Queralbs Integral :: Senderisme :: Queralbs Natura\nSenderisme / Queralbs Integral\n• Patrimoni històric\nIniciem l'itinerari des de la plaça del Raig de Queralbs i emprenem el nostre camí seguint pel carrer Pla i pel costerut carrer de l’Església, fins arribar a l’església de Sant Jaume, una de les joies de l’art romànic del municipi.\nL’església de Sant Jaume fou consagrada al segle X, i dos segles més tard fou reedificada coincidint amb l’augment de la població de la zona. L’edifici, d’una sola nau, és cobert amb una volta apuntada, substituint l’anterior que quedà malmesa pels terratrèmols els anys 1427 i 1428. Posteriorment, s’hi afegí el campanar, la sagristia i s’allargà la nau; també s’amplià amb dues capelles laterals que formen un petit creuer.\nL’element més interessant de l’església és el pòrtic format per sis arcs sostinguts per columnes de marbre blau. És un dels porxos més ben conservats que ens ha arribat. Als capitells, s’hi observen figures humanes, animals i fantàstiques, que mostren una clara influència de l’escola escultòrica del Rosselló.\nContinuem pel camí que hi ha a l’esquerra de l’Església i al cap d'uns metres ens trobem amb un primer trencall, nosaltres continuem pel camí de la dreta. Uns metres més endavant ens trobem amb un segon trencall, aquesta vegada descendim pel sender de l’esquerra fins arribar al pont del Boscàs, un bonic pont de pedra que ens ajuda a creuar el riu de Tosa.\nIniciem la pujada pel sender que s’endinsa pel Boscàs, un indret preciós, ombrívol i amb una vegetació exuberant.\nAnem guanyant alçada tot seguint les marques grogues que trobem durant el camí. Més amunt, voregem per la dreta un padró de grans dimensions per continuar pel sinuós i costerut sender.\nUns metres més amunt ens trobem un pi d’enormes dimensions, un bon lloc per reposar i recuperar forces.\nContinuem pujant fins a trobar una pista, que seguim cap a l’esquerra. Creuem el torrent de la Mina i uns metres més enllà trobem el Serrat de la Llosa, un indret on el bosc s'aclareix i deixa veure el poble de Queralbs envoltat de les seves imponents muntanyes.\nSeguim el camí fins a trobar el nucli de Vilamanya, un indret tranquil que ens ofereix una fabulosa panoràmica del nucli de Fustanyà i de la vall de Ribes, situat a 1.250 m d'altitud.\nUna vegada hem gaudit de les excel·lents vistes, reprenem el nostre camí baixant per la carretera de Vilamanya, tal com indica la placa de seguiment d’aquest itinerari.\nAnem descendint i ens trobem amb la Mina la Rèplica i més avall amb un pas a nivell per on circula el Cremallera de la Vall de Núria, creuem amb precaució.\nFinalment la carretera de Vilamanya s’uneix amb la carretera de Ribes de Freser a Queralbs, on veiem la senyalització de l'itinerari que ens indica que hem de seguir per la dreta. Passem amb precaució per la carretera i travessem el Pont Nou, des d'on podem observar les vistes del poble de Queralbs.\nArribem a un trencall que ens porta al Mas de la Casanova, el nostre itinerari segueix per aquí, pujant per la pista cimentada.\nSeguim pel camí fins que ens sorprèn l’església de Sant Sadurní de Fustanyà, una altra joia de l’art romànic de Queralbs.\nL’Església és datada a finals del segle X. La perfecció de les pedres contrasta amb l’arquitectura rústica del país; per aquest motiu degué néixer la llegenda que havia estat bastida per les fades, o bé per les bruixes, que vivien a les coves properes. Els homes n’haurien fet només el campanar, raó pel que aquest és molt més imperfecte.\nDe la porta, en destaca la ferramenta romànica, decoració realitzada amb ferro forjat i distribuïda en els dos batents amb una composició molt original.\nContinuem per la pista i passem pel bonic nucli de Fustanyà, esmentat ja al segle X, on trobem un indicador de l’itinerari que condueix per un sender que queda a la dreta de la pista.\nAnem pujant pel sender seguint les marques grogues fins que arribem a la carretera de Serrat, que voregem amb precaució i a uns 100 metres agafem el trencall per seguir pujant pel sender que ens duu al poble de Serrat i poc abans d’arribar al poble trobem una petita capella dedicada a Sant Isidre.\nAl bucòlic poble de Serrat podem observar com les seves cases estan distribuïdes de forma esglaonada, per salvar el fort pendent del terreny i gairebé totes elles tenen la façana principal orientada al sud, per tal d’aprofitar la llum i l’escalfor del sol.\nUn dels elements més característics de Serrat és que algunes cases encara conserven els seus propis forns. Els podem identificar perquè tenen una forma semicircular i estan adossats a una de les façanes laterals i coberts amb una teulada de lloses.\nContinuem pel carrer de Sant Isidre fins que trobem un pal indicador de l’itinerari, que ens fa seguir per l’esquerra, pel carrer del Calvari, tot enfilant una pujada cimentada que ens porta a una bifurcació de camins.\nNosaltres seguim pel de l’esquerra, un camí força planer que ens durà fins a Plans d’Escuira, on tindrem una impressionant panoràmica de Fontalba, el Puigmal, el Torreneules i del nucli de Vilamanya i el poble de Queralbs.\nEl nostre camí segueix cap a la dreta, tal i com marca l'indicador de l'itinerari, endinsant-nos per un esplèndid bosc seguint les marques grogues.\nDurant el nostre pas pel bosc travessem dos torrents, el de la Plana i el del Serradal, fins que anem a sortir a una pista forestal per la qual avancem fins arribar a un mur de contenció.\nEn aquest punt veiem una indicació de l'itinerari que ens fa baixar per un corriol que queda a la nostra esquerra, seguint el Torrent del Forn. Presteu atenció en el primer tram d’aquesta baixada, ja que descendeix bruscament.\nDescendim paral·lels al Torrent del Forn per un entorn humit i ombrívol fins que arribem a una resclosa.\nCreuem el torrent i continuem baixant pel camí, on al cap d’una metres trobem un altre indicador de l’itinerari que ens dirigeix cap a l’esquerra.\nContinuem pista avall i creuem el Riu Freser pel pont de les Ielles, on just abans ens trobem la central de les Ielles, una de les diverses centrals hidroelèctriques que hi ha al municipi.\nSeguim amb precaució per la carretera que duu a Queralbs i a l’entrada del poble ens trobem amb una capella dedicada a la Mare de Déu de Núria.\nFinalment arribem a la plaça del Raig, punt d’inici i arribada d’aquest itinerari.\nReproducció parcial del mapa “Puigmal-Vall de Núria-Ulldeter”, d'escala 1:25.000, cedit per l'Editorial Alpina.


DEVIO LUCI INTERRUTTORI MANUBRIO – Motoricambi Service\nMarca Moto Scegli APRILIA (6) BENELLI (2) BMW (24) CAGIVA (5) DUCATI (12) FANTIC MOTOR (1) HARLEY DAVIDSON (3) HONDA (23) HUSQVARNA (1) KAWASAKI (43) KEEWAY (2) KTM (4) MASH ITALIA (1) MOTO GUZZI (1) MV AGUSTA (6) SUZUKI (9) TRIUMPH (9) YAMAHA (17)\nModello Scegli APRILIA DORSODURO 900 (2017 - 2020) (1) APRILIA RS 50 (1996 - 2002) (1) APRILIA RS 50 (2006 - 2013) (1) APRILIA SHIVER 750 (2008 - 2010) (1) APRILIA TUONO 1000 (2003 - 2004) (2) BENELLI TNT TORNADO NAKED TRE 899 S (2008 - 2011) (2) BMW 259 R 1100 S / R 1100 RS (1992 - 2005) (1) BMW 259R R 850 R / R 1100 R (1993 - 2002) (1) BMW F 650 / F 650 ST E169 (1993 - 2003) (3) BMW K14 F 650 CS (2000 - 2005) (1) BMW K25 R 1200 GS (2004 - 2008) (1) BMW K41 K 1200 GT / K 1200 RS (2000 - 2005) (4) BMW K43 K 1200 R / SPORT / K 1300 R ( 2004 - 2016 ) (2) BMW K50 R 1200 GS / R 1250 GS (2011 - 2019) (1) BMW K569 K75 / K75 C / K75 S / K75 RT (1984 - 2005) (1) BMW R13 F 650 GS / GS DAKAR (1999 - 2007) (1) BMW R13 G 650 GS (2008 - 2015) (2) BMW R22 R850 RT / R 1150 RT / R 1150 RS ( 2000 - 2006 ) (4) BMW R28 R 1150 R / ROCKSTER ( 1999 - 2007 ) (2) CAGIVA MITO 125 (1990 - 1991) (1) CAGIVA MITO 125 (1992 - 1994) (1) CAGIVA MITO SP 525 (2007 - 2015) (1) CAGIVA RAPTOR 650 (2001 - 2004) (2) DUCATI 620 S SUPERSPORT (2003-2004) (1) DUCATI 749 (2003 - 2007) (1) DUCATI 848/1098/1198 (2009 - 2012) (1) DUCATI HYPERMOTARD ( 2007 - 2013 ) (2) DUCATI MONSTER 620 (2003 - 2006) (1) DUCATI MONSTER 695 (2006 - 2008) (1) DUCATI MONSTER 696 (2008 -2014) (3) DUCATI MULTISTRADA 1100 S (2006 - 2009) (1) DUCATI SUPERSPORT 750 (1999 - 2002) (1) FANTIC MOTOR 50 / 125 / 250 ( 2013 - 2016 ) (1) HARLEY DAVIDSON TOURING (1996/2007) (1) HARLEY DAVIDSON XL 883N IRON (2009-2016) (2) HONDA AFRICA TWIN CRF 1000 L (2016 - 2019) (1) HONDA CB 1000 R SC60 (2008 - 2015) (3) HONDA CB 125 F JC74 (2017 - 2019) (1) HONDA CB 500 FA PC58 (2017 - 2018) (1) HONDA CB 500 X PC59 (2017 - 2018) (1) HONDA CBR 125 R JC50 (2007 - 17) (1) HONDA CBR 600 F (1995 - 1996) (2) HONDA CBR 600 F PC41 (2011 - 2013) (1) HONDA CBR500RA (2012-2016) KM320 (1) HONDA NC 700 X RC63 (2012 - 2013) (1) HONDA NC 750 X ABS (2014 - 2017) (2) HONDA RC47 DEAUVILLE NT650V (2001 - 2005) (2) HONDA RC97 CB 650 F (2017 - 2018) (2) HONDA RH02 CB 650 R (2019) (1) HONDA TRANSALP XL700V / XL700VA ( 2007-2013) (3) HUSQVARNA SM 125 (2007 - 2012) (1) KAWASAKI ER-6 (2005 - 2008) (1) KAWASAKI ER-6 (2009 - 2011) (4) KAWASAKI ER-6 (2012-13) (2) KAWASAKI ER-6 N F (2012 -2016) (1) KAWASAKI GTR 1400 ABS (2010 - 2014) (1) KAWASAKI KLE 500 ( 1991-2004 ) (1) KAWASAKI NINJA 1000 ZX-10R (2004 - 2005) (4) KAWASAKI NINJA 1000 ZX-10R (2006 - 2007) (2) KAWASAKI NINJA 1000 ZX-10R (2008 - 2009) (1) KAWASAKI NINJA 250 R 2007-2013 EX250K (2) KAWASAKI NINJA 636 ZX-6R (2003 - 2004) (2) KAWASAKI NINJA 650 ABS ( DAL 2017 ) (4) KAWASAKI NINJA ZX-6R ( 2007 - 2008 ) (1) KAWASAKI NINJA ZX-6R ( 2009 - 2016 ) (3) KAWASAKI NINJA ZX-6R (2005 - 2006) (2) KAWASAKI NINJA ZX-R 900 B (1) KAWASAKI VERSYS 650 (2010 - 2013) (1) KAWASAKI Z 1000 ABS ( 2014 - 2016 ) (1) KAWASAKI Z 300 ABS ER300A B1 X (2015 - 2016) (3) KAWASAKI Z 650 DAL 2017 (2) KAWASAKI Z 750 ( 2003 - 2006 ) (2) KAWASAKI Z 750 (2007 - 2015) (1) KAWASAKI ZR 7S (2001 - 2004) (1) KEEWAY RKF 125 (2018 - 2019) (2) KTM 390 DUKE ABS (2017 - 2019) (2) KTM 690 SM SUPERMOTO (2006 - 2012) (2) MASH ITALIA TWO FIFTY 250 (2017 - 2019) (1) MOTO GUZZI V 35 C (1983 - 1988) (1) MV AGUSTA BRUTALE 800 (2012 - 2016) (1) MV AGUSTA BRUTALE 910 S (2005 - 2011) (4) MV AGUSTA F4 750 S (2000 - 2002) (1) SUZUKI BURGMAN AN 400 (2008-2013) (2) SUZUKI GSR 600 ( 2006 - 2011 ) (1) SUZUKI GSX R 1000 (2003 - 2004) (1) SUZUKI GSX R 600 (1997-2000) (1) SUZUKI GSX R 750 (1994 - 2003) (2) SUZUKI SV 650 / SV 650 S (1999 - 2002) (2) TRIUMPH 675 STREET TRIPLE ( 2007 - 2012 ) (3) TRIUMPH BABY SPEED 600 (2001 - 2003) (1) TRIUMPH SPEED TRIPLE 1050 (2011 - 2013) 515NV (1) TRIUMPH SPRINT 955 RS (1999 - 2003) (1) TRIUMPH TIGER 1050 (2006 - 2012) (1) TRIUMPH TIGER SPORT 1050 (2016 - 2019) (2) YAMAHA FZ1 FAZER (2006 - 2016) (1) YAMAHA FZ6 / FZ6S FAZER (2004 - 2007) (2) YAMAHA FZX 750 (1987 - 1998) (1) YAMAHA MT-07 RM04 (2014 - 2016) (2) YAMAHA MT-125 ABS ( DAL 2017 ) (1) YAMAHA RH07 MT-03 (2016 - 2017) (2) YAMAHA TRACER 700 ABS RM14 (2016 - 2019) (1) YAMAHA TZR 50 (2004 - 2017) (1) YAMAHA XJ6 ( 2008 - 2015 ) RJ19 (1) YAMAHA XT 600 43F (1983 - 1987) (1) YAMAHA XT1200 SUPER TENERE (2015 - 2016) DP04 A 06 (1) YAMAHA YZF R1 (2002 - 2003) (1) YAMAHA YZF R6 RJ11 (2006 - 2007) (1) YAMAHA YZF-R125 (2008-2013) (1)\nAnno Scegli - (2) 1985 (2) 1987 (1) 1991 (1) 1992 (1) 1993 (1) 1994 (2) 1995 (3) 1997 (3) 1998 (1) 1999 (2) 2000 (1) 2001 (5) 2002 (7) 2003 (10) 2004 (14) 2005 (6) 2006 (9) 2007 (5) 2008 (13) 2009 (10) 2010 (9) 2011 (8) 2012 (3) 2013 (9) 2014 (3) 2015 (10) 2016 (7) 2017 (7) 2018 (12) 2019 (2)\nCilindrata Scegli 1000 (17) 1050 (4) 1100 (3) 1150 (6) 1198 (1) 1200 (9) 125 (11) 1400 (1) 1450 (1) 250 (3) 300 (5) 350 (1) 390 (2) 400 (2) 50 (3) 500 (4) 600 (13) 620 (2) 636 (6) 650 (33) 675 (3) 695 (1) 696 (3) 700 (7) 749 (1) 750 (13) 800 (2) 850 (1) 883 (2) 900 (4) 910 (4) 955 (1)\nCodice Motore Scegli - (8) 1050 STD (2) 1078A2 (1) 1078AB (1) 1198WB (1) 12 2E B (2) 12 2E C (4) 12 2E D (1) 12 2E N (1) 12 4E A (4) 12 4E D (2) 5 (2) 620A2 (1) 620A2B (1) 65 1E A (4) 675 STD (3) 695A2 (1) 696A2 (3) 748A2 (1) 749W4 (1) 796A2 (1) 852EA (1) 938 (2) 955 HTD (1) B3*2 (2) B31 (1) BMW 651 VA (3) BMW 753E A (1) CAGIVA 5P (2) D50B (1) E3W1E (1) ER650AE (15) EX250KE (2) EX300AE (3) EX500A (1) F4 (1) F41 (4) H402E (2) HUSQVARNA H2 (1) J507E (2) JC39E (1) JC74E (1) K172FMM (1) K432 (2) KTM 750 (2) KZ750EE (1) M401E (2) M441E (1) M551M (1) M55CM (1) MINARELLI (1) MINARELLI 11KW (1) MINARELLI AM6 (2) N507E (1) N513E (1) N714 (1) N730 (1) P404E (1) P503 (4) PC (1) PC25E (2) PC41E (1) PC44E (3) QJ154MI-4A (2) R737 (2) RC47E (2) RC61E (1) RC70E (2) RC74E (2) RD13E (3) RH01E (1) ROTAX V990 (2) SC60E (1) SD06E (1) T711 (1) TRIUMPH (1) YAMAHA 25KW (1) YAMAHA 4AM (1) YAMAHA J511E (1) ZR750JE (3) ZRT00DE (1) ZX600PE (3) ZX636AE (2) ZX636CE (2) ZX636EE (1) ZX900CE (1) ZXT00CE (4) ZXT00DE (3) ZXT40AE (1)\nCategoria Scegli PARTI DI RICAMBIO MOTO PARTI DI RICAMBIO MOTO > MANUBRIO / STERZO E COMANDI MOTO PARTI DI RICAMBIO MOTO > MANUBRIO / STERZO E COMANDI MOTO > DEVIO LUCI INTERRUTTORI MANUBRIO (169)\nDEVIOLUCI SINISTRO KAWASAKI NINJA 250 R 2007-20013 460910158 LEFT SWITCH\nCod. Art. 5003609\nDEVIO LUCI DESTRO DUCATI SS 620 S SUPERSPORT 2003-2004 0028621 RIGHT START SWITCH\nCod. Art. 5003937\nDEVIO LUCI DESTRO SUZUKI GSX R 750 1994 - 2003 3720027E51 RIGHT SWITCH\nCod. Art. 5005547\nCod. Art. 5005567\nDEVIO LUCI SINISTRO YAMAHA XJ6 NAKED 2008 - 2015 20S839690000 LEFT SWITCH\nCod. Art. 5006994\nDEVIO LUCI LATO DESTRO SUZUKI GSX R 600 (1997-2000) 3720012F10\nCod. Art. 5008352\nINTERRUTTORE DESTRO KAWASAKI NINJA 636 ZX-6R ABS 2013 - 2016 460910261 RIGHT SWITCH\nCod. Art. 5008398\nDEVIO LUCI SINISTRO APRILIA SHIVER 750 ( 2008 - 2016 ) 896107 LEFT HANDLEBAR SWITCH\nCod. Art. 5010378\nDEVIO LUCI DESTRO DUCATI MONSTER 696 (2009 - 2014) 0003522 RIGHT HANDLEBAR SWITCH CON DIFETTO\nCod. Art. 5010563\nDEVIO LUCI DESTRO KAWASAKI NINJA ZX-6R 2009 - 2016 460910171 LEFT SWITCH\nCod. Art. 5010689\nDEVIO LUCI DESTRO TRIUMPH SPRINT 955 RS 1999 - 2003 T2040096 RIGHT HANDLE SWITCH\nCod. Art. 5012089\nCod. Art. 5012876


La independència - Èxit21\nLa independència no és fàcil per a ningú. Marxar de casa, tenir la teva independència.\nAvui dia hi ha molts fills què degut a la crisi no poden marxar de casa, i altres que no volen. La vida és lluita.\nLa crisis i l’economia ens estan fent una mala passada i, sobre tot per anar-nos en de casa. I és un realitat molt dolorosa, però és la realitat. Hi ha tantes coses en la vida més importants què els diners.\nPerò crec què tot i aquests problemes, hem independitzar-nos igualment. Ja només per un mateix, com a persones, tenim el dret de fer-ho. Jo sóc conscient de què ho vull fer-ho. Les meves dues prioritats són: tenir salut i anar més descansat a treballar. Tinc clar, però, que primer és la salut, fer esport i sobretot cuidar-se. Sí, sí, cuidar-se és el més important. Si puc fer-ho tot millor, bé, però sinó tampoc no passa res, aquí no s’acaba el món. Home, tot no són flors i violes.\nIndependitzar-me, encara que per un temps t’ajuden els professionals de “Me’n vaig de casa”, crec que ho he de fer. Però el que no vull és repenjar-me sempre amb ells.“Corre, corre, Jordi, has d’espavilar-te!”.\nTambé tinc clar què hauré de fer les tasques de casa i fer-me el menjar.\nUna cosa que tinc guanyada és que hauré de fer coses que ja feia a casa de la mare, seguir les mateixes rutines. Fent el que em diu la mare, m’anirà molt bé. I sobretot quan entri, posar-me normes\nM’anirà molt bé canviar altres ambients, estaré més content i feliç, tindré una altra relació amb la mare i faré la meva vida.\nLes Falles de València. Més que una festa, una tradició →\nOne Comment on “La independència”


THE BEST Cabanas Wheelchair Accessible Vacation Rentals - Tripadvisor - Compare & Book Wheelchair Accessible Vacation Rentals in Cabanas\nCabanas CampgroundsCabanas Family HotelsCabanas ResortsRomantic Hotels in CabanasCabanas Beach Hotels\nPet Friendly Rentals in CabanasWheelchair Accessible Rentals in CabanasRentals with Pools in CabanasKid Friendly Cabanas Vacation RentalsRomantic Cabanas Vacation Rentals\nWheelchair Accessible Vacation Rentals and Cabins in Cabanas, Portugal\nWheelchair Accessible Rentals in Cabanas\nCabanas Wheelchair Accessible Vacation Rentals\n14 rentals in Cabanas.\nCabanas Ria & Jardim\nCabanas Beach Club & Golf apartment\n1 Bedroom Garden View - Cabanas Gardens by Your Home Algarve\nO Pomar Large apartment short distance to the ocean\nOpomar. Cabanas de Tavira\nStudio Gaivota - Quinta Velha by Your Home Algarve\n2 Bedroom Pool View- Cabanas Gardens By Your Home Algarve


Projectes - Club Esportiu Cerdanya - Restaurant del Club - Sergi Isern\nSituat al cor de la Cerdanya el Club Esportiu és una entitat esportiva i social amb gran reconeixement i popularitat a la Cerdanya. El restaurant del Club ofereix cuina tradicional amb tocs avantguardistes.\nAmb la vocació d’acollir a famílies amb residència a la Cerdanya el Club Esportiu Cerdanya ofereix poder gaudir d’aquest privilegiat entorn de muntanya, d’un lloc tranquil i amb vistes privilegiades.\nEls visitants també poden gaudir d’aquest paratge i de la cuina d’autor amb base tradicional, al restaurant del Club, que compta amb unes instal·lacions àmplies i dos menjadors separats, on hi pots trobar un ambient agradable i tranquil.\nEl menjador principal té un gran finestral des d’on admirar les vistes a la Vall i la Baixa Cerdanya. Un lloc idíl·lic per relaxar-se envoltat de natura, entre muntanyes, i descobrir la Cerdanya durant els mesos d’hivern quan la neu cobreix el paisatge.\nEl Restaurant és ideal tant per a grups reduïts i parelles, com per a grups nombrosos, festes i esdeveniments.\nEl bar i el restaurant del Club Esportiu Cerdanya estan oberts al públic tot l’any durant els caps de setmana, i tots els dies durant els mesos d’estiu.\nL’horari d’obertura és de 13 a 16h i de 20 a 22.30h.\nEl bar i el restaurant estan oberts al públic tot l’any durant els caps de setmana, i tots els dies durant els mesos d’estiu.\nL'espai està obert des de les 9 del matí fins a la finalització dels sopars a les 23 h.\nServei únic sota reserva i amb antelació.\nS'atendran les taules per ordre d'arribada.\nVine a degustar els nostres plats, pren una copa i relaxa't al restaurant més ben situat i amb millors vistes de la Cerdanya.\nOmple aquest formulari per fer la teva reserva online,\no truca'ns al. +34 660 483 008\nDia i hora de la reserva\nNúmero de persones (adults i nens/es), al·lèrgies i altres especificacions.\nLlegeix i accepta la Política de privacitat: Llegeix i accepta la Política de privacitat: Estic d'acord amb la Política de privacitat


Governo, per tant menteixo\nEl poder i el llenguatge\nAvui l'objectiu de la comunicació política és l'engany sistemàtic i la imposició de l'obscurantisme\nDijous, 21/06/2012 | Actualitzat el 22/06/2012 a les 02:44 CEST\nJa fa molts anys, Lluís Llach va interposar una demanda contra Felipe González i el seu Govern per incompliment de promeses electorals i, en concret, per haver ocultat\n-D'entrada, no, ¿se'n recorden?- la seva decisió de mantenir Espanya en l'estructura militar de l'OTAN. Llach, que va reconèixer haver votat socialista el 1982, va presentar al jutjat el programa electoral del PSOE i nombroses declaracions de González al Congrés dels Diputats en les quals es manifestava radicalment en contra de l'entrada d'Espanya a l'OTAN.\nEl jutge del cas va reconèixer que «el control de la promesa electoral o del compromís polític, mitjançant exigència de responsabilitat pel seu incompliment, és un interès social que els ciutadans tenen necessitat de satisfer». «La permeabilitat del sistema jurídic -afegia la sentència- permetria, amb l'assimilació de figures jurídiques d'altres ordenaments, (…) satisfer l'interès social no emparat o protegit en el nostre, però en els països o estats del nostre àmbit cultural i jurídic tampoc es dóna resposta a aquesta necessitat, cosa que impossibilita importar al nostre una figura jurídica que permetés al jutge emparar la necessitat sentida pel demandant, que, evidentment, no és només seva, sinó de multitud de ciutadans».\nHan passat, com dic, molts anys. Però, lluny d'avançar en aquella «necessitat sentida pel demandant», l'incompliment, l'eufemisme i el joc ocultista impregnen actualment més que ahir però potser menys que demà l'activitat política institucional, cosa que es tradueix, entre altres conseqüències, en una galopant desafecció política. I en això, com sabem, el Partit Popular de Mariano Rajoy avantatja ja uns quants caps el PSOE de Zapatero o González, que ja és dir. «Tots som agents dobles», segons el semiòleg Paolo Fabbri. I potser és imprescindible una certa duplicitat per sobreviure en un món que ha incorporat la dissimulació i la mentida a l'esfera privada i també a la pública i institucional. Ignacio Mendiola va escriure un Elogio de la mentira en què reivindicava que «la mentida és un refugi en què el subjecte pot fer habitable el viure en societat i relacionar-se amb els altres». I Kafka va posar en boca de K. que «la mentida s'eleva a fonament de l'ordre mundial». La Màfia, l'Opus Dei i altres xarxes d'interessos es basen, precisament, en la invisibilitat i el doble fons. Els casos Gürtel, Palau, Palma Arena, Emarsa, Brugal o Campió també se sustenten en la complicitat mentidera dels seus actors i còmplices. En aquesta fangar sense fons, el punt de putrefacció arriba quan la mentida institucionalitzada triomfa al parlament, es multiplica en boca dels dirigents polítics i, finalment, es converteix en pedra angular tant del sistema polític com del sistema d'idees assumit com a referència moral de la societat.\nNo és aliena a aquest món l'opacitat de la comunicació pública. I d'aquí la necessitat imperiosa del mentider de controlar els mitjans de comunicació amb les més variades estratègies polítiques, econòmiques i també sociolingüístiques, com es va imaginar George Orwell en la seva obra de ficció 1984. És la «cara obscura de la comunicació» de què parla el mateix Fabbri. La informació es converteix en arma tàctica al servei de la socialització de la mentida. Ara com ara, l'objectiu de la comunicació política i mediàtica -amb les excepcions que convingui subratllar- no és la recerca de la veritat a través del contrast sinó l'engany sistemàtic i la imposició del pensament obscurantista i màgic dels oracles de la seva pròpia veritat. Quan el ministre Cristóbal Montoro anomenava la penúltima pujada d'impostos «canvi de ponderació», per exemple, a un li apareix el mateix Winston Smith, el personatge encarregat de corregir la història per acostar-la al model de la dictadura inventada per Orwell. Però quan el president Mariano Rajoy anomena «ajuda financera» o «línia europea de crèdit» el rescat bancari o intervenció, un acaba per creure que el pitjor no és que la classe política menteixi descaradament i sistemàticament a la ciutadania sinó que s'arribi a creure les seves pròpies mentides i que, amb els seus rupestres eufemismes, intenti exorcitzar la realitat. Entrem, aleshores, en el pitjor dels diagnòstics, que no és cap més que la mitomania, un trastorn de matriu paranoide molt freqüent, segons els manuals de psiquiatria, entre individus frívols i irresponsables.\nAquell jutge que citàvem més amunt va desestimar la demanda de Lluís Llach perquè «en el nostre ordenament jurídic no existeix llei o jurisprudència que empari aquesta necessitat, i aquesta deficiència priva el jutge d'instruments per satisfer-la». Per solucionar aquesta «deficiència», els ciutadans no narcotitzats encara per la mentida hauríem de demanar una ràpida i higiènica intervenció europea en matèria de transparència comunicativa. Però «mentre tot això arriba», segons cantava el mateix Llach, hauríem d'exigir al Ministeri de Sanitat que els departaments públics de psiquiatria actuïn d'ofici davant les conductes psicopatològiques dels nostres governants.


Fàbrica de materials i equips per a l'energia energètica | Fabricants i proveïdors d’equips i materials d’enginyeria energètica de la Xina\nfinestra de passbox / transfer\nplàstic de drenatge d'aigua de PVC ...\ndrenatge d'aigua de plàstic de PVC ...\ncanonada d'acer inoxidable\nalumini reemplaçable rentable ...\ncaixa de paper marc de cartró p ...\naire primari totalment metàl·lic f ...\ntipus v eficiència mitjana v ...\nneteja d'aire de la bossa de butxaca ...\neficiència del mitjà de partició ...\nfiltre d'aire d'alta temperatura\npresa d'alta eficiència amb ...\nEn forma de V d'alta eficiència f ...\npartiton pleat alta eficiència ...\ntipus de dipòsit sense particions hig ...\nnou tipus d'alumini d'alt nivell ...\nRapi de tela de PVC o alumini ...\nClock doble vidre holllow ...\nsala neta amb accionament elèctric ...\npersonalitzat alum alum fra ...\npanell de resina de melamina neta ...\nlliscament automàtic d'alta qualitat ...\ntipus d'escala pre-galvanitzada ...\ntaca galvanitzada per immersió en calent ...\ncable perforat galvanitzat ...\nCable inuslat de PVC\nsobrecàrrega de baixa o mitjana tensió ...\nAïllar XLPE de 3 nuclis i 4 nuclis ...\nLED impermeable de 9W 18W 25W ...\nTira de llum de quilla tipus T.\nLlum de freno integració LED ...\nEstalvi energètic 150W 250W 400 ...\npanell sandvitx de llana de roca sense ...\nCorrosió de baix soroll de classe 1 ...\nEstratègies d'estalvi energètic de classe 1 ...\nTaca d'estalvi energètic de classe 1 ...\nBisell d'estalvi energètic de classe 1 ...\nplaques d'alumini de suspensió ...\nAliatge d'alumini de 180V ~ 220VAC ...\n70W 100W 150W gran voltatge ...\nPlàstics de goma classe 1 classe 0 ...\n18W 40W 80W LED encastables SM ...\nImpermeable a prova d'aigua ...\nllum forta lliure de pols 14W ...\nInverteix de classe 1 14W 18W 28W ...\nLlum de suport de 14W 28W 18W amb ...\na prova d'explosió i anti-c ...\nllum germicida ultraviolada\nacer inoxidable laminat en fred ...\nllum neta mèdica per a medicaments ...\nClasse 1 tipus encastat net ...\nllum neta de vora bisell de classe 1\nelevació posterior de la classe 1 o inferior ...\naliatge d'alumini li ...\ntermoinsonables insonoritzats ...\ngalv recobert de zinc submergit en calent ...\nrecobert de color GI GL PPGI PPG ...\nbobina d'acer laminada en fred ...\nanti-dit GL galvalume st ...\nSandvitx de poliuretà PU p ...\noxisulfat de magnesi sandwi ...\nbresca d'acer inoxidable ...\npaper niu d'abella ignífug s ...\nmel d'alumini lleuger ...\nsandvitx d'alumini de panal ...\n50mm 75mm 100mm gruix p ...\nsorra de roca de silici ignífuga ...\nplaca magnètica ignífuga ...\nLlum ignífug 75mm 50mm ...\nFinestres amb magneti manual ...\nAliments medicaments per a hospitals mèdics ...\nporta d'acer de cambra neta\nSlidin automàtic personalitzat ...\nHabitació neta unitat envasada ce ...\nAlumini d’excel·lent qualitat ...\nLlum enterrada personalitzada per OEM ...\nPaper d’alta qualitat 2020 ...\nFabricant de la Xina per a Viny ...\nDinàmica de bona qualitat 2020 E ...\nGermà ultraviolat de la Xina OEM ...\nPorta rasant d'alt rendiment ...\n18 anys aïllats de fàbrica ...\nElectròstats personalitzats per OEM ...\nMostra gratuïta de fàbrica d'acer F ...\nNeteja en calent econòmica de fàbrica ...\nFibra de vidre de bona qualitat 2020 ...\nMostra gratuïta per Steel Safet ...\nXina Preu barat Ahu Air C ...\nObturador de la nova arribada a prop ...\nCable d'alimentació aïllat XLPE de 3 nuclis i 4 nuclis\nEl cable d'alimentació aïllat XLPE és adequat per col·locar línies fixes de transmissió i distribució d'energia amb CA 50Hz i tensió nominal de 0,6 / 1kV～35kV\nVoltatge nominal: 0,6 / 1kV ~ 35kV\nMaterial conductor: coure o alumini.\nQuantitat de nuclis: nucli únic, dos nuclis, tres nuclis, quatre nuclis (3 + 1 nuclis), cinc nuclis (3 + 2 nuclis).\nTipus de cables: cables no blindats, blindats de doble cinta d’acer i cables blindats de fil d’acer\ncable aeri d'alumini de baixa tensió o mitja tensió\nAerial Bundle Conductor (cable ABC) és un concepte molt innovador per a la distribució d’energia aèria en comparació amb el sistema convencional de distribució aèria de conductors nus. Proporciona un nivell més alt de seguretat i fiabilitat, pèrdues de potència més baixes i una economia final del sistema, reduint la instal·lació, el manteniment i els costos operatius. Aquest sistema és ideal per a la distribució rural i és especialment perfecte per a la instal·lació en terrenys difícils com zones muntanyoses, zones forestals, zones costaneres, etc.\nEls cables d’alimentació de PVC (cable d’alimentació de plàstic) són un dels productes d’alta qualitat de la nostra empresa. El producte no només té una bona capacitat elèctrica, sinó que també té una bona estabilització química, una estructura senzilla, fàcil d’utilitzar i la col·locació de cables no es limita a la tardor. S’utilitza àmpliament al circuit del transformador amb una tensió nominal de 6000V o inferior.\nsafata de cable perforada galvanitzada\nTé molt bones propietats anticorrosives, llarga esperança de vida, esperança de vida molt més llarga que el pont normal, la producció d’un alt grau d’industrialització, qualitat i estabilitat. Per tant, s’utilitza àmpliament en entorns exteriors sotmesos a una forta corrosió atmosfèrica i que no es poden reparar fàcilment.\nsafata de cables de malla de filferro d'alumini d'acer inoxidable galvanitzat en calent\nLa safata de cables de la cistella de filferro és un sistema de gestió de cables de malla de filferro soldat produït a partir de cables d’acer d’alta resistència. La safata de la cistella de filferro es produeix primer soldant una xarxa, formant el canal i acabant després de la fabricació. La malla de 2 "x 4" permet un flux d'aire continu per evitar la acumulació de calor. A més, aquest disseny obert únic impedeix l’acumulació de pols, contaminants i proliferació bacteriana.\nsafata de cable tipus escala pre-galvanitzada\nLa safata de cable tipus escala té els avantatges de tenir pes lleuger, baix cost, forma única, instal·lació convenient, bona dissipació de calor i permeabilitat a l’aire. És adequada per col·locar cables de gran diàmetre en general, especialment per col·locar cables d’alimentació d’alta i baixa tensió. El tractament es divideix en esprai electrostàtic, galvanitzat i pintat. També es pot tractar la superfície amb anticorrosió especial en entorns de forta corrosió.\n1. Utilització del grup electrogènic Acer d'alta qualitat amb capçada de gruix (2MM a 6MM).\n2. Equipat amb material fonoabsorbent d'alta densitat: aïllament acústic, protecció contra incendis.\n3. Generador equipat amb bateria de 12V / 24V DC amb carregador, la bateria connecta el cable.\n4. Generador equipat amb dipòsit de combustible de 10 a 12 hores amb indicador de combustible, molt temps de treball.\nLa sèrie d'armaris de distribució d'energia és adequada per a sistemes de transmissió i distribució de potència de fins a 0,4 KV de tensió nominal de 50 Hz CA Aquesta sèrie de productes és una combinació de compensació automàtica i distribució de potència. I és un innovador armari de distribució de pressió en interiors i exteriors de protecció contra fuites elèctriques, mesurament d’energia, protecció de fase oberta per sobreintensitat i sobrepressió. Té avantatges de petit volum, fàcil instal·lació, baix cost, prevenció de robatoris d’electricitat, forta adaptabilitat, resistència a l’envelliment, rotor precís, sense errors de compensació, etc. Per tant, és el producte ideal i preferit per a la reforma de la xarxa elèctrica.


L'esparver havent dinat, mig endormiscat, sense haver pres cafè, emmurriat i capficat per un projecte que no acaba d'engegar com tocaria, entra al metro.\nÉs l'hora que els que dinem d'hora ja arrenquem la tarda i els indígenes que encara estan de vacances a la ciutat tornen de la platja per anar a dinar. A la Barceloneta dues noies que podrien haver inspirat a Nabokov i que fan pensar a l'esparver que s'està fent vell tot i que li revifen sensacions passades.\nLa primera constatació és que una noia es pot emperifollar mantenint la candidesa d'abans de bullir. Parlen català, un català ciutadà però sense castellanitzar. Els que em poden entendre saben de què parlo. L'una potser un xic massa pintada, l'altra amb la cara neta i deixant entreveure que usa un biquini complet.\nLa conversa d'adolescents o de senyores que fan el cafè amb llet a quarts d'onze en alguna granja de la Via Augusta. Tres cents euros en colònies. L'esparver pensa no m'he gastat ni la meitat en figuretes de plom i li cou la consciència.\nTu no ets més que net d'una minyona i fill de mestres.\nPotser sí que les classes existeixen, però només em fa enveja la naturalitat amb que ho viuen.\nL'esparver arriba a la seva parada. Surt del tren més content i disposat a aturar-se a algun bar que sàpiguen fer cafè.\nQue n'ets de valent, Esparver!\nSi jo hagués sortit de casa sense fer el cafè, no m'hauria adonat de res.\nIndubtablement som companys: hi ha res millor que badar pel camí?\n1 de set. 2010, 21:17:00\nLa vida és badar Xiruquero, la resta és un apèndix sovint molest.\n1 de set. 2010, 23:11:00


Coordinador/a del grup d'investigació GETUR - Gabinet d’Estudis Turístics\nRosa María Rodríguez Artola. ESIC MARKET. Num. 115. pp. 113-134. 2003. Científic.\nTurismo: Nuevo paradigma tras la COVID 19. XXIII Congreso Internacional de Turismo Universidad-Empresa\nRafael Lapiedra Alcamí, Rosa María Rodríguez Artola. 2020. Edició. Científic. ISBN 9788413787091. Valencia (Espanya). Ed. Tirant Lo Blanch.\nXXII Congreso Internacional de Turismo Univerisdad empresa. Turismo eres tú: el valor de las personas\nRafael Lapiedra Alcamí, Rosa María Rodríguez Artola. 2020. Edició. Científic. ISBN 9788413366463. Valencia (Espanya). Ed. Tirant Lo Blanch.\nXXI Congreso Internacional de Turismo Universidad-Empresa: Turismo y desarrollo en los espacios rurales de interior\nRafael Lapiedra Alcamí, Rosa María Rodríguez Artola. 2018. Edició. Científic. ISBN 9788491907992. Valencia (Espanya). Ed. Tirant Lo Blanch.\nMª Begoña Alvarez Alvarez, Luisa Andreu Simó, J. Enrique Bigné Alcañiz, Sergio Calvo Fernández, F. Javier De La Ballina Ballina, Carlos de las Heras Pedrosa, Salvador Del Barrio García, Ana Belén del Río Lanza, Mª Del Mar García de los Salmones, Dolores García Sánchez, Santiago Gónzalez Hernando, Ana María Gutiérrez Arranz, Carmen Jambrino Maldonado, Valentín Martínez Fernández, José Miguel Ponce Nuñez, Pedro Reinares Lara, Rosa María Rodríguez Artola, Ignacio Rodríguez del Bosque, Marcelo Royo Vela, María Leticia Santos Vijande, Ana Suárez Vázquez. 2001. Autoria. Científic. ISBN 8447016854. Madrid. Ed. Aranzadi.\nRosa María Rodríguez Artola. Mejora e innovación educativa en el Espacio Europeo de Educación Superior. Castellón. Ed. Universitat Jaume I. 2009. ISBN 9788480217248. Docent.\nTeresa María Vallet Bellmunt, Rosa María Rodríguez Artola. Hacia una docencia de calidad, políticas y experiencias. Universitat Jaume I. Ed. Universitat Jaume I. 2004. ISBN 8480214821. Docent.\nEl inbound marketing y la gestión de experiencas del turista como factores clave en la fidelización a un destino turístico de interior\nLuis Jose Callarisa Fiol, Rosa María Rodríguez Artola, Yeamduan Narangajavana Kaosiri. XX Congreso Internacional Conocimiento creatividad innovación hacia el turismo del futuro (AECIT 2018). Roquetas de Mar, Almería (Espanya). 21-11-2018. Científic. 2018.\nRosa María Rodríguez Artola, Enrique Bigné Alcañiz. XXVII Congreso de Marketing (AEMARK 2015). Pamplona (Espanya). 09-09-2015. Científic. 2015. Ed. ESIC Editorial (ESIC Business & Marketing School). ISBN 9788416462513.\nRosa María Rodríguez Artola, Enrique Bigné. XXIV Congreso Nacional de Marketing - AEMARK 2012. Mallorca (Espanya). 12-09-2012. Científic. 2012. Ed. ESIC Editorial (ESIC Business & Marketing School). ISBN 9788473568654.\nVicente Tortosa Edo, Jaume Llorens Monzonís, Rosa María Rodríguez Artola. Projectes d'innovació educativa de la convocatòria 2009/10. Actes de la IX Jornada de Millora Educativa de l'UJI i XI Jornada sobre aprenentatge cooperatiu.. Castellón. 27-06-2011. Docent. 2011. Ed. Universitat Jaume I. ISBN 9788469503003.\nVicente Tortosa Edo, Jaume Llorens Monzonís, Rosa María Rodríguez Artola. Experiències de millora i innovació educativa de la Universitat Jaume I (curs 2008/09). Actas de la IX Jornada de Millora Educativa de l'UJI.. Castellón. 27-06-2011. Docent. 2011. Ed. Universitat Jaume I. ISBN 9788469502990.\nJaume Llorens Monzonís, Rosa María Rodríguez Artola, Vicente Tortosa Edo, Irene Maria Boren Alfaro, Antonio Martínez Zamora, Romain P. Muzzati. Experiències de millora i innovació educativa de la Universitat Jaume I (curs 2008/09). Actas de la IX Jornada de Millora Educativa de l'UJI. Castellón. 27-06-2011. Docent. 2011. Ed. Universitat Jaume I. ISBN 9788469502990.\nJaume Llorens Monzonís, Rosa María Rodríguez Artola, Vicente Tortosa Edo, Antonio Martínez Sirvent, Pierre Muzzati Ragot. Projectes d'innovació educativa de la convocatòria 2009/10. Actes de la IX Jornada de Millora Educativa de l'UJI i XI Jornada sobre aprenentatge cooperatiu.. Castellón. 27-06-2011. Docent. 2011. Ed. Universitat Jaume I. ISBN 9788469503003.\nRosa María Rodríguez Artola. XI Congreso Mundial de la Calidad del Azulejo y del Pavimento Cerámico, QUALICER 2010. Castellón. 15-02-2010. Científic. 2010.\nE. BIgné Alcañiz, Rosa María Rodríguez Artola. 9th International Marketing Trends Conference. Venice. 21-01-2010. Científic. 2010.\nEnrique Bigné Alcañiz, Rosa María Rodríguez Artola. XXI Congreso Nacional de Marketing - aemark '09. Bilbao. 16-09-2009. Científic. 2009. Ed. ESIC Editorial (ESIC Business & Marketing School). ISBN 9788473566278.\nRosa María Rodríguez Artola. XVI Congreso Nacional XII Congreso Hispano-Francés de AEDEM. Alicante. 05-06-2002. Científic. 2002. Ed. Asociación Europea de Dirección y Economía de Empresa (AEDEM). ISBN 8493122998.\nRafael Lapiedra Alcamí, Rosa María Rodríguez Artola. XXIII Congreso Internacional de Turismo Universidad Empresa: Turismo: Nuevo paradigma tras el COVID-19. Castellón (Espanya). 28-10-2020. Científic.\nRosa María Rodríguez Artola. XXIII Congreso Internacional de Turismo Universidad Empresa: Turismo: Nuevo paradigma tras el COVID-19. Castellón (Espanya). 28-10-2020. Científic.\nRosa María Rodríguez Artola. XXI Congreso Internacional Universidad-Empresa: Turismo y desarrollo en los espacios rurales de interior. Castellón (Espanya). 25-04-2018. Científic.\nRosa María Rodríguez Artola. XX Congreso Internacional de Turismo Universidad y Empresa: Gobernanza y participación en la gestión sostenible de destinos turísticos. Castellón (Espanya). 10-05-2017. Científic.\nRosa María Rodríguez Artola, Cipriano de Mesa Díaz. XIX Congreso Internacional de Turismo Universidad - Empresa: Sostenibilidad en los modelos actuales de gestión turística. Castellón (Espanya). 20-04-2016. Científic.\nRosa María Rodríguez Artola, Cipriano de Mesa Díaz. XVII Congreso Internacional de Turismo Universidad Empresa: Del territorio al destino turístico: retos y claves de éxito. Castellón (Espanya). 21-05-2014. Científic.\nRosa María Rodríguez Artola, Cipriano de Mesa Díaz. XVI Congreso Internacional de Turismo Universidad-Empresa. Castellón (Espanya). 08-05-2013. Científic.\nRosa María Rodríguez Artola. XII Congreso Internacional de Turismo y Gestión de espacios protegidos. Castellón (Espanya). 20-05-2009. Científic.\nRosa María Rodríguez Artola. 11º Congreso de Turismo Universidad y Empresa. Universitat Jaume I. 10-04-2008. Científic.


R. W. Emerson i Joan Fuster – Sota la morera\nR. W. Emerson i Joan Fuster\ntonimolla\tUncategorized\t Novembre 23, 2018 4 Minutes\nL’any 2011, vaig passar un semestre acadèmic a la Brown University (Rhode Island, EUA). Entre les activitats en què vaig participar, recorde amb especial afecte una sessió el Dia de Sant Jordi en què vaig parlar als alumnes sobre el periodisme d’opinió en espanyol i català: de Benito Pérez Galdós a Manuel Vázquez Montalbán, Josep Pla, Joan Fuster o Sergi Pàmies, entre els meus preferits. En acabar-se aquella gratificant sessió, un grup d’alumnes em va demanar especialment per l’assagista de Sueca –l’articulisme d’opinió és una part rellevant de l’assagisme!–, al qual jo havia qualificat com “un dels millors representants de la prosa no-narrativa en llengua catalana del segle XX”. Els dies i les setmanes següents, vaig fer tots els esforços del món perquè aquell grup selecte d’alumnes accediren a l’obra de Joan Fuster –el qual, per cert, era ben conegut per una part dels professors i alumnes de promocions anteriors d’aquella universitat gràcies a l’obra impagable del chair Enric Bou.\nUna setmana abans d’acabar-se el curs, una alumna, educada en una escola hebraica de Long Island, Nova York, em va fer a mans –sense que jo l’haguera demanat a classe!– un “essay” redactat a partir de les lectures disperses de Joan Fuster que, gràcies a la magnífica biblioteca universitària i a les connexions digitals, havia anat espigolant ací i allà en anglès, francès, espanyol i també en català. Vaig quedar parat des de la primera línia d’aquell treball inesperat. “Joan Futser”, assegurava la meua alumna, “és el Ralph Waldo Emerson dels catalans.” “Un escriptor”, hi afegia com qui diu la cosa més natural del món, “radical per al seu temps, militant de la subjectivitat intel·lectual i un exemple, alhora, de responsabilitat social. Un reformador d’idees i una referència liberal per a la seua societat.”\nHe pensat moltes vegades en aquelles paraules, en la capacitat de la meua alumna per a establir relacions intel·lectuals sense prejudicis culturals interposats. Ho torne a pensar avui quan es continuen fent lectures esbiaixades de Joan Fuster, ben especialment de la seua obra diguem-ne cívico-política. Avui, quan es continua desqualificant la vàlua de les aportacions fusterianes al pensament social, sovint sense haver-les llegit i només a partir de llocs comuns, sense rigor ni interès a comprovar les fonts primàries, sense la contextualització històrica i geogràfica que demana la interpretació de qualsevol text, i amb l’únic objectiu de buscar un boc emissari en el qual descarregar les pròpies frustracions i limitacions.\nPer desgràcia, Joan Fuster continua qüestionat pels al·lèrgics a l’originalitat d’un pensament que, des de Sueca, en una solitud no sempre desitjada, impugnava les mentalitats retardatàries que suraven en l’ambient pudent del franquisme. Un home entre els objectius del qual destacava, en primer lloc, l’interès a remoure les consciències immergides en la “somnolència digestiva” d’una societat “provinciana i genuflexa”. Això és, precisament, el que no perdonen a aquest centaure d’historiador i sociòleg avant-la lettre, que va viure per interpretar i descriure, amb la passió dels millors, el món en què l’atzar geogràfic i genètic el va deixar caure al planeta terra. “No tinc altra autoritat que aquesta: la d’haver-me apassionat, fins a l’obsessió, per la vida i el destí del meu poble. Potser és l’única passió noble que reconec en mi”, va deixar escrit en una de les primeres pàgines de Nosaltres els valencians.\nSense dubte, Examen de consciència, Figures de temps, Judicis finals, el Diccionari per a ocisosos o el mateix Nosaltres els valencians, entre altres, són llibres que es poden llegir en qualsevol llengua de cultura, i així s’ha demostrat en algunes de les millors universitats del món, en les quals, com a la Brown University, Joan Fuster és una referència acadèmica inqüestionable, tant des del punt de vista literari com pel seu contingut d’avantguarda intel·lectual. Tant per la “qualitat de pàgina” de què parlava Julián Marías per a referir-se a l’estil dels assagistes com pel missatge innovador dels seus textos o el moll de les agudes anotacions sobre la història de la cultura, posem per cas. Heterodox per convicció íntima, il·lustrat i sempre didàctic, fill de Montaigne i dels moralistes francesos –inclòs l’incòmode Rabelais, a qui Joan Fuster va dedicar unes pàgines memorables al seu Diari. Lector apassionat de La Rochefoucauld i de Chamfort, més Diderot que Voltaire, amb perdó. Fidel lector, alhora, de Bertrand Russell –de qui solia dir que no era un escriptor sinó un “desinfectant”–, Fuster ha estat, duarnt anys, l’intel·lectual europeu que hem tingut més a prop.\nEl dia 23 de novembre –demà mateix–, Joan Fuster hauria fet anys 94 anys. I jo, vés a saber per què, recorde avui aquella alumna novaiorquesa que a una pretigiosa universitat de la Ivy League americana el va relacionar amb R. W. Emerson. I, certament, Joan Fuster, amb totes les reticències que vostès vulguen, va ser el fundador del pensament modern del valencianisme modern, i jo ja m’entenc amb aquesta repetició voluntària! En efecte: com R. W. Emerson als Estats Units, a qui, per cert, Harold Bloom compara en el Canon occidental amb Michel de Montaigne, el pare sant de l’assagisme fusterià –és a dir, de l’assagisme.\nQuè volen que hi faça? Avui em sent profundament orgullós d’haver estat alumne privilegiat d’aquella universitat nacional-popular que va ser el número 10 del carrer Sant Josep de Sueca i, anys després, professor d’uns alumnes amb qui encara avui, gràcies a les xarxes virtuals compartisc pensaments fusterians més o menys despentinats. “El consell és un gènere literari en decadència: no intentis cultivar-lo”, els he enviat avui mateix. Facen vostès, amables lectors, futurs cadàvers, el que els rote o els passe per l’engonal. Podem llegir Joan Fuster o no llegir-lo; poden citar-lo com a font d’autoritat o contradir-lo. Això darrer, no ho dubten, és el que Joan Fuster més els agrairia, ja que es va passar tota la vida buscant qui el contradira, però només va trobar qui l’insultara. Però per favor, no l’inventen.\nPublicat dins el diari digital La Veu del País Valencià el dia 23 de novembre de 2016: http://opinions.laveupv.com/toni-molla/blog/8519/r-w-emerson-i-joan-fuster\nAra forma part del llibre Escrits contra el silenci. A propòsit de l’obra cívica de Joan Fuster, Ed. Vincle, 2017, València. El podeu demanar directament a l’editorial:\nPublicada Novembre 23, 2018\nPrevious Post JFK i Kenendi\nNext Post La rajola d’Auschwitz


Les moltes vides d'Ava Gardner\nIsaki Lacuesta rastreja l'empremta del mite al film 'La noche que no acaba'\nXAVI SERRA 08/07/2011 00:00\n260x366 Les moltes vides d' Ava Gardner / TCM Les moltes vides d' Ava Gardner / TCM\nPresentat amb èxit en l'últim Festival de Cine de Sant Sebastià, s'estrena avui el nou film del gironí Isaki Lacuesta, La noche que no acaba , un documental sobre Ava Gardner que és al mateix temps un retrat de l'actriu, un estudi de l'empremta del seu mite a l'Espanya de la postguerra, un comentari sobre les relacions de Hollywood amb el franquisme i, per damunt de tot, un joc de mirades entre l'actriu i el seu reflex del passat (o del futur).\nAmbicions no n'hi falten a un títol que navega amb atreviment entre les aigües de la divulgació i l'experimentació narrativa -sense que cap d'aquestes dues facetes anul·li l'altra- i que acota el seu àmbit d'anàlisi al lapse de temps que va del primer a l'últim film que Ava va rodar a Espanya, respectivament Pandora i l'holandès errant (1951) i Harén (1986).\nL'animal més bell a Tossa de Mar\nEl documental comença amb un muntatge que posa en relació dos primers plans de l'actriu en aquestes cintes, bon resum de les intencions del film, i de seguida passa a descriure l'arribada d'Ava a Tossa de Mar per rodar Pandora i l'holandès errant . Lacuesta no necessita subratllar la importància d'aquesta trobada: veus anònimes de testimonis fan evident la petjada inesborrable del rodatge i l'impacte que la imatge d'aquella dona alliberada, que esmicolava els arquetips de gènere amb naturalitat, va tenir llavors en la forma de percebre el món dels tossencs. El documental dóna la paraula tant al nen que hi surt vuit fotogrames com al director de fotografia, Jack Cardiff, fugint de les jerarquies tradicionals del retrat biogràfic i perseguint la relació entre vida i cinema en imatges insòlites, com la de la doble de cos original d'Ava Gardner, seixanta anys més tard, sortint de la platja .\nL'impacte d'aquella trobada, per cert, va ser mutu: l'actriu va començar una relació apassionada amb Espanya que va esdevenir un fulletó interminable de nits d'alcohol, sexe i llibertat, amb companys de repartiment com Mario Cabré, Frank Sinatra i Luis Miguel Dominguín. El relat ja és prou conegut i posa en relleu dos aspectes claus de la personalitat d'Ava Gardner: el seu infinit apetit per la vida i una tendència autolesiva incontrolable.\nFugint del safareig\nLacuesta, però, no està interessat en l'anècdota o el safareig, tot i que la vida d'Ava donaria joc en aquest sentit, sinó en el significat, allò que transcendeix de la paraula o el gest. I en aquesta recerca el cinema es converteix en un aliat que li permet construir un nou relat a partir d'un altre, aquell que, com diu el documental, explica qualsevol pel·lícula a banda de l'argument: el dels cossos filmats. Així, Lacuesta treballa amb els materials d'arxiu com si fossin actors i els manipula per escenificar el drama i la poesia de la història, que narren dues veus, una per a l'Ava jove (Ariadna Gil) i una altra per a la més gran (Charo López).\nLa noche que no acaba és, en definitiva, un film tan atapeït d'idees visuals com narratives. A partir de la carrera d'Ava, il·lustra el declivi del sistema d'estudis de Hollywood, desemmascara l'ambigüitat política de la jet del franquisme (amb Dominguín al capdavant) i relata les causes macroeconòmiques que expliquen el desembarcament de Hollywood en un poblet de pescadors de la Selva. Però el punt de partida i tornada és sempre Ava Gardner, figura tocada per la tragèdia, fugitiva d'ella mateixa, que concentra en la seva mirada tantes vides (o més) com pel·lícules va rodar i de la qual Lacuesta no n'extreu cap lliçó. Ni cap falta que fa.


El Punt Avui Televisió - Àngel Casajús Lacosta: ´Cal reforçar l´atenció psicològica a les escoles?´ | Col·legi Oficial de Pedagogia de Catalunya\nEl Punt Avui Televisió - Àngel Casajús Lacosta: "Cal reforçar l'atenció psicològica a les escoles?"\nEL PUNT AVUI TELEVISIÓ - Àngel Casajús Lacosta: "Cal reforçar l'atenció psicològica a les escoles?"- 28/04/2015\nPrograma L'Illa de Robinson:"Cal reforçar l'atenció psicològica a les escoles?", Eduard Berraondo. Minut 6:30 fins 1:00:10\nÀngel Casajús parla sobre la violència a les aules, amb Andrés Gonzalez, vicepresident de la secció de psicologia de l’educació del COPC; Josep Maria Prats, president de la Fapel; Dolors Viqué, responsable de política educativa de CCOO; Anna-Elvira Sánchez, portaveu d’USTEC-STEs i Gené Gordó, Subdirectora General de Suport i Atenció a la Comunitat Educativa del Departament d'Ensenyament.\nLa conducta dels alumnes cap als professors, a debat\n"(...) Penso que el rendiment acadèmic es valora des de les tres dimensions: la cognitiva, l’emocional i la social. A l’escola, ja que ens hem trobat amb aquesta violència dintre de l'aula, tenim molts recursos que s’han de treballar, precisament aprofitant el conflicte, del conflicte s'ha de fer un acte educatiu. Per tant, tenim des d’elements curriculars, assignatures com la de ciutadania, assignatures optatives, on es treballa l’assertivitat, etc., a grups de mediació que hi ha a les escoles, que són molt importants. Fa entre 5 i 10 anys va haver-hi uns 5-6 cursos en els que el Dept. d'Ensenyament va formar a molts professors per a ser mediadors, que a la seva vegada creaven els seus grups de mediació a l'escola que van funcionar molt bé i continuen en moltes escoles i molts centres. Després tenim a nivell organitzatiu, l’aprenentatge cooperatiu o metodològic. Hi ha una sèrie de recursos que hem d’aprofitar."\n"Considero que el nen/nena agressiu/va intenta vehicular la seva agressivitat i anar cap a uns interessos. N’hi ha molts programes de diversificació curricular que el jove gaudeix, en bona part de la seva estada al centre educatiu, que són sobretot pre-professionals. Perquè al final, el que hem d'intentar és inserir d'una manera correcta l'adolescent a la societat i, si no li interessa l’escola, evidentment va acumulant una agressivitat que acaba esclatant. Si acaba vehiculant els seus interessos sempre que tinguem mitjans, fantàstic."\nEls orientadors, en molts casos, estan fent de reforçadors de llengua i reforçadors de mates.\n"Sí que és veritat que estem fent docència, però aquesta docència ha d'estar adreçada únicament i exclusivament en matèria instrumental a aquelles persones amb necessitats educatives i que realment ho necessitin. No anem a una classe a fer reforç, són dins de l’organització curricular. (...) Les altres dues funcions d’assessorament al professorat i d’orientació a l’alumnat, es continuen fent però no m'agradaria que quedés com que l’orientador fa reforç."\nUs consta que hi hagi molts companys que hagi llençat la tovallola?\n"Jo diria que cada dia es plantegen llençar la tovallola, però reneixen com l'"Ave Fènix" de les seves cendres. (...) La veritat és que, com a professor de la universitat d’Educació Infantil, veig com els alumnes tenen moltes ganes d'entrar a l'escola i mai m'han comunicat que s'estiguin replantejant, per la situació que s'està vivint."


Browse: Home » LA GAMMA BOXER DIÈSEL DE SUBARU AL MILLOR PREU POSSIBLE\nSubaru Espanya ofereix des d’avui la seva gamma SUV dièsel als millors preus des del seu llançament. 6.000 € de descompte en el XV, 7.000 € al Forester i 8.000 € al Outback. Complet equipament, motor bòxer dièsel i tracció a les 4 rodes permanent S- AWD.\nEls preus de la gamma SUV dièsel de Subaru es beneficien des de hui d’immillorables descomptes comercials, i pot adquirir un XV des 21.775 €, 1 Forester des 27.500 €, i un Outback per 32.000 €\nEl propulsor emprat pels tres models més venuts de la marca és el Boxer dièsel, un motor de 4 cilindres i 1.998 centímetres cúbics en disposició longitudinal únic entre els seus competidors. La potència màxima del mateix és de 147 cavalls per al XV, 148 per al Forester i 150 en el cas de l’Outback. Sobresurt per la seva lleugeresa gràcies al bloc d’alumini, pel seu baix centre de gravetat, pel seu reduït nivell de remor i de vibracions, i per una xifra de parell de 350 Nm des de tan sols 1.600 rpm.\nEl preu d’accés a la versió 2017 de la XV dièsel és de 21.775 € per a la seva versió Sport. El 4WD compacte Subaru, és el model més venut de la gamma, acumulant més de 6.000 unitats matriculades des del seu llançament el 2012.\nPer la seva banda, el Subaru Forester, part dels 27.500 € per a la seva versió Sport Plus, associat a la transmissió automàtica Lineartronic amb possibilitat de maneig seqüencial des de les lleves del volant, i amb un complet equipament des de la versió d’accés, que inclou fars led direccionals, climatitzador bizona, sostre solar doble i seients calefactables.\nEl Outback, vaixell insígnia de la marca i pioner del segment crossover 4WD, estarà disponible únicament en la versió topall de gamma Executive Plus amb canvi automàtic Lineartronic, a un imbatible preu de 32.500 €. El seu complet equipament inclou l’aclamat sistema de seguretat preventiva Subaru Eyesight, les funcions principals són la frenada pre-col·lisió, el control de creuer adaptatiu i l’assistent per a la permanència en el carril.\nLa gamma SUV Subaru destaca per la seva excel·lent nivell de seguretat activa i passiva de sèrie, gràcies a la filosofia de marca Subaru All Around Safety. La tracció a les 4 rodes permanent Symmetrical AWD, present en la gamma Subaru des de 1972, permet afrontar amb total confiança no només els desplaçaments diaris per asfalt, sinó també els viatges i activitats a l’aire lliure, aportant un extra de seguretat sigui quina sigui la climatologia i superfície.\nA més, gràcies al sistema X-MODE amb Control de Descens en Pendents (HDC) disponible al Forester i Outback, tots dos ofereixen una excel·lent tracció en condicions de molt baixa adherència, responent encara millor en costes pronunciades i terrenys escarpats.\nEls tres SUV de Subaru són el company ideal per a persones amb un estil de vida activa, ofereixen un generós espai interior, un complet equipament tecnològic i de confort en totes les seves versions, assegurant la màxima comoditat tant al conductor com a la resta de passatgers.\n← 20 ANYS DE SMART: EL CONCEPTE PREVAL\nNISSAN I Italdesign PRESENTARAN UN PROTOTIP DEL GT-R D’EDICIÓ LIMITADA →


Salvador Macip guanya el refundat premi Carlemany amb la provocativa "Hipnofòbia" - Diari de Girona\nSalvador Macip guanya el refundat premi Carlemany amb la provocativa "Hipnofòbia"\nL'autor ha escrit un llibre d'aventures i misteri que planteja què faríem si poguéssim manipular la ment humana\nbarcelona | efe/ddg 20.01.2012 | 01:00\nSalvador Macip. acn\nEl metge, investigador i escriptor Salvador Macip (Blanes, 1970) va guanyar ahir el primer premi Carlemany per al foment de la lectura, dotat amb 10.000 euros, amb l'obra Hipnofòbia, una història d'aventures i misteri alguns dels protagonistes de la qual descobreixen el poder de manipular la ment humana. Macip és el primer escriptor que obté el "refundat" Carlemany.\nL'obra guanyadora planteja una intriga amb elements fantàstics i de ciència-ficció, molt imaginatius, un argument eficaç i precís i una construcció atrevida, molt audiovisual. Macip, que diu que sempre escriu el que li ve de gust, sense pensar en el tipus de públic que ho llegirà, sosté que la seva novel·la tracta sobre el bé i el mal a partir de diversos personatges que descobreixen el poder de manipular les ments humanes.\n"Què passaria -es pregunta- si tinguéssim el poder de manipular ments? Què faríem? Intentaríem canviar el món? O, justament, el que ens fa humans és la llibertat?".\nNarrada a partir de diversos punts de vista (des d'un nen, a un periodista i un metge), Salvador Macip, que introdueix conceptes audiovisuals a totes les seves obres, considera que les estructures narratives han quedat "encallades al segle XIX" i que, avui, la majoria, absorbim la ficció per les sèries de televisió, el cinema o Internet. "Jo intento donar un ritme cinematogràfic a les escenes, anar al gra i eliminar les coses supèrflues, acabar amb les restes de romanticisme".\nLa idea va néixer el 1998 quan, per raó de la seva feina, va haver de llegir un article científic sobre uns ratolins que dormint menys eren més llestos que la resta de la ventrada. Encara que no vol avançar gaire aspectes de la trama, sí comenta que els principals protagonistes són un metge i un militar, i adverteix que no necessàriament el primer ha de ser el bo i el segon el dolent.\nSalvador Macip es dedica des de fa catorze anys a la investigació oncològica. Resident gairebé deu anys a Nova York i actualment a Leicester (Gran Bretanya), on està casat i té un fill, va publicar la seva primera novel·la el 2005, Mugrons de titani, juntament amb Sebastià Roig, amb qui el 2010 va obtenir el premi Joaquim Ruyra de narrativa juvenil per l'obra Ullals, un thriller, tenyit de fantasia i terror a l'estil Stephen King.\nD'altra banda ha escrit altres llibres; en l'àmbit de la divulgació científica és autor d'Immortals, sans i perfectes i Les grans epidèmies modernes.


Catalunya suma 1.293 contagis i el nombre de casos s'eleva a 79.595 - Diari de Girona\nagències/ddg 17.07.2020 | 01:02\nAnàlisi de proves PCR en un laboratori. acn\nAnàlisi de proves PCR en un laboratori.\nMATADEPERA Segueixen creixent els casos positius. Comarques


Alerta amb Ryanair · Cartes · E-noticies · El diari de referència en català\nSi bé l'experiència que vaig patir junt amb la meva família a l'aeroport gironí de Vilobí d'Onyar el propassat dia 3 és ínfinitament menys greu que el malson que varen patir els usuaris de l'aeroport de Barcelona a causa de la vaga salvatge i il·legal protagonitzada pel personal de terra d'aquest darrer aeroport, vull explicar-la a fi i efecte que els futurs usuaris de Ryanair vagin alertats. El fet és el següent: el vol de la companyia irlandesa que havia de sortir de Vilobí d'Onyar a les 20.30 hores d'aquest dia amb destinació a l'Alguer (Sardenya) va patir un retard de dues hores i quaranta-cinc minuts; és a dir, que entre unes coses i unes altres l'avió no va enlairar-se fins a les 0 hores i 5 minuts del dia 4. Durant aquest llarg retard els afectats no vàrem rebre cap tipus d'explicació ni atenció personal per part dels responsables de Ryanair. Personats a la finestreta corresponent, només vam aconseguir que ens convidessin, amb desgana, a enviar a les oficines centrals d'Irlanda exclusivament els tiquets corresponents a les despeses que ens hagués reportat aquesta incidència en concepte d'alimentació. Això sí, no es van estar de cobrar-nos, sense miraments, un recàrrec de 8 euros per cada quilo de més en el pes autoritzat en l'equipatge facturat. També vull denunciar que l'idioma propi de Catalunya, en el millor estil d'Iberia, és totalment absent en els missatges informatius que la companyia ofereix als passatgers a bord dels seus aparells; tant en els missatges en directe (més comprensible) com en els missatges pregravats (aquí ja és inadmissible). I crec interessant, també, denunciar un fet que he observat repetidament en les botigues Aldeasa existents als aeroports catalans. Es tracta que en el seu catàleg de souvenirs no hi ha cap referència a la cultura ni al folklore català i en canvi sí que hom pot trobar exposada tota una sèrie de toros, toreros i balladors i ballarines de flamenc. Només hi manquen els típicament catalans barrets mexicans! Quina imatge tan equivocada, en qüestió de cultura i tradicions, s'emporten els nostres visitants estrangers.\n537 lectures 2 comentaris\nRamon (Lleida) · 21-08-2006 17:57 h.\nEp Sisco!; ai Sisquet, ja enyoravem la teva eqüanimitat, seny i comentaris tant i tant entenimentats. Sisquet! se't segueix veient el "plumeret"\nXac (Igualada) · 18-08-2006 11:36 h.\nTotalment d'acord, sobretot en els missatges que com a minim en castella el podrien fer, ja no demano catala. Si no saps angles vas totalment perdut, pero si que hi ha un missatge en castella, perque compris " los boletos de loteria" i el menjar. Ja que a


Utilitzem cookies pr�pies i de tercers per millorar l'experi�ncia de navegaci� i mostrar-li publicitat i continguts del seu inter�s. En continuar navegant, considerem que accepta el seu �s. M�s informaci� Vida\tMortadel•lo i Filem� es passen al catal�\n11 d' Abril 2012 a les 11.15 h La famosa parella c�mica d'agents de la TIA creats pel barcelon� Francisco Ib��ez tindran versi� en catal� de la seva nova aventura. Com cada any, per Sant Jordi arribar� una nova hist�ria de Mortadel•lo i Filem�. Enguany, per�, amb una novetat significativa: ser� la primera vegada que aquesta nova hist�ria arriba a les botigues simult�niament en castell� i catal� de la m� d’Ediciones B. La darrera vegada que aquesta parella va parlar en catal� va ser en els anys 80.\nAquesta nom�s �s la segona vegada que un llibre de Mortadel•lo i Filem� apareix en catal�. Abans hi va haver un assaig els anys 80 que no va tenir continu�tat. L'autor est� satisfet d'aconseguir que els seus personatges utilitzin aquesta llengua ja que aix� podr� per fi llegir-los als seus n�ts en l'idioma que ells volien. Comentaris\nCapturen una tortuga amb aspecte de cocodril a...


velosipios: PROPOSTES PER TREBALLAR EL MES DE SETEMBRE: Somriu a la vida, i la vida et tornarà el somriure\nPROPOSTES PER TREBALLAR EL MES DE SETEMBRE: Somriu a la vida, i la vida et tornarà el somriure\nUs deixo un recull de propostes per començar a treballar amb el calendari emocional! Us animau a compartir altres idees o suggeriments?\nMissatge: Somriu a la vida, i la vida et tornarà el somriure\n- Projectar la imatge d'en Turú (tenir-la posada a la pantalla abans que entrin els alumnes a la classe)\nLlegir el missatge de la imatge en veu alta. Què us transmet? Què vol dir això? Anar xerrant de la importància de l'actitud positiva davant nous reptes, en aquest cas del nou curs escolar.\n- Quines coses et fan riure o fan que et surti un bon somriure?\n- Què esperau d'aquest curs o què voldríeu fer? Cada alumne/a que expressi el que pensa. Ho poden escriure en un paper i després posar-los dintre d'una capsa o bé ho escrivim en un mural que tindrem penjat a l'aula. A final del curs podem tronar obrir la capsa i comprovar si s'han complert les il·lusions.\n- Riure contagiós! Visualització d'aquest vídeo:\nComentar entre tots les impressions. Animar que ens expliquin si els ha passat alguna vegada que no es podien aturar de riure.\n- Joc: Qui riu primer perd! : De dos en dos, asseguts l'un davant de l'altre i es miren fixament molt seriosos. Un comença a fer ganyotes i l'altre ha d'aguantar el riure. Després s'intercanvien els papers. L'objectiu del jocs es veure qui pot aguantar més temps sense riure.\nUna altra versió consisteix a que els dos us quedeu mirant fixament als ulls, de cara i en silenci, sense immutar-se i el primer que riu perd.\n- Quina emoció és? -ALEGRIA, FELICITAT... - Què és per tu l'alegria ? Què et passa quan estàs content? Què li passa al nostre cos? Quina deferència hi entre alegria i felicitat?\nSi voleu seguir treballant més a fons aquestes emocions, ho podeu fer a través de les propostes del llibre EMOCIONARI.\nAl blog AULA DE ELENA, també podeu trobar altres idees.\n- Elaborar un gran mural amb frases o cites per penjar a l'aula o passadís (fer recerca o inventades pels propis alumnes) i fer dibuixos que ho representin.\n- Cercar música i cançons que ens faci sentir alegres o que parlin de l'alegria.\nEl tren de l'alegria, Ambaukatunabia, grup d'animació,\n- Contes i/o llibres per treballar l'ALEGRIA.\nEl Monstre de Colors, d'Anna Llena\nAlegria, De la col·lecció Com et Sents? Editorial Susaeta\nLa Jana està alegre, Editorial Baula\n* Llibres que ens parlen de diferents emocions i sentiments:\nLaberint de l'ànima, d'Anna Llenas\n(llibre que conté 58 emocions i estats de l'ànima)\nEls sentiments d'en Fèlix, Editorial Cruïlla\nTu com estàs? Imapla, Libros del Zorro Rojo.\nEmocionari, diccionari de les emocions\n(podeu trobar fitxes per treballar les diferents emocions)\nA la carpeta on podeu descarregar el calendari també hi podeu trobar el document on posaré les propostes d'activitats. Aniré afegint les vostres idees! ;)


La decisió d’esperar [Jocs Florals 2015] – LaColumna.cat\nHome / L'Àgora / La decisió d’esperar [Jocs Florals 2015]\nPublicat per Col·laboracions 18 Abril, 2015\t0\nUn text narratiu de ficció de Tinajero\nI quina parella més estranya! De vegades voldria trepitjar-li aquell peu tan lleig ben fort perquè mai més pogués anar a passejar amb ella. Ell faria un crit horrible i ella marxaria corrents sense mirar enrere. Ho desitjava amb totes les seves forces, però mai ho havia fet i per sort mai ho faria.\nAcostumava a descriure’s com una dona tapiada. Com una d’aquelles cases que no tenen porta però si finestres, explicava divertida. Se’l mirava seriosament per després somriure, tot ho arreglava així. La veritat és, que a ell no li feia gents de gràcia. Una dona tapiada. No una dona emmordassada, ni lligada, ni presonera. TAPIADA. Només imaginar-s`ho li entraven nàusees i calfreds i volia sortir corrents i cridar-li que s’oblidés d’ell que estava realment boja. Però ell també seguia caminant al seu costat. Seguia caminant amb el cap clot i amb les mans a la butxaca.\nElla notava la seva ruptura però mai li va dir res. Continuava parlant d’altres coses, gesticulava i parlava. Li agradava parlar. De vegades el trucava només per parlar. Es citaven i ell l’escoltava. Quan es feia el silenci, ella seguia parlant pels ulls i era quan ell l’abraçava. Notava la seva respiració i era llavors quan sabia que el que havia de dir era tan fosc, tan macabre que li espantava dir-ho en veu alta. Els dos entenien els seus límits i els respectaven.\nUn dia, el va telefonar i només se sentien els seus ulls. Va saber que alguna cosa grossa passava però els seus llavis tremolaven i no va contestar. Penjà el telèfon després de tres minuts de silenci. Va ser una conversa devastadora. No va saber res d’ella durant un any.\nVa ser un any realment rutinari, fins i tot relaxat però tot i així no aconseguia dormir. S’adormia pensant en el seu dia tranquil i somniava en esperits que el miraven, tenien uns ulls enormes i se sentia malament i amb ganes de vomitar. Més d’una vegada, es va llevar endormiscat desitjant treure el vomit per poder dormir, però el pis donava voltes i més voltes i era tot borrós i llavors perdia el coneixement i queia al terra fred del lavabo. Allà es quedava, quiet, nuu, sense ningú que pogués socorre’l. Quan es despertava anava directament cap a la dutxa per treure’s la suor que se li quedava enganxada al cos. No tenia por. Ja no, ja no tinc por, es repetia. Era mentida. Vivia amb la por al cos: tenia por als mosquits, als gats, a la foscor, a esternudar, a fer tard, a contradir, a assenyalar, a criticar, a maleir, a no veure-la mai més, a estar sol, a pensar i dir el que pensava. Però ell es dutxava i es repetia que no tenia por. Ja no, ja no tinc por de res, puc sortir al carrer i cridar, perquè no tinc por. Però sempre trigava a sortir de casa, i mai es decidia a fer res que pogués sortir de les seves costums. Només ella el feia sortir de la normalitat. Li plantejava coses inimaginables i li feia mirar les formigues durant hores. Però si pensava ben bé el que sentia per ella…. li provocava inquietud. Quan el mirava als ulls fixament tot ell tremolava. Aquells ulls profunds i tan bonics eren una sentencia. Una sentencia de què?, es preguntava. D’alguna cosa no humana, temible, atroç. Tot seguit, plorava. Plorava desesperadament com si dins les seves llàgrimes estigués la resposta.\nUn d’aquests dies tranquils, es van creuar en una cantonada i van compartir una cigarreta. Ell no fumava, però amb ella sí, amb ella era necessari fumar. No va voler preguntar-li què havia fet durant un any, era millor no saber. Va explicar-li el que es reunia amb gent estranya, va anomenar algun noi i es queixava d’alguna cosa que ell no va poder entendre. La mirava i pensava en aquella dona tapiada. No emmordassada ni lligada. Tapiada. I aquesta paraula ressonava per tot el seu cos com un virus mortal. Es necessitava un martell per destapiar-la? Potser ell també estava tapiat, potser tothom estava tapiat i haurien de comprar milers i milers de martells per travessar la pell. Es separaren. Aquell dia va dormir tota la nit. Va prendre la ferma decisió que mai més veuria aquella dona. Però hi havia alguna cosa que l’atreia cruelment cap a ella. I sempre tornava.\nMentre passejava pels carrers enrevessats de la ciutat , va anar a parar a casa d’ella. Mai hi havia entrat. Sense pensar-s’ho va picar la porta de fusta, va tenir ganes de fugir però no ho va fer. Es va quedar allà paralitzat, esperant. Després d’una bona estona va decidir marxar. Al dia següent va tornar, i a l’altre i l’altre. Res.\nUna matinada, estant ell al terra del lavabo, el va despertar el so de l’ intèrfon. Marejat encara, es va aixecar com va poder. Sóc jo, m’obres? Quan va estar a la porta, ella se’l va mirar rient, En adonar-se que estava despullat es va avergonyir. Almenys ella va percebre el pànic del seu amic i això la va fer riure més. Va tancar la porta i li va dir que no passava res, que ella també estava suada. Poc a poc es va anar treien la roba fins que es van quedar els dos nuus. Un davant de l’altre. Ell espantat i ella examinant- lo amb aquells ulls de gat. Es van agafar de la mà i van seure al sofà. Té, t’anirà bé un cigarro; van fumar fins que va sortir el sol.\nElla li va confessar que estava fugint, que s’amagava pels racons com una rata, però una rata molt llesta, va aclarir. Tenia amics, deia, que la protegien de les càmeres i dels gendarmes.\nEll no s’ho acabava de creure del tot, havia sentit rumors que hi havia policies que s’infiltraven entre la gent, entre els extremistes, com deien a les noticies. Però feia anys que no se’n parlava dels terroristes, feia anys que la gent vivia en pau. Les coses havien canviat molt, cap a millor és clar. Era veritat que pels carrers no s’hi podia anar de nit, era perillós, en qualsevol moment podia passar-te una desgràcia. I això ningú ho volia, així que per ordre de l’Estat, s’havia decidit que ningú sortiria al carrer a partir de les nou del vespre, que era millor estar a casa i per si un cas, les càmeres farien la resta de la feina. De fet, era el motiu pel qual es van instal·lar pels carrers, per tenir més seguretat. Era millor quedar-se quiet i no fer res, això ho tenia molt clar. Li fascinava la seva valentia, ella podia sortir per la nit i recórrer la ciutat quan volgués. Tu també ho pots fer, si vols, jo t’ajudo, li va dir. Mentre acariciava els seus dits llargs i suaus, pensava què podria fer per provocar aquell noi. Sabia que era recíproc. Els dos ho podien sentir, i els dos s’estranyaven de sentir-ho. No hi havia ningú que ho pogués negar. Ningú que no ho veiés. No obstant això, negaren per un instant la raó. Deixaren de mirar per la finestra. Abandonaren els llibres i per un segon s’oblidaren del món. Van entregar-se per complet l’un a l’altre. Van descobrir els secrets més profunds. El pis va omplir-se de sospirs i gemecs, de luxúria i amor. Es xiuxiuejaven a l’oïda coses que no podien entendre i es llepaven i es besaven i no deixaven mai d’acariciar-se i la suor d’un i de l’altre ja no es diferenciava i tot es va reduir al sexe. Un acte valent i desitjat. Van estar tres dies fent l’amor, ella no deixava mai de parlar i explicar-li coses, i deia que un altre sistema era possible i que ho havia vist a altres països i que faria tot el possible per aconseguir-ho. Tot? Si, tot. Li semblava que en qualsevol moment el pit li explotaria de tant que l’estimava. El món es concentrava en aquell pis. Es van adormir. Quan ell va despertar-se, ella ja no hi era. No li va estranyar. Va preparar-se un cafè. Hi havia una nota damunt la taula: “fes alguna cosa per tu”. Va somriure. Val més que no, ja n’he tingut prou.\nSortint del portal un desconegut va arraconar-lo pel carrer i li va dir que havia desaparegut, que no se li acudís dir-li a ningú que havia estat amb ella que era perillós. Es va pixar als pantalons. L’altre ho va veure, es va apartar i el va mirar amb repugnància. Què collons veu en tu? Ets inútil! Va marxar i mai més el va veure. Va quedar-se allà, mullat i brut, esperant alguna cosa. Esperant, esperant… sempre s’havia passat la vida esperant, però el què? No ho sabia, només esperava, era una sensació. Esperar era la única cosa que se li donava bé. Va córrer fins la porta de fusta on un dia va estar esperant, però aquella vegada sense pensar-s’ho va tombar-la d’un cop de peu. Va fer un cop sord i va entrar. Per un moment va desitjar descobrir-la en alguna habitació llegint. Va investigar totes les habitacions silenciosament. No volia que ningú el sorprengués. Val més ser prudent, mai se sap qui et pot estar vigilant. La casa tenia els sostres molt alts i el terra de rajoles verdes. No hi havia ningú. Va instal·lar-se allà. Va pensar que potser ella tornaria, ella sempre tornava. No era estrany que desaparegués, perquè tant rebombori? Es va preguntar una vegada i una altra els motius, però no va poder arribar a cap conclusió.\nVa passejar-se pels mateixos llocs i va desfer i fer els camins que feien junts. Va llegir els retalls dels diaris que tenia escampats pel terra de l’habitació. Tots parlaven de guerres, de desastres, de gent que s’armava no sabia perquè. Es va enfonsar en la lectura de tots els articles esperant trobar-la perduda entre tantes paraules. La persiana no la pujava mai. La foscor omplia la casa. Va descobrir que allà se sentia segur. Fumava i llegia, i de tant en tant mirava pels foradets de la finestra. Normalment hi veia un home molt prim davant, en un primer moment no li va donar importància, però al llarg de les setmanes es va adonar que l’home prim sempre estava allà. Potser també estava esperant. Durant uns dies va ser ell qui vigilava l’home prim. De seguida va adonar-se que era un policia. Un policia dels secrets, un detectiu potser? Així que tenia un detectiu per ell sol! Era tot un honor, mai n’havia tingut cap, ni tan sols l’havien parat pel carrer, era un noi tan corrent que no aixecava cap sospita. Ho havia d’aprofitar, havia de treure-li partit d’alguna manera, va pensar. Però de què? Ell no tenia a ningú, mai havia assistit a cap reunió amb ella. No sabia res de res.\nPels migdies venia una dona, li portava cafè i un entrepà. L’home agafava les dues coses sense perdre de vista la casa. Va semblar-li que el descobria, va fer un bot i va amagar-se ajupit com si en qualsevol moment poguessin disparar per la finestra. Allò el va fer sentir estrany, el va fer sentir bé. Mai va sentir-se tant viu. Va obrir les finestres de tota la casa, i va mirar al detectiu prim. Els dos tenien un cafè a la mà. El prim no es va moure del lloc, només s’acostava el got de cartró a la boca. Ell tenia ganes de fer-lo passar, pensava que allà dret tants dies s’avorriria.\nPer primer cop a la vida no va tenir por. Es mirava al detectiu amb un posat seriós i després li somreia. El detectiu no anava vestit com la resta de policies. L’única cosa que tapava el seu rostre eren unes ulleres de sol enormes. Duïa el cabell fins les espatlles i es veien molt suaus i brillants. Vestia pantalons texans i una jaqueta negra i llarga, gairebé fins als genolls. Les sabates eren marrons, de vestir molt elegants. No va veure cap arma. Res que indiqués que fos una persona violenta. Al contrari, semblava un detectiu tranquil i això a ell el posava molt nerviós, però no li tenia por. Quan sortia de casa, que eren poques les vegades, fins i tot el saludava amb el cap i el detectiu el seguia amb la mirada encuriosit.\nPerò el detectiu prim tenia molt clar que la seva feina era esperar, sempre era així. I donava els seus resultats, sempre. De petit ja el felicitaven a l’escola per la paciència i les bones maneres que tenia. A més, al pati era el més ràpid de l’escola. Per això va decidir fer-se policia, complia tots els requisits. Amb els anys disfrutava més estant al carrer que dins d’una oficina, li agradava treballar sol i esperar. Sabia perfectament quan algú faria una cosa indecent i li va ser molt fàcil anar ascendint. Ara es trobava davant d’una casa potencialment perillosa, el que no entenia era què hi feia aquell noi allà tancat. Segons els arxius, era un noi adaptat a la societat sense cap risc, però allà estava, mirant-lo per la finestra. No era el primer cop que es trobava amb un cas com aquest, joves que per sentir-se diferent jugaven a ser revolucionaris. Era una llàstima, la majoria dels casos acabaven malament. Algunes vegades els introduïen dins del govern, però només als més intel·ligents, i aquests eren els que fugien. Sempre acabava malament. Era una veritable llàstima… El detectiu era un home molt culte, havia llegit tots els llibres que li queien a les mans. Tots, inclús els que no es podien llegir. És important saber com no s’ha de pensar. Era un home ferm i lleial al sistema. Tenia clar fins on podia arribar, tot i que ell tenia la llibertat d’actuar segons els seus criteris, però els seus criteris eren els del sistema. Per això no paraven d’omplir-lo de medalles i reconeixements. S’ho havia guanyat. Havia desarticulat fins i tot cèl·lules terroristes que encara no existien. S’havia encarregat personalment de fer- los desaparèixer i de tancar els casos. Era normal doncs, que fos un policia respectat. Tothom valorava la seva opinió i sovint li demanaven consell. La gent que el reconeixia pel carrer el saludava amb molt de respecte i fins i tot amb una certa admiració. Gràcies a mi, poden viure tranquils, pensava. Era un orgull i un gran honor vetllar per la seguretat de la ciutat. Cap cas se li resistia. Bé, un si, va pensar amb ira. Hi havia una noia que era molt escorredissa. Quan semblava que ja la tenia ella desapareixia. L’únic que podia fer era esperar que tornés, així que es va instal·lar davant de casa seva. Era antiga és clar, però quan va arribar va veure la porta al terra. No va preocupar-se, serien lladres que aprofitaven la seva absència. Va detectar moviment dins la casa i va advertir que allà dins estava vivint algú. Un noi. Si tenia alguna cosa a veure amb ella, esperaria el moment oportú per fer-lo desaparèixer, era qüestió de temps que cometés algun error. Tres mesos després d’espiar la casa, va decidir que ja n’hi havia prou, que era el moment de moure`s. Va esperar que ell sortís i va irrompre dins la vivenda. Buscava articles, textos, llibres o llibretes que el poguessin incriminar. Era evident que aquell noi era còmplice.\nQuan va arribar a casa ho va veure tot regirat. Va ordenar-ho tot, va treure la caixa de cigarrets i quan anava per la meitat va resoldre que aquell dia no soparia, que era millor ficar-se al llit. Va estirar-se damunt del matalàs que es va disposar al racó de l’habitació. A mitja nit, va sentir uns llavis que li petonejaven el clatell. És tan bonic que estiguis aquí, va xiuxiuejar ella. Ell només es va girar, va mirar-la als ulls i li va besar els llavis. Va notar que estava més prima, se li van clavar els ossos quan es va posar a sobre. Però la desitjava tant que gairebé no hi va pensar. Va notar que ella plorava i ell va seguir el caminet salat que deixaven les llàgrimes i li va dir que no plorés, que estaven vius. Ella no va contestar, van fer l’amor fins a esgotar-se, llavors es van abraçar. Un cop sord els va despertar. Ràpid, vesteix-te, va ordenar. Van anar el més ràpid que van poder, però abans que poguessin amagar-se van veure la figura d’un home alt i prim que els apuntava amb una pistola. No deia res, somreia i prou. Sense pensar va disparar dos trets i els dos joves van caure al terra desplomats.\nEsperar valia la pena, aquella n’era la prova. Esperar era el millor que sabia fer, esperar i disparar. Quin orgull i quin honor era pel detectiu prim netejar la ciutat.\nconcurs decisió esperar ficció florals jocs lacolumna.cat narrativa\t2015-04-18\nTagged with: concurs decisió esperar ficció florals jocs lacolumna.cat narrativa


Carrasco: “Marco activa el sistema recaptatori de cambres del centre just quan el comerç tracta de remuntar pèrdues” | Notícies Dígitals\nCarrasco: “Marco activa el sistema recaptatori de cambres del centre just quan el comerç tracta de remuntar pèrdues”\n08/01/2022 cameres, carrasco, marco, pp castello\nLa portaveu del Partit Popular a l’Ajuntament de Castelló, Begoña Carrasco, lamenta la nul·la empatia i manca de sensibilitat de l’alcaldessa Amparo Marco i els seus socis de govern en posar en marxa un sistema recaptatori com el de les cambres de control d’accés de vehicles al centre. “Ho fan just quan comerç intenta remuntar les pèrdues econòmiques que arrossega des de fa 21 mesos amb l’inici de la pandèmia”, assenyala.\nEn aquest sentit, defensa que “en plena crisi econòmica, el que correspon és donar suport al comerç local i apostar per revitalitzar el centre de la ciutat que tanta falta fa”. “No ajuda a aquesta situació de crisi posar més traves a l’arribada de clients potencials capaços d’impulsar el consum i donar una pilota d’oxigen a la nostra economia. Atreure i no espantar com aconseguiran amb el sistema de càmeres de videovigilància d’accés al centre, amb sancions de 80 euros que comença a multar a partir del dilluns 10 de gener”, insisteix.\nLa portaveu Popular lamenta que finalment el govern de PSOE, Compromís i Podem no hagi reconsiderat la millor opció que era renunciar al sistema, merament recaptatori, que continuarà esquilmant la butxaca dels castellonencs. “Malgrat haver hagut de desconnectar les càmeres, a l’abril, per la pressió veïnal i dels comerciants, malgrat haver retardat la seva reactivació fins a tres vegades, l’alcaldessa Amparo Marco ha acabat traient el corró, una vegada més, per imposar la seva voluntat, no la d?una majoria de castellonencs que creu que els bol·lards ja regulaven l?accés de vehicles al centre i no multaven. El temps que van estar aquestes càmeres operatives, dos mesos, van comportar 16.400 multes i 3,2 milions d?euros en sancions”, afegeix.\nEls Populars denuncien que la reactivació arriba en plena pujada del gener, quan tot és més car, la llum, el gas, el combustible i fins i tot productes bàsics com el pa, que s’han encarit per l’elevat cost de les primeres matèries. “Una decisió que arriba al pitjor moment i amb afany recaptador”, apunta Carrasco.\n“El que necessiten menys els comerços, l’hostaleria, la restauració, les pimes, els autònoms i els veïns en general és que els tornin a fregir a multes amb un sistema que ha demostrat que perjudica més que beneficia la ciutat. El que sí que ajudaria és baixar impostos, com venim reclamant des del Partit Popular des de l’anterior legislatura i centrar tots els esforços en polítiques que fomentin la creació d’ocupació i evitin el tancament definitiu de més negocis que han estat el suport de moltes famílies fins que se’ls va emportar la crisi econòmica que ha portat aquesta pandèmia”.\n“Amparo Marco ha d’apagar les càmeres definitivament per no reviure la problemàtica de principis de l’any passat, governar pensant en les necessitats de la ciutadania i no d’esquena”, conclou Begoña Carrasco.\n← El PPCS exigeix restituir les freqüències de tren i dotar de maquinistes la xarxa de Rodalies de Castelló\nCastelló destinarà 7,2 milions a polítiques d’ocupació enguany, set vegades més que en 2015 →


Tret misteriós de Tità que desapareix\nCrèdits: Cassini Radar Mapper, Cornell, JPL, ESA, NASA\nQuè és aquest objecte canviant que hi ha en un mar fred d’hidrocarburs de Tità?\nEl radar de la sonda Cassini que orbita Saturn ha estat gravant durant anys la superfície coberta de núvols del satèl·lit Tità. En visualitzar la superfície plana —i, per tant, fosca pel radar— del llac de metà i età anomenat Ligeia Mare, el juliol de 2013 va aparèixer un objecte que no hi era el 2007. Les observacions posteriors d’agost de 2014 van posar de manifest que l’objecte seguia allí, però que havia canviat.\nEn una imatge publicada la setmana passada, el misteriós objecte sembla haver desaparegut el gener de 2015. La imatge en fals color mostra l’objecte de 20 km de llarg quan va aparèixer, quan va canviar i quan ja no hi és.\nLes explicacions especulatives inclouen ones, bombolles d’escuma i sòlids flotants, però ningú n’està segur. Les observacions futures, en particular, el vol final de la Cassini sobre Tità que es produirà l’abril de 2017, o bé resoldrà l’enigma o bé donarà lloc a més especulació.\nAPOD 07/03/2016 Publicat enSistema SolarEtiquetes: Cassini, Tità\nErupció d’una protuberància solar des del SDO\nEclipsi solar a l’aula


Esdeveniments al setembre 2020\nTaller Demostració Mecànica Cod. R- 168 (PLACES ESGOTADES)\nPark(ing) Day – Mostra de vehicles\nPark(ing) Day – Enverdim en bicicleta els carrers de Barcelona\nBicibarris 2020-Sant Martí- INSCRIU-TE!\nCircuit Vial Infantil\nPunt ITB (Inspecció Tècnica de la Bicicleta)\nCurs de Reutilització cod. R-265 (PLACES ESGOTADES)


La UE busca aliances amb els països àrabs\nEls socis europeus volen diàleg amb el món musulmà per frenar el jihadisme\nLAIA FORÈS Brussel·les Actualitzada el 20/01/2015 00:00\n260x366 SEGURETAT EUROPEA La cimera europea d’ahir a Brussel·les va ser custodiada militarment. / EMMANUEL DUNAND / AFP SEGURETAT EUROPEA La cimera europea d’ahir a Brussel·les va ser custodiada militarment. / EMMANUEL DUNAND / AFP\nMilions de musulmans s’han manifestat els últims dies contra les caricatures de Charlie Hebdo. Les protestes s’estenen cada dia més pel món àrab -ahir va tenir lloc una multitudinària manifestació a Txetxènia- mentre els països europeus assisteixen impotents als esdeveniments. La preocupació per l’onada de protestes, que pot disparar la radicalització i animar els jihadistes a cometre atemptats, és evident.\nLa Unió Europea (UE) aposta per impulsar el diàleg amb el món musulmà com a recepta per frenar l’avenç del radicalisme. Els ministres d’Exteriors dels Vint-i-vuit es van reunir ahir, per primera vegada després dels atemptats a Charlie Hebdo i en un supermercat jueu a París, per buscar una estratègia per evitar un xoc entre Occident i els països de majoria musulmana. La reunió, però, va acabar sense aprovar cap mesura concreta. Només es van posar sobre la taula idees i orientacions polítiques que s’hauran de concretar més endavant.\nLa prioritat de la UE en matèria diplomàtica és buscar la complicitat dels països de la ribera sud del Mediterrani per rebaixar la tensió i, sobretot, perquè els governs d’aquests països veïns cooperin amb Europa per lluitar contra el terrorisme jihadista. La cap de la diplomàcia europea, Federica Mogherini, va insistir en la necessitat de potenciar el diàleg i crear “una aliança” amb els països àrabs.\nL’alta representant de la política exterior europea va enviar missatges conciliadors al món musulmà en un intent de crear ponts diplomàtics. “Cal fer front al terrorisme respectant l’islam”, va assegurar. Mogherini, que va demanar “responsabilitat en tot el que fem o diem”, també va advertir que la lluita contra el terrorisme jihadista no és contra l’islam. “No és una qüestió d’Europa o Occident contra l’islam”, va dir.\nPer impulsar el diàleg, el ministre d’Afers Estrangers espanyol, José Manuel García-Margallo, va proposar als seus homòlegs comunitaris celebrar una cimera, que es faria en alguna ciutat espanyola, entre la UE i els països de la ribera sud del Mediterrani. Segons Margallo, s’hi podria convidar fins i tot les autoritats sirianes, tot i el conflicte armat que viu el país. “Síria forma part del veïnatge sud”, va assegurar Margallo.\nDe fet, Europa considera clau resoldre els conflictes de Síria i l’Iraq, focus del radicalisme islàmic, per frenar l’avenç del jihadisme. “És impossible resoldre el problema del terrorisme sense solucionar els conflictes del Pròxim Orient”, va advertir el ministre d’Exteriors danès, Martin Lidegaard.\nEs calcula que entre 3.000 i 5.000 ciutadans europeus han viatjat a Síria, l’Iraq o el Iemen per lluitar. El fenomen dels combatents estrangers és un dels que més preocupa. Alguns d’aquests combatents amb passaport europeu tornen a casa seva per cometre atemptats, com en el cas dels atacs de París o d’alguns membres de la cèl·lula jihadista desarticulada la setmana passada a Bèlgica. “Ens enfrontem a una amenaça que afecta tots els països de la UE”, va subratllar Margallo.\nEntre les mesures que els titulars d’Exteriors de la UE van posar ahir sobre la taula -i que es podrien aprovar en una cimera sobre terrorisme que la UE celebrarà al febrer- destaca l’enviament d’experts europeus en seguretat i en la lluita antiterrorista a les delegacions que Europa té en països “sensibles” com Egipte i Jordània. La idea és que els experts europeus estiguin en contacte directe amb les autoritats d’aquests països i intercanviïn informació. “Hem de treballar més junts. Els experts hauran de tenir contactes regulars amb els experts locals”, va explicar Mogherini.\nL’estratègia europea passa per incrementar la comunicació amb els països àrabs i no només al més alt nivell sinó també amb la seva opinió pública. La cap de la diplomàcia europea explica: “Hem de millorar la nostra comunicació amb la comunitat àrab europea i amb la de la resta del món. Cal també escoltar els seus missatges”.\nLes protestes s’estenen\nCoincidint amb la reunió de Brussel·les, milers de manifestants van tornar a protagonitzar protestes ahir contra les caricatures de Charlie Hebdo. La més multitudinària va ser a Grozni, capital de Txetxènia, República russa de majoria musulmana, on es van reunir prop d’un milió de persones, segons el govern del país. “És una manifestació contra els que insulten la religió musulmana”, va proclamar el president de Txetxènia, Ramzan Kadírov.\nTambé ahir va haver-hi protestes dels seguidors d’un grup radical islamista salafista a Gaza. Els manifestants portaven banderes de l’Estat Islàmic. El tercer país ahir a acollir protestes va ser l’Iran.