Riu Madeira - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nRiu Madeira, als afores de Porto Velho.\nBolívia, Brasil i Perú\nEntitat territorial administrativa Departament de Pando (Bolívia)\nA 10° 22′ 34″ S, 65° 23′ 30″ O / 10.37605°S,65.391682°O / -10.37605; -65.391682Coord.: 10° 22′ 34″ S, 65° 23′ 30″ O / 10.37605°S,65.391682°O / -10.37605; -65.391682\nB 3° 22′ 07″ S, 58° 45′ 03″ O / 3.3685°S,58.7509°O / -3.3685; -58.7509\nAbuná, Aripuanã, riu Mamoré, riu Beni, Ji-Paraná, Canumã, Marmelos, Jamari, Mataurá River (en) , Maici-Mirim (fr) , Mariepauá River (en)\n1.450 ( ) km\nEl riu Madeira és el principal afluent del riu Amazones, al qual aporta les aigües de la serralada dels Andes. Neix a la confluència dels rius Beni i Mamoré, en la frontera entre Bolivia i Brasil.\nLa seva conca abasta el Brasil, Bolívia i el Perú; tot i que la major part del riu Madeira transcorre sobretot al primer, en els estats de Rondônia i Amazones. La seva longitud el converteix en el 19è riu més llarg del món. La seva amplada, a la desembocadura, és d'uns quatre quilòmetres.\nAl curs alt de la conca del Madeira s'hi troba l'Inia geoffrensis boliviensis, una subespècie del dofí de l'Amazones que es troba en risc d'extinició.\nEl riu Madeira neix en la confluència dels rius Beni i Mamoré, entre els termes municipals de Villa Bella (Bolívia) i Nova Mamoré (Brasil). El Beni, de 1.600 km, neix als Andes i recull les aigües del Madidi i del Madre de Dios, que amb 1.150 km és el seu afluent més important. El Mamoré és també un riu andí, mesura 1.319 km i rep les aportacions del Yata, el Grande i el Guaporé (o Iténez). Aquest últim, al seu temps, rep l'aportació de l'extensa conca del riu Blanco.\nEls principals afluents del Madeira són l'Abuná, el Machado (o Ji-Paraná) i l'Aripuanã i l'extensió de la seva conca hidrogràfica és de 1.420.000 km², amb un cabal mitjà de 31.2000 m³/s.\nEl riu Madeira, des del seu naixement fins a la confluència amb el riu Abuná, fa de frontera entre el Brasil i Bolívia. Ja al Brasil, a la ciutat de Porto Velho (capital de Rondônia), es troba un port fluvial de càrrega, principalment agrícola, i de transport de passatgers, que s'allarga 1.060 km fins a arribar a la desembocadura a l'Amazones, a Itacoatiara. Aquest tram navegable es coneix com Hidrovia do Madeira.\nMapa hidrogràfic amb el riu Madeira senyalitzat.\nMapa de la conca del riu Madeira.\nRàpids (corredeiras) del riu Madeira, imatge de 1910.\nEntre l'estació de pluges i la seca, el riu varia bastant de profunditat. En l'estació seca, les aigües que avancen en direcció a l'Amazones formen platges fluvials als seus marges. També en aquest període, al seu llit es poden albirar fàcilment gran quantitat de pedres que dissenyen trams amb petits salts d'aigua i ràpids.\nPer l'altre costat, durant l'estació humida, de desembre a maig, tot i que el Madeira vagi ple, les crescudes de l'Amazones fa que aquest envaeixi la desembocadura, fent pujar el nivell de l'aigua fins vora els 17 metres a Porto Velho, provocant la inundació del terreny riberenc, així com els boscos d'aquesta planura. L'estuari del Madeira passa a convertir-se en un gran llac amb una corrent subaquàtica destacada, que causa el transvasament de material sòlid de la llera d'una conca a l'altre. Aquests sediments formen dunes, visibles quan el cabal es restableix i torna a baixar el nivell d'aigua.\nConfluència del Madeira (esquerra, d'aigua tèrbola) i el seu afluent Aripuanã, d'aigua fosca.\nLes aigues del Madeira són tèrboles, per la gran quantitat de sediments que arrossega des del seu curs alt. D'altra banda, alguns dels seus afluents presenten aigües clares, mentre que n'hi ha d'altres, com el Aripuanã i el Manicoré, d'aigües negres per la seva alta concentració de matèria orgànica.\nMadeira significa "fusta" en portuguès. Rep aquest nom degut a que, quan creix el seu nivell durant les èpoques de pluja abundant, arrossega gran quantitat de troncs i arbres caiguts dels boscos del marge. Antigament, la fusta era reaprofitada pels fusters de les poblacions de la ribera. El riu també rep el nom indígena de Cuyarí, d'origen quítxua i que significaria "riu de l'amor".\nEn l'època del Brasil colonial, els expedicionaris bandeirantes l'anomenaven Riu de les Fletxes, pels constants atacs que rebien per part dels poblats indígenes, a banda i banda del riu.\nEl nivell del riu Madeira creix més de 15 m durant la temporada de pluges, i els vaixells oceànics poden navegar fins a les cataractes de Sant Antoni, prop de Porto Velho (Brasil), a 1.070 km de la seva desembocadura; però en els mesos secs, de juny a novembre, només és navegable la mateixa distància per a embarcacions que poden navegar amb uns 2 metres d'aigua. El ferrocarril Madeira-Mamoré recorre un bucle de 365 km al voltant del tram no navegable a Guajara-Mirim al riu Mamoré, però no és funcional, el que limita l'enviament des de l'Atlàntic a Porto Velho.\nAvui en dia, també és una de les vies fluvials més actives de la conca de l'Amazones i ajuda a exportar prop de quatre milions de tones de grans, que es carreguen en barcasses a Porto Velho, on tant Cargill com Amaggi tenen instal·lacions de càrrega, i després s'envien pel Madeira al ports d'Itacoatiara, prop de la desembocadura del Madeira, riu amunt a la marge esquerra de l'Amazones, o més avall de l'Amazones, fins al port de Santarem, a la desembocadura del riu Tapajós. Des d'aquests dos ports, els vaixells tipus Panamax exporten els grans, principalment soja i blat de moro, a Europa i Àsia. La via fluvial del Madeira també s'utilitza per portar combustible des de la refineria Petrobras a Manaus, capital de l'estat d'Amazones, fins a Porto Velho. Les barcasses de càrrega també utilitzen el Madeira a la ruta entre Manaus i Porto Velho, que té 1.225 km  al llarg del riu Negro, l'Amazones i el Madeira, connectant el districte industrial de Manaus amb la resta del Brasil. El 2012, les barcasses van transportar 287.835 tones  (en ambdós sentits). El tonatge total enviat el 2012 pel Madeira va ascendir a 5.076.014.\nS'estan construint dues grans preses com a part del projecte d'integració regional IIRSA. Els projectes de les preses inclouen grans rescloses capaces de moure embarcacions oceàniques entre l'embassament i el riu corrent avall. Si es completa el projecte, "més de 4.000 km de vies fluvials aigües amunt de les preses al Brasil, Bolívia i Perú serien navegables".\nFins ja entrat el segle XXI, el riu Madeira no era travessat per cap pont en tot el seu recorregut, havent de precisar l'ús de transbordadors per poder creuar d'una vora a l'altra. El setembre de 2014 s'inaugurà el primer pont, anomenat Rondon-Roosevelt, mesura 975 metres de longitud i fa de nexe entre la capital rondonienca, Porto Velho i l'estat de l'Amazones. El pont forma part de la carretera BR-319 i rep aquest nom en homenatge a l'expedició capitanejada per Cândido Rondon (de qui agafa el nom l'estat de Rondônia) i Theodore Roosevelt entre 1913 i 1914.\nEl segon pont està situat a prop de la desembocadura de l'afluent Abunã, a la carretera BR-364. Inaugurat el maig de 2021, amb els seus 1.084 metres permet enllaçar Rondônia amb l'Acre, unint Porto Velho i Rio Branco en un trajecte d'unes 7 hores en cotxe.\nPont Rondon-Roosevelt, amb la ciutat de Porto Velho en segon pla.\nEl pont d'Abunã en el dia de la seva inauguració, el 7 de maig de 2021.\nActe a la central hidroelèctrica de Santo Antônio, amb la Presidenta Dilma Rousseff.\nL'any 2007, el govern brasiler va aprovar un pla per construir un complex de preses i centrals hidroelèctriques al llarg del riu Madeira, per aprofitar la força del riu en el seu curs alt i incrementar la producció energètica del país. Aquest pla, de caràcter binacional, va dissenyar la construcció de tres preses, una en territori bolivià i dues més en sòl brasiler. Les obres de les dues centrals brasileres, Santo Antônio i Jirau, no van concloure fins al 2016, tot i que ja portaven uns anys en funcionament. La presa boliviana, que havia de ser construïda a Cachuela Esperanza, a pocs quilòmetres de la frontera amb el Brasil, no ha passat de la fase d'estudi, malgrat les pressions rebudes per l'executiu de Brasília.\nDiverses organitzacions ecologistes van ser molt crítiques amb aquest projecte: a més del perjudici per la desforestació i contaminació del medi ambient durant la construcció de les preses, aquestes dificulten el moviment migratori dels peixos i dofins de riu que viuen al Madeira. També hi hagué reclamacions d'entitats en defensa dels drets dels pobles indígenes, car les preses se situen al territori de diversos assentaments, que van haver de traslladar-se.\nTrajecte inaugural de l'Estrada de Ferro Madeira-Mamoré.\nDurant la primera meitat del segle xx, una línia de ferrocarril va vorejar part del Mamoré i el Madeira, entre les localitats de Guajará-Mirim i Porto Velho. La seva construcció va ser finançada pels Estats Units i va ser tinguda com un repte d'abast mundial, per la dificultat d'accés i la quantitat de treballadors que hi van morir, fet que van dur-la a rebre el malnom de Ferrocarril de l'Infern.\nLa funció d'aquest tren era transportar làtex, extret de les plantacions de siringa, fins a Porto Velho, càrrega que després seria transferida a vaixells i finalment exportada. El cicle del cautxú va ser molt important en la regió amazònica en aquella època, portant grans inversions a Manaus o Porto Velho. Va estar activa entre 1912 i 1972, l'any 2005 va ser declarada Patrimoni Històric brasiler i el 2012, any del seu centenari, es va iniciar el procés per ser declarada Patrimoni de la Humanitat per la Unesco.\n↑ R.R. Reeves, T.A. Jefferson, L. Karczmarski, K. Laidre, G. O'Corry-Crowe, L. Rojas-Bracho, E.R. Secchi, E. Slooten, B.D. Smith, J.Y. Wang, & K. Zhou. «Inia geoffrensis». A: IUCN 2011. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2011.2.. International Union for Conservation of Nature and Natural Resources, 2011.\n↑ Van Bree, P.J.H.; Robineau, D. «NOTES SUR LES HOLOTYPES DE INIA GEOFFRENSIS GEOFFRENSIS (DE BLAINVILLE, 1817) ET DE INIA GEOFFRENSIS BOLIVIENSIS D’ORBIGNY, 1834 (CETACEA, PLATANISTIDAE)». Mammalia, 37, 4, 1973. DOI: 10.1515/mamm.1973.37.4.658. ISSN: 0025-1461.\n↑ «Madeira River». Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 10 juny 2021].\n↑ Costa, Maria de Fátima «Ver y no publicar, publicar sin conocer: historias sobre la representación del río Madeira.». Historia mexicana, 2017, pàg. 819-858. DOI: 10.24201/hm.v67i2.3472. ISSN: 2448-6531.\n↑ Callède, Jacques; Cochonneau, Gérard; Alves, Fabrício; Guyot, Jean-Loup; Guimarães, Valdemar «Les apports en eau de l'Amazone à l'Océan Atlantique» (en francès). Revue des sciences de l'eau / Journal of Water Science, 23, 3, 2010, pàg. 247–273. DOI: 10.7202/044688ar. ISSN: 0992-7158.\n↑ «HYDROLOGIE DU BASSIN DE L'AMAZONE» (pdf). Grands Bassins Fluviaux, novembre 1993.\n↑ «Brasil - Hidrografia». Portal Brasil. [Consulta: 12 juny 2021].\n↑ Ziesler, R; Ardizzone, G. D. «Amazon River System». A: The Inland waters of Latin America (en anglès). FAO, 1979. ISBN 92-5-000780-9.\n↑ «Hidrovia do Madeira». Ministério da Infraestrutura, 14-11-2018. [Consulta: 10 juny 2021].\n↑ Loureiro, Violeta Refkalefsky. Amazônia : temas fundamentais sobre o meio ambiente. 1. ed, 2015. ISBN 978-85-65965-97-2.\n↑ Tizuka, Michelle Mayumi. Geoarqueologia e paleoidrologia da planicie aluvial holocênica do alto Rio Madeira entre Porto Velho e Abunã - RO (pdf) (tesi). Rio Claro (São Paulo): UNESP, 2013.\n↑ «Rio Madeira tem baixa no nível e chega a 15,60 metros nesta segunda-feira (8) segundo o CPRM». G1 - globo.com, 08-03-2021. [Consulta: 11 juny 2021].\n↑ Adamy, Amilcar «Dinâmica fluvial do rio Madeira» (pdf). Porto Velho, cultura, natureza e território, 2016.\n↑ Amazonian dark earths : Wim Sombroek's vision. Dordrecht: Springer, 2008. ISBN 978-1-4020-9031-8.\n↑ «Rio Madeira conta 100 anos de história». Diario da Amazônia, 03-10-2014. [Consulta: 10 juny 2021].\n↑ Fortia d'Urban, Agricol-Joseph. L'Art de vérifier les dates, 1838.\n↑ cf P-Maps, p. 693 (1752 ed.); NMM p.356; M&B p 166.\n↑ Palitot, Aleks. «Rio Madeira é o seu nome», 27-03-2012. [Consulta: 10 juny 2021].\n↑ 19,0 19,1 19,2 «Hidrovias Brasileiras». Agencia Nacional de Transportes Aquaviarios (ANTAQ). Arxivat de l'original el 13 maig 2014.\n↑ Vera-Diaz et al. «Effects of Energy and Transportation Projects on Soybean Expansion in the Madeira River Basin» (pdf). Conservation Strategy Fund [Estats Units], 01-05-2007. Arxivat 2007-10-12 a Wayback Machine.\n↑ «Ponte que liga Rondônia e Amazonas será inaugurada nessa segunda, 15». G1 - globo.com, 14-09-2014. [Consulta: 11 juny 2021].\n↑ «PONTE SOBRE O RIO MADEIRA É INAUGURADA EM PORTO VELHO (RO)». estradas.com, 18-09-2014. [Consulta: 11 juny 2021].\n↑ Millard, Candice. River of doubt : Theodore Roosevelt's darkest journey. 1st ed. Nova York: Doubleday, 2005. ISBN 978-0-385-50796-7.\n↑ «Com nova ponte, tempo de travessia entre Acre e Rondônia vai levar cinco minutos». Ministério da Infraestrutura, 07-05-2021. [Consulta: 11 juny 2021].\n↑ «NOMBRE: PUENTE SOBRE EL RÍO MADEIRA EN ABUNA (BR-364/RO)». UNASur. [Consulta: 11 juny 2021].\n↑ «Trajecte Porto Velho - Rio Branco, en cotxe». Google Maps, 11-06-2021.\n↑ «COMPLEJO HIDROELÉCTRICO DEL RÍO MADEIRA (HIDROELÉCTRICA SANTO ANTONIO E HIDROELÉCTRICA JIRAU)». UNASur. [Consulta: 11 juny 2021].\n↑ «NOMBRE: HIDROELÉCTRICA CACHUELA ESPERANZA (RÍO MADRE DE DIOS - BOLIVIA)». UNASur. [Consulta: 11 juny 2021].\n↑ Costa, A.K.N; Vibian, C.F; Cardoso, D.E.V; Guerra, S.M.G «Brasil y sus intereses en la construcción de Cachuela Esperanza, Bolivia» (en anglès). Polis (Santiago), 13, 39, 2014-12, pàg. 23–37. DOI: 10.4067/S0718-65682014000300002. ISSN: 0718-6568.\n↑ Cavalcante, Maria Madalena de Aguiar; Santos, Leonardo José Cordeiro «Hidrelétricas no Rio Madeira-RO: tensões sobre o uso do território e dos recursos naturais na Amazônia». Confins, 15, 23-06-2012. DOI: 10.4000/confins.7758. ISSN: 1958-9212.\n↑ «Atrapados: dos hidroeléctricas brasileñas en el río Madeira aíslan a un centenar de bufeos bolivianos». El Deber, 12-02-2021. [Consulta: 11 juny 2021].\n↑ «Las presas del río Madeira». Survival. [Consulta: 11 juny 2021].\n↑ RICARDO LEITE. 1912 vitoria na selva.. [S.l.]: SIMPLISSIMO, 2020. ISBN 65-87350-01-1.\n↑ «Estrada de Ferro Madeira Mamoré é candidata a patrimônio Mundial da Unesco». Governo do Estado de Rondônia, 19-04-2012. [Consulta: 12 juny 2021].\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Riu Madeira\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Riu_Madeira&oldid=29629712»\nRius de Bolívia\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 8 març 2022 a les 23:30.


Com utilitzar endolls de Regne Unit a Argentina\nConnectors, preses de corrent, adaptadors i altra informació necessària per viatjar des de Regne Unit a Argentina en aquesta pàgina. Si voleu un informe per a altres països, torneu a iniciar l’ assistent per trobar a adaptadors elèctrics per al vostre viatge aquí .\nTipus de taps: G, D, M. C, I.\nA Regne Unit s’utilitzen els següents endolls: (inclou Londres, Bany, Oxford, Cambridge, Brighton.)\nConsideracions per al Regne Unit\nÉs probable que només trobeu endolls de tipus "G" al Regne Unit. Els endolls tipus "D" i "M" es consideren "vells" i no són comuns. S’utilitzen encara avui per diferenciar circuits d’il·luminació de baixa potència. Per tant, no intenteu utilitzar un adaptador per a equips d’alta potència com assecadors de cabell o fins i tot carregadors de bateries.\nMantenim els connectors "D" i "M" a la nostra base de dades, ja que no coneixem la vostra destinació exacta i és possible que en trobeu un al costat d'una taula. Com a regla general , molt probablement tindreu suficient amb el connector de tipus "G" en hotels i grans ciutats.\n... i en Argentina utilitzaràs: (inclou Patagonia, Bons Aires, Salta, Iguazú, Bariloche, Usuahia, Rosario, Tigre.)\nTipus de connexió C\t Tipus de connexió I\nTipus de sortida C\t Tipus de sortida I\nConsideracions sobre Argentina\nLa xarxa elèctrica argentina és estable i és el tercer productor d'energia d'Amèrica Llatina. No heu d’esperar problemes importants al país.\nLa tensió no és exacta, però la diferència sol ser tolerable pels dispositius elèctrics. És molt segur connectar el vostre aparell elèctric de Regne Unit a Argentina sense un adaptador de tensió. Si teniu algun problema amb un dispositiu especial, és a dir, un dispositiu mèdic, probablement voldreu demanar més ajuda professional.


Es tracta d'un representant d'un grup de petits dinosaures emplomallats molt estès per Amèrica del Nord i Àsia, però desconegut fins ara a Europa\nXavier Duran 01/03/2021 - 13.39\nRecreació de l'aspecte en vida de Tamarro insperatus (Óscar Sanisidro/Institut Català de Paleontologia/Museu Conca Dellà)\nEl tamarro és una criatura fantàstica del folklore del Pallars. I des d'ara també dona nom a una nova espècie de dinosaure.\nConcretament, el nom científic és Tamarro insperatus. I és que si el tamarro, en l'imaginari popular, és una figura extremadament esquiva i difícil de trobar, tampoc no hi ha gaires restes fòssils dels dinosaures carnívors que van habitar els Pirineus fa 66 milions d'anys, molt poc abans que aquests animals s'extingissin a tot el món.\nL'estudi es publica a la revista Scientific Reports. L'ha encapçalat Albert G. Sellés, investigador de l'Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont (ICP), i del Museu de la Conca Dellà. Els altres autors són Berrnat Vila i Àngel Galobart, també de l'ICP i del Museu, Stephemn L. Brusatte, de la Universitat d'Edimburg (Escòcia), i Philip J. Currie, de la Universitat d'Alberta (Canadà).\nLa descripció de la nova espècie s'ha fet a partir d'unes restes fòssils trobades l'any 2003 pels paleontòlegs Àngel Galobart i Rodrigo Gaete a Sant Romà d'Abella, un poble que forma part del municipi d'Isona i Conca Dellà, al Pallar Jussà.\nA partir d'un os del peu, s'ha pogut determinar que es tracta d'un troodòntid, un grup de petits dinosaures emplomallats molt estès per Amèrica del Nord i Àsia, però desconegut fins ara a Europa.Tamarro representa la primera evidència d'aquest grup al nostre continent.\nMés concretament, els investigadors creuen que, molt probablement, pertanyi al grup d'origen asiàtic dels jinfengopterígids.\nLa reconstrucció s'ha pogut fer amb comparacions amb els dromeosaures europeus coneguts i les semblances que hi ha amb els troodòntids asiàtics.\nMida de T. Insperatus comparada amb la d'una persona i fotografia del fòssil (Albert G. Sellés/Institut Català de Paleontologia )\nAixò reforçaria la hipòtesi que a finals del Cretaci, fa uns 66 milions d'anys, es van succeir diverses onades migratòries de dinosaures provinents d'Àsia cap a Europa, que aleshores era un arxipèlag envoltat pel mar de Tetis.\nUn petit carnívor de vint quilos de pes\nEl Tamarro era un dinosaure molt petit, d'entre 1,5 i dos metres de longitud i uns 20 quilos de pes. Tot i així, es tractaria del jinfengopterígid més gran conegut fins ara.\nSeria un individu jove, però que hauria crescut molt ràpidament i en només un parell d'anys hauria assolit aquesta mida. La forma d'esbrinar l'edat de l'animal l'exposa Albert Sellés:\n"Tallem làmines molt fines de l'os fossilitzat i les mirem al microscopi, com quan mirem les anelles de creixement en un tronc tallat. Les línies d'aturada del creixement de l'interior de l'os ens diuen que aquest animal encara no era un adult quan va morir".\nAquest creixement ràpid seria similar al que experimenten certs ocells actuals, com l'estruç o l'emú.\nDe fet, es considera que els teròpodes, un grup de dinosaures bípedes, són el grup de dinosaures més emparentat amb del ocells actuals. Fins ara, la gran majoria de les seves restes fòssils eren dents aïllades, com explica Sellés:\n"Una possible explicació podria ser que, com les aus actuals, els ossos dels petits dinosaures teròpodes eren buits per tal d'alleugerir el pes de l'animal. Aquesta fragilitat dificultaria la preservació i la fossilització dels esquelets d'aquest animals".\nDinosaures que convivien\nLes restes de Tamarro insperatus van ser localitzades a escassos centímetres d'unes restes fòssils de l'hadrosaure Pararhabdodon isonensis, un dinosaure herbívor i molt més gran. Podia assolir entre 10 i 12 metres de longitud i pesar unes tres tones.\nTal com expliquen els autors, descobrir espècies diferents en el mateix lloc permet especular sobre quina mena de relació es podia haver establert entre ells. El Tamarro no representaria cap perill per al gran dinosaure. És molt probable que fos un carronyaire o, com a molt, un depredador de petits rèptils, mamífers o fins i tot insectes.\nEl Tamarro anirà al Museu de la Conca Dellà, on farà companyia a altres dinosaures, com el Pararhabdodon isonensis i l'Adynomosaurus arcanus, i a les restes de la tortuga Polysternon isonae o del cocodril Allodaposuchus hulkii, totes elles noves espècies per a la ciència trobades en aquesta zona.\nEl Museu, en plena remodelació, que es preveu que acabi aquest estiu, forma part del conjunt "Dinosaures dels Pirineus", impulsat per l'ICP. També en formen part Dinosfera, a Coll de Nargó, el Centre d'Interpretació del Montsec, a Vilanova de Meià, el Centre de Dinamització de Tartareu i el Centre d'Interpretació de Fumanya, a Fígols i Vallcebre.


Grècia rebaixa el dèficit un 40% entre gener i juliol | Redacció | ATENES | Economia | El Punt Avui\nGrècia rebaixa el dèficit un 40% entre gener i juliol Grècia rebaixa el dèficit un 40% entre gener i juliol Grècia rebaixa el dèficit un 40% entre gener i juliol Grècia rebaixa el dèficit un 40% entre gener i juliol + Grècia rebaixa el dèficit un 40% entre gener i juliol E-mail\nATENES - 12 agost 2010 2.00 h\nGrècia rebaixa el dèficit un 40% entre gener i juliol\nGrècia rebaixa el dèficit un 40% entre gener i juliol Grècia rebaixa el dèficit un 40% entre gener i juliol Grècia rebaixa el dèficit un 40% entre gener i juliol Grècia rebaixa el dèficit un 40% entre gener i juliol Grècia rebaixa el dèficit un 40% entre gener i juliol E-mail\nGrècia ha aconseguit reduir el seu dèficit públic un 39,7% en els set primers mesos de l'any, segons va avançar ahir el ministre de Finances del país hel·lè. Les dades preliminars presentades ahir assenyalen que el dèficit públic de Grècia entre gener i juliol va augmentar a 12.097 milions d'euros, davant els 20.050 milions del mateix període de l'any passat.\nAmb aquestes xifres, el govern socialista ha aconseguit fins i tot millorar lleugerament els objectius establerts per l'FMI, el Banc Mundial i la Comissió Europea per al desemborsament de les ajudes al país, el més afectat per la crisi del deute sobirà a la zona euro, que havien demanat a Atenes la reducció en un 39,5% del dèficit públic en aquest període.\nEslovàquia es despenja\nPer altra banda, el comissari d'Economia, Olli Rehn, va lamentar ahir la falta de “solidaritat” mostrada pel Parlament d'Eslovàquia després de rebutjar la participació del país en el pla de rescat financer de Grècia pactat per l'eurozona.\nEl Punt. Barcelona 12-08-2010, Pàgina 22\nEl Punt. Camp de Tarragona 12-08-2010, Pàgina 21\nEl Punt. Comarques Gironines 12-08-2010, Pàgina 24\nAvui 12-08-2010, Pàgina 12


Aspecte Paisatge | Poblat ibèric de Sant Julià de Ramis\n07 maig Poblat ibèric de Sant Julià de Ramis\nPosted at 11:11h in Novetats\tby\tAspecte Paisatge\nL’empresa Aspecte Paisatge SL ha fet el projecte per completar la museïtzació de l’espai, d’una hectàrea, cosa que permetrà conèixer, amb més detall, tant l’antic castell, més a prop de Campdorà, com el poblat ibèric, en direcció a Medinyà. Les obres ajudaran a reforçar les antigues muralles romanes i ibèriques.\nL’Ajuntament de Sant Julià de Ramis completarà, amb el finançament de l’Estat, la museïtzació del poblat ibèric Castellum Fractum (castell trencat), a la muntanya del poble. Així, es podrà completar la visita al jaciment arqueològic amb un camí circular que conduirà fins a la pineda de la Feixa Llarga i a l’església romànica dels Sants Metges. Les obres tenen un pressupost de 263.000 euros.


Sat, 18 May 2013 12:52:11 +0200\nAct�a contra l�Aparheit Sanitari a Catalunya\n+ info: http://sanitatxtothom.blogspot.com ]]>\n#15M Manifestaci� 12/05/2013 #12m15m #12mBCN\n15M. Manifestaci� 12 maig 2013. Columna Sud\nLibres 1x07 - Els Passaports (Cas)\nSorpreses i revelacions remouen al grup; Carme fa una visita a Diego i t� una trobada molt inesperada. Alba i Andreu escolten un tel�fon que sona i aix� desencadena una onada de sospites i tensi� a l'interior de la casa. ]]>\nDocumental sobre l'oposici� resultant pel Pla Bolonya a la comunitat universit�ria.A partir de les opinions fetes per part d'alumnes i docents, no sent aquests triats a l'atzar, aquest projecte documental pret�n exposar d'una manera clara les estructures que subjecten el NO a l'aplicaci� de l'Espai Europeu d'Educaci� Superior.Producci� / direcci�: Ariel Fern�ndez VerbaAny: 2011G�nere: DocumentalDuraci�: 70 minuts ]]>\n#Okupem12M - CSOA Les Barrikades (12/05/2013)\nDesallotjada el dilluns 13\nSant Pere M�s Baix, 88 ]]>\nEn aquest Contrainfos parlem de la vaga dels veins i ve�nes de ciutat vella contra la gentrificaci�, del nou espai alliberat per coordinar les diferents lluites del 15m, de les jornades organitzades per Antigonia per a recordar a les mortes en les fronteres, del inici del judici als torturadors de Quatre Camins, de la Casserolada per fer fora els mossos a la Vila de Gr�cia, del festival Protesta a Vic i de la vaga general d'ensenyament el 8 de Maig. ]]>\nTorna el Rebrot, l'Aplec de Joves dels Pa�sos Catalans.Sant Celoni, 5/6/7 Juliolhttp://www.rebrot.cat ]]>


Doctor en Humanitats – Ètica i Filosofia Política – per la UPF, supervisat per la Dra. Sonia Arribas i el Dr. Daniel Innerarity. La seva investigació s’ha centrat en l’anàlisi normativa del Cosmopolitisme d’UlrichBeck (NationsandNationalism in a CosmopolitanizedWorld: SomeLessonsfromUlrichBeck’sWork). Ha sigut Estudiant Visitant de Doctorat en el Departament de Política i Relacions Internacionals de la Universitat d’Oxford.\nLlicenciat en Filosofia per la Universitat de Barcelona (UB), Màster en Filosofia Política per la Universitat Pompeu Fabra (UPF), Diplomat en Empresarials per la UB i Màster Avançat en Ciències Jurídiques per la UPF.\nHa treballat per Globernance: Instituto de GobernanzaDemocrática de San Sebastià des del 2013, on ha organitzat diverses conferències, publicacions i activitats d’investigació. En l’actualitat està desenvolupant un projecte en cooperació amb la Universitat d’Edimburg (supervisat pels professors Michael Keating i Nicola McEwen) sobre l’impacte del Brexit i del referèndum d’independència del 2014 sobre les institucions d’autogovern d’Escòcia.\nHa publicat diversos articles d’opinió en mitjans locals i internacions, així com participa en programes de ràdio locals i nacionals.\nFinalment, és membre del grup GISME de la UB des del 2010, dirigit pel professor Javier Tejada. Com a membre ha organitzat diverses activitats de difusió científica, incloent col•laboracions amb el Museu del Prado, la Fundació Espanyola per a la Ciència i la Tecnologia o Jakiunde (Acadèmia Basca de Ciències i Humanitats). És assistent a la coordinació en el projecte CCentre: “Cap a un envelliment actiu i benestar centrat en la ciutadania” (2016-2019) finançat per l’EIT Health i Coordinat per la Professora Elena Lauroba. Fou Project Manager del projecte finançat per la Comissió Europea SIforAge: Innovació Social per un envelliment Actiu i Saludable i un Creixement Econòmic Sostenible (2013-2016).\nDr. Elena Lauroba


Aquest mes de Març recomanem ... - Esthetic BCN\nBlog / Esthetic BCN / Aquest mes de Març recomanem …\nHome Esthetic BCN Aquest mes de Març recomanem …\nTotal Sublim LPG Endermologie; un tractament global per millorar tant facial com corporal i aconseguir així una posada a punt completa.\nEs tracta de diferents sessions, on utilitzant LPG podem millorar la zona peribucal, la cintura, l’escot i pits, la zona periocular, els glútos i les cames.\ncames cansades, cel.lulitis, cintura estreta, millorar glutis, mirada, pits, regió periocular, Tractament de llavis\nLa nostra principal recomanació per aquest mes de febrer és la de començar a eliminar greix localitzat per no haver de córrer just abans d’estiu. El greix localitzat és una de les inquietuds més presentsLlegir més


TuneBar: elegant iTunes mini-player | mossegalapoma\nTuneBar: elegant iTunes mini-player\nby Tomàs Manzanares Balsells | 22 Mai 2008 | Altres | 2 comments\nA voltes petites aplicacions o utilitats, amb una excel·lent interfase i disseny, són prou per donar i canviar completament l’aspecte del teu escriptori, aportant funcionalitat bàsica i senzilla alhora que un toc d’elegància.\nAquest és el cas de “TuneBar“. Una petita aplicació complement de control d’iTunes a la barra superior i a l’escriptori. No és gratuïta, però el seu cost és baix: menys de 8€.\nCom veieu a la imatge anterior podeu accedir a TuneBar de vàries formes. Per mitjà de la icona en forma de triangle “play” a la barra de menú i/o permetent l’aparició d’un elegant “mini-reproductor” que s’activa, per un temps definible, quan passem el punter del ratolí per damunt de la barra de menú superior.\nEl mini-reproductor disposa de diferents skins que us podeu baixar automàticament.\nA més TuneBar integra una recerca contextual de la teva música i presenta els resultants de la recerca en una finestra transparent lateral com veieu a la imatge següent.\nEl sistema de notificació de cançó, àlbum i autor és configurable i podeu decidir si feu servir el que porta el propi TuneBar, Growl o altres.\nEl resultat final està molt ben aconseguit. Aquí us deixo una imatge global de l’escriptori.\nOriol\ton 22 Maig 2008 at 1:46 pm\nEm quedo amb el coversutra, que ja me’l vaig comprar fa uns mesos 😛\nAixò de cercar cançons realment va molt bé\nTomàs\ton 22 Maig 2008 at 9:15 pm\n@Oriol, doncs a mi m’agrada força. Porto tot el dia currant i escoltant música fent-lo servir i funciona molt bé. L’únic problema que veig és que la finestra desplegable de l’Adium (la del menu superior) fa el tonto amb el TuneBar funcionant.


A càrrec d’Eduard Ventosa, consultor.\nT’interessa Excel 2016. Nivell 1 (online)? Escriu-nos i podrem atendre’t


Corals procedents de països de l’est d’Europa han aconseguit la majoria dels premis del 34è Festival de Cantonigròs - Revista Musical Catalana\nCorals procedents de països de l’est d’Europa han aconseguit la majoria dels premis del 34è Festival de Cantonigròs\nEls Loughgiel Folk Dancers d’Irlanda del Nord\nMés de 19.000 persones han gaudit d’aquesta edició del Festival, per cinquè any celebrat a Vic.\nEl cor hongarès Cantemus Mixed Choir guanya el primer premi en la competició de cors mixtos.\nDiumenge passat, 17 de juliol, va finalitzar la 34a edició del Festival Internacional de Música de Cantonigròs, iniciat el dijous 14 de juliol al teatre L’Atlàntida de Vic. En aquesta edició hi han concursat 1.050 participants de 30 grups, procedents de 20 països d’arreu del món, tan diversos com el Brasil, el Nepal, Irlanda del Nord, la Xina i, per primera vegada, Montenegro. Durant aquests dies han tingut lloc els concerts i les diverses competicions, amb les proves de cant i dansa.\nAixí doncs, els guanyadors de la competició 1 (cors mixtos d’un màxim de 40 cantaires) han estat: primer premi, Cantemus Mixed Choir (Hongria); segon premi, Apz Tone Tomsic University of Ljubljana (Eslovènia); tercer premi, Ars Nova-Coral UFMG (el Brasil), i quart premi, Mixed Choir Viva Brezice (Eslovènia). En la competició 2 (cors infantils d’un màxim de 40 cantaires), han estats premiats: primer premi, Estonian Radio Girl’s Choir (Estònia); segon premi, Girl’s Choir Cantus (Letònia); tercer premi, Ulë Eestiline Tütarlastekoor (Estònia), i quart premi, April (Rússia).\nJosep Maria Busquets, director del Festival, durant la cerimònia de lliurament de premis\nPel que fa la competició 3 (cors femenins d’un màxim de 36 cantaires), els premiats han estat: primer premi, Cantemus (Moldàvia); segon premi, Cantemus Female Choir (Hongria); tercer premi, Girl’s Choir Cantus (Letònia), i quart premi, Cervánek (Txèquia). Els guanyadors de la competició 4 (cors mixtos, masculins o femenins, de música popular, de 40 cantaires màxim) han estat: primer premi, Apz Tone Tomsic University of Ljubljana (Eslovènia); segon premi, Estonian Radio Girl’s Choir (Estònia); tercer premi, Cantemus (Moldàvia), i quart premi, Cervánek (Txèquia).\nFinalment, en la competició 5 (grups de danses, de 35 components màxim), els guanyadors han estat: primer premi, Loughgiel Folk Dancers (Irlanda del Nord); segon premi, Folk Dance Ensemble Sloga (Montenegro); tercer premi, Folkdance Ensemble Soprus (Estònia), i quart premi, Bastoners de Santa Maria d’Oló (Sta. Maria d’Oló-Catalunya).\nAquest any el Festival ha estat dedicat a la memòria del mestre Àngel Colomer i del Romero, cofundador i director artístic del certamen, així com al seu fill Jordi Colomer, músic traspassat recentment i que també va ser director artístic del Festival. I també a l’Orfeó Català, pel seu 125è aniversari.


Manganso.me Page 39 : Mesa De Centro Larga. Café Espresso. Industrial Rústica. Cuadrada Negra. Cobre.\nMesa De Centro Larga\nmesa de café extensiblemesa de centro cuadrada de vidrio cromadomesa de centro ovalada de vidrio y metalmesa de centro de muebles modernosMesa de centro cuadrada de 36 pulgadasmesa de centro otomana redonda de cueromesa de centro acolchadaideas modernas de la mesa de centromesa de centro brillantemesa de centro de roble antiguo\nMesa De Café Espresso\nmesa de centro moderna con cajonesmesa de centro de vidrio de aceromesita de madera recuperada con ruedasmesa de centro oval vintagemesa de centro redonda ajustablemesas de centro únicas de bricolajejuegos de mesa de café baratomesa de café rojamesa de centro con otomanas de almacenamientomesa de centro de muebles modernosfalta mesa de café ikeamesa de centro giratoriamesa de centro gris rústico\njuegos de mesa de café baratomesa de centro moderna de vidrio negromesa de centro de cubo de metalmesa de centro de estilo ruralConjunto de mesa de centro de 4 piezasmesa de centro moderna en blanco y negromesa de centro moderna negramesa de centro rústica redonda con almacenamientomesa de café blancamesa de centro moderna de vidrio cuadrado\nMesa De Centro Cuadrada Negra\nmesa de centro redonda de madera con pedestalmesa de centro ovalada de mármoldecoración de la mesa de centro de mármolmesas de centro únicas de bricolajemesa de centro de esquinamesa de centro redonda de vidrio doradomesa de centro de mármol doradomesa de centro moderna de cueromesa de centro cortamesa de centro de acrílico blancomesa de centro otomana verde azuladomesa de centro retro moderna\nMesa De Centro De Cobre\nmesa de centro de vidrio en la sala de estarbase de la mesa de cafémesas de café modernasmesas de café de madera fríapequeña mesa de centro de roblemesa de centro de bambú de vidriomesa de centro de aceromesa de centro redonda de madera con pedestalmesa de centro de vidrio retromesa de centro de tronco de árbolmesas de centro cuadradas tradicionalesmesa de centro cuadrada negra\nMesa De Centro De Arce\nmesa de café y sillasmesa de centro moderna de vidriomesita rectangular de mármolmesa de centro de vidrio negro en la sala de estarmesa de centro ajustable en altura expandible en mesa de comedormesa de centro de vidrio y madera modernamesa de café establece liquidaciónmesa de centro de pino modernamesa de centro cuadrada rústicamesa de centro de maderamesa de centro redonda ikeamesa de centro de madera moderna\nplanes de mesa de café de maderamesas de café blancas contemporáneasmesa de centro rectangular de vidriopequeñas dimensiones de la mesa de cafémesa de centro de bambúmesas de café redondas y frescaspatas de la mesa de café de mediados de siglomesa de centro de tronco de árbol de platadiseño de mesa de centro de bricolajemesa de centro otomana de cuerodecoración de mesa de café de vidriomesa de centro ovalada de vidriomesa de centro de laca blanca\nmesa de café blancomesa de centro otomana de cuero rojomesa de centro otomana de cueromesa de centro redonda y retroruedas de mesa de café industrialmesa de centro de círculomesa de centro rectangular moderna de vidriomesita cuadrada con cajonesmesas de centro modernas de vidriomesa de centro de registromesa de centro redonda moderna con almacenamientoMesa de centro cuadrada 36mesa de centro de cereza\nIdeas De Mesa De Café\nMesa de centro 36mesa de centro rústica con almacenamientomesa de centro blanca y maderapequeña mesa de centro de roblemesa de centro vintagemesa de centro de losa de nogalmesa de centro rectangular blancamesa de centro de bambú de vidriojuegos de mesas redondasmesa de centro del paísmesa baja baja grandemesas de café en líneamesas de café populares\nMesa De Cafe Italiana\nmesa de centro de bambú de vidriomodernos diseños de mesas de centro de maderamesa de centro redonda de latónJuegos de mesa de café de 3 piezas por menos de $ 200levantar la mesa de café ikeajuegos de mesa de café contemporáneosmesa de centro ikea leksvikmesa de centro de pinomesa de centro de madera naturalmesa de centro de pino modernamesa de centro cuadrada otomanamesa de centro redonda de mediados de siglo\nmesa de centro diseños de carpinteríamesa de centro redonda de mediados de siglomesa de centro ikea leksvikmesa de centro cuadrada otomanamesa de centro del paísmesas de café funkymesa de centro de madera naturaljuegos de mesa de café contemporáneosmesa de centro de bambú de vidriomodernos diseños de mesas de centro de maderaJuegos de mesa de café de 3 piezas por menos de $ 200levantar la mesa de café ikeamesa de centro de pino modernamesa de centro de pinomesa de centro redonda de latónmesa de café establece tapa de cristal


Pekes - Cádiz C.F. B :: Fútbol de Andalucía ::\nDomingo 21 de Julio de 2019 | 110165228 visitas | 121 usuarios conectados\nPekes (Cádiz C.F. B) - 2018/2019\nPekes (Cádiz C.F. B) - 2017/2018\nPekes (Cádiz C.F. B) - 2016/2017\nPekes (Cádiz C.F. B) - 2012/2013\nPekes (Cádiz C.F. B) - 2011/2012\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.1 Ciudad de Lucena 3 - Cádiz C.F. B 1 Si 90 0 0 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.2 Cádiz C.F. B 1 - Coria C.F. 0 Si 87 0 0 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.3 Puente Genil F.C. 0 - Cádiz C.F. B 0 Si 86 0 0 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.4 Cádiz C.F. B 2 - Betis Deportivo 0 Si 90 0 1 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.5 Conil C.F. 1 - Cádiz C.F. B 2 Si 51 0 0 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.6 Cádiz C.F. B 1 - Atlético Espeleño 1 Si 55 0 0 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.7 Xerez C.D. 0 - Cádiz C.F. B 1 Si 77 0 0 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.9 Cádiz C.F. B 0 - U.D. Los Barrios 0 Si 66 0 0 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.10 Écija Balompié 0 - Cádiz C.F. B 3 Si 56 0 0 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.15 Cádiz C.F. B 1 - Arcos C.F. 0 No 3 0 0 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.16 C.D. Cabecense 0 - Cádiz C.F. B 2 Si 69 0 0 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.17 Cádiz C.F. B 3 - U.B. Lebrijana 0 No 7 0 1 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.21 Cádiz C.F. B 1 - Córdoba C.F. B 0 No 4 0 0 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.23 Coria C.F. 0 - Cádiz C.F. B 1 No 10 1 0 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.24 Cádiz C.F. B 1 - Puente Genil F.C. 0 Si 58 0 1 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.25 Betis Deportivo 1 - Cádiz C.F. B 1 No 3 0 0 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.26 Cádiz C.F. B 1 - Conil C.F. 1 No 1 0 0 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.27 Atlético Espeleño 0 - Cádiz C.F. B 2 No 8 0 0 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.28 Cádiz C.F. B 0 - Xerez C.D. 0 No 41 0 0 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.38 U.B. Lebrijana 1 - Cádiz C.F. B 1 No 12 0 1 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.40 C.D. Guadalcacín 0 - Cádiz C.F. B 1 No 16 0 0 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.41 Cádiz C.F. B 0 - Algeciras C.F. 1 No 30 0 0 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.42 Córdoba C.F. B 2 - Cádiz C.F. B 2 Si 90 1 0 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.Campeones Cádiz C.F. B 0 - Atlético Osasuna B 1 No 6 0 0 0\n2016/2017 Linares Deportivo Senior 44 44 35 2.959 26 16 2\n2015/2016 Linares Deportivo B Senior 11 11 4 281 16 3 0\n2013/2014 Atlético Sabiote Juvenil 18 18 17 1.524 25 3 0\nLa ficha de este jugador ha sido vista 26961 veces desde el 22 de Enero de 2010\n1. Primera Andaluza Jaén\t 3218\n3. Segunda División B Grupo 3\t 494\n9. Segunda División B Grupo 1\t 326\n29. Tercera División Grupo 10 176\nTiempo de carga: 0.45352506637573 segundos


Apartament de 27m², tipus dúplex, totalment moblat, equipat i amb aire condicionat, amb capacitat d'1 a 4 persones. Consta de bany amb dutxa, WC separat, una habitació doble amb llit de matrimoni a l'altell, menjador amb sofà-llit doble, cuina amb nevera, vitroceràmica, microones, cafetera i menatge de cuina. Tindrà tota la comoditat necdessària en un apartament amb tot el necessari per al dia a dia!\nPoblació: Merville Parquing: NO\nL'apartament està situat a 20 minuts del centre de Toulouse.


LES TENEBRES I L'ALBA. FOLLETT, KEN. Libro en papel. 9788417909505 La caixa d'eines\nLA PREQÜELA DE L'ÈXIT MUNDIAL ELS PILARS DE LA TERRA. Trenta anys després de la publicació de la seva obra mestra, Ken Follett embarca el lector en un viatge èpic que acabarà on comencen Els pilars de la Terra. Any 997, finals de l'edat fosca. Anglaterra s'enfronta als atacs dels gal·lesos per l'oest i dels vikings per l'est. Aquells qui ostenten una mica de poder l'exerceixen amb contundència i, sovint, entren en conflicte amb el rei mateix. En aquests temps turbulents, tres vides s'entrecreuen: el jove constructor de vaixells, l'Edgar, a punt d'escapolir-se amb la dona que estima, descobreix que el seu futur serà molt diferent del que havia imaginat quan la seva llar és atacada pels vikings; la Ragna, la filla rebel d'un noble normand, acompanya el seu marit a una nova terra a l'altre costat del mar, i l'Aldred, un monjo idealista, somia transformar la seva humil abadia en un centre de saviesa que tota Europa admiri. Tots tres es veuran abocats a un perillós enfrontament amb el despietat bisbe Wynstan, decidit a augmentar el seu poder costi el que costi. El gran mestre de la narrativa d'acció i suspens ens transporta a l'ocàs d'una època violenta i brutal i al començament d'una nova era en un monumental i emocionant relat d'ambició i rivalitat, naixement i mort, amor i odi. Sobre la saga «Els pilars de la Terra» han dit :


Chulvi exigeix a Mazón que prenga mesures amb Bascuñana: “Mantindre a qui s'aprofita dels diners de tots és premiar la corrupció” - pspvpsoe\nChulvi exigeix a Mazón que prenga mesures amb Bascuñana: “Mantindre a qui s’aprofita dels diners de tots és premiar la corrupció”\nEl secretari general del PSPV-PSOE de la província d’Alacant considera “vergonyós i insultant” que el president de la Diputació mantinga dins del seu partit a un alcalde “investigat per cobrar sense anar a treballar i aprofitar-se dels diners dels alacantins i alacantines”\nLamenta que ,“en la seua carrera pel lideratge del partit, Mazón estiga demostrant ser capaç de tot”, com ja va mostrar en els casos del diputat i alcalde de La Nucia, Bernabé Cano, que es va saltar l’ordre de vacunació, o amb l’edil de Seguretat de Benidorm, vinculat a la màfia russa\nValència, 1 d’abril de 2021.- El secretari general del PSPV-PSOE de la província d’Alacant, José Chulvi, ha exigit al president de la Diputació d’Alacant i president del PP a la província, Carlos Mazón, que prenga mesures “de manera immediata” amb l’alcalde d’Orihuela, Emilio Bascuñana, després de la seua imputació per un delicte de malversació per, presumptament, cobrar més de 202.000 euros com a assessor de Sanitat sense que realitzara cap activitat. “Mazón no pot demorar més la decisió: mantindre a qui s’aprofita dels diners de tots suposa, en la pràctica, premiar la corrupció”, ha destacat.\n“La inacció de Mazón és vergonyosa i insultant cap a tots els alacantins i alacantines, els diners de les quals ha pagat el sou de Bascuñana sense que aquest moguera un dit”, ha considerat el dirigent socialista, que ha criticat que, “en la seua carrera desbocada pel lideratge del Partit Popular, Carlos Mazón està demostrant ser capaç de tot i no té problemes en arramblar amb tota ètica amb la condició de garantir la seua quota de poder intern”. Així, Chulvi ha recordat “la reticència de Mazón a prendre mesures contundents” en els casos del diputat i alcalde de La Nucia, Bernabé Cano, que es va saltar l’ordre de vacunació, i de l’edil de Seguretat de Benidorm, vinculat a la màfia russa.\n“Resulta lamentable que el PP considere a Mazón un nou valor polític, quan la seua acció és només una mostra més de les maneres del Partit Popular de sempre, el que fa els ulls grossos davant la corrupció i l’aprofitament dels recursos de tots i totes per al seu propi benefici”, ha afegit. “Mazón demostra una vegada més la seua arrogància: no sols manté en les files del seu partit a un imputat per malversació, sinó que ni tan sols tracta de dissimular que no pensa prendre mesures”, ha conclòs.


Dare2b Underlie Blau comprar i ofertes a Traininn\nDescripció Dare2b Underlie\nQ Wic teixit lleuger de polièster\nEl teixit Q Wic ofereix propietats ràpides d'assecat i envelliment.\nA traininn et detallem totes les característiques de Dare2b Underlie. A la botiga de fitnes, trobaràs diferents talles de Dare2b Underlie. Et garantim un pagament totalment segur i l’enviament ràpid! I per completar la teva compra descobreix altres productes semblants a Dare2b Underlie i beneficia’t de les millor ofertes en material de fitnes.\nCaracterístiques Dare2b Underlie\nTecnologias Dare2b Underlie\nSostenibilitat Dare2b Underlie\n$ 18.37 $12.49\n$ 20.82 $12.99


Ara sí que toca | Blog de Roger Vilalta\nThis entry was posted in Actualitat, Articles, Media and tagged Catalunya, independentisme, Mitjans de comunicació, Onze de setembre, Política, Quart poder.\n42 thoughts on “Ara sí que toca”\n6 Setembre 2012 a les 11:18\ni que hauriem de fer?. No anar-hi?. Tinc l’esperança que el caire que prendrà la mani anirà per una altra banda. Que les reivindicacions no aniran tant per la independència del país, que també, sinó hi haurà un gran component de lluita de classes, que tal com va la cosa, hauria de ser previa a la lluita per l’independència. Jo hi aniré amb aquesta idea al cap. I estic segur que no estaré sol. Cada dia em foten més fàstic\n6 Setembre 2012 a les 14:06\nQue què hauríem de fer? Doncs anar-hi -o no- havent-ne reflexionat abans.\nI tens, o tenim, tot el dret individual d’anar a la mega-mani esperant aquest -ara més que mai- necessari component d’exigència de major justícia social. Però ja ens podem treure del cap aquest element com a mostra col·lectiva (no hi serà i, si hi és, passarà absolutament desaparcebut). Finalment, a les elits, el marc fronterer que les acull els importa només -i recalco el “només”- en tant que espai on desenvolupar en millors condicions el seu control econòmic i polític de la situació.\nA bit pessimistic, I know. Sorry!\n6 Setembre 2012 a les 16:33\nno perdo l’esperança… hi aniré com cada any… i ja t’explicaré això de la mostra col.lectiva d’indignació. Queda clar que en els mitjans no en sortirà massa cosa, però vull creure en el pensament crític del comú dels ciutadants del país i m’agradaria veure com se’ls gira la truita als “ara si toca ser indepes”. Com diu el XX “en un país independent, l’esquerra seria majoria a Catalunya (n’estic 100% segur, a mig termini, esclar)”. Jo també n’estic segur. De fet, amb un 25% de nens catalans en la línia de la pobresa, m’agradaria veure qui, avui dia, no es proclama si no d’esquerres, a mig camí de ser-ho…\n9 Setembre 2012 a les 23:51\nexemple clar del que dius : el “ricachon” francès que es vol nacionalitzar belga després de la declaració de’n Hollande que pujarà els impostos als més rics.Però també podem posar l’exemple dels milionaris jueus, que són sempre jueus de pedra picada i aporten diners per reforçar Israel. Potser hauriem de valorar més els “sentiments” i no creure que tothom és tan cínic.\naclariment:no sóc pro ni anti jueu, ho poso com simple exemple. No més em faltaria ser considerat sionista…\n11 Setembre 2012 a les 20:59\nMarc: siempres serás un exaltado 😉\n13 Setembre 2012 a les 14:06\nAnastasiay Chiquito ha dit:\n6 Setembre 2012 a les 12:10\nEm sembla que els independentistes es miren massa el malic. No veig tant recolzament per la independència. Estan segurs de tenir el 50% +1 del cens electoral? Es pot pendre una decisió d’aquesta importància per majoria simple? N’hi ha prou per forçar un canvi en la constitució espanyola que permeti ja no la independència sinó un simple referèndum?\n6 Setembre 2012 a les 14:26\nHome, el suport a la independència a Catalunya és, segur, notablement més fort ara que no fa pas gaire anys. Evidentment, la situació de crisi i incertes -si no nul·les- expectatives ho facilita, com deia en el post. D’altra banda, la interessada aposta perquè el neguit independentista formi part del dia a dia de l’agenda mediàtica ho facilta enormement.\nNo sé si es pot pendre una decisió com aquesta només per majoria simple. Per què no? Mira-t’ho al revés. Si el sí a la independència arriba a tenir el suport de poc més de la meitat dels ciutadans voldrà dir que la perpetuació de Catalunya dins l’actual marc espanyol serà defensada per poc menys de la meitat de ciutadans (igual de just o d’injust, no?).\nDe totes maneres, sóc dels que penso que el camí cap a la independència, malgrat els propis catalans (recalco, el “malgrat”), ja fa temps que està engegat. I que arribarà per la pròpia desintegració d’aquesta entitat política artificial anomenada Espanya. Ara bé, s’haurà de veure en què queda aquesta presumpta independència i el sentit real que podrà assolir una Catalunya sobirana en un món on el poder de l’Estat -com cada dia ens estan recordant les agències de qualificació, el Fons Monetari Internacional i d’altres entitats PRIVADES)- és igual -o com a mínim tendeix poderosament- a ZERO.\n10 Setembre 2012 a les 21:11\nHay una falacia en tu argumentación: dependerá de los que hayan decidido ir a votar, ya que si hay una mayoría de abstención (como en todos los “refendums populares” que han habido) no quiere decir que esos votos representen al resto………. y un referendum no es vinculante ni significativo, ya que no tiene consecuencia política alguna.\nXavier Xarles ha dit:\n6 Setembre 2012 a les 14:31\nDoncs justament, fent referència al que dius “A Catalunya (….) tot acaba passant per l’embut del debat nacional”, és clar que això és degut a un problema no resolt des de fa molt temps. Que, diguem-ho, impedeix que el nostre país faci els deures… I per una llarga serie de motius, entre ells els esdeveniments “de l’estatut”, molt catalans s’han convençut (finalment!) que no hi ha possible entesa amb l’estat espanyol. Això, la majoria dels ciutadans del nostre país veí (d’Espanya, vull dir), no ho han entès. I alguns catalans tampoc :-).\nJo crec sincerament que només essent un país lliure podrem ser un poble lliure (tu ja m’entens): i, al final, qui no voldrà la independència seran certes elits “molt catalanes”: en un país independent, l’esquerra seria majoria a Catalunya (n’estic 100% segur, a mig termini, esclar).\nAh, i sobre el famós 51%: les enquestes diuen que un 51% votaria SI a un referèndum, i un 21% votaria NO. Això no és guanyar per un 1%: és guanyar per una majoria molt gran. I qui no ho vulgui veure, ja s’ho trobarà…\n6 Setembre 2012 a les 15:14\nEsperava el teu comentari, Xavi.\nCom pots entendre, des de la meva perspectiva d’analitzador “torracollons” dels fenòmens mediàtics, els que teniu una opinió ferma a partir de la lliure, formada i remeditada reflexió de les coses no entreu -diguem-ne- dins el ‘target’ analitzat 😉\nJa saps quins és el meu pensament. I, per a mi, ara per ara, precisament en aquests moments, el neguit social ho tapa (de manera injusta, segur) tot o quasi tot.\nI tens raó sobre això de les enquestes. No volia dir tant que si el 51 vota sí el 49 és que no (evidentment hi hauria un percentatge elevat d’opcions menys fermes). El que volia dir és que si la permanència dins Espanya té un 49% de seguidors és tan just o tan poc just com acceptar la independència per un 51%. No sé si m’explico.\nBé, gràcies pel comentari, Xavi, altre cop (aviam si puc respondre’t amb una mica més de calma).\n9 Setembre 2012 a les 23:43\nla famosíssima contitució espanyola, aquesta que ens té lligats de mans i peus, va ser votada per un 46% de l’electorat potencial.\nboss ha dit:\n6 Setembre 2012 a les 16:55\nVols dir un 51% dels que aniran a votar? o del cens electoral de la gent que viu a Catalunya?\n6 Setembre 2012 a les 23:10\nDoncs del cens electoral, segons les ultimes enquestes… Si al final hi hauria o no aquest resultat, ja es veura, pero em sembla que molta gent no s’adona de com canvia la societat catalana els ultims anys. Sobretot la gent que viu a fora (realment o no).\n6 Setembre 2012 a les 23:19\nPer cert, jo crec que el fet que el govern i certs cercles s’apuntin ara a la “mani” es perque s’ho veuen venir, pero fa uns mesos ningu parlava de l’ANC. Em sembla que, contrari al 15M, que no va durar gaire (i jo ho sento, oero es aixi), aixo si durara… I es que la proposta es molt concreta, il.lusiona, arrosega a molta gent. El 15M… que proposa exactament? Ja m’entens, jo tambe crec que s’ha de transformar molt la societat, pero la independencia es una cosa que podem fer realment (tot i que el presi diu que es taaaaaant dificil) ara; canviar el mon, no. (i perdo per la falta d’accents, amb aquest trasto no se com posar-los)\n8 Setembre 2012 a les 20:21\nXavi, d’acord amb la poca concreció programàtica del moviment del 15M, però tu saps (perquè ho saps) que el fenomen o les arestes del fenomen o qualsevol cosa que pogués remetre a la conflictivitat social de la primavera del 2011, ha estat sistemàticament silenciat des de la tardor passada pels mitjans de comunicació del nostre país (parlo de Catalunya) per “ordeno y mando” de la coalició nacionalista (ai, perdó, no volia tirar d’irreflexius i no innocents tòpics mediàtics; volia dir coalició conservadora). I quan no ha pogut ser silenciat, ha estat decididament desprestigiat o menysvalorat.\nI Xavi, ja saps (perquè també ho saps) que no seré jo qui cregui que Catalunya, com qualsevol altre poble o nacionalitat, no té tot el dret del món a decidir el seu futur i a ser el que li doni la realíssima gana ser.\nDarrerament estem assistint a diversos moviments secessionistes, no només a Catalunya sinó també a d’altres indrets d’Europa (i de fora d’Europa). Però no només estem assistint a l’esclat de moviments nacionalistes “defensius”; també estem veient l’emergència en alguns països -o directament el triomf en d’altres- d’opcions polítiques de caire ultranacionalista. Tot plegat, vist en global i revisada la història -amb la recent en tenim més que suficient-, una resposta típica de moments de crisi econòmica i social brutals.\nDius que la nostra coalició governant (com era?, nacionalista?, conservadora?) s’ha hagut de posar les piles perquè ja feia un cert temps que veia venir l’auge imparable de la rauxa independentista a Catalunya. Aquesta nostrada coalició no li fa ni li farà fàstics a una Catalunya independent d’igual forma que no li ha fet fàstics -ni li faria, si la situació ja no fos insostenible- a una perpetuació de l’statu quo espanyol (tot i que evidentment, en general pugui serntir-se més propera “culturalment” a la primera opció). Ho deia en resposta al Marc, i ho repeteixo: a les elits -i més ara, en un món tan global- el marc fronterer és important just en la mesura en què permet la perpetuació dels seus privilegis.\nI canviar el món? Em conformo (i em conjuro) amb no perdre mai de vista que només un col·lectiu que tendeix a lluitar per la justícia social (sota bandera catalana o sota la de Gondor o de Mordor) podrà tenir a considerar-se “lliure” per raonar, per créixer, per desenvolupar-se i per decidir.\nMatias Jerez ha dit:\n7 Setembre 2012 a les 12:49\nDe la sorpresa a l’interès. He arribat al teu blog per pura casualitat, aparexies a la portada de wordpress i no he pogut resistir la temptació de llegir el blog d’una persona propera. Una bona reflexió que ajuda la meva perspectiva política forjada ja fa més de 30 anys, però que sense dubte segueix força vigent.\n8 Setembre 2012 a les 20:29\nI a mi m’agrada que t’hagi sorprès, primer, i interessat, després. Espero seguir-te comptant entre els meus lectors. Miraré d’anar-te avisant de les noves publicacions (si no pot ser a través de les xarxes socials, ho faré personalment 😉\nMiquel Estrem ha dit:\n7 Setembre 2012 a les 14:14\nRoger, sembla que dones per suposat que tothom que assisteixi a la manifestació actua per una crida del govern i sense haver-ho reflexionat abans i això és una suposició molt subjectiva. Si bé és cert que hi pot haver cert interès per part del govern per desviar l’atenció no és menys cert que la situació actual és històrica i que s’ha d’aprofitar. Aquells que creiem, no pas des de fa poc temps, en la construcció d’un estat català independent hi tenim molt a guanyar, tot i les maniobres dels mitjans i el propi govern. Pot ser una manifestació històrica en quant a participants i tindrem ressò internacional que bona falta ens fa.\nL’objectiu ara i sempre, sota el meu parer, ha de ser el de treballar primer per la construcció nacional i un cop assolit l’estat propi determinar democràticament el model de societat que volem. De quina altra manera és possible fer-ho? La sobirania s’ha d’assolir de manera transversal, no pot venir de la ma d’una única opció política.\nSortosament d’una o altra manera caminem cap a la independència. El que no deixa de sorprendre’m és la facilitat amb que, des d’alguns mitjans, es vol desprestigiar qualsevol moviment que vagi en aquesta direcció (només si és a Catalunya, és clar) Potser és que estic molt acostumat a sentir i llegir comentaris desacreditant una determinada iniciativa de suport a la independència amb qualsevol excusa, quan realment el que hi ha al darrera és una aversió notòria cap els moviments sobiranistes. Ja se que aquest no és el teu cas, Roger.\nJo l’11s aniré a la manifestació, com d’altres anys, convençut de que la independència és la solució a la nostra situació, tant econòmica com social i evidentment d’identitat nacional. No hi tenim res a perdre i molt a guanyar.\nAra “potser” sí que toca, però per convenciment i per dignitat.\n8 Setembre 2012 a les 19:43\nQue no, Miquel, que en sóc plenament conscient que hi ha moltíssima gent -tu, entre ells- que ja fa molt temps que heu reflexionat sobre el tema i en teniu una posició ben ferma.\nJo només dic que aquest decidit suport institucional i mediàtic (perquè d’això va aquest blog) és una aposta únicament i exclusiva de càlcul polític, com crec que ho anirem notant els dies posteriors a la Diada. Ho notarem, primer, amb la negociació per la clau de la caixa. I després, si aquesta fa figa -que en farà- i els del PP apreten els cargols catalans encara més del que ja ho estan fent i ens envien els simpàtics “homes de negre”, tindrem un més que probable avançament de les eleccions catalanes, situació que, de confirmar-se, permetrà a la coalició que governa el país (i amb tota l’ajuda mediàtica necessària de Godó’s i la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals) arribar-hi amb una salut de ferro. I això -que hi arribi amb una salut de ferro- serà gairebé un miracle, tenint en compte la seva decidida aposta per l’aprimament de l’Estat del benestar a Catalunya i el nul atac a l’elevat frau fiscal de les elits del país (i qui són aquestes elits?) i la negativa a no tocar aquells impostos que afecten a les rendes més altes. En aquest sentit, i això és el que em fa mal, és que el debat nacional haurà tapat la creixent pobresa general i haurà salvat el cul dels qui han aplicat i seguiran aplicant (però no explicat realment) el veritable eix vertebrador del seu programa: que no se situa (malgrat els Vila d’Abadals de torn i l’onejar de les estelades dels cadells benestants de les JNC) en l’òptica sobirana, sinó en una concepció de la societat eminentment liberal.\nEt dono tota la raó quan dius que “la sobirania s’ha d’assolir de manera transversal, no pot venir de la ma d’una única opció política”. Però en aquests moments, precisament en aquests moments que estem vivint a nivell global, en què individualment i col·lectiva estem acceptant com a xaiets ser cada dia més pobres, tenir cada dia menys veu i ser regits per governants que no governen, la lluita transversal i no ideològica per la nació és el millor dels antipirètics que es pot aplicar a l’única lluita que, ara, abans i sempre, ha fet i fa realment por: la social.\nÉs cert que el camí cap a la independència ja està engegat (recordes que en Deuloféu ja ho preveia com un fenomen natural i com a darrer episodi de l’extinció de l’imperi espanyol?). Però mentrestant, el que interessa a banda i banda és que la qüestió catalana -igual que el terrorisme d’ETA- perduri al màxim d’anys més. I és que hi ha qüestions que encenen la visceralitat (el nacionalisme, sigui defensiu i just o sigui imperialista, ho fa) i, per tant, són molt fàcilment utilitzables per enfrontar ciutadans d’un lloc i d’un altre i tenir-los entretinguts i no amatents a les seves concordants misèries.\nMiquel, gràcies per el teu extens comentari!\n9 Setembre 2012 a les 00:35\nRoger, et feia la observació al principi del meu comentari bàsicament per algunes expressions en el post (“Però és possible qualsevol procés de canvi sense una profunda reflexió?” o “…les crides massives a sometent sense sometre-les a un anàlisi previ…” o “Ara sí que toca! Ho diu el poder. I ho diu la premsa.”) que podrien sonar a que els seguidors a la crida son un ramat forassenyat. Celebro que ho hagi interpretat malament, dec ser massa sensible en aquests temes.\nPel que fa a l’eix social, penso que avantposes la teva preocupació per aquest abans que pel fet nacional quan ambdós son paral•lels. És a dir, tal com jo ho veig, la lluita per un model social just no ha d’anar vinculada a la lluita nacional. Ho barregem amb el moviment del 15M com si un no pogués existir sense l’altre. Vol dir això que si exercim el dret a decidir el nostre futur com a país, després ja no podrem lluitar pels nostres drets socials?\nSi he semblat una mica bel•ligerant amb el to, disculpa, suposo que aquestes coses em toquen molt la fibra i tinc la mania de pensar que sovint hi ha intenció d’aigualir allò que per fi està generant il•lusió i jo vull seguir fent camí a Itaca.\nBé, tant de bo faci el que faci el poder i els seus bufons, en Deulofeu no errés el càlcul; puc esperar.\nSense voler entrar en detalls de caire polític, més que res perquè hi ha persones que ja han comentat i tenen més base que jo (per formació i coneixements directes) passo a dir la meva.\nPersonalment fa un temps ja que he entrat en el que molta gent, en un passat proper, anomenaria fase “conspiranoica”. Dic en un passat proper perquè actualment i degut a la velocitat que s’esdevenen els fets i les notícies, parlar de persones “conspiranoiques” ja no té gaire sentit. Penso que és un deure de tots nosaltres mirar-nos el que passa en el nostre voltant de manera molt crítica perquè penso que també és la nostra responsabilitat no empassar-nos més certes coses que ens hem empassat.\nEl teu post és molt llarg i té molts matisos diferents a comentar. Comentaré només el que a mi em preocupa i ho enllaçaré amb una notícia recent, la de “Barcelona-World”. Agafo aquesta notícia perquè per a mi seria com un petit model, una petita mostra del que he crec haver entès arrel de tot el teu escrit.\nVaig llegir al•lucinada la notícia del megaprojecte ja esmentat als diaris, i sobretot els comentaris del diari ARA. Amb sorpresa vaig veure com es passava de dir l’opinió, més o menys a favor o en contra, a discutir sobre la idoneïtat del nom del projecte. Per a mi ha estat tot plegat molt decepcionant (potser no és aquesta la paraula perquè de fet tot el que ha passat és coherent amb la ideologia política dels que governen i per tant no hauria de generar decepció). Els que governen tenen uns ideals político-econòmics i ens els han “enxufat” amb aquest projecte usant (amb premeditació i “alevosia”) la tàctica de “com que esteu tant espantats pel monstre gros-Adelson ara us colarem un altre monstre igualment espantós i fins i tot ens donareu les gràcies”. I com s’aconsegueix això? doncs fàcilment, apel•lant a la víscera. Els catalans ho hem fet millor: li hem dit que no a l’Adelson abans d’esperar el seu pronunciament i a més li em passat la mà per la cara a l’Espe. Però, si us plau, pensem dos segons: és això el que volem, és aquest model que insisteix altre cop en perpetuar unes pràctiques que ens han dut fins on ara estem (deixant de banda el cv de l’empresari que hi està implicat).\nSempre m’ha fet molta ràbia l’argument de blanc o negre de que “si no vas a una mani és perquè hi estàs en contra” o “si no celebres el gol és perquè ets de l’altre equip”. La vida, per sort, no es en blanc i negre, i els colors els afegim nosaltres quan reflexionem i som crítics.\nEn resum, i per no allargar-me, et felicito pel post. De nou torno a dir, deixant de banda el fet de si anirem o no a la mani, i les estadístiques i tot plegat, penso que ara més que mai cal tenir els ulls ben oberts. Al meu parer, s’obre una oportunitat única que, i estant d’acord amb tu, potser només és un pas més en la dinàmica global del món, i cal aprofitar-la. La pregunta és com l’aprofitem? Aconseguim aquesta independència perquè “ara toca” i embafats de plaer tanquem els ulls a retallades, injustícies, lladres i altres espècimens, o fem un pas més i construïm un lloc on viure on les males pràctiques de polítics, financers, empresaris, etc. no siguin fets que donem per assumits i ens els empassem fent veure que no existeixen.\nVolem una independència físico-geogràfica-econòmica? O som més ambiciosos i apostem per una veritable Itaca on el model econòmic que hi regeixi no permeti que es facin barbaries com retallar prestacions bàsiques, deixar impunes delinqüents d’alta volada, negociar amb mafiosos, etc.\nEls que opten per la primera opció ho tenen més fàcil. Per optar a la segona, cal fer molt treball d'”educació”, d’hàbits, etc.\n10 Setembre 2012 a les 12:15\nCristina, totalment d’acord amb la teva visió. I l’exemple que poses de Barcelona World i Eurovegas és perfecte per il·lustrar com funcionen les coses (aquí i allà) i per què en la meva opinió és necessari un espai de reflexió sobre la tasca dels mitjans de comunicació massius com aquest.\nEn definitiva, són ells els que configuren els estats massius d’opinió. I d’això va aquest blog i d’això anava aquest post. Insisteixo, no he vingut -tot i que ja era conscient que encendria una mica els ànims- a desprestigiar ni el dret a l’autodeterminació del poble de Catalunya ni als moviments que amb determinació s’estan movent des de fa temps des de la societat civil ni als molts individuus que ja han reflexionat prèviament sobre tot plegat i han decidit actuar en conseqüència.\nAquesta mani serà un èxit inqüestionable perquè bona part de la societat civil catalana està fent una aposta decidida per la unió de forces per aconseguir l’estat propi. Però sobretot -i, ho sento, recalco el sobretot- serà un èxit inqüestionable perquè l’actual Govern de la Generalitat ha cregut decididament que, davant de la pressió de l’ANC, i l’enrocament del PP espanyol, el suport institucional (i mediàtic) era en aquests moments la tàctica que s’havia de seguir. Cal tenir ben present que, en cas que també per raons estratègiques, el govern Mas hagués cregut que no era convenient aquesta potent mesura de força davant del Govern central, la potència de la mani seria notablement més baixa.\nI és que, a la fi, els ciutadans se senten massivament “obligats” a assistir a una mani (recordeu la gran marxa contra la guerra de l’Irak) quan els mitjans de comunicació i les principals institucions se’n fan ampli ressò durant varis dies seguits, marquen recorreguts, assenyalen els llocs d’avituallament, recalquen les mesures de seguretat per si vas amb criatures, etcètera etcètera (tot i que hi anéssiu amb nanos, algú recorda advertiments i informació preventiva a la darrera mani durant la vaga general?).\nGràcies, Cristina, per les teves sempre interessants reflexions!\nesmalts ha dit:\n9 Setembre 2012 a les 21:10\nBona reflexió! Personalment em sap greu per la veritable il·lusió i esperança que molta gent ha posat en la manifestació i en la independència, però a la vegada em desagrada molt el joc de CIU, utilitzant aquest sentiments per canalitzar el descontent social. De pacte fiscal no n’hi haurà i ells ho saben, Catalunya ha demanat ajuda a l’Estat i els seus bons estan considerats com “escombraria”. El dèficit fiscal és un fet, però això als mercats i a Espanya els importa un rave, al govern només li queda retallar… Aquesta és la realitat que crec que es vol amagar darrera de l’alternativa sobiranista que CIU ni es creu ni desitja.\n10 Setembre 2012 a les 12:23\nTotalment d’acord, Esmalts! L’alternativa sobiranista de CiU és tan vàlida com l’alternativa unionista de CiU o l’alternativa autonomista de CiU, quan ha calgut també.\nSabem com es mouen, quin és el seu marc d’acció política i quin és l’eix vertebrador del seu programa. Però el seu esbombament de les qüestions de caire nacional -i què dir del tema llengua-, sempre ha estat un perfecte joc de càlcul polític per tapar misèries pròpies o polítiques poc populars.\nLlàstima que, tot i que ho sabem, no ho debem saber prou i no tenim prou memòria.\n9 Setembre 2012 a les 22:59\nJo crec que els teus escrits, si no són llegits amb una màxima atenció,poden portar a falses conclusions. No estem acostumats , en general,a pensaments tan elaborats.\nDe tota manera, i ara no parlo de tú, convindria que tots ens mulléssim una mica anunciant sense embuts i subterfugis el que volem i perquè.Jo, per exemple, penso que ens convindria moltíssim, a la gent que formem aquesta comunitat administrativa, o nació, o dieu-li com volgueu, anomenada Catalunya, tenir un autogovern que ens permetés “barallar-nos” entre nosaltres per poder avançar a objectius positius en el futur.No ens quedem en l’anècdota, (interessos polítics,dretes,puta i ramoneta,convergència,etc) i anem al nucli:ens interessa tenir capacitat de govern? estem preparats? que intentarem fer si aconseguim aquest poder?, voldrem tenir exèrcit, caldrà que anem a fer el passerell i a passejar banderetes als jocs,etc.\nTorno a repetir: seria bò que la gent es retratés amb el seu pensament bàsic i que després fes les disquisicions que volgués. Tots plegats sabriem mmillor el que volem i podem fer.\n10 Setembre 2012 a les 12:49\nMerci pels compliments, Toni, però si realment no estem en general preparats per a “pensaments tan elaborats” (que, a mi, per cert, no m’ho semblen pas) vol dir que també en general les nostres voluntats, de nostres ho són ben poc, cosa que encara fa més necessari un espai com aquest (i mil més com aquest) i totes les reflexions, posades en dubte i mals pensaments que siguin necessaris. Reflexionar, dubtar, malfiar-nos, tot això ha de sempre el pas previ a qualsevol actitud (a no ser, és clar, que encara creguem, per exemple, en aquells xecs en blanc que han estat els centenaris actes de fe amb les institucions religioses).\nI no estic d’acord amb tu que “interessos polítics,dretes,puta i ramoneta,convergència,etc” sigui una anècdota. Precisament perquè no ho són, de seguir el camí cap a la independència que intueixo que seguim, passejarem les banderetes que siguin necessàries i tindrem l’exèrcit que creguin que hem de tenir perquè ambdues coses, per bé que costoses, són meravellosos instruments d’atenuació de les problemàtiques internes (em sembla que la història ens pot pistar molt sobre això).\nGràcies, Toni, per les teves aportacions. Ahir vas tenir un esclat de participació a les xarxes, eh? 😉\n9 Setembre 2012 a les 23:07\namiga cristinabe. Al final del teu escrit fas diferència entre els que volen una independència físico-geogràfico-econòmica i els que desitgen una meravellosa Itaca on tothom serà lliure, savi,,etc Sento molt dir-te que per tenir aquesta teòrica Itaca, has de disposar de les eines(autogovern), i la capacitat de dirigir la nau.\n10 Setembre 2012 a les 08:07\nno sentis dir-m’ho! hi estic plenament d’acord amb tu, antoni, i amb molta gent. Que ens cal un autogovern creia que no era el punt que es posava en qüestió. La part que crec haver entès del post d’en Roger, alerta sobre una cosa més profunda, al meu parer. Tant si tenim o no tenim autogovern (que jo aposto pel “si vull”), es sent suficientment i de manera efectiva la nostra veu quan hi ha retallades en educació, quan es decideix fer pagar un euro per recepta, quan hi ha persones que han robat milionades i van pel carrer tant tranquils?\nPersonalment no busco una utòpica Itaca, d’homes lliures i savis, però si que somio amb una terra catalana (que s’autogoverni) formada per persones crítiques (que sé que ja hi són, però espero que despertin encara més i en siguin més).\nProbablement, és que el problema del que estem parlant, en realitat són dos: l’autogovern (sóc molt optimista sobre la seva resolució positiva) i l’eliminació global-mundial de l’estat de benestar i de certs drets dels ciutadans.\nEm costa creure que amb tant sols l’autogovern, es pugui recuperar/mantenir un estat del benestar si les directrius mundials apunten cap a una altra banda. Crec que cal un canvi de xip-mentalitat. Sens dubte el fet de tenir autogovern ens ho pot facilitar, però com tu bé dius cal respondre prèviament, entre altres coses, a les preguntes que tu planteges (volem tenir exèrcit?, quin model de productivitat/educatiu/de recerca tindrem? com tractarem els nostres camps agrícoles i el mar de cara a la productivitat futura? potenciarem encara més el turisme, ajudarem als petits productors i a les empreses novelles que aposten per models de productivitat a llarg termini?…). Respondre a tot això, insisteixo no depèn només de l’autogovern (malauradament), i no tinc clars els passos que s’estan fent en aquest sentit (o al menys no els tinc tant clars com si que tinc el nombre d’autocars que vindran a la manifestació, a la qual si que hi assistiré).\n9 Setembre 2012 a les 23:09\namic ESMALTS. Tú realment voldries l’autogovern de Catalunya o ets dels de la cançoneta:ja no hi ha nacions ni banderes ni fronteres, per a que demanar-les?\n10 Setembre 2012 a les 13:20\nHola Antoni, et contesto: jo desconfio per sistema dels que diuen que no es senten d’enlloc perquè són “ciutadans del món”, acostumen a ser els nacionalistes més intransigents de tots! No, no em crec aquesta cançoneta i estic a favor d’un estat propi si es decideix en referèndum. Però si de debò anem per aquest camí fem-ho seriosament. Quins són els nostres aliats a nivell europeu i mundial en temes comercials i energètics si és que en tenim? Ja ha fet els contactes pertinents el govern o ens fotrem de gana en L’aïllament internacional? Quin pla tenim pel monstruós deute de la Generalitat? Com reindustrialitzarem un país que s’ha dedicat tan a fons a la inflar la bombolla immobiliària com Castella la Manxa? No es tracta de ficar la por al cos, només són preguntes raonables, que no tenen resposta per part de CIU perquè l’aposta sobiranista no és seriosa. I si no que li preguntin a l’Isidre Fainé.\nAlgú deia que si no es llegeix detingudament el que escriu en Roger es pot malinterpretar fàcilment. El que s’està fent és portar a la ciutadania a pensar en termes molt simples, i la crisi és el caldo de cultiu ideal per a fer-ho. Bàsicament estem començant a pensar que la independència és la solució màgia i immediata a tots els nostres problemes. I en el context d’aquesta crisi capitalista (o post-capitalista) global això és impossible.\nTambé volia afegir que l’11 de setembre no pot ser segrestat ni per convergència ni pel delirant Pere Navarro ni per ningú més, tot i l’anunci publicitari de dues setmanes que han fet els mitjans (tal i com destaca en Roger) és una data que pertany als sentiments dels catalans i espero que siguem molts.\n9 Setembre 2012 a les 23:18\nBenvolgut ANASTSIAY.No sé quina edat tens però observo que estàs molt pendent de la legalitat. Has de pensar que amb les legalitats vigents en aquells moments, ni Alègeria, ni els Estats Units ni moltes altres ex colònies, Colònies com sóm nosaltres encara que sembli que no es pot dir , s’haguessin convertit ens estats sobirans. I si, potser si que ens mirem el melic, però no tant com alguns que pengen banderes de no sé quants metres quadrats i estan que no caguen quan la piloteta de la roja els fa guanyar una copa. Salut\nPep Rius (el fill) ha dit:\n10 Setembre 2012 a les 02:29\nUN article molt interessant Roger.\nSempre havia entès el moviment independentista desde una òptica emocional i no em semblava una questió política.\nEnten-me, mai m’han servit, en política, els arguments basats unicament en les emocions i l’independència no em semblava política, sinó emoció.\nDiga’m ingènu, diga’m curt de gambals, però per mi en essència ser independentista i ser del Barça eren diferents vessants del mateix sentiment.\nDesde sempre havia percebut el tema de l’independència com una esfera diferent. Per una banda el sentiment ”independentista” i per un altra els raonaments polítics, les ideologíes. Allò de ser independentista de dretes em semblava molt ”natural” pel mateix motiu. No et fa ser d\_’esquerres ser independentista… oi? Com no et fa ser d’esquerres ser del Barça.\nAmb el temps i l’aparició de noves propostes polítiques així com la clara percepció d’una incomprensió POLÍTICA (i no pas social) vers la realitat de Catalunya a la resta de l’estat, el meu punt de vista s’ha anat modificant.\nMort ( i ara com ara enterrat) el mite federalista, i arran de la difusió d’una nova esquerra independentista, amb un ideari clar de transformació social, i sobretot la difusió d’un nou (almenys per a mi) argumentari basat en el canvi social (parlo per exemple de les CUP) i l’independència com a vehicle per al canvi, he trobat molts més motius per a modificar el meu punt de vista.\nCom bé apuntes, i cada cop hi estic més d’acord, Espanya em sembla un ens artificial, forjat sobre mil renúncies i derrotes de tipus cultural, però també i sobretot al meu entendre, derrotes socials.\nImagino, pel què llegeixo, q el debat de les esquerres és el de sempre: l’ordre dels factors, què va primer, independència o transformació social…? Crec q a aquestes alçades del partit, i per molt q sembli que tot és a tocar, tinc la clara percepció que l’independència arribarà abans per l’enfondrament de l`estat espanyol en mans del capitalisme que no pas per la nostra decisió.\nPq ens entenguem, penso q l’independència de Catalunya té més possibilitats d’esdevenir per una qüestió de viabilitat econòmica en un món lliberal neo-conservador que per totes les lluites i sentiments que hi posem.I no se m’escapa que una part de CIU ho veu igual (el pollastre que ténen a dins de la coalició per aquest tema n’estic segur q és notable, uns diuen q endavant, d’altres que de cap manera… esquizofrènia de voltors).\nPer això l’estructuració d’un ideari d’esquerres em sembla imprescindible. Pq més q assolir l’independència el q em sembla més probable és q ens deixin ser-ho per interès i benefici del capitalisme neo-conservador mundial. I per descomptat si és així em semblarà lamentable.\nl resta de l’estat? espanya…? Ho tindràn molt més pelut… cosa q tampoc em posa gens content…\n10 Setembre 2012 a les 13:15\nPep, és que no crec que t’equivoquis gaire. Les qüestions nacionals, encara que puguin existir -com en aquest cas- motivacions de caire econòmic o polític, toquen molt més al cor que no pas al cervell. I per això, precisament per això, han estat i segueixen essent un fabulós instrument de manipulació de les masses (recordem l’ús que la dictadura argentina va fer del mundial de futbol del 88, per exemple) i una eina imprescindible per impedir cap exteriorització de la lluita universal entre classes socials.\nA mi, en aquests moments -i insisteixo amb això, en aquests precisos moments- la lluita per la independència de Catalunya per sí sola ni m’emociona ni em fa moure ni un sol dit. No puc acceptar de cap de les maneres que les úniques respostes al desmantellament volgut -però no exposat obertament- de l’estat del benestar de les nostres societats occidentals (i que ens hipoteca a nosaltres i als nostres fills) sigui només la reivindicació de l’estat propi.\nHo sento -i ho sento per tothom a qui decebo- però, potser perquè em costa de respondre emocionalment a aquests mena d’estímuls, no em motiva prou. I no es tracta d’estar atrapat per utòpiques voluntats de canvi social mundial, sinó de detectar que, per molt justa que sigui la reivindicació del poble de Catalunya, la veritable lluita, la que ens afecta a la gran majoria dels ciutadans d’aquí (d’allà i de més enllà) és ben bé una altra.\nSi veiés polítiques decidides de l’actual govern autonòmic per lluitar contra l’elevat frau fiscal i per repartir les “inevitables” mesures d’austeritat entre tota la població (i no només en la més feble), el meu cor potser diria una altra cosa ben diferent. És clar que, ¿com podem imaginar que lluitin contra l’elevat frau fiscal i facin arribar les doloroses mesures a les classes benestants si els que en sortirien perjudicats seria, en ambdós casos, ells mateixos?\nPer tant, per molt que ens l’ocultin, està o no vigent la blasmada lluita de classes?\nGràcies, Pep, pel teu comentari!\n10 Setembre 2012 a les 14:11\nMolt d’acord amb tu Roger. Veig q no estic sol en la meva reflexió.\nL’independència no és un fet que per si mateix sigui més just que la lluita per la dignitat de les persones.\nHi estic a favor, completament, a un referendum d’autodeterminació, a la llibertat dels pobles, faltaria més. Però no és menys cert q el què està passant ara mateix a Catalunya (aquest esclat de sobiranisme o diga-li com vulguis) és una manipulació claríssima desde dalt.\nEntre el dilema justicia social o independència, penso q el primer és la llibertat de les persones. Si es dóna lo primer la ipossibilitat d’independència es desprén com un exercici democràtic evident. En canvi l’independència no garanteix de cap manera l’igualtat de les persones.\nAmb això no vull dir que m’agradi l’actual marc politic-social on estem situats, aquest estat és un deshori anti-democràtic horrible, mancat de tota mena de respecte elemental vers la seva pròpia població i ja no diguem vers els pobles q l’integren. La justcia espanyola, com la catalana, lamentablement, fa aigües per totes bandes. Vivim en un context lamentable. Però no oblidem que els qui el fomenten i el permeten són la mateixa classe: els qui no els agrada que es parle, s’escriga, o es pense.\n10 Setembre 2012 a les 19:54\nTotalment d’acord amb tu Roger respecte a que el govern, i tot el seu seguici, s’han apuntat a la reivindicació per a la independència per aconseguir rèdit de vots en unes properes eleccions (siguin avançades o no)\nQue la independència estigui en un primer pla, vols dir que no els ha agafat una mica a contrapèl? Vull dir que els que governen s’han vist “obligats” a fer un pas endavant, perquè la societat civil ha pres la iniciativa. I penso que tens raó quan dius que sense “l’aval” dels grans tòtems del poder polític aquesta manifestació potser no hagués pres aquesta importància, però si que és cert que abans que el govern finalment es decidís a moure fitxa sobre la seva presència, el debat de la independència ja era més present que mai.\nTal i com dius tu, no hem d’oblidar quin tipus de polítiques fa la coalició que governa, i quins tipus de prioritats socials tenen, vagin o no a la manifestació. Això ho hem de tenir clar en les properes eleccions, perquè anar a la manifestació és un acte individual que no té més trascedència que el sentir-se aprop d’altres que pensen com tu, perquè “algú” prengui consciència…però anar a votar, si que té trascedència política i en el fons tenim els polítics que votem. (Ens agradi o no)\nGràcies pel post Roger, com deia un altre comentari, els teus articles són densos, però molt rics!!\n11 Setembre 2012 a les 00:48\nSí que crec els ha agafat una mica a contrapèl i que, veient que no poden resistir-s’hi en excés, doncs se n’aprofiten (com sempre han fet, d’altra banda).\nLa rauxa independentista, és cert que ja fa un cert temps que va en augment. Però aquí el més important per a mí és que aquests meravellosos fonambulistes de la política que són els de CiU han aconseguit amb molt pocs mesos transformar la ràbia i indignació social i les nul·les expectatives de futur per a una gran part de la societat en unió transversal per a la independència.\nI per a qui encara pensi que la coalició governant té intencions de portar-nos a la independència, que recordi que no fa pas gaire van carregar-se a tota una “indepe” de pro (la Sra. Terribas) de la direcció de la “nostra”.\nAra fan la crida a sometent, però quan calgui abaixar-nos el termòmetre de la sobirania ho faran sense rubor i amb totes les complicitats mediàtiques (les essencials d’aquest país) al seu abast. I nosaltres després anirem a votar, sí,… i què votarem?: la nostrada coalició.\nEspero equivocar-me, però així ho intueixo i així ho explico.\nGràcies, Sara, pel comentari. Ens veiem… en poques hores.\n10 Setembre 2012 a les 22:57\nDe veritat. hi ha algun punt de l’amistosa conversa que va donant voltes i voltes i ens maregem una mica. Roger, Pep, tots els altres als que no conec. No creieu que la demanda de la capacitat d’autogovernar-nos i la necessitat de créixer com a individus i avançar socialment, d’eliminar barreres socials, de combatre les actituds negatives com l’acumulació innecessària de diners per part d’alguns, etc, etc…són perfectament compatibles?\nNo veieu que unes estructures de govern més lligades al territori tenen molta més dificultat de pervertir-se que els governs de territoris desestructurats?\nNecessitem com l’aigua que bevem que les persones encarregades de coordinar les polítiques que la ciutadania proposa, no tinguin la perpètua excusa de Madrid no vol?\n10 Setembre 2012 a les 23:22\nÉs per això i només per aquest motiu q he anat canviant d’opinió sobre l’independència: la proximitat en la presa de decisions.\nPotser m’equivoqui però entenc q l’alcalde de Reus sigui algú que viu a Reus i que coneix Reus. De la mateixa manera crec q gobernar Catalunya desde Catalunya, al 100% pot ajudar a tenir uns gobernants més “propers”.\nPerò aquest raonament en el meu cas no es basa en una comprovació empirica de la realitat eh? És més una mena d’intuició o creença. Pq la realitat és que els politics que manen a Catalunya han permès lladres com en Millet, han retallat en favor de les classes socials adinerades i estan estossinant i maltractant el poble q ens diuen q vol ser lliure i independent.\nEl q vull dir és q oblidem-nos del concepte de que la independència de Catalunya farà lliures als catalans. Això és pura demagògia.\nTot i així penso o intueixo que la gestió propera és més controlable, i si, estic d’acord amb en Toni de que l’independència és perfectament compatible amb la lluita política de classes.\n11 Setembre 2012 a les 01:04\nI és clar, Toni, que són compatibles. No he dit pas que no ho siguin. Tampoc no he dit que no hi hagi demà un munt de manifestants amb un profund neguit social. Hi seran. De fet, n’hi haurà molts, moltíssims. I aquests molts, en cas que mediàticament i institucional, se’ls hagués posat en el menú diari la insostenible situació social del nostre país (com s’ha fet ara amb el neguit nacional), haguessin anat massivament a una mani d’indignació contra les estructures que estan permetent aquestes injustícia continuades.\nAh, però aquí està la gran consecució de la rauxa de demà. Tots aquests que haguessin pogut cridar contra un sistema corrupte, cada cop menys democràtic i que ha fet més pobra la majoria de la població i més rica els pocs que són rics, demà seran a una mani per una Catalunya independent, el nou “Dorado” de les oportunitats i de la justícia (fal·làcia d’enorme magnitud).\nLa lluita de l’ANC és honorable i comprensible. Però la transversalitat de demà per la independència és el cop definitiu a la possibilitat de demandes massives de més justícia social a Catalunya, les que necessitem ara per no perdre-les definitivament (perquè m’imagino que n’ets conscient que no hi ha volta enrere en moltes de les afectacions de la cosa pública, oi?) i, per tant, una perfecta porta oberta per a noves retallades i “ajustos” d’aquells que no vindran quan siguem independents sinó mentre encara no ho siguem i que, a més, atesa la poca conflictivitat, ja no necessitaran de vaselina per a la seva aplicació.\nGràcies, altre cop, Toni!\nAurora Ribas Munne ha dit:\n13 Setembre 2012 a les 14:03\nM’agradat molt llegir l’escrit d’en Roger i seguir tots els vostres comentaris. També estic d’acord en què el més important de tot és la lluita social i que el govern actual no el defensa, si no més bé el contrari: és un govern de dretes i per tant és al costat dels rics.\nTot i així jo desitjo la independència de Catalunya\n[…] provocador post anterior va ferir -en sóc conscient- alguna sensibilitat. Rebaixar el grau d’incidència de […]


El Bruc, Barcelona, Cataluña - Noticias, tiempo, mapa, fotos, videos, hoteles\nInicio > Cataluña > Barcelona > El Bruc\nIncendio forestal sigue consumiendo bosques en norte de España\nEl fuego cerca de Barcelona, que las autoridades regionales describieron como el incendio forestal más grande registrado este año en Cataluña, ha calcinado hasta ahora unas 1.000 hectáreas (2.400 acres). Veintidós helicópteros participaban en las ...\nEl creixement de l'Anoia es cenyeix des de fa uns anys als municipis més propers a l'àrea de Barcelona o amb millors connexions. Bona prova n'és El Bruc, amb 71 habitants més des de 2010, o Òdena, l'únic municipi de la Conca amb saldo positiu els ...\nL´home desaparegut a Montserrat va dir que no tenia menjar ni beure\nJOSEP SALLENT | EL BRUC El veí de Martorell que des de dilluns al matí està sent buscat a Montserrat va emetre l'última comunicació telefònica diumenge a la tarda, quan va explicar a la seva exparella que, després d'haver caminat sol per la muntanya, ...\nEl Bruc denomina el "Pont President Prat de la Riba"\nEl desig es remunta a l'any 1922 en què el consistori de l'època va demanar a l'enginyer, que dirigia les obres de la construcció, que el pont que es denominés “President Enric Prat de la Riba”, en memòria al gran patrici per haver endegat aquesta obra i ...\nProtecció Civil manté en fase d'alerta el pla INUNCAT per pluges intenses a l'Anoia\nDestaca especialment el cas de La Llacuna, on han caigut 31 litres per metre quadrat en 30 minuts i pedres d'entre 2 i 4 centímetres. També han estat afectats Rubió, Igualada, Montbui, Vilanova, Castellolí i El Bruc. Fins dimecres a la tarda s'espera una altra ...\n“La tenemos que montar gorda, porque si no, no pararemos la Ley Wert (LOMCE). Tenemos que intentarlo”, clamaba Laura Mañas a través de una rejilla. Esta madre de dos hijos con toda la familia venía desde El Bruc enfundada en un disfraz de Minion ...\nLos códigos postales de El Bruc


Descobreixen un nou medicament per combatre l'artrosi\nBarcelona. Dimarts, 16 de juny de 2020. 20:13\nL'artrosi és una de les patologies relacionades amb l'articulacions més estesa a tot el món. Es calcula que afecta una de cada quatre persones i és progressiva, la qual cosa significa que els símptomes empitjoren amb el temps. No té cura, però el tractament pot ajudar a controlar el dolor i la inflor i mantenir una vida dinàmica i activa.\nSempre s'ha considerat com una patologia produïda arran del desgast de les articulacions, però en els últims anys cada vegada es para més atenció en el paper de la inflamació en la seva progressió. En aquest sentit, cal posar en relleu la importància del sistema immunitari en el nostre organisme. Les cèl·lules i molècules que el conformen són fonamentals per a la nostra supervivència, però ha de mantenir un delicat equilibri.\nSi aquest equilibri es converteix en hiperactivitat, el sistema immune pot ser extremadament nociu per al cos humà, tal com ha demostrat la pandèmia del nou coronavirus. Un sistema immunitari excessivament actiu pot ser darrere de malalties com la malaltia inflamatòria intestinal, l'esclerosi múltiple i algunes formes d'artritis, que la comunitat mèdica agrupa, com trastorns autoimmunes.\nEn un estudi publicat a la revista Inflammopharmacology un equip de científics de la Universitat de Liverpool al Regne Unit ha donat a conèixer un nou fàrmac de prova per a l'artrosi que podria ajudar a mantenir el sistema immune sota control i garantir que les seves funcions protectores romanguin intactes.\nL'estudi es va centrar al paper dels neutròfils, que són el tipus més comú de glòbuls blancs i actuen com la primera línia de defensa en el sistema immunitari. Quan el cos troba un patogen, envia ràpidament neutròfils al lloc on s'ha produït la infecció per destruir el patogen. També produeixen molècules de senyalització anomenades citocines, que recluten altres cèl·lules immunes per ajudar a combatre la infecció. En general, aquesta és una resposta útil, però de vegades, els neutròfils es tornen hiperactius o hi ha un deteriorament dels mecanismes que regulen la seva activitat.\nQualsevol situació dona com a resultat l'alliberament de massa citocines, de vegades fins i tot en absència d'una infecció. Això desencadena una reacció inflamatòria que és perjudicial per als teixits del cos. En casos extrems, el nivell d'alliberament de citocines és tan alt que es denomina tempesta de citocines. Aquestes tempestes de citocines proinflamatòries causen inflamació extrema que pot danyar el sistema circulatori, la qual cosa porta a la fuga de sèrum de la sang als teixits i al col·lapse del sistema vascular. Les conseqüències, que inclouen insuficiència orgànica, poden ser greus i fins i tot mortals.\nL'objectiu del nou fàrmac és suprimir l'activitat nociva del sistema immune sense afectar la seva capacitat per combatre infeccions. S'ha fabricat mitjançant molècules derivades de plantes apocynin i paeonol amb l'objectiu de tractar l'artrosi. Els assajos han demostrat que el nou fàrmac, denominat APPA, va disminuir amb èxit els nivells d'expressió les citocines, però no va tenir cap efecte sobre la capacitat dels neutròfils per defensar-se de la infecció atacant físicament el bacteri. A més, té el potencial d'esmorteir aquesta inflamació greu que causen malalties reumàtiques sense afectar la funció antimicrobiana crucial dels neutròfils.\nSalut Els símptomes que et poden indicar que tens artrosi al genoll El Nacional\nSALUT Un nou i esperançador tractament per a l'artrosi El Nacional


L'acusat d'assassinat per estrangular un home de 82 anys a Sant Pere Pescador, a judici - Diari de Girona\nacn | girona 20.09.2020 | 12:28\nL'acusat d'assassinat per estrangular un home de 82 anys a Sant Pere Pescador, a judici Diari de Girona\nL'acusat d'estrangular un veí de Figueres de 82 anys en un aparcament de Sant Pere Pescador (Alt Empordà) el 10 de juny del 2017 s'asseurà, a partir d'aquest dilluns, davant els membres del jurat popular que s'encarregaran d'emetre veredicte. El cas havia d'arribar a judici a finals de març, però es va haver de suspendre pel coronavirus. Serà el primer cas amb jurat popular que es fa a l'Audiència posterior a l'estat d'alarma i amb les mesures sanitàries per prevenir contagis de covid-19. Segons el guió de la secció quarta, el judici arrancarà dilluns amb la constitució del jurat i es preveu que l'acusat declari cap al migdia.