Cervantes (regidora de festes) assegura que "segueixen treballant" per mantenir també la Festa Major d'hivern\nLa festa popular per celebrar Cap d'Any haurà d'esperar. Tornen les restriccions a Catalunya per intentar frenar l'explosió de contagis que ha provocat la variant òmicron. Si el TSJ hi dona el vistiplau, a partir de divendres hi haurà toc de queda d'una a sis de la matinada i les trobades estaran limitades a un màxim de deu persones.\nTambé haurà de tancar l'oci nocturn i es redueix l'aforament de bars i restaurants en interiors, al 50%, i al sector de la cultura, l'esport i el comerç, on l'aforament serà del 70%. A més, a partir de dijous, tots els contactes estrets de positius hauran de fer quarantena, encara que estiguin vacunats.\nLa intenció de la Generalitat és aplicar el toc de queda i la resta de restriccions a partir de la matinada del 24 de desembre, és a dir, la nit de dijous a divendres. Tot plegat, abans de les festes de Nadal, dates en què hi ha molta mobilitat i trobades socials de nombroses persones pels àpats dels dies més marcats. La previsió amb què treballa la Generalitat és que les mesures s'allarguin, com a mínim, quinze dies, fins a la nit del 6 al 7 de gener.\nL'agreujament de la situació pandèmica ja té una primera derivada en clau local. L'Ajuntament ha decidit suspendre la Festa de Cap d'Any que s'havia de fer a la plaça Nova. També s'han cancel·lat les activitats prèvies a la plaça de l'Església, coincidint amb les campanades. La bona notícia és que, de moment, es manté l'arribada dels Missatgers Reials que s'instal·larà a La Sala del 27 al 30 de desembre. Ja no queden entrades per a cap dels passis programats d'aquest espectacle nadalenc que ja havia previst un aforament del 70%. Així mateix, la Cavalcada dels Reis d'Orient de la tarda del 5 de gener mantindrà el seu format, tot i que s'adoptaran algunes mesures per tal de reduir el nombre de participants i acompanyants de la comitiva reial.\nPel que fa a la Festa Major d'hivern, de moment, queda en l'aire. En aquests moments i a l'espera de la confirmació definitiva de les mesures que decretin les autoritats i l'evolució de la situació sanitària es manté l'agenda prevista. La regidora Cervantes assegura que continuaran treballant. La Festa Major d'Hivern i de celebració dels tradicionals Tres Tombs estan previstes pel cap de setmana del 14 al 16 de gener.


Montse Sáez - Sant Adrià de Besòs - 15/4/2010\n- El proper diumenge 18 d'abril hi haurà un acte institucional\nL'assemblea local d'EUiA de Sant Adrià, fidel als seus principis republicans federals, va commemorar el dia de la República, dimecres passat, 14 abril.\nPer a aquest homenatge va escollir un punt de Sant Adrià íntimament unit al record de la República i dels seus defensors, per bé que d'una forma tràgica: el terreny situat entre la Ronda Litoral i el Port Fòrum on un dia es va alçar el parapet del Camp de la Bota, lloc tristament famós perquè en la postguerra, entre el 14 de febrer de 1939 i el 14 de març de 1952, el franquisme va afusellar allà a més de 1700 persones per motius polítics.\nEn l'homenatge, es va col•locar un ram de flors i una bandera republicana en memòria de totes les persones que allà van morir en defensa dels seus ideals democràtics i socials, i es va llegir un manifest reivindicant la seva rehabilitació i recordant l'obra i els ideals de la República, així com la seva plena vigència avui dia.\nPrecisament, el 18 d'abril, el Memorial Democràtic, a instàncies de l'Ajuntament de Sant Adrià, inaugurarà en aquest mateix lloc un conjunt de panells informatius que explicaran els fets que van esdevenir en aquest lloc i què va ser el barri del Camp de la Bota.\nPer a EUiA, que fa ja anys es va imposar la tasca de reivindicar que “es difongui la memòria del Camp de la Bota, que es visualitzi, es recuperi i s'expliqui el que allà va succeir”, és un motiu de satisfacció haver assolit la consecució d'un dels objectius que s'havia proposat per a aquest lloc, i espera que aquest només sigui un primer pas per a la total recuperació de la memòria del Camp de la Bota i de les persones que allà van ser assassinades.\nIgualment, i per continuar la celebració del 79è aniversari de la República, dissabte 17, els militants, amics i simpatitzants d'EUiA, celebraran un sopar de germanor republicana en el Casal de Cultura.


La pitjor forma de resoldre un divorci - Altaveu el diari digital d'Andorra\nLa pitjor forma de resoldre un divorci\nEl Tribunal de Corts ha imposat tres anys de presó condicional a una mare que es va endur a Màlaga les filles de les quals no tenia la custòdia, sense el permís del pare\n31/03/2021 (17:04 CET)\nEl Tribunal de Corts ha imposat una pena de tres anys de presó condicionals a una dona per haver-se endut del país les dues filles, la custòdia de les quals corresponia al pare. La sentència arriba després que la justícia espanyola confirmés aquest aspecte. Al judici, la defensa va admetre sense problemes els fets que, però, va atribuir a la joventut de la processada i a les ganes que tenia d’estar amb les menors.\nEls fets es remunten al 2018. La parella s’havia instal·lat a Andorra mesos abans però la relació va degenerar i, finalment, es van separar. Les dues nenes van quedar-se a càrrec del pare, situació que es va mantenir durant un temps. Fins que la dona es va presentar un dia per sorpresa a l’escola de les filles i es va intentar emportar una. Abans havia trucat l’exparella i li va etzibar que “ara et toca sofrir a tu, ara ploraràs”.\nDes del centre es va alertar la policia i aquesta va avisar el pare. Tots dos van trobar-se al col·legi i van arribar a un acord que, tot sigui dit, va ser desaconsellat pel cos d’ordre. La mare recolliria les nenes quan acabessin classes i les deixaria a les nou del vespre a casa de l’home.\nPassada aquella hora, la dona no es va presentar al domicili de la seva exparella. Quan aquest la va trucar per demanar-li on era, la sorpresa encara va ser més majúscula. Havia marxat amb les dues menors i ja estaven camí cap a Màlaga.\nMesos després, la justícia espanyola van acabar sentenciant que la dona havia de tornar les nenes al progenitor. La denúncia del pare a Andorra, però, va continuar el seu procés i va acabar arribant a judici al Tribunal de Corts, ara fa unes setmanes. La fiscalia va demanar una pena de quatre anys per dos delictes majors de sostracció de menors, a banda d’un altre menor d’amenaces. Els fets, segons el ministeri públic, estaven acreditats, malgrat que a la vista no van comparèixer ni la processada ni el pare.\nDes de la defensa, de fet, es van admetre els fets. Va demanar, però, que la pena fos només de dos anys. Argumentava que la seva clienta va actuar per “les ganes d’estar amb les seves filles” i també va posar en relleu la seva joventut en el moment dels fets.\nFinalment, el Tribunal ha optat per un terme mig. Ha considerat, evidentment, culpable la dona. La pena adoptada ha estat de tres anys de presó, tots ells condicionals.


Metrovalencia creará una nueva parada de metro en el centro de la ciudad\nLa Generalitat també anuncia la construcció d'un segon túnel entre Bailèn i Albereda per a millorar les freqüències\nParada exterior de Metrovalencia.\nValència tindrà una nova parada de metro en ple centre de la ciutat. Així ho ha anunciat hui el conseller de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat, Arcadi España.\nEn la presentació del Pla de Mobilitat Metropolità de València, Espanya ha avançat la execució d’un segon túnel entre Bailèn i Albereda. Aquest ha assegurat que es tracta d’una obra clau per a millorar freqüències en el servei de metro. A més, ha assenyalat que aquest túnel permetria comptar amb una nova estació en el centre.\n“S’aposta per la millora de l’estructura des de Bailèn a Albereda per a convertir l’estació d’Albereda en el gran punt d’interconnexió de línies de la xarxa de Metrovalencia, així com permetre un major nombre de serveis i una millora de la freqüència global de la xarxa”.\nSegons ha explicat, “el tram Colón-Albereda concentra quasi tota la circulació i hem arribat al límit de la xarxa. Per a poder millorar freqüències i estendre la xarxa de Metrovalencia, és necessari donar major capacitat a aqueix tram. Per això es proposa un nou túnel amb una nova parada a l’entorn de la zona de l’Ajuntament de València“.\nTambé es proposen l’extensió de la línia de Riba-roja de Túria fins a la seua arribada de nou al centre urbà del municipi; així com l’extensió de la xarxa de metro cap al corredor oest de l’Horta. Així es connectaran els municipis de Xirivella, Alaquàs, Aldaia i el Barri del Crist mitjançant un nou servei de metro.\nLa nova targeta única per a metre, bus i tren ja té data de venda


Objectes multimèdia amb l’etiqueta: Rector\nEsmorzars Magnífics: repte dels bastons\nRespon al XiQuest i guanya un Esmorzar Magnífic amb el Prof. Francesc Torres, rector de la UPC\nEsmorzars Magnífics: solució repte de les sardines\nFrancesc Torres, rector de la UPC, ha iniciat els ‘Esmorzars Magnífics’, una sèrie de trobades mensuals amb estudiantat de la UPC per intercanviar impressions amb aquest col·lectiu sobre com es viu la Universitat, els estudis i el futur professional.\nEsmorzars Magnífics: repte de les sardines\nRespon al XiQuest i guanya un Esmorzar Magnífic amb el Prof. Francesc Torres, rector de la UPC.\nEsmorzars Magnífics: solució del repte del sac\nEsmorzars Magnífics: repte del sac\nEsmorzars Magnífics: solució repte dels daus\nEsmorzars Magnífics: repte dels daus\nEsmorzars Magnífics: solució repte dels números


Història – Dietari a destemps\nCulloden (1745) (El Matí)\nby enric_vila\ton juliol 10, 2015 juliol 10, 2015\nFa dies, per no dir setmanes, que l’independentisme em fa pensar en la batalla de Culloden. Si no la coneixen trobaran informació al google. Va ser l’última batalla lliurada al Regne Unit i l’última vegada que els escocesos van plantar cara a les forces britàniques, després del tractat de la Unió de 1713. Tot i la inferioritat tecnològica i militar, els escocesos venien d’infringir unes quantes derrotes sonades a l’exèrcit reial. Els highlanders eren guerrers tan bèsties, tan ràpids i tan valents que l’exèrcit regular no tenia res a pelar en el combat cos a cos.\nFins a la batalla de Culloden les guerrilles jacobites havien combatut a la seva manera, buscant terrenys favorables i realitzant atacs ràpids i directes. El sistema habitual dels highlanders consistia a disparar les armes, llençar-les a terra i córrer furiosament cap a l’enemic amb l’espasa a la mà. La fama d’aquests guerrers eran tan gran que, abans mateix de la batalla decisiva, el comandant de les forces reials, Lord Cumberland, va demanar als seus soldats: “Si algú de vosaltres no se sent determinat a lluitar amb aquests salvatges val més que marxi ara. Prefereixo una força de mil homes decidits que no pas un gran exèrcit de cagats.”\nA la batalla de Culloden, però, tot va anar malament. Els escocesos van arribar desgastats per la manca de provisions i per un seguit de marxes esgotadores propiciades per decisions vacil.lants i improvisades que buscaven un resultat fàcil i segur. Emborratxat pels èxits i per una falsa seguretat en ell mateix, el pretendent Jacobita s’havia apartat dels oficials que li havien donat les primeres grans victòries per confiar en un Estat major d’oficials afrancesats i vanitosos. Això el va portar a donar per bo un terreny absurd per la batalla decisiva. Situats a camp obert, els guerrers escocesos quedarien a mercè dels canons i dels trets de mosquetó de la infanteria britànica. A més, com que sòl era irregular i moll, el seus homes tindrien moltes dificultats per córrer cap a l’enemic amb una càrrega letal i decisiva.\nLord George Murray, que havia derrotat dues vegades l’exèrcit enemic en inferioritat de condicions, va advertir el príncep Carles que escollir un camp de batalla com aquell era suicida, però no va aconseguir de fer-lo canviar d’opinió. Per acabar-ho d’adobar, l’estat major va adoptar una estratègia defensiva. Els consellers del príncep eren molts astuts. Esperaven que l’exèrcit britànic, que era força més nombrós, atacaria primer. Però Lord Cumberland es va limitar a bombardejar les files escoceses mentre els caps dels clans imploraven al pretendent que donés l’ordre d’iniciar la càrrega d’una vegada.\nQuan finalment va arribar l’ordre, els guerrers es van trobar corrent per un terreny enfangat i tortuós amb el vent en contra. En el flanc esquerra, els soldats del clan Macdonald es van negar a carregar molestos per haver estat privats del dret de fer-ho per la dreta -privilegi important quan es combat amb un escut i una espasa davant d’un exèrcit equipat amb 220.000 rondes de trets de mosquetó. Tenallats per la gana, per la son, pel fang i pel foc creuat -una altra adversitat que no va ser prevista per l’estat major-, els guerrers van aconseguir arribar fins a les files enemigues. Allà els esperava un bosc d’homes especialment entrenats per fer servir la baioneta, arma que fins aleshores havia tingut un paper pobre en la guerra.\nEn menys d’una hora la meitat dels soldats de l’exèrcit jacobita jeien morts o ferits i la batalla va ser acabada. Les presses del príncep Carles per arribar a Londres i per coronar-se rei es van convertir en una necessària pressa per fugir d’Escòcia. Desarmat, el país va quedar a mercè de Lord Cumberland, que va guanyar-se el sobrenom de “carnisser”. La llengua gaèlica va ser perseguida i el sistema de clans desmantellat. La repressió va ser tan bèstia que fins i tot es van prohibir les gaites i les faldilles. El príncep Carles es va convertir en una llegenda romàntica, tot i que va morir dipsoman perdut, a Roma, més de 40 anys després.\nAixò és el que passa quan una revolta està comandada per teòrics narcissistes que viuen lluny de les bales de canó i que, obsessionats per guanyar, pretenen suplir la seva manca de coratge amb estratègies màgiques. Espero que tota aquesta crême que, des de fa més de mig any, va cedint espais polítics a l’enemic discutint llistes i enquestes tingui present que abans de guanyar un partit cal entrenar-se i cal jugar-lo -si pot ser sense sacrificar totes les forces. No pas pel fet de posar-hi més èpica, la victòria és més segura. Com més necessitat hi ha de guanyar, més fàcil es torna perdre. Quan els que manen menysrpeen aquells que han obtingut les victòries sobre el terreny, la derrota tard o d’hora és segura.


BRILLOCAR - Sevilla, Sevilla | Groupon\nEtología, 11. Parque Empresarial Nuevo Torneo, Sevilla, Sevilla 41015 Etología, 11. Parque Empresarial Nuevo Torneo, Sevilla Direcciones\nEtología, 11. Parque Empresarial Nuevo Torneo,\nSevilla (6,8 km)\nSevilla (7,2 km)\nSEVILLANA DE NEUMATICOS Y REPARACIONES\nLUXURY WASH CAR\nSevilla (8,1 km)\nCamas (14 km)\nGroupon ha verificado que el cliente realmente visitó BRILLOCAR.


Riner rep un ajut europeu per instal·lar xarxes wifi gratuïtes en espais públics - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nRiner rep un ajut europeu per instal·lar xarxes wifi gratuïtes en espais públics\na.v. 26.10.2019 | 23:56\nRiner ha estat un dels tretze municipis catalans beneficiaris de la iniciativa europea Wifi4EU, que permetrà instal·lar punts d'accés wifi gratuïtament en espais públics del poble.\nL'Ajuntament de Riner ha rebut 15.000 euros per començar a instal·lar punts d'accés wifi a diferents llocs del municipi, però el consistori assegura que encara no han decidit de quina forma destinaran els diners d'aquesta ajuda i en quines zones l'aplicaran.\nAquesta era la tercera convocatòria d'aquesta bonificació de la Unió Europea, que ha destinat 26,7 milions d'euros a un total de 1.780 municipis de la comunitat europea per cobrir els costos i impulsar la creació i l'ús de xarxes wifi públiques i gratuïtes al màxim de municipis possible.\nRiner és el segon municipi del Solsonès que rep aquesta ajuda després de la capital comarcal, Solsona, que la va rebre en la primera convocatòria i que ja té la xarxa en funcionament des de la festa major passada.


Projecte educatiu Escola Pia Sta.Anna de Mataró: Psicomotricitat per a moguts i per a tranquils! (Edu3.cat) - Didactalia: material educativo\nProjecte educatiu Escola Pia Sta.Anna de Mataró: Psicomotricitat per a moguts i per a tranquils! (Edu3.cat)\ntipo de documento Éducation physique - Ressource audio\nEn aquest capítol s'exposa en què consisteix la psicomotricitat i com s'aplica en els primers nivells educatius.La psicomotricitat és una proposta apl....Ver más.\nProjecte educatiu Escola Pia Sta.Anna de Mataró: Psicomotricitat per a moguts i per a tranquils! es un contenido educativo de Edu3.cat, un portal de radio y televisión educativas vía Internet. Edu3.cat nos ofrece más de 5.500 audiovisuales de diversas áreas de conocimiento.\nMapa Conceptual: Projecte educatiu Escola Pia Sta.Anna de Mataró: Psicomotricitat per a moguts i per a tranquils! (Edu3.cat)\n0-3 ans/1er cycle maternelle\ndesenvolupament de la personalitat,\ndescoberta d'un mateix,\nParcourez parmi 96693 ressources et 458813 personnes\nEn Didactalia tienes 96693 recursos educativos y una comunidad de 458813 usuarios


El Centre Cutural serà l'escenari diumenge del musical La Reina del hielo | 08centvint.cat\nXavi Herrero 25 gener, 2019\nEl Centre Cultural acollirà diumenge al migdia la representació de La Reina del hielo, el musical. Els encarregats de posar en escena aquesta obra seran els actors i les actrius de La Carpa. Les entrades per veure l’espectacle es poden recollir al local de La Carpa, al carrer de les Escoles número 38, i a Foto Estudio Damián, al carrer de Santa Teresa, 16. El donatiu és de quatre euros.\nEl musical infantil La Reina del hielo està inspirat en la pel·lícula animada de Disney Frozen. La història gira al voltant de la reina d’Arendelle, Elsa, i la seva germana Anna.


GFGM Atenció a Persones en Situació de Dependència\nAcompanyem als alumnes en el seu viatge per l'aprenentatge, acompanyem a les persones en el seu viatge per la vida.\nTots tenim un costat bo O molt bo!!\nI el costat bo de l'Institut Guillem de Berguedà ha quedat reflectit en els actes d'aquest divendres 16 de desembre 2016, en el qual s'ha recollit 570€ que seran lliurats, en nom de l’INS Guillem de Berguedà, a la Marató aquests diumenge.\nEls actes que han estat organitzats per els alumnes dels Cicles Formatius de l'Institut, ha consistit amb un esmorzar solidari, jocs al patí i una masterclass de Zumba.\nGràcies a tots els que hi heu col.laborat!\nComencem el curs 2016-2017 amb empenta!!\n- d’octubre 17, 2016\nEl passat dimecres dia 5 d’octubre els alumnes dels CCFF d'Atenció a Persones en Situació de Dependència i de Cures Auxiliars d’Infermeria van fer la sortida de tutoria. Va ser una caminada pel Circuït Inclusiu que hi ha al voltant de la Serra de Noet, després fins Avià per acabar un altre cop a Berga. Va anar molt bé perquè els alumnes dels dos Cicles Formatius tinguessin contacte entre ells i es poguessin conèixer millor en un altre àmbit fora de l’aula. També va servir per reforçar l’hàbit de caminar com a un exercici senzill de fer i que va bé per la salut de tothom.\nL’autora de la foto és l’Encarna Hernàndez, alumna de 2n curs del Cicle d’APSD\nEl proper dijous 21 de juny hi haurà jornada Trenquem Barreres.\nDes del Cicle Formatiu d’Atenció a la Dependència de l’Institut Guillem de Berguedà i l’Oficina d’Inclusió Social del Consell Comarcal del Berguedà, s’ha organitzat una jornada per per parlar sobre les barreres, tant comunicatives com arquitectòniques, entre d'altres.\nEn primer lloc hi haurà la presentació dels treballs elaborats pels alumnes del 2n curs del CFGM Atenció a Persones en Situació de Dependència, en els quals han plantejat i desenvolupat una intervenció dins l’àmbit de l’atenció a les persones. I com veure tots els treballs a la seva manera trenquen Barerres\nEl 1r projecte Afectividad y sexualidad en la 3a edad, de les alumnes Mirce Campos, Veronica Jaramillo i Lizeth Tandazo, és un projecte per trencar tabús sobre la sexualitat passats els 65 anys a través de xerrades i tallers. El 2n projecte, Suports d’estimulació cognitiva, ens presenta un seguit de material elaborat amb la finalitat de poder treballar…\nEl passat dimecres 25 de gener els/les alumnes del Cicle Formatiu d'Atenció a Persones en situació de dependència varen realitzar una sortida a Barcelona per tal de visitar diferents centres.\nEls/les alumnes de 1r del CFGM APSD varen fer la visita al Centre de Vida Independent per tal de conèixer els diversos suports tècnics que utilitzen les persones en situació de dependència.\nEls/les alumnes de 2n del CFGM APSD varen visitar el Centre de coordinació de la Creu Roja per observar el funcionament del servei de teleassistència.\nTotes les visites van agradar molt i ens han aportat informació pràctica i útil pel nostre cicle i per tant, va ser una sortida molt ben valorada per part de l’alumnat i el professorat.\nTots tenim un costat bo O molt bo!! I el costat bo...


Una periodista és colpejada per la policia • Mapa de la censura Mèdia.cat\nInici Agressions físiques Una periodista és colpejada per la policia\nLa periodista de la televisió valenciana Mar Segura Mondéjar ha denunciat que, mentre cobria la manifestació per la llibertat d’expressió en directe per al programa Pròxima parada, la policia nacional espanyola l’ha pegat: “No els ha importat que portés el micròfon d’À Punt. És només una mostra de la desproporció i brutalitat de l’actuació policial hui”. En un fil de twits ha afegit que hi ha hagut “moltíssims més casos d’agressions per part d’una policia que no respecta ni el dret a la informació”\nL'empresari de la comunicació ha interposat una denúncia contra el periodista de Mongolia arran d'unes declaracions que va fer en el marc d'una entrevista al diari Regió 7, l'editora del qual també ha estat demandada com a responsable civil subsidiària


Les unitats especialitzades en asma greu de la Comunitat Valenciana aconsegueixen un control millor d’aquesta malaltia | Notícies Dígitals\nLes unitats especialitzades en asma greu de la Comunitat Valenciana aconsegueixen un control millor d’aquesta malaltia\n02/05/2022 asma, malaltia\nLes unitats especialitzades en asma dels hospitals de la Comunitat Valenciana coadjuven al millor control de la malaltia tant en persones adultes com en la població pediàtrica. En aquestes unitats treballen de forma coordinada especialistes en Pneumologia, Al·lergologia, Otorinolaringologia, Pediatria, Farmàcia, Immunologia, Anatomia Patològica, Anàlisis Clíniques i Infermeria.\nAmb motiu del Dia Mundial de l’Asma que aquest any es commemora el 3 de maig, els i les professionals d’aquestes unitats, presents a les tres províncies valencianes, recalquen la importància del treball multidisciplinari no només per poder recomanar a les persones afectades el millor tractament farmacològic individualitzat, sinó també per proporcionar-los els coneixements i habilitats de maneig de la seva malaltia que els permetin prevenir crisis asmàtiques.\nL’asma és una malaltia inflamatòria crònica de les vies respiratòries que afecta aproximadament el 5% de la població adulta, especialment les dones. És una de les malalties respiratòries cròniques més comunes a tot el món.\nDe fet, segons xifres preliminars, l’any passat hi va haver un miler d’hospitalitzacions per asma i els centres de salut valencians van atendre gairebé 323.000 consultes.\nLa sensibilització als al·lèrgens és una causa freqüent d’asma i en moltes àrees contribueix potencialment a explicar entre el 65% i el 90% dels casos a la població de nens i adolescents. El 80% dels pacients amb asma també pateix rinitis. Altres factors externs que contribueixen a desencadenar els símptomes són les infeccions víriques i l’exposició a irritants.\n“Afortunadament, tenim cada vegada més avenços terapèutics que ens ajuden a controlar la malaltia, tant fàrmacs biològics (que ja n’hi ha cinc al mercat) com inhaladors més potents amb posologies més còmodes (n’hi ha prou que s’administrin una vegada al dia)” , ha assenyalat la cap del Servei de Pneumologia de l’Hospital Universitari Doctor Peset, Eva Martínez-Moragón.\nLes persones amb asma s’han de posar en mans especialitzades, seguir els tractaments prescrits i evitar els factors externs que poden ajudar a desencadenar crisis d’asma.\nTampoc no hem d’oblidar les infeccions respiratòries com a factor desencadenant de l’asma, sobretot víriques. Per això, els especialistes assenyalen que és important no descuidar el rentat de mans, la distància social i les màscares en determinats contextos.\n← L’IVAJ obre el termini per inscriure’s als camps de voluntariat juvenil que se celebraran aquest estiu a la Comunitat Valenciana\nEl cinema ambientat en educació secundària torna a Cinema Jove amb el cicle ‘High School, 2n curs’ →