Inici > Restaurants > Aürt\nAürt: simplicitat reflexionada i exotisme de proximitat\nA Aürt trobem una cuina divertida, hedonista i elegant. Artur Martínez proposa plats d'una simplicitat aparent que potencien les virtuts d'ingredients locals.\nAürt em sembla un restaurant excepcional i extraordinari. Ho dic ja per començar. Perquè no hi hagi dubtes és el que hi ha. I no m'estic referint només a la seva merescuda estrella Michelin, al seu elegantíssim interiorisme o a la qualitat de la seva atenció personal. Aürt és un restaurant sense parets -aquesta és una primera diferència que comença a singularitzar-lo- on he trobat autèntics moments de felicitat personal a través del menjar, el beure i la parla.\nDe seguida els explico alguns detalls i raons. Però de manera general deixeu-me descriure'l com un espai gastronòmic on he satisfet d'un sol mos els meus desitjos d'hedonisme mastegable, elegància estètica i compromís històric amb la cuina del meu poble, de la meva tribu, del meu terrer.\nAquest conjunt de virtuts és fruit d'un intens i interessant treball intel·lectual. No s'espanten perquè no es tracta d'una aproximació elitista i emmidonada a la gastronomia. A Aürt es ve bàsicament a gaudir.\nPerò si es té l'ull curiós i la ment oberta als suggeriments -mai explicitat, Artur Martínez és un mestre en la seducció gastronòmica-, resulta evident l'abundància de detalls i picades d'ullet que transmeten un dels eixos principals de la seva filosofia gastronòmica: la persecució permanent d’una cuina que neix d’una simplicitat reflexionada.\nArtur Martínez proposa en els seus plats una arquitectura de sabors basada en tres elements principals (que no tres ingredients, és clar). Tres columnes sàpides que fonamenten cada plat i que són les palanques amb què aquest cuiner del Vallès mou el món del paladar. Un bon exemple és aquest plat compost amb velouté d'esturió (i el caviar del mateix), el raïm de mar (toc salí i marí) i el matís cítric i perfumat de la melissa amb flor de mandarina.\nTambé practica la dignificació d'ingredients aparentment humils que ben cuinats proporcionen resultats extraordinaris. No em creuen? Doncs amb un tomàquet en conserva aconsegueixen un plat d’excepció. La idea va néixer per intentar perllongar la vida d'un plat deliciós un cop arribat el final de la temporada estival de la tomaca. Amb l'adequada cocció, el tomàquet en conserva podia donar com a resultat final un mos fins i tot superior al del tomàquet fresc. Quines coses, no? No s'ho creuen? He tingut la sort de provar-ho i em sembla un platet sideral.\nEls tomàquets, rostits i premsats per extreure l'excés d'humitat adquireixen una textura carnosa impressionant. Un sabor d'umami desfermat. Els salsen amb mojo vermell i la combinació és gloriosa. Dolçor matisat, salaó, lleuger picant i toc adobat. Quina barbaritat.\nL'ostra a l'api és un altre exemple de combinació sorprenent que ha esdevingut un clàssic del restaurant. Munten una salsa holandesa fragant i fresca amb la part més gruixuda de les tiges de l'api, i amb la part més noble i tendra preparen una juliana cruixent. L'ostra la cuinen uns segons, just perquè reculli uns mil·límetres les faldilles i tensi lleugerament les carns de nacre. Amb això n'hi ha prou. La textura és de bojos, i el toc lleugerament anisat enriqueix i alleugereix la presència naturalment greixosa de la salsa holandesa.\nAconseguir sabors, textures i registres exòtics mitjançant tècniques orientals aplicades a ingredients mediterranis és una de les idees icòniques d'Artur Martínez. Al seu Vallès natal es cultiva la mongeta del ganxet. Amb ella elaboren una pasta fermentada similar al miso japonès. I el combinen en un mos meravellós que acompanya la subtil elasticitat del bonítol curat (el maduren durant uns dies, de forma anàloga a com actualment es maduren moltes carns, perquè canviï lleugerament la textura i sabors, però conservant l'essència del peix cru).\nPer a rinxolar el rínxol, serveixen també el brou de cocció de les mongetes (aquest brou és un tresor, gelatina vegetal d'alta qualitat) en combinació amb el pil-pil elaborat amb els caps del bonítol. Aquí no es llença res. Recordeu la salsa holandesa que acompanyava l'ostra, elaborada amb la part menys noble de la tija de l'api?\nL'equip i l'espai\nUna altra característica d'Aürt és la voluntat d'integrar comensals i cuiners en una dansa còmplice de culleres, cassons, somriures i proximitat. Els comensals seiem en taules que també són part de la cuina. Davant dels nostres ulls (sovint brillants, l'emoció ens pot a alguns) els cuiners escalfen, emulsionen, agiten i cuinen. Et cuinen als morros. Comprenc que no a tots ens sedueix de la mateixa manera aquesta litúrgia de la cuina. Però aquesta proximitat amaga un altre gran tresor, potser inesperat: l'explicació del cuiner que serveix el plat just després d'acabar d'elaborar-lo.\nAquestes explicacions poden convertir cada sopar en una mini conferència gastronòmica, si és que hi estàs interessat i preguntes. Ja es guarden ells d’estar donant la xapa amb detalls de temperatures, tècniques de cocció i la resta de detalls tècnics si no són preguntats. Però si preguntes… Ai! Si preguntes gaudiràs perquè a Aürt hi ha un equip de cuineres i cuiners als quals els agrada cuinar i explicar què han cuinat.\nI aquesta passió es nota a l'excel·lent equip que componen Pol Ruiz, Marc Cano, Xavi Romas, Pedro, Mara (sala)… o la recentment incorporada Eva Feliu a càrrec de les postres. On per cert trobem contrastos, frescor i fins i tot combos tan suggerents com unes postres de flors, ametlles i cítrics (una altra vegada, la combinació triangular de sabors) que inclou carxofes en la seva formulació (les carxofes són, en efecte, flors).\nEn resum, Aürt és un espai obert al món de les idees amb una aproximació basada en lús del producte local. Uns plats llaminers i elegants, de presentació delicada però que de vegades són un autèntic sisme submarí al paladar. Molta complicitat, molta cuina i molta reflexió gastronòmica destil·lada en forma de simplicitat aparent. Això és Aürt. Potser es nota massa que m'agrada molt. No m'importa. És el que hi ha.


Prou corrupció, transparència ja! - JOVENT\nDurant les darreres setmanes s’ha posat de manifest, vegada rere vegada, que la corrupció política és un dels mals endèmics més importants del nostre país. Fins fa no gaire, alguns encara creien que els casos Noós o Gürtel eren exclusius d’una determinada força política i que el mal anomenat “oasi català” en quedava al marge.\nTres anys i mig després que es destapés el cas Palau i, posteriorment, el cas Pretòria, la corrupció s’ha situat a l’agenda política catalana i espanyola amb tota normalitat, esquitxant les principals forces polítiques, així com algunes de les famílies més influents. A més, les passades eleccions també han demostrat que tenir persones sospitoses de corrupció o directament imputades a les llistes no passa factura, tampoc a casa nostra.\nLes dues forces polítiques que governen Catalunya, Convergència Democràtica de Catalunya (CDC) i Unió Democràtica de Catalunya (UDC), tenen diversos casos pendents de resoldre a la justícia o hi han estat immersos darrerament. A Unió, fa uns anys va ser el cas Turisme, i ara el cas Treball passa a ser conegut com a cas Pallerols, on la Fiscalia i Unió Democràtica de Catalunya han arribat a un acord per tal d’evitar el judici pagant els 385.000€ desviats de subvencions per a cursos per a persones aturades.\nPer altra banda, la formació política del president de la Generalitat, Convergència Democràtica de Catalunya, no se n’escapa. A més a més de tenir la seu embargada arran del cas Palau, algunes ramificacions del cas Campió afecten directament el seu secretari general, Oriol Pujol Ferrusola. I diverses informacions publicades el passat gener al diari El País també demostren que bona part de la família Pujol Ferrusola s’hauria beneficiat de diverses concessions durant els 23 anys de govern de Jordi Pujol.\nA escala estatal, el PP encapçala el rànquing amb casos de corrupció arreu d’Espanya i amb indicis seriosos que fins i tot el seu president i president del Govern, Mariano Rajoy, hauria rebut sobresous procedents de grans empreses a través d’una comptabilitat B del partit, així com d’altres membres de la direcció del partit.\nEl primer pas per aturar la degradació del sistema és posar fil a l’agulla amb mesures clares i contundents contra la corrupció, la qual cosa ha de passar per una regeneració democràtica a tots els racons, i no pas per cap escenificació proposada per aquells partits, PP, PSOE, CiU, que han tolerat la corrupció com a modus operandi. S’han de preveure mesures com ara les següents:\nTipificar penalment el finançament irregular dels partits polítics\nEndurir penalment la corrupció política i empresarial. Perseguir corruptors i corruptes\nControlar estrictament el finançament dels partits polítics (prohibir qualsevol donació anònima a partits o fundacions, comptes corrents específics…)\nDonar compte de qualsevol modificació de les condicions del deute dels partits polítics amb les entitats de crèdit al Tribunal de Comptes i al Banc d’Espanya\nCampanyes electorals diferents: menys propaganda, més informació\nMés enllà d’enumerar els casos de corrupció, que convé fer-ho, cal posar sobre la taula els mecanismes que té la nostra democràcia per detectar totes aquestes irregularitats i posar-hi remei. Segons Acces Info Europe, hi ha més de 90 països al món que compten amb legislació en aquest sentit. A Europa, 40 dels 47 estats del Consell d’Europa en tenen. Així doncs, tots els països europeus en tenen excepte Andorra, Xipre, Malta, Mònaco, Luxemburg, San Marino i Espanya. Aquesta organització, dedicada a promoure el dret a la informació per facilitar la participació pública en la presa de decisions i fiscalitzar els governs, considera que el dret a la informació és un dret essencial. La informació que gestionen les administracions, finançades amb els impostos de les persones contribuents, és propietat de tota la ciutadania.\nAccess Info Europe destaca, doncs, dos aspectes imprescindibles: la transparència proactiva (les administracions publiquen pressupostos, activitats i polítiques) i la transparència reactiva (les administracions han de proporcionar la informació que sol·liciti la ciutadania).\nPer tot això, es fa més necessària que mai una Llei de Transparència que faci front a la llarga llista de casos de corrupció que esquitxen les principals forces polítiques de l’Estat. Una llei d’aquestes característiques ha de considerar tota la informació en poder de l’Administració i propietat de la ciutadania. A més, ha d’establir com a principi i objectiu que tota aquesta informació, de totes les branques del poder (legislatiu, executiu i judicial), sigui pública. Aquesta legislació també ha d’incloure les diverses escales institucionals i tots els organismes que exerceixen funcions públiques.\nQuè ha de tenir una bona Llei de Transparència?\nRegistre i control de lobbies i grups de pressió i agenda de les reunions de diputats i diputades\nPublicació de TOTES les retribucions públiques i privades dels càrrecs públics i alts càrrecs\nDeclaració de béns i patrimoni a l’inici i al final de mandat. El pas per la política no ha de servir per enriquir-se\nSous d’expresidents i excàrrecs públics\nTransparència total en contractació pública, concessió de serveis, convenis de col·laboració i subvencions\nTota la informació lliurada pels partits a la Sindicatura i al Tribunal de Comptes ha de ser pública\nTransparència 2.0: treball digital, obert i a la xarxa de l’Administració\nPerseguir la corrupció té un preu:\nCafè amb llet (@_cafeambllet)\nLa revista Cafè amb llet va ser condemnada a pagar 10.000€ de multa a Josep Maria Via, assessor d’Artur Mas i membre del Consorci Sanitari de Catalunya. Via va querellar-se contra els editors de la revista, qui denunciaven incompatibilitats amb el càrrec públic que ostentava i els seus vincles amb l’empresa privada. Cafè amb llet havia destapat mesos enrere diversos casos de presumpta corrupció en la gestió sanitària dels hospitals de Blanes i Calella, informacions que no han pogut ser desmentides pel Departament de Salut de la Generalitat.\nAcces-info Europe va ser condemnada a pagar 3.000€ pel Tribunal Suprem. El cas es remunta al 2007, quan l’organització va preguntar al Ministeri de Justícia què s’estava fent per implantar la Convenció de l’ONU contra la corrupció. Segons el Tribunal Suprem, “Acces-Info Europe no volia demanar informació sinó explicacions al Govern, tasca que correspon al Parlament”.\nLa promesa del gobierno abierto (Andrés Hofman, Álvaro Ramírez Alujas, José Antonio Bojórquez Pereznieto)\nMapa de les bones pràctiques de la comunicació pública local a Catalunya (UAB)\nTags: CorrupcióTema centraltransparència\nAccess Info Europe – Access Info in the news 2013\n[…] Jovent | 20/02/2013Catalan – Segons Acces Info Europe, hi ha més de 90 països al món que compten amb legislació en aquest sentit. A Europa, 40 dels 47 estats del Consell d’Europa en tenen. Així doncs, tots els països europeus en tenen excepte Andorra, Xipre, Malta, Mònaco, Luxemburg, San Marino i Espanya. Aquesta organització, dedicada a promoure el dret a la informació per facilitar la participació pública en la presa de decisions i fiscalitzar els governs, considera que el dret a la informació és un dret essencial. La informació que gestionen les administracions, finançades amb els impostos de les persones contribuents, és propietat de tota la ciutadania. Read more… […]\nAccess Info Europe – Access Info en los medios 2013\n[…] Jovent | 20/02/2013 Catalan – Segons Acces Info Europe, hi ha més de 90 països al món que compten amb legislació en aquest sentit. A Europa, 40 dels 47 estats del Consell d’Europa en tenen. Així doncs, tots els països europeus en tenen excepte Andorra, Xipre, Malta, Mònaco, Luxemburg, San Marino i Espanya. Aquesta organització, dedicada a promoure el dret a la informació per facilitar la participació pública en la presa de decisions i fiscalitzar els governs, considera que el dret a la informació és un dret essencial. La informació que gestionen les administracions, finançades amb els impostos de les persones contribuents, és propietat de tota la ciutadania. Read more… […]


L’Institut Rocagrossa de Lloret de Mar s’adhereix al PROGRAMA MAGNET en aliança amb el Centre d’Estudis Avançats de Blanes del CSIC – Lo Campus diari\nL’Institut Rocagrossa de Lloret de Mar s’adhereix al PROGRAMA MAGNET en aliança amb el Centre d’Estudis Avançats de Blanes del CSIC\nEl Departament d’Educació de la Generalitat de Catalunya, la Fundació Jaume Bofill i l’Institut de Ciències de l’Educació de la Universitat Autònoma de Barcelona promouen aquesta iniciativa, amb la col·laboració d’institucions culturals i científiques del territori i de les administracions locals, com és el cas de l’Ajuntament de Lloret de Mar\nL’Institut Rocagrossa de Lloret de Mar s’adhereix al programa Magnet en aliança amb el Centre d’Estudis Avançats de Blanes del CSIC. Així ho han presentat avui (20/10/2021) el director general d’Innovació, Digitalització i Recerca Educativa del Departament d’Educació, Joan Cuevas; l’Alcalde de Lloret de Mar, Jaume Dulsat; el director de l’Institut Rocagrossa, Quique Molina; i el director del CEAB-CSIC, Emilio Ortega Casamayor. El projecte permetrà al centre de Lloret de Mar desenvolupar un projecte innovador que sigui referència al territori, tant per les famílies com per la comunitat educativa.\nEl programa s’adreça especialment a aquells centres que tenen un equip docent compromès per desenvolupar projectes d’innovació i millorar la seva projecció social. L’institut de Lloret de Mar es va presentar a la darrera convocatòria d’aquest programa d’innovació i va ser un dels 7 centres educatius seleccionats per entrar a formar part del programa.\nDurant la presentació del projecte del centre, el director general d’Innovació, Digitalització i Recerca Educativa ha expressat que amb projectes com el Magnet “volem garantir que l’alumnat del Rocagrossa surti preparat pels reptes que tenim com a país: la crisi climàtica, les desigualtats econòmiques, o el mercat laboral que vindrà. Aquests reptes poden ser amenaces o oportunitats, i l’educació és clau per afrontar aquests reptes. Perquè sigui una oportunitat per treballar des de la creativitat, el pensament crític, la resiliència i la perseverança”.\nJoan Cuevas ha manifestat que l’institut treballarà a partir “d’un projecte educatiu enriquit amb pràctiques educatives actualitzades. L’Institut està preparat per fer-ho des d’una escolarització diversa i equilibrada, perquè Lloret és dels casos esperançadors en aquest camí cap a l’escolarització equilibrada”.\nL’aliança del centre de secundària de Lloret de Mar amb el Centre d’Estudis Avançats de Blanes (CEAB-CSIC) serà un catalitzador per estimular el pensament científic de l’alumnat. L’expertesa i l’activitat investigadora en els àmbits de l’ecologia i la biologia d’organismes, tant de sistemes marins com d’aigües continentals de les més de 170 persones recercadores del CEAB-CSIC ajudarà a promoure el pensament científic de la comunitat educativa de l’Institut Rocagrossa.\nDEBAT de les “Escoles de Noves Oportunitats / E2O”: Els principals reptes del sistema educatiu per g...\nAprovada la CONSULTA PÚBLICA PRÈVIA a l'elaboració del decret dels ensenyaments professionalitzadors...


El vaixell d'Odisseu: La petjada clàssica a Malta (II): la Vil·la romana de Rabat\nGràcies per aquesta segona entrada sobre la petjada clàssica a Malta, Anna. M´ha fet recordar, parlant de petjes profundes de les antigues civilitzacions, una efemèrides: avui fa 1.933 anys una il·lustre ciutat italiana, Pompeia, començava a entrar a la Història per la porta de la Tragèdia. Sit terra sibi levis!\n24 d’agost de 2012 a les 16:49


Es disputava el primer partit de lliga al moleter i el Carde va guanyar 1-0.\nMolt poc futbol es va veure a l’estrena del Cardassar al Moleter però amb el gol de Pablo els tres punts es quedaren a casa.\nEls grocs i negres comencen victoriosos la lliga.\nFederer campió de Cincinati.\nNi més ni manco que 5 equips espanyols jugaran la Champions.


Home Calendari anys anteriors Calendari Tornejos 2017 XIV Torneig de Ràpides Sant Martí 2017\ndilluns, 13 de febrer de 2017 17:00 | Escrit per Administrator | | |\n2. Se disputa el día 03 de juny desde las 09:30 horas hasta las 12:30 horas aproximadamente.\n4. Los premios son trofeos para los 3 primeros, para el mejor sub-18 y para el mejor +60. La entrega de premios sería el día 03 de juny sobre las 12:30 horas tras el XIV Torneig de Ràpides Sant Martí.\nDarrera actualització (dimecres, 25 d'octubre de 2017 17:30)


VALENCIÀ 3º ESO | I.E.S. Navarro Santafé\nInicio VALENCIÀ 3º ESO\nACTIVITAT 3. 3ESO\nUna vegada realitzades, les enviareu al correu: belda_vicsan@gva.es\nALUMNES DE 3ESO AMB LES 2 AVALUACIONS APROVADES O MITJANA APROVADA\nLes activitats també estan en AULES vosaltres decidiu la manera de comunicació i enviament\nHeu de fer els exercicis 1, 3, 4 (Comprensió escrita), 13 i 14 (Comprensió oral:resum i dictat) del següent pdf. També teniu ací els àudios (l’un per al resum i l’altre per al dictat) per si teniu alguna dificultat en descarregar-los.\nRecordeu que en la unitat 5, poc abans del confinament, vam treballar la ressenya, en concret a través dels blogs literaris a internet fets per gent jove i amb molts seguidors. Recordeu també que la ressenya és un text oral o escrit amb una anàlisi o comentari crític d’una obra literària, de teatre, de cinema i que ens ajuda a decidir-nos per la lectura o la visió d’una obra en concret.\nAcí teniu un àudio d’un cinefòrum en el qual trobem la ressenya de tres pel·lícules.\nI ara farem dues activitats.\n1- Resum de l’àudio que acabeu d’escoltar i que ha de contenir com a mínim:\na) El títol de les pel·lícules.\nb) El gènere cinematogràfic al qual pertanyen.\nc) El director/a\nd) L’any de la producció\nMínim 15 línies, unes 150 paraules.\n2- Ara heu de fer el mateix amb una pel·lícula que us haja agradat, podeu buscar la informació de cadascun dels apartats a internet i feu un guió i a partir d’ell GRAVEU UN ÀUDIO que serà el que enviareu (entre 1 i 2 minuts).\nRECORDEU: TOT EN VALENCIÀ\nFareu obligatòriament dues activitats(dividides en dues parts), les quals vos descarregareu des d’aquesta pàgina.\nACTIVITAT 2 (part 2): data límitel divendres 29 de maig\nALUMNES DE 3ESO AMB LES 2 AVALUACIONS SUSPESES O MITJANA SUSPESA I ALUMNES DE 4ESO AMB L’ASSIGNATURA DE 3ESO PENDENT\nACTIVITAT 1 (PART 1) DATA LÍMIT EL DIVENDRES 8 DE MAIG\nHeu d’enviar els exercicis del següent pdf.\nACTIVITAT 1 (PART 2) DATA LÍMIT EL DIVENDRES 15 DE MAIG\nEXPRESSIÓ ESCRITA: En la lectura del pdf es parla d’un ofici antic que ja ha desaparegut: el quincaller. Pensa ara un altre ofici que haja desaparegut que t’hagen contat, que hages llegit, que hages vist en una pel·lícula o sèrie i escriu un text descrivint-lo, per a què servia. Unes 150 paraules.\nACTIVITAT 2 (PART 1) DATA LÍMIT EL DIVENDRES 22 DE MAIG\nRecordeu que en la unitat 1, a principi del curs, vam parlar de què era una crònica,en concret que era un article fet per una persona que ha viscut uns fets. I vam llegir la crònica d’un professor en el seu primer dia de classe en un institut. Ara teniu un àudio del principi d’una crònica radiofònica.\nHeu de fer un text en el qual resumiu l’àudio (10 línies: 100 paraules)\nACTIVITAT 2 (PART 2) DATA LÍMIT EL DIVENDRES 29 DE MAIG\nAra escriviu un guió per ser llegit en el qual resumiu dues notícies (que vos podeu inventar o que siguen reals) igual que en l’àudio que heu escoltat i GRAVEU VOSALTRES TAMBÉ UN ÀUDIO que serà el que enviareu (al voltant d’un minut).\nSi teniu algun dubte, no ho dubteu i escriviu-me a: belda_vicsan@gva.es


Hi ha vegades que et costa entendre allò que et passa. Mires els teus pares i penses que no els entens. Parles amb els teus amics i et costa que et faci riure el mateix que a ells els fa riure. Fins i tot et mires al mirall i et fa l’ef...\nHi ha vegades que et costa entendre allò que et passa. Mires els teus pares i penses que no els entens. Parles amb els teus amics i et costa que et faci riure el mateix que a ells els fa riure. Fins i tot et mires al mirall i et fa l’efecte que la persona que veus reflectida et resulta estranya.\nLa Mònica escriu tot allò que li passa pel cap i encomana la seva mania a en Jordi. Entre tots dos ens explicaran una pila d’històries, cadascun des del seu punt de vista, un accident de cotxe, una festa de disfresses, un festival de música electrònica, unes vacances en un poble del Pirineu aragonès, uns afusellaments en temps de la guerra i també parlaran de l’Enric. Qui és l’Enric? L’Enric és el germà d’en Jordi, però també és el perill. L’Enric és el perill.


La tal Bonet era una consellera?\nBen aviat l’haurem oblidat, tot i que la història no perdona\nActualitzada 22/05/2017 a les 06:47\nLa política és sorprenent. El cas de la tal Bonet ho és. Tot i que encara fumeja, podem apostar que ben aviat serà resolt per una Sindicatura que ens representa a totes i a tots. Lleial al seu rol, a saber, ser els síndics del poble andorrà, mirar per l’interès general, representar el Consell General i ordenar-ne el funcionament. Es van comprometre a fer-ho amb rigor, dignitat i l’equanimitat que se n’espera. De la mateixa manera que la tal Bonet, com a consellera general, té l’alt honor de representar el poble andorrà. Ha estat escollida per defensar el seu interès, per treballar, al costat de les altres institucions de l’Estat, amb l’objectiu de retrobar el camí de la prosperitat i fer-ho sense deixar ningú enrere. Atès que aquests són temps d’entesa i concertació, de deixar de costat el càlcul polític en benefici de l’interès general, també són temps per a l’acció i no per a discursos. Ni per rentar-se les mans davant situacions que afecten l’interès general, com les que afecten l’administració de cabals públics. És en moments així que hem de ser capaços de posar Andorra per davant de tot. Lluny de tacticismes. És això, i no una altra cosa, el que s’espera dels síndics i dels consellers. Avui més que mai, l’actuació dels polítics –la seva actuació com a consellers i conselleres generals– ha de ser exemplar. De ben segur que el mateix síndic Mateu reconeixerà en el que acabo d’escriure fragments del seu darrer discurs de presa de possessió, que li acabo de manllevar. Són paraules públiques i alhora sàvies. No dubto que estaran presents en la seva decisió sobre el cas de la tal Bonet. Sabrà acompanyar amb fets la paraula donada al poble andorrà, o el que és el mateix, al Consell General. Altra cosa és el comportament que la consellera està tenint. Quan la veig, no m’importa que sobre el paper segueixi sent consellera general, perquè als meus ulls és un cadàver polític. Com ho són tots aquells que obliden qui els ha posat allí on són: les persones que els han votat. Quan això passa, el polític deixa de ser-ho. Esdevé un trist personatge, una mena de pseudofuncionari de la política, fent del noble exercici de representar el poble un engany per procurar-se un millor modus vivendi. Qui això fa, no és un bon andorrà. És una mala persona, una mal company i el trist exemple del que no ha de ser un polític.\n#37 Ros d'Eroles\nFlac favor a la socialdemocràcia senyor Delfí Roca, aquest escarni diu molt del seu tarannà, com diuen els castellans; "Dios le da pan a quién no tiene dientes"... Algú l'ha fet creure que vostè és un referent moral, però cregui'm fa molts anys que postureja, i aquí tots ens coneixem.. Mai recolzaré l'escarni públic cap al més dèbil, vostè ho ha fet públicament, i públicament s'ha ben retratat!\nBon dia.Demano disculpes a qui s'hagi pogut sentir ofès per publicar la meva opinió sense eufemismes. Les reaccions al meu escrit m'han ensenyat que parlar de persones indigna el proïsme. En canvi, quan es parla de coses, de valors, es pot parlar de tot. Això ens permet escollir lliurement mirar cap a un altre costat, fent veure que aquí no passa res, per així poder seguir sentint-nos igual.Delfí\n#35 sed lex\nVeritas va dir..Els comentaris del #12 al #19 els ha escrit la mateixa persona, clarament!!!. jajaja\nUn Tamarro per exemple?\nDoncs jo si que trobo encertat el comentari del Sr. Perea!!!\nAu va Sr Perea com sempre fora de lloc lo que escriu.\nSr Perea batejar les coses no toca, ja està bé de portar les coses a aquest termes. Com a dona sentir a parlar de terrenys de masclisme ho trobo fora de lloc. Lo que està clar que les cossa s'han de fer bé tant si ets dona Com home. I el claus de la Bonet no es una cuestio de sexes.\nEls comentaris del #12 al #19 els ha escrit la mateixa persona, clarament!!!. jajaja\nCarles Perea va dir..Em sembla molt desencertat l'article. A la vegada, també aclaridor per qui tenia dubtes del projecte i de les persones d'SDP dels que alguns ens hem sentit enganyats. Però clar, com es nota que la Sra. Bonet és dona i que té capacitat de lideratge en certs projectes al Consell d'Europa i al Consell General. Això, remou a la caverna i li toca la fibra!\nCarles, jo també trobo molt desafortunat el teu comentari. Dit això la senyora Bonet és ben lliure de fer el que vulgui. Recordar-te que tu vas demanar ajuda no fa massa temps a la "caverna" com tu dius. Tens memòria selectiva......\nSr. Perea, tambè trobo que les seves paraules , disculpim l'expressió: "pixen fora del test". Aqui el que la Sra. Bonet sigui dona, no hi te res a veure. Jo soc dona i ,sino perque en aquest tema, el concepte "genere" no hi te res a veure, em sentiria molt insultada com a tal amb l'actitut de la Sra. Bonet. Es molt mes greu, es com a politica i persona , que es un insult a l'intel.ligencia l'actitut de la Sra. Bonet.\n#28 Delfí ataca de nuevor\nDelfí es nota molt que fas tu mateix els comentaris a favor de l'article.....jajajaj són tots iguals. Ets patètic fins i tot en això. I ara el diari que no ho publiqui perque li he dit patètic, quan ell es passa l'article insultant.


Teràpia de xoc Mamet – Francesc-Marc Álvaro\nFrancesc-Marc Álvaro | Teràpia de xoc Mamet\npost-template-default,single,single-post,postid-4257,single-format-standard,mikado-core-2.0.4,ajax_fade,page_not_loaded,,mkd-theme-ver-2.1,vertical_menu_enabled, vertical_menu_width_290,smooth_scroll,side_menu_slide_from_right,wpb-js-composer js-comp-ver-6.0.5,vc_responsive\n24 feb Teràpia de xoc Mamet\nBlesa i Rato han estat condemnats a penes de presó pel cas de les targetes black. Veurem quant de temps passen, finalment, entre reixes. Hi ha la sensació –força fonamentada– que la corrupció política comporta més pena mediàtica que de l’altra. Urdangarin –lliure i sense haver de pagar fiança– podria donar lloc a moltes tesis doctorals sobre aquest assumpte. Però, en observar la corrupció als partits i a les institucions públiques, acostumem a cometre un greu error: sempre posem la vista en el corrupte i molt poques vegades en el corruptor, que és el col·laborador imprescindible perquè les martingales siguin una realitat habitual. Us proposo una teràpia de xoc per anar canviant la perspectiva.\nAneu al teatre Poliorama a veure Muñeca de porcelana, traducció a l’espanyol d’una obra de David Mamet, amb un José Sacristán –en el paper de milionari corruptor– que us recordarà moltes figures grosses i petites del pessebre local. L’originalitat del dramaturg nord-americà és proposar-nos una dissecció –no sé si poc o molt empàtica– del corruptor que ha aconseguit durant anys i panys que tothom balli al seu so. Hi ha moltes ficcions literàries que es dediquen a retratar el corrupte, però moltes menys que parlin d’aquells que fan possible que la virtut del governant sigui una mercaderia per subhastar. Diria que el corruptor és el gran desconegut, la qual cosa és paradoxal. Per això aquest muntatge teatral resulta tan oportú i tan higiènic.\nEl que em fascina de Mickey Ross –el magnat crepuscular i arrogant que Mamet ha creat– és la seva tremenda innocència. Sí, innocència, no us estranyeu. El que domina el seu temperament és la innocència, per sota de les enterques capes de cinisme macerat que el personatge exhibeix en tot moment, sobretot quan es refereix als “politiquets” que ha anat comprant al llarg del seu periple. Politiquets que ell veu com si fossin papallones exòtiques d’una col·lecció, clavades en una capsa que s’ensenya a les amistats. En el fons, el corruptor pensa que la seva inversió és per a tota la vida, és un home de fe sense saber-ho.\nEls tipus com Ross –a Nova York, Madrid o Barcelona– se senten inexpugnables perquè confien en la solidesa eterna de la barricada que han fabricat amb diners, favors, silencis i amenaces. Confien, per damunt de tot, en la seva capacitat de generar temor i amor. Això els fa semblar més forts del que realment són. Però aquesta barricada és una obra humana i, com a tal, està sotmesa a l’atzar, la necessitat i el caprici dels altres. Impunitat no és el mateix que tranquil·litat, ni de lluny. Arriba un dia en què potser ja no fan por. La faula de Mamet ens adverteix de la fragilitat de qui sempre posa el preu a tot.\nMentre veia Sacristán fent de Ross a l’escenari del Poliorama, no podia deixar de pensar en Fèlix Millet.


Antiglobalització – Pàgina 7 – CGTCatalunya\n13 – 22 d’abril: V Setmana de lluita per la Sobirania Alimentària\n08/04/2012 - 18:12:21\nEls dies 24 i 25 de març es va celebrar a Madrid una Trobada Estatal per a promoure el procés de auditoria ciutadana del deute amb la participació de més de 100 persones de diferents ciutats de l’Estat espanyol.\nCiutadanes, assemblees del 15-M de diferents ciutats, juntament amb altres xarxes i organitzacions socials, han constituït una Plataforma per a realitzar una Auditoria Ciutadana del Deute, que determini la seva il·legimitat. S’inicia així un procés liderat per la ciutadania per a abordar el problema del deute.\nA Espanya, igual que en altres països de la perifèria europea, som testimonis de com la Crisi del Deute és utilitzada per a justificar polítiques d’ajustament i austeritat amb les quals es destrueixen els drets socials i laborals conquistats gràcies a l’esforç i la lluita de generacions passades. Amb total impunitat es retallen i privatitzen serveis públics bàsics, com l’educació, la sanitat i els serveis socials. Les ciutadanes observen amb impotència com es retarda l’edat de jubilació, es precaritzen les seves condicions de vida, es congelen les pensions i desapareixen els drets laborals.\nDes de la Plataforma Auditoria Ciutadana del Deute “No devem, No paguem” entenen que hi ha indicis més que suficients de il·legitimitat en el deute que el Govern espanyol, juntament amb la UE o els governs autonòmics, estan utilitzant com motiu per a tirar endavant amb una sagnant política d’austeritat. Per això s’exigeix el dret a saber, a conèixer els detalls del procés que ens ha dut a aquesta situació.\nAquesta iniciativa té entre els seus objectius l’exigència de poder decidir democràtica i sobiranament què fer amb el deute i amb el nostre futur, sense ingerència dels mercats financers, de la Comissió Europea, el BCE o el FMI.\nEl deute de l’economia espanyola és enorme, se situa per sobre del 400% del PIB però qui va contreure i es va beneficiar d’aquest deute? És cert que tots i totes hem viscut per sobre de les nostres possibilitats, com ens repeteixen fins a la sacietat? O per contra aquest deute ha beneficiat a una minoria poderosa que continua enriquint-se amb les polítiques d’ajustaments i retallades? Estem pagant un deute que no hem generat, un deute que ha estat contreta en contra de l’interès general del poble? O simplement, són il·legítims de per si mateixos els mecanismes dissenyats per a generar deute?\nDurant aquest primera trobada estatal, en la qual van participar més d’un centenar de persones, s’ha definit quin tipus d’Auditoria es vol promoure. Es tractarà d’un procés Ciutadà, obert a totes aquelles persones que vulguin participar en ell. Abordarà d’una banda l’àmbit de l’Estat espanyol com deutor, ja sigui a través del Deute públic o del Deute privat susceptible de convertir-se en pública en un futur. Es realitzarà a nivell Estatal, autonòmic i local.\nEl procés d’Auditoria tindrà a més una visió integral, analitzant no només qüestions econòmiques i financeres, sinó també impactes de gènere, socials, ambientals, culturals o polítics. Per altra banda, inclourà també el paper de l’Estat espanyol com creditor dels deutes d’altres països del Sud Global, així com dels deutes ecològics, socials, culturals, de gènere, polítiques i històriques que hem acumulat enfront de diversos pobles.\nDes de la nova Plataforma Auditoria Ciutadana del Deute “No devem! No paguem!” es participarà en mobilitzacions i lluites contra les polítiques d’austeritat, començant per la participació en la Vaga General del 29M per a denunciar una Reforma Laboral imposada sota l’engany d’un Deute del qual els treballadors no són responsables. Una Reforma Laboral que respon una vegada més als interessos d’aquells, bancs i grans empreses, que sí són responsables de la major part de l’endeutament espanyol (més d’un 65% correspon al deute d’empreses financeres i no financeres). L’engegada de la Reforma Laboral suposa que de fet siguin les treballadores les que paguin, amb sous més baixos i condicions més precàries, els deutes acumulats per les grans fortunes.\nDes de la Plataforma Auditoria Ciutadana del Deute “No devem! No paguem!” es fa doncs una crida a tots i totes les ciutadanes, independentment dels seus coneixements o experiència, a participar en aquest procés d’aprenentatge col·lectiu i empoderament, que retorni als ciutadans la sobirania expropiada per la dictadura dels mercats financers.\nPer a obtenir més informació sobre el procés d’Auditoria o concertar entrevistes, us podeu posar en contacte amb nosaltres a travésdel correu auditoriabcn@nullgmail.com\n04/04/2012 - 16:08:01\n16/03/2012 - 09:46:43\nIVAN GORDILLO | 01/03/2012 – Setmanari Directa\n04/03/2012 - 16:47:57\nEl Parlament grec va aprovar aquesta matinada del 12 al 13 de febrer un dràstic paquet de retallades exigit per la “Troica”, conformada per la Unió Europea, el Fons Monetari Internacional i el Banc Central Europeu, enmig d’una onada de disturbis en els carrers de la capital. Les retallades eren la condició imprescindible per a rebre els 130.000 milions d’euros del pla de “rescat”.\nAixí, una majoria de diputats (199 vots a favor i 74 en contra d’un total de 300) va votar a favor del “paquet” neoliberal facilitant els 151 vots necessaris per a aprovar unes mesures que són àmpliament rebutjades pel gruix de la societat grega.\nDurant el diumenge, milers de manifestants (uns 100.000) es van concentrar en la plaça Syntagma d’Atenes per a mostrar el seu rebuig a les retallades socials, convocats per sindicats, moviments socials, indignats, grups anarquistes,… amb banderes gregues i pancartes contra la troica, contra el Govern, el FMI i contra la canceller alemanya, Angela Merkel. Arran del llançament de gasos lacrimògens i l’onada de repressió policial la major part dels assistents es van dispersar pels carrers adjacents sent perseguits per agents. La plaça Syntagma va quedar repleta de fum.\nQuan la policia va començar a llançar bombes de gasos lacrimògen per a dispersar als manifestants, es van escoltar milers de crits i posteriorment els disturbis es van estendre pels carrers adjacents amb centenars de manifestants enfrontant-se a la policia amb còctels molotov i pedres. Grups de manifestants van calar foc a una dotzena d’edificis en les avingudes Stadiu i Aeolu, entre ells seus bancàries i diverses cafeteries de grans marques. Diversos edificis, algun d’ells històric, desenes de botigues, sucursals bancàries, un cinema, caixers automàtics, cotxes, cafeteries i fins a una botiga d’armes en el centre d’Atenes van cremar en flames. Va haver-hi més d’un centenar de ferits i 50 detinguts pels disturbis. Eren les mostres més virulentes d’una gran protesta que va dur als grecs als carrers hores abans que el Parlament grec votés a favor dels extrems ajustaments que imposen la Comissió Europea, el Banc Central Europeu (BCE) i el Fons Monetari Internacional (FMI), la cridada troica, en canvi de salvar a Grècia de la fallida.\nA Tesalònica els manifestants van ser 20.000. A d’altres ciutats també es van realitzar manifestacions de protesta. En la ciutat de Volos, es va calar foc a l’ajuntament i es va assaltar l’oficina tributària, on es va portar a terme una crema de documents. En la illa de Kerkyra es van registrar disturbis. Manifestants van destrossar els despatxos de dos diputats. En la illa de Creta també ha estat destrossat el despatx de Manolis Stratakis, diputat del PASOK i un grup de persones ha ocupat la televisió local a Iraklio, cridant a una vaga general indefinida en tots els llocs de treball.\nA mitjanit, hora espanyola, el Parlament grec va votar a favor del draconià pla que sotmetrà als ciutadans a un nou ajustament de cinturó que durarà tres anys i equival al 7% del Producte Interior Brut de Grècia. Això suposa un triomf del primer ministre, el tecnòcrata Lukas Papadimos, que hores abans de la votació pressionava als diputats perquè donessin suport les retallades escampant la por al “caos social” si Grècia no segueix les directrius de la UE i es veu forçada a sortir de l’euro.\nEl vot a favor de les mesures dels dos partits que sostenen al Govern, el socialista Pasok i el conservador ND, va ser suficient per a ratificar l’acord sobre la quitació dels títols de deute grec (els creditors deixessin de cobrar 100.000 milions, la meitat del que posseïxen) i el nou pla de rescat de 130.000 milions d’euros que evitarà que el país entre en suspensió de pagaments el 20 de març, quan ha d’afrontar un pagament de 14.400 milions. Al final, va haver una còmoda majoria: van votar 279 diputats, d’ells, 199 a favor i 75 en contra. Va haver-hi cinc abstencions. Un total de 11 diputats del socialista Pasok i nou de ND van trencar la disciplina de vot de les dues formacions i van rebutjar les retallades. Es van abstenir altres nou parlamentaris del Pasok i un de ND, igual que el grup parlamentari de Laos, la formació ultradretana que la setmana passada va abandonar el Govern per desavinences.\nEls polítics van obviar, així, el rebuig social a les dràstiques mesures de retallada, mesures com la retallada del 22% del salari mínim (se situa ara en 751 euros), a més de l’acomiadament de 15.000 funcionaris aquest any (150.000 en tres anys), la retallada en les pensions, una reducció del 20% dels salaris del sector privat eliminant les pagues extres, la recapitalització de la banca amb 40.000 milions d’euros, o la privatització de l’aeroport d’Atenes, les empreses públiques mineres, subministradores d’aigua i elèctriques i dels terrenys de l’Estat en illes gregues.\n13/02/2012 - 01:48:15\nXerrades de Raúl Zibechi a Barcelona l’11 de febrer\nDissabte 11 de febrer – BARCELONA\nA les 11:30h. Xerrada-col·loqui “El paper dels moviments socials en les lluites socials”, a càrrec de Raúl Zibechi i un membre de la Xarxa d’Economia Solidària. Lloc: La Torna (St. Pere Màrtir,37 – Gràcia). Organitzen: Taifa i XES.\nA les 17:00h. Trobada oberta de Raúl Zibechi amb membres de Taifa (Seminari d’economia crítica). Lloc: EcoConcern (Mare de Déu del Pilar,15 – St. Pere).\nQui ésRaúl Zibechi?\n09/02/2012 - 12:07:42\n“Grècia és un laboratori de les polítiques d’austeritat”\nF. Fafatale / Madrid / Diagonal\nGrècia va viure el dimarts 7 de febrer una nova jornada de vaga general enmig de les negociacions del Govern amb els creditors i amb la UE sobre el pròxim rescat. Moisis Litsis, analista econòmic del diari grec ’Eleftherotypia’, analitza la situació grega i europea en aquesta entrevista.\n– Diagonal: Podries mesurar la deterioració del benestar dels grecs des del ‘rescat’ i la irrupció de la troica formada pel Banc Central Europeu, la Comissió Europea i el Fons Monetari Internacional?\nMoisis Litsis: Vivim en una situació que en els meus 50 anys, i a pesar del meu origen de família humil que va viure anys molt difícils, mai havia vist. Per a començar, no hi ha esperança, ni a nivell social ni a nivell privat, com en anteriors situacions complicades similars. L’actual crisi afecta a l’anomenada ‘classe mitja’, gent que va donar per assentada la prosperitat d’anys passats. Afecta especialment a gent de la meva edat, a qui els és difícil començar de zero, que no són joves per a ser optimistes, que tenen famílies…\nMolta gent com jo viu dels estalvis del passat (si és que té). És molt rar veure a dues persones treballant en la mateixa família (només si una és empleada pública). Cada vegada més i més gent acudeix a menjadors populars. La família tradicional grega segueix sent un valuós matalàs social. Cada vegada hem de pagar més i més impostos per passats ingressos i molta gent no paga, no per raons ideològiques, sinó senzillament perquè no té diners.\nL’atur oficial és del 18%. I després estan aquests treballadors, com a ‘Eleftherotypia’ (la plantilla porta sense cobrar des d’agost), que no són oficialment parats, però que no són remunerats pel seu treball. Uns dels negocis prospers avui a Grècia són les cases de compra d’or. Veiem molts anuncis de botigues, fora del districte centre tradicional d’Atenes, de compra-venda d’or.\n– D.: Per què Grècia és diferent? És a dir… Per què ha estat la primera? L’activista grega Sonia Mitralia sosté que la troica utilitza a Grècia com laboratori per a veure el lluny que pot arribar. Tu què en penses?\nM.L.: Penso que ella té raó. Fins i tot el nostre ex primer ministre, Yorgos Papandreu, va dir una vegada que érem “un laboratori mundial” per diferents raons. Grècia suposa una petita proporció de l’economia de l’eurozona (tan sols un 2% del PIB, enfront de països com Espanya, que suposen un 11%) i segur una molt més ínfima de l’economia mundial. Llavors… per què tant soroll sobre la crisi grega en els dos últims anys, amenaçant amb desestabilitzar tota l’economia mundial?\nGrècia va ser el primer exemple del que avui tot el món reconeix: la crisi de deute mundial, amb el focus en l’eurozona com un tot. Si Grècia queia, es corria el perill de ‘l’efecte dominó’ de suspensió de pagaments en altres països de l’eurozona i podia suposar la fi del procés de la zona euro. Així és com van intentar salvar el problema grec, per descomptat, sense cap èxit. Ara és una discussió comuna que la crisi del deute amenaça amb desmantellar tota la eurozona, no per Grècia, clar, sinó perquè la crisi afecta a economies més grans com Espanya, Itàlia o França.\nAmb la severa austeritat, l’amenaça d’un immediat ‘default’ i sortida de l’euro, la troica va intentar primer persuadir als grecs que no hi havia altra solució i després va intentar terroritzar a la gent amenaçant-la amb que si no seguien els passos grecs, sofririen més ràpidament una situació similar.\nDesprés van intentar provar els límits de les reaccions de la gent. Malgrat les contínues vagues, manifestacions, crítiques i polèmiques, no hi ha hagut una explosió social a Grècia. Així doncs, els reguladors de l’eurozona deuen pensar que han guanyat la partida, manejant amb èxit qualsevol besllum de descontentament en altres països. Jo penso que Grècia és avui l’exemple del que no hauria de passar en altres països europeus: Creure que no hi ha altra solució a la crisi del deute que les polítiques de la troica que han empobrit als grecs.\n– D.: I com està el poble grec? Està unit en les lluites? Hi ha un contrapoder real? Quin és el rol dels ‘aganaktismeni’ (els indignats grecs)?\nM.L.: Hem tingut un munt de vagues. Algunes d’elles massives, especialment al principi de la crisi. Però els grecs no veuen cap canvi real. Un gran moment va ser el passat estiu, quan el moviment ‘aganaktismeni’ (indignat) va començar a assetjar el Parlament amb milers de persones, esperant que la majoria del PASOK (Partit Socialista) no votés al final les noves mesures que va imposar la troica després de l’acord de juliol per un nou préstec. L’únic assoliment va ser el reemplaçament del primer ministre socialista Yorgos Papandreu pel tecnòcrata ex banquer central Lukas Papademos amb el suport dels partits de l’oposició, el dretà Nova Democràcia i el d’extrema dreta LAOS.\nEm sembla que el poble grec està cansat de no veure un canvi real, segueix dubtant dels sindicats tradicionals, fins i tot dels partits tradicionals d’esquerra, malgrat que van obtenir bons resultats en les passades eleccions. Hi ha moltes iniciatives noves a nivell local, però no hi ha un moviment massiu general amb una demanda central. Però la lluita segueix.\nPenso que hi ha una necessitat de rebuig total de les actuals polítiques i del deute, fins i tot qüestionant la inclusió de Grècia en l’euro. Després de tot, a pesar de les diferències sobre aquest tema de les polítiques d’esquerra, hi ha una alta probabilitat que Grècia sigui forçada a sortir de l’euro, sense un moviment real preparat per a contrarestar les dures conseqüències d’un moviment com aquest. Si no, hi haurà tremends canvis polítics i socials.\n– D.: Per què Grècia no ha declarat encara una vaga general indefinida?\nM.L.: Durant molts anys recordo a l’extrema esquerra intentant promoure una vaga general indefinida sense cap èxit. En els dos últims anys hem tingut moltes vagues generals, fins i tot més que en els primers anys després de la caiguda de la ‘Junta’ en 1974, un període caracteritzat per una gran radicalització i molta mobilització juvenil. La gent també ha perdut molts diners amb les vagues, especialment en el sector públic. Així que, en aquests temps difícils, dubten si anar a la vaga indefinida, una cosa que les forces sindicals tradicionals no volen realment i són incapaces de promoure.\n– D.: Quina és l’amenaça de l’extrema dreta a Grècia?\nM.L.: Cal dir que tenim dos tipus d’extrema dreta a Grècia. Una, connectada amb l’anticomunisme de la dreta tradicional, antisemita, nacionalista, xenòfoba i racista, etc. i una altra més extrema, neonazi. La primera està representada per LAOS (el seu fundador va ser membre del conservador Nova Democràcia) i la segona, per l’organització neonazi ‘Crysi Avgi’. Ambdós estan a l’alça. LAOS és membre del nou govern de Lucas Papademos (pot ser que per això la seva popularitat dels últims anys està caient una mica) i ‘Crysi Avgi’ en algunes zones va obtenir millors resultats que l’extrema esquerra.\nDurant molts anys, per la ‘Junta’, l’extrema dreta va ser marginal. Basada principalment en un anticomunisme que semblava desfasat després de la caiguda del mur de Berlín i l’atenuació de l’esquerra tradicional que va influir em la política grega malgrat la seva derrota en la guerra civil en 1945. En els últims anys, al costat del tradicionalment antisemita LAOS, va intentar explotar la causa palestina, fins a llavors bandera de l’esquerra, per a promoure un nou tipus d’antisemitisme emmascarat amb crítiques a les polítiques israelianes i malgrat les conegudes connexions entre l’extrema dreta europea i la islamofòbia del ‘establishment’ d’extrema dreta israeliana; també va intentar explotar l’ona d’immigració il·legal al costat de l’explotació del sentiment nacional (problemes amb Turquia, antiga Democràcia de Macedònia) per a promoure la seva agenda. El seu suport a l’actual govern els ha provocat alguns problemes amb el seu electorat, que era, des d’un punt de vista nacionalista, contrari a les polítiques de la troica al principi. “La gent ha perdut molts diners amb les vagues, especialment en el sector públic”\n– D.: Quina és la teva explicació sobre l’ofensiva de la troica, no només a Grècia? Penses que el seu objectiu és atacar a la classe treballadora en tota Europa?\nM.L.: Segur. Mira. En els últims 20 anys, en ‘l’era daurada’ del neoliberalisme, vam veure una contínua tendència a Europa a desmantellar l’estat ‘social’ i el tradicional poder dels sindicats (especialment en els països del nord) en nom de la necessitat d’arribar a altes taxes de PIB. Aquest procés va suposar una gran lluita dintre de la UE i molts governs, per la pressió dels sindicats i l’opinió pública, van adoptar les reformes neoliberals lentament, en ocasions retrocedint per la pressió popular.\nAra, amb la crisi del deute, que és resultat de la ‘bombolla’ de l’euro, els governs són forçats a adoptar reformes ràpides, per a abaratir la mà d’obra, sense drets ni seguretat social. Molta gent, espantada per les tremendes conseqüències, confia que les mesures dels governs puguin evitar el ‘default’ i que el deteriorament del benestar pugui frenar-se. És el moment que la classe treballadora s’aixequi i trobi noves formes d’enfrontar-se a aquesta política brutal que, com en el cas de Grècia, mai para.\n– D.: Quina és la relació entre els poders europeus i els nord-americans en aquesta ‘crisi del deute de l’euro’? Quin és el paper d’Alemanya? Quant té de real la ‘crisi del deute de l’euro’?\nM.L.: Molta gent a Europa creu que la política americana és més favorable al desenvolupament econòmic perquè EEUU pot imprimir dòlars i promoure el creixement. Una cosa que no és molt certa, perquè malgrat els milers de milions de dòlars que la Reserva Federal va imprimir en els últims anys, la situació social a EEUU és similar a l’europea, i de vegades fins i tot pitjor.\nLes crisis del deute són reals i són el resultat del model de consumisme del capitalisme modern. En el passat (per exemple, en els 70) els dèficit públics van ser el resultat de les tradicionals polítiques keynesianes per a finançar l’estat social, etc. Ara hem vist una explosió de deute públic i privada, en gairebé cada país occidental, perquè els bancs van pressionar a la gent i als països a endeutar-se per a finançar la seva prosperitat (per a comprar cases, cotxes, serveis, etc.) amb tipus baixos i ara exigeixen els diners de tornada, sabent que cap societat pot permetre’s\n09/02/2012 - 01:13:51\nREBEL·LEU-VOS!, PER L’AUTOGESTIÓ\nUna eina per a difondre i impulsar la transformació social a través dels recursos que es proposaran en els seus continguts entorn de l’autogestió, l’autoorganització, la desobediència i l’acció col·lectiva.\nEn un moment en que el sistema capitalista es dirigeix al col·lapse, immers en una profunda crisi sistèmica (ecològica, política i econòmica, però principalment de valors), on individus i col·lectius de persones estan sent desproveïts dels seus drets fonamentals, és necessari desenvolupar un procés col·lectiu horitzontal on tots els éssers humans puguem interactuar en igualtat de condicionsi en llibertat.\n06/02/2012 - 02:54:31\n03/02/2012 - 14:03:19\nEls inversors acorralen a Grècia en la negociació sobre el deute\nEl govern grec pressiona perquè els inversors acceptin un bescanvi de mésdel 50%.\n25/01/2012 - 23:42:07\nIslàndia és un país de poc més de 300.000 habitants. No té Exèrcit. I, no obstant això, va derrotar als centres financers més importants del món a força de la seva fermesa i voluntat popular. En les lligues de riquesa que periòdicament es publiquen, Islàndia apareixia com un dels països més rics del món, ja que el seu PIB per càpita era dels més elevats. I tot això s’atribuïa a l’enorme desregulació de la banca, permetent-li fer a aquesta el que volgués, sense cap tipus de regulacions, frens o inhibicions.\nIslàndia era el paradís del neoliberalisme. Les polítiques del govern islandès estaven orientades a facilitar i donar la benvinguda al capital financer d’altres països, com Gran Bretanya i Holanda. Això va conduir a una situació que tot el món es va endeutar, incloent l’Estat. El deute públic va passar de ser 200 vegades el PIB del país en 2003 a 900 vegades el 2008. Tot semblava anar sobre rodes fins que va esclatar la crisi financera europea. Llavors, l’economia islandesa va col·lapsar. Els tres bancs més importants d’Islàndia, Landbanski, Kaupthing i Glitnir van ser nacionalitzats. I la seva moneda es va enfonsar. El seu valor va descendir un 85% respecte a l’euro.\nAquest desastre financer va ser l’origen d’una revolució popular que va canviar el rumb del país, fins a llavors governades per elits familiars que havien controlat el poder financer i polític del país. Tal revolució popular va recuperar la seva sobirania perduda. El govern, responent al col·lapse, havia negociat un préstec de 3.500 milions d’euros de diverses fonts i països. Però com condició, tant el FMI com la Unió Europea van voler imposar unes condicions draconianes a la població islandesa, tal com està ocorrent a Grècia, Irlanda, Portugal, Espanya i Itàlia. Entre aquestes condicions estava una que exigia que cada ciutadà a Islàndia pagués l’equivalent a 100 euros al mes durant els pròxims quinze anys a fi de pagar el deute degut a tals bancs. Aquesta demanda va ser la que va treure a la població al carrer, i així es va començar la revolució islandesa.\nLa idea que la ciutadania havia de pagar el desastre creat com a conseqüència del comportament irresponsable de la banca, que va comptar amb la complicitat de l’Estat, va ser més del que la gent podia tolerar. La pressió del carrer –element clau en la revolució popular- va fer que el cap de l’Estat, Ólafur Ragnar Grímsson, refusés signar la llei que exigia que la ciutadania pagués els deutes privats i públics i que acceptés la petició popular que es convoqués un referèndum en el qual la població expressés la seva opinió sobre la citada llei. Els governs britànic i holandès, en nom dels seus bancs, així com el FMI i la Unió Europea, van amenaçar per tots els mitjans amb convertir a Islàndia en la Cuba del Nord d’Europa, aïllant-la completament, com havia ocorregut després de la revolució cubana. Però la població va respondre que “si acceptaven la llei proposada per les elits governants, Islàndia es convertiria en l’Haití del Nord”.\nAl març de 2010 la població va votar en el referèndum i ni més ni menys que el 93% va rebutjar aquella llei. L’empipament de la població es va traduir en un moviment que va exigir responsabilitats civils i criminals als responsables de la crisi financera a Islàndia, incloent el qual havia estat el Primer Ministre d’Islàndia, així com els presidents dels tres bancs que van haver de ser nacionalitzats. Tots ells han acabat en els tribunals, i no s’exclou que acabin en la presó. Fruit de la indignació popular, també es va exigir que es fes una Nova Constitució escrita, no pel parlament, sinó per una Comissió Popular, formada per 25 ciutadans sense filiació política entre 522 adults que havien estat triats per la població. S’està elaborant l’esborrany, i la comissió està rebent comentaris per Internet. Quan el procés acabi, serà subjecte al Parlament per a la seva aprovació.\nDiverses conseqüències poden deduir-se del que s’ha dit fins a ara. Una d’elles és que totes les previsions de “catàstrofe” que passaria si el referèndum fora rebutjat –com ho va ser-, provinents dels centres financers, FMI i dels governs de la UE, van ser ignorades, doncs eren motivats per a crear una cultura de la por que servia als seus interessos. L’altra conclusió és que qualsevol solució a l’enorme problema creat pels bancs estrangers i nacionals passa per recuperar la sobirania per part de la població. Islàndia demostra la necessitat de no delegar el poder popular a altres institucions que clarament han mostrat que no representen els interessos de la majoria de la població.\n19/01/2012 - 15:31:25\nSETEM i Campanya Roba Neta han publicat un informe de 60 pàgines que analitza l’impacte del desenvolupament de la indústria tèxtil i de la confecció a la ciutat de Tànger (Marroc) sobre les condicions de vida de les treballadores i de les seves famílies. L’informe ha comptat amb la col·laboració de l’Associació Attawassol.\nLa Campanya Roba Neta, coordinada per la ONGD SETEM, publica una investigació realitzada al Marroc: “La moda española en Tánger: trabajo y supervivencia de las obrerasde la confección”\n19/01/2012 - 15:28:30\nPoc després de caminar el segle XXI, les pistes són esclaridores. Ja ningú es duu a engany. La crisi ha estat una bona excusa per a desarticular el pobre Estat de benestar que va acompanyar l’anomenat miracle espanyol, que –tot cal dir-lo–, era més paternalista que afincat en polítiques keynesianes de redistribució de la renda i plena ocupació. El seu origen ho trobem en els governs tecnòcrates, coneguts popularment com governs del Opus Dei. Va ser el moment de la modernització del franquisme. No serà la vella guàrdia franquista qui segui en els consells de ministres a partir de finals dels anys cinquanta del segle XX. La nova ventrada del franquisme muta fins a fer imperceptible la ideologia feixista que la precedia. Molts dels seus cadells no compartien els seus aspectes més repulsius, la tortura i repressió. Amb un discurs ambigu, a la mort del dictador, 1975, són qui donen vida a reforma política. Ja res se’ls resistia. Franquistes de cor, van crear una realitat fictícia per a impedir la ruptura democràtica. La seva estratègia va ser assenyalar l’existència d’un búnker polític on s’amagava el franquisme i el poder del qual radicava en el control sobre les forces armades creades per la dictadura feixista. Identificat l’enemic, la resta eren aliats i companys de viatge en la transició. L’intel·ligent, per a evitar un cop d’estat, era aïllar a l’oligarquia política i donar suport a la burgesia reformista. Qualsevol altra opció estava fora de lloc.\nEl capital financer i industrial va brindar el seu suport i va finançar l’aventura política, en aquesta època agrupats en la Trilateral. Així sorgeix el periòdic El País, dirigit per Juan Luis Cebrián, franquista pragmàtic d’última generació. Els governs d’Adolfo Suárez van comptar amb seves benediccions. Quan va guanyar el PSOE, a l’octubre de 1982 –recordi’s\n15/01/2012 - 23:58:32\nTriodos, la banca de la mala consciència capitalista\n«Dichosa edad y siglos dichosos aquellos a quien los antiguos pusieron nombre de dorados, y no porque en ellos el oro, que en esta nuestra edad de hierro tanto se estima, se alcanzase en aquella venturosa sin fatiga alguna, sino porque entonces los que en ella vivían ignoraban estas dos palabras de “tuyo” y “mío”». (Miguel de Cervantes, Don Quijote de la Mancha)\nEl creixent descrèdit del sistema financer i de l’economia monetària han provocat la promoció de la banca ètica entre els mitjansde comunicació.\n05/01/2012 - 00:45:14\nLa ràpida resposta que governs i institucions internacionals van donar a l’esclat de la crisi econòmica en 2008 rescatant bancs privats amb diners públics contrasta amb l’immobilisme enfront del canvi climàtic. Encara que això no ens hauria de sorprendre.\n28/12/2011 - 15:59:53\n20/12/2011 - 18:06:00\nEn aquestes dates, la classe política europea ens ha amenaçat a tota la població\namb un nou tractat que redefineixi a la Unió Europea. El Pacte Fiscal subscrit pels països de la UE, amb excepció del Regne Unit, aboca els més de 500 milions de persones que habitem la UE27 a una situació insuportable en condicionsde vida, de treball i de qualitat mediambiental.\n12/12/2011 - 12:47:57


Biblioteca Montserrat Roig: 2009\nLa biblioteca millora el servei\nA partir del 18 de novembre si vens a la biblioteca trobaràs\nalguns canvis importants:\nPodràs endur-te en préstec 30 documents (15 en suport paper i 15 audiovisuals) durant 30 dies.\nPodràs fer 3 renovacions.\nSi se't passa la data de retorn acumularàs punts de penalització. Quan tinguis 50 punts estaràs 15 dies sense poder utilitzar el servei de préstec.\nPer accedir a alguns serveis, com Internet i + i wi-fi, hauràs d'introduir el teu número de carnet de biblioteca i el teu codi PIN, enlloc del DNI (pregunta al personal de la biblioteca).\nMés informació a la biblioteca i clicant aquí.\nSi vols aprendre o millorar el teu nivell de català o estàs preparant-te per a les proves dels certificats oficials, a la biblioteca trobaràs informació que t'interessa.\nEn aquesta guia de lectura trobaràs bibliografia bàsica recomanada i algunes novetats.\nA més a més, aquí tens alguns webs amb recursos per a l'aprenentatge del català:\nEspai virtual d’aprenentatge del català\nPronunciem: activitats de pronunciació catalana per a persones nouvingudes\nI si tens un nivell intermedi de català i vols perfeccionar la redacció, et recomanem el taller d'escriptura en català que fem a la biblioteca.\nAquí tens una guia de lectures recomanades per ajudar el teu fill/a en els seus primers dies d'escola.\nInformació sobre Sant Feliu a internet\nSi necessites informació sobre Sant Feliu de Llobregat aquí tens una selecció de recursos web que et poden ajudar:\nSant Feliu a la Vikipèdia\nSituació i transports:\nFitxa a l'Institut d'Estadística de Catalunya\nEstudi demogràfic sobre Sant Feliu (juliol 2006)\nFestes de Tardor: Seguici\nJoana Raspall a Lletra i a la Vikipèdia\nAltres informacions d'interés...\nEtiquetes: informació local, recursos web\nGuia de francès\nSi vols aprendre francès, ja tens aquí la guia actualitzada dels mètodes d'autoaprenantatge, gramàtiques i les lectures per nivells per aprendre aquesta llengua fàcilment i des de casa. Recorda que a la biblioteca també pots trobar també la guia d'anglès, de català i de castellà a l'apartat d'idiomes que trobaràs al marge dret del bloc, a l'apartat la biblioteca al teu abast.\nGuia de francès abril 2009\nGuies d'altres idiomes\nVa ser notícia a la biblioteca...\nVisita a Mequinensa del taller Escriure en català (4-5-2011)\nLectures en veu alta: Carnestoltes 2011 (15-3-2011)\nClub d'opinió (novembre-desembre 2009)\nAnna Tortajada al club de lectura (26-6-2009)\nConferència de Josep Ramoneda sobre les claus culturals de l'actual crisi econòmica (5-3-2009)\nConferència de Lluís Foix sobre el món després de l'elecció d'Obama (19-2-2009)\nLectures en veu alta: especial carnestoltes (19-2-2009)\nTertúlia d'art: visita de Joan Torras i Viver (10-2-2009)\nFrancesc-Marc Álvaro al Club d'Opinió (15-1-09)\nNovetats maig 2009\nNovetats abril 2009\nNovetats febrer 2009\nPasseja per Sant Feliu sense moure't de casa\nPlou? Ja pots passejar per Sant Feliu sense mullar-te amb Google Street View. No podràs passar per davant de la biblioteca (quan van fer les fotos el carrer Verge de Montserrat deuria estar tallat), però sí que es pot veure de lluny...\nSi vols més informació, els companys del Telecentre del Palau Falguera t'ho expliquen aquí.


Mancomunitat Camp de Túria organitza la jornada ‘La Petjada de Carboni, avanç cap al Pacte Verd Europeu’ – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\nMancomunitat Camp de Túria organitza la jornada ‘La Petjada de Carboni, avanç cap al Pacte Verd Europeu’\nMancomunitat Camp de Túria organitza…\nLa Mancomunitat Camp de Túria ha organitzat per al pròxim 15 de novembre la jornada ‘La Petjada de Carboni, avanç cap al Pacte Verd Europeu’. Aquesta tindrà lloc a Riba-roja de Túria. Es tracta d’una cita ineludible per a personal polític i tècnic perquè en ella es treballarà en les línies de futur i treball conjunt per a desenvolupar Camp de Túria gràcies als fons europeus.\nLes persones assistents podran analitzar les oportunitats i iniciatives estratègiques sobre les quals versarà el futur de la comarca. Per això, és important la participació dels municipis que componen Camp de Túria. Gràcies a la col·laboració de l’Ajuntament de Riba-roja, l’acte se celebrarà al castell d’aquest municipi.\nA més, la jornada que es desenvoluparà durant tot el matí té l’objectiu d’informar i formar sobre el Pacte Verd Europeu, l’aplicació de la Petjada de Carboni en l’àmbit de l’administració i l’empresa així com reflexionar sobre Iniciatives Estratègiques i Missions de transformació que poder ser d’interès per a la comarca.\nL’acte s’emmarca dins de les subvencions que concedeix Presidència de la Generalitat Valenciana i comptarà amb la participació de José Luis Muñoz per a desenvolupar la sessió. Muñoz ha sigut director de la Comunitat d’Innovació i Coneixement en canvi Climàtic de l’Institut Europeu d’Innovació i Tecnologia (EIT) de la Comissió Europea, president de les comunitats d’Innovació i Coneixement del EIT a Espanya i actualment és ‘Sènior Advisor’ en diversos grups estratègics per als fons NextGenEU.\nL’acte comptarà amb la inauguració de la delegada del Govern en la Comunitat Valenciana, Gloria Calero. Si alguna empresa de Camp de Túria té especial interès a participar en la jornada pot posar-se en contacte en el número de telèfon 962798150 Ext.2.


Francesc de Moner - Resultats de la cerca - Traces : base de dades de llengua i literatura catalanes\nPàgina inicial > Resultats de la cerca: Francesc de Moner\nLiteratures de l'exili. "Al camp de concentració, vaig dir al meu marit: 'Tu que de vegades tens mal geni perquè una camisa està mal planxada, què hi fas aquí?'." / Guillamon, Julià\nL'autor explica l'exili del periodista i escriptor Joan Alavedra i de la seva família, a partir d'una conversa amb Montserrat Moner, vídua d'Alavedra. Fa referència a les relacions que van tenir amb personatges destacats de l'exili català: Francesc Pujols, Pau Casals, Josep Maria de Sagarra. [...]\nRevista de Catalunya, Núm. 232 (Octubre 2007), p. 39-47 (Realitats)\nAnnicchiarico, Anamaria, '"Narracions en vers" catalane medievali. Appunti e materiali per una Guida bibliografica' / Martínez i Romero, Tomàs\nCaplletra. València, núm. 40 (2006, Primavera), p. 299-302\nFrancesc de Moner dins Amazon\nFrancesc de Moner dins Google Books\nFrancesc de Moner dins Google Scholar\nFrancesc de Moner dins Google Web Francesc de Moner dins INSPIRE\nFrancesc de Moner dins NEBIS\nFrancesc de Moner dins Scirus


La 66a Fira d'Espàrrecs de Gavà atrau més de 30.000 visitants\nLA FESTA DE LA PAGESIA DE GAVÀ\nMalgrat la coincidència amb els comicis generals, la pagesia gavanenca va tornar a mostrar múscul en la seva tradicional trobada gastronòmica\nMés de 70 participants van elaborar les tradicionals paneres i es van vendre més de mil quilos de verdures, 1.120 grapats d'espàrrecs i 14.000 tapes\nGavà - Dimarts, 30/04/2019 - 17:14\nEl cap de setmana passat Gavà va celebrar la seva tradicional Fira d’Espàrrecs, la trobada gastronòmica per excel·lència de la ciutat, que en la seva 66a edició va aconseguir congregar més de 30.000 persones, malgrat la proximitat amb Setmana Santa i la coincidència amb les eleccions generals del 28-A.\nLa celebració dels comicis va ser precisament el que va motivar la tornada del certamen a la plaça Francesc Macià, que va acollir la Mostra Agrícola amb els lots d’espàrrecs i paneres, a causa que l’escola Jacme March –on s’ha situat en edicions anteriors– diumenge va ser seu electoral.\nEl recinte firal, amb una superfície de 20.000 metres quadrats, es va distribuir en tres grans espais: la plaça de Francesc Macià, la zona de l’avinguda Diagonal i la plaça Jaume Balmes, aquesta última escenari de la 6a edició de GastroGavà, on la restauració local va fer gala de la seva oferta gastronòmica.\nCom a novetat d’aquest any, la Mostra Agrícola va incloure les paneres que l’alumnat de tres escoles gavanenques va elaborar després de rebre la visita dels pagesos de la ciutat, i va comptar, a més, amb la celebració de la Festa del Comerç i diverses actuacions musicals, tallers i jocs, així com espectacles familiars i una exposició de vehicles d’època.\nAixí mateix, la Fira va comptar aquest any amb propostes dedicades a promoure la participació ciutadana, com el nou espai didàctic de PRESEC, on l’empresa municipal va oferir tallers familiars i una mostra de vehicles sostenibles per a la neteja, la jardineria i la recollida de residus.\nMés de 70 participants\nUn any més, les famílies pageses de la ciutat s’han abocat amb la celebració, i un total de 74 participants han elaborat les tradicionals paneres en les diferents modalitats: 18 en lotes de espárragos, 8 en paneras de verduras, 15 paneras artísticas de verde y 33 de semillas.\nPer la seva banda, el Mercat de Pagès ha comptat amb quatre expositors de venda directa, en què s’han venut 1.060 quilos de verdura i 1.120 grapats d’espàrrecs, entre verds i blancs.\nUnes xifres que, per al president de la Cooperativa Agropecuària de Gavà, Josep Pañella, donen per a celebració, “tenint en compte els pocs pagesos que quedem”. Per això, afegia, “hem d’agrair l’esforç de les famílies que s’han implicat a mantenir viva aquesta tradició”.\nEn la mateixa línia, l’alcaldessa de Gavà, Raquel Sánchez, cridava a “continuar acompanyant la pagesia gavanenca en aquest esdeveniment”, al qual es referia com “un reflex de l’activitat econòmica del municipi i de la seva tradició agrícola”, però animava a fer-ho també, i “sobretot, en el seu dia a dia”, ja que la seva feina “és molt dura i necessiten més recolzament”.\nLos ganadores de la 66a edición\nEn l’apartat de lots d’espàrrecs, el primer premi d’aquesta 66a edició va recaure en mans de Maria Asunción Sannicolás, seguida de Maximiliano Marruedo, en segon lloc, i de María Carmen Verges, que va aconseguir el tercer premi.\nEn l’apartat de paneres de qualitat de verdura fresca, la vencedora d’aquest 2019 va ser la família Purset Tarrifa, mentre que la segona classificada va ser la família Vives Rosa i el tercer Andreu Margarit.\nRespecte a les paneres artístiques de verdura fresca, el podi el va encapçalar Neus Santfeliu, seguida de Maria Pastor i Montserrat Vives, mentre que en l’artístic de llavors la panera guanyadora va ser la de Joan Margarit, per davant de Maria Antonio Piñol, segona, i Narcís Santfeliu, tercer.\nMés de 14.000 tapes servides\nEn el marc de la sisena edició de GastroGavà, l’aposta gastronòmica de la ciutat, es van servir durant el cap de setmana prop de 14.000 tapes, sent diumenge al migdia el torn que va concentrar més degustacions, amb un total de 3.900, més de 1.500 més que l’any passat.\nEn aquesta edició, més de 18 restaurants de diferents punts de la ciutat es van sumar a la inicativa, oferint plats elaborats a partir de l’espàrreg local. A més, la mostra gastronòmica va incloure al seu torn la tercera edició de la Mostra de Vins, amb la presència de dos cellers de la ciutat que van acostar varietats produïdes al Baix als assistents.\nLa Fira va ser, a més, un aparador per als comerços de la zona, gràcies a la Mostra Comercial, Artesanal i d’Automoció, distribuïda al llarg del carrer Sant Pere, entre Martí l’Humà i Monflorit, amb un total de 65 expositors, que van ocupar un total de 91 espais firals.


Orriols, Lluís (professor de Ciències Polítiques a la Universitat de Girona).\nDescriure la realitat és tan difícil.\nEnmig de les pàgines d’El País, d’un diari marcat per la ira contra el procés, és un plaer llegir els articles del jove doctor Lluís Orriols. Aquesta setmana, dedicat a l’impacte de l’afer Pujol en el procés de Catalunya cap a la plena sobirania. A refugi de l’aclaparadora confusió ente informació i opinió en els articles de la secció de política; enmig de desenes i desenes d’opinadors i acadèmics volcats a desqualificar-nos i/o a tergirversar la realitat per tal de defensar allò que els agradaria i no el que està passant, és un plaer seguir les reflexions d’algú que intenta analitzar desapassionadament els fets: el procés continuarà endavant, bàsicament, perquè no veu dels lideratges d’una classe política que ja era del tot desprestigiada abans de la caiguda del mite.\nSáez de Santamaría, Soraya (vicepresidenta i ministra de la Presidència).\nL’holograma de la Tercera Vía.\nAquesta setmana hem conegut les dades del darrer baròmetre (de juliol de 2014) del Centro d’Investigaciones Sociológicas (CIS), que depèn de la vicepresidenta del govern espanyol. Els resultats resulten ben clarificadors: els partidaris del manteniment de l’statu quo i fins i tot de l’aprimament i de la desaparició del sistema autonòmic sumen un 60% del total dels espanyols, als quals cal afegir encara pràcticament un 10% que es decanta per la possibilitat de reconèixer el dret a la independència a una comunitat autònoma. És a dir, la banya de l’unicornisme federalista ha crescut aquesta setmana, com a mínim, un centímetre més. I entretant, a qui l’importa la realitat, el president del PSC, Àngel Ros, l’home de les mil cares, ens ha recordat que l’independentisme és només una reacció emocional.\nLluís Orriols Pedro Morenés Soraya Sáenz de Santamaría


Pla d'higiene a planta de producció d'indústria alimentària | Papelmatic\nHome » Productes i aplicacions » Indústria alimentària » Producció\nProducció Indústria Alimentària\nLa zona de producció és altre dels punts crítics dins de la indústria alimentària. Com que hi ha contacte i manipulació directa amb l’aliment, les mesures relacionades amb higiene (tant de l’usuari com del propi espai), seran molt més exigents. A l’hora de desenvolupar qualsevol pla d’higiene en qualsevol plant de producció, ha de tenir-se en compte la normativa alimentària.\nHigiene del treballador\nSuperfícies de treball\nQualsevol químic que s'empri en la indústria alimentària ha de comptar amb el Registre HA. El mateix passa amb els útils de neteja; aquests han d'estar reconeguts com a Food-Contact. Per a la neteja i desinfecció de terres i parets, recomanem mopes amb pals extensibles o draps de teixit no teixit d'un sol ús.\nExisteixen sistemes de mopes per fregar que s'autoimpregnen del químic de neteja o compten amb doble cara per diferenciar la neteja de diferents superfícies.\nTot el material que emprem per a la neteja de la indústria alimentària (raspalls, mopes, draps, etc.), ha d'estar certificat com a Food-Contact.\nEls equips de protecció personal com, per exemple, guants, maniguets, barrets, davantals, peücs, etc. Actuen com a barrera entre els treballadors de la indústria alimentària i el producte final. Així mateix, ofereixen una doble protecció; d'una banda, eviten que els aliments es contagiïn pels microorganismes que puguin trobar-se en l'organisme del propi usuari i, d'altra banda, eviten que les bactèries que acostumen a habitar en alguns aliments, es traspassin als usuaris. A més d'actuar com a protecció, proporcionen un plus d'higiene en tots els processos. Precisament per això, és important que tots els equips de protecció personal siguin d'un sol ús i es substitueixin cada vegada que es canviï de procés de o de matèria prima.\nEl color blau ajuda a detectar si queden restes d'aliments a simple vista (no existeix cap aliment de color blau), ajudant així a evitar la contaminació creuada.\nEls guants de nitril són molt més resistents que els guants de làtex i a més no presentes riscos d'al·lèrgies.\nExisteix l'etern debat sobre si és més higiènic l'ús de guants a la indústria alimentària o si, pel contrari, és millor prescindir-ne i aplicar una higiene de mans constant. En qualsevol cas, el rentat de mans és una obligació, s'utilitzin o no guants per a la manipulació dels aliments. Per això, és important que eles sabons que s'emprin no continguin cap mena d'aroma ja que, en indústries com, per exemple, la de xocolata, les olors dels sabons són susceptibles de barrejar-se amb el producte final i alterar-lo.\nEls dispensadors de sabó automàtics són més higiènics que els manuals ja que, eviten el contacte amb la superfície del dosificador.\nLes càrregues de sabó en escuma estan hermèticament tancades i eviten que el sabó es contamini per agents externs.\nA la indústria alimentària la higiene ha d'estar present fins i tot a l'hora de llençar els residus. Per això és tan important comptar amb l'equipament adequat i sobre tot, aplicar una selecció del rebuig. A Papelmatic comptem amb contenidors i bosses d'escombraries en diferents format. Recomanem establir un codi de colors concret (tant per a les bosses com pels contenidors), que ajudi en la classificació dels residus.\nEls contenidors amb tapa i pedal són més higiènics, ja que eviten el contacte amb les superfícies del propi contenidor i amb els mateixos residus. Existeixen sistemes com, per exemple, els contenidors d'apertura frontal, que fan més còmode i segur el recanvi de les bosses d'escombraries.\nLa neteja i la desinfecció són un imperatiu a les plantes de producció. De fet, els experts en seguretat alimentària, asseguren que aquestes accions haurien de portar-se a terme diverses vegades al dia. Abans d'aplicar qualsevol químic de neteja o desinfecció, és important assegurar que aquest posseeix el Registre HA, d'aquesta manera, sabre, que podem utilitzar-lo dins de la indústria alimentària. A més, abans de procedir amb la neteja, hem d'observar de quin tipus són els residus amb els que treballem. Per exemple, per eliminar greixos, optarem per desengreixants (netejadors amb pH superior a 7). En canvi, per a les restes incrustades o carbonitzades, escollirem un desincrustant (netejadors amb pH inferior a 6).\nEl teixit no teixit és la millor opció per a la neteja de les superfícies més exigents. La seva gran capacitat d'arrossegament i el seu baix risc de despreniment de fibres, el converteixen en un producte de qualitat superior. És molt important que es substitueixin els draps cada vegada que es canviï de procés i/o matèria prima.\nEls raspalls alimentaria proporcionen una neteja més còmoda i eficaç a l'hora d'actuar sobre els racons o espais més inaccessibles. A més, com són de color blau, permeten veure si queden restes d'aliments.\nNova gamma de productes metall-detectables\nPresentem la nova gamma de productes Vikan metall-detectables i visibles per a rajos X per a la indústria alimentària. En articles anteriors parlàvem dels beneficis de fer servir materials metall-detectables per als estris que s’empren a la indústria...


Un altre pacte in extremis que ens podríem haver estalviat - El Dietari del Procés - Blogs de l'indirecte!cat\nBoya, CUP, JxSí, Rovira\nSembla ser que les negociacions de darrera hora entre Junts pel Sí i la CUP han tornat a donar majoritàriament positiu pel Procés. El desgast de la negociació es redueix amb un acord final que fa referència a "reiterar els objectius continguts en la declaració", més que "reiterar-ne la vigència i el contingut [de la moció del 9N]". Parlant la gent s’entén, però els esforços que s’han de fer per salvar cada match ball són titànics.\nLa feina de la CUP, en el fons, és la de la rauxa i la rebel·lió. És un paper que ens toca fer a tots sobretot des dels municipis i els ajuntaments, on els nostres regidors i alcaldes estan essent assenyalats per l’Audiència Nacional dia sí dia també. Els nostres representants locals no compten ni amb els aforaments ni amb la capacitat defensiva amb la que compten els membres d’altres administracions, com la Generalitat, que acaben essent igualment acusats. Per tant, són herois.\nAra bé, haver de superar cada vegada una revàlida, un match point, i que, a més, aquest vingui del teu propi bàndol, s’hauria d’evitar. La CUP ha acabat posant en un compromís un govern que està esperant –si finalment és així- el moment precís per dur a terme de manera seguida totes aquestes proclames de desobediència que reclama la CUP de cara a la galeria avui amb una declaració total, la DUI que ho aglutinarà tot. De fet, el partit independentista majoritari ni tant sol vol dir que defensa la desobediència perquè, al seu entendre, defensen que no desobeeixen ningú, sinó que obeeixen la voluntat del poble català i la seva nova legalitat emergent. Aquest és el plantejament de fons que proposa JxSí, més enllà del postureig, i hauríem de qüestionar o aplaudir.\n6 d'abril de 2016, 22.51 h\nNo he sentit cap crítica de la CUP a les vergonyoses paraules (i insults) proferits per Rabell al Parlament sobre la llengua catalana i el manifest Koiné.\nLa CUP no és rauxa ni rebel·lió, no s'equivoqui. Tota la desconfiança que atia contra Junts x Sí la retorna en forma de suport acrític i arrosegat a favor de CSQP, En Comú, Podemos, BeC... que no es distingeixen precisament per defensar ni la nostra llengua, ni els nostres interessos econòmics i socials com a país, ni la nostra so... Llegir més


Hotel Indra Djaya Puncak Indonèsia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nHotel Indra DjayaJalan Raya Puncak Km. 70 Cipayung, Megamendung, Puncak, Indonèsia - Veure al mapaBé6,2Basada en3comentarisHotel Indra DjayaVeure més fotosbalcó/terrassaVeure més fotosVeure totes les 11 fotosPuntuació de la ubicació 6,7Veure al mapa6,7UbicacióParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionsServei d'habitacions 24 horesjardíservei d'habitacionsaparcament de cotxes\nComparar amb allotjaments semblantsSelecció actualHotel Indra DjayaBumi Ciherang HotelRF Hotel Mila's HomestayValoració dels clientsBé 6,2 (3 comentaris)Bé 6,8 (76 comentaris)Notable 7,0 (2 comentaris)BarriMegamendungCipanasCisaruaCianjurWi-Fi Wi-Fi GRATUÏTA Wi-Fi GRATUÏTA Wi-Fi GRATUÏTA Wi-Fi GRATUÏTADesdejuni Desdejuni inclòs Desdejuni inclòs Desdejuni inclòs Desdejuni inclòsSeleccionar datesMés informacióMés informacióMés informació\nSobre l'allotjamentDescripcióAl visitar Puncak, vosté es sentirà com a casa a Hotel Indra Djaya, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Puncak. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha servei d'habitacions 24 hores, Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, servei d'habitacions. L'hotel compta amb 33 precioses habitacions, i totes inclouen televisió de pantalla plana, connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, aire condicionat, escriptori. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Puncak, el Hotel Indra Djaya és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacionsZones públiques amb Wi-Fi Desplaçamentaparcament de cotxes Coses a fer, maneres de relaxar-sejardí Àpats, begudes i refrigeriservei d'habitacionsServei d'habitacions 24 hores Serveis i comoditatsservei de bugaderiazona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionscafetera/teteraescriptoriTV satèl•lit/cableconnexió sense fils a internet (cortesia)plat de dutxa empolles d'aigua de cortesiatelevisió de pantalla plana Idiomes ParlatsIndonesi Mostra MenysPolítiquesNens i llits supletorisNens de 0 a 2 any(s) [inclosos]Gratuït si s'usen els llits existents. Nota, si necessiteu un bressol hi pot haver càrregs extra.Nens de 3 a 11 any [inclosos]Gratuït si s'usen els llits existents.Els hostes de 12 anys i més es consideraran adults.Els llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésInformació útilEntrada/SortidaHorari d'entrada des de: 12:00 PMHorari de sortida fins a: 12:00 PML'allotjamentNombre d'habitacions: 33Voltatge de l'habitació: 220Mostrar més\ncleaning service good... some of the room in the back, so far from the very busy main road... rooms big enough for singles, pairs and families from 3 days we had only 1 day hot water, even we told them\nthe WiFi never working\n8 am, you sleep or not, Room service bring breakfast (nasi goreng), order or not\nones we went to restaurant for breakfast; they have a small buffet, but don't go to late, coz most of the things habis (finish), so the buffet no good\nthe staff friendly the hotel on the main road between bogor and puncak pass.... on new year better don't go there... from the pass till bogor traffic.... really traffic, just stop and go for around 20 kilometers (the whole day and night) on the pass much to busy.... Comentat el 05 de gener 2015\nini sudah kesekian kali kami memilih menginap disini, karena disini bisa fish terapy, tapi untuk kesekian kalinya juga menu sarapannya juga ga berubah/bervariasi hehe. Keramahan staff bagus, kebersihan kamar baik, scara keseluruhan masih baik. terima kasih. Comentat el 04 de desembre 2015\nLokasi mudah dijangkau, pelayan cukup ramah, makanan standar, kamar luas pakai ac namun agak berisik pintunya. Air panas sering mati. Hanya saja saat menginap ada tamu lain yang karaoke tepat di depan kamar (di ruang makan) yang sangat mengganggu.\nharap diperhatikan bagi pebgelola hotel tentang hal ini.


La tertulia literaria de Anna Rossell: 06_12\nPARA MARIANO SANZ, EL MÁS RECIENTE SEGUIDOR DE NUE...\n* POESIA A LA PLATJA / POESÍA EN LA PLAYA* Día y ...\nPARA WONDER, MI ÚLTIMO SEGUIDOR, ESTE POEMA DE BIE...\nPARA MARIANO SANZ, EL MÁS RECIENTE SEGUIDOR DE NUESTRA TERTULIA (Alço els meus ulls...)\nCatalán (SMS a Xec. Dels /de les nen@s de Xec a Xec)\nAlço els meus ulls\ni la teva mirada amiga i generosa\nem diu que no és quimera\nl'esperança; sento al meu braç\nel bes de la tendresa.\nI servo la carícia que em dediques\nben endins, i sé llavors qui\nm'ha donat la vida.\n© Anna Rossell (juny 2012) –Poemes de la mirada-\nEspañol (SMS a Xec. De l@s niñ@s de Xec a Xec)\ny tu mirada amiga y generosa\nme dice que no es quimera\nla esperanza; siento en mi brazo\ntu beso de ternura.\nY conservo la caricia que me otorgas\nmuy adentro, y entonces sé quién\n© de la traducción Anna Rossell (junio 2012) –Poemas de la mirada-\nDía y hora: 09-7- 2012\nRecitan: Pepa Ortiz, Eva Hibernia, Anna Calero, Mayde Molina, Carles Serra\nLugar: Playa de Ocata, "El Último Chiringo"\nCiudad/Pueblo: 08320 El Masnou (Barcelona / España)\nTeléfono: 647730405 (Anna Rossell)\nTipo de evento: Recital poético y música\nOrganizado por: Anna Rossell Ibern\nObservación: Todos los lunes de 21:30 a 24:00 h desde el lunes, 09 de julio hasta el lunes, 17 de septiembre 2012 (ambos incluidos)\nPARA WONDER, MI ÚLTIMO SEGUIDOR, ESTE POEMA DE BIENVENIDA (CAP A TU S'ESTÉN...)\n(SMS a en Xec)\nCap a tu s'estén la líquida catifa de gris\nemboirinat, que es fon en l'horitzó\namb un altre gris més clar i en el cel\nesdevé definitiu i obert. I sé\nque la llum que intueixo a l'altra riba ve de tu,\nde la teva mà vers l'innocent,\ni de la claror que vessen els teus ulls.\n(SMS a Xec)\nHacia ti se extiende la líquida alfombra de nebuloso\ngris, que en el horizonte se funde\ncon otro gris más claro y en el cielo\nse hace definitivo y amplio. Y sé\nque la luz que intuyo en la otra orilla es tuya,\nque proviene de tu mano extendida al inocente,\ny de la claridad que derrama tu mirada.