Sánchez s’encomana a Europa i a l’esperit del 8 de març per sobreviure - El Temps\nPedro Sánchez en la roda de premsa en què ha anunciat els nous ministres espanyols | Efe\nPer respondre a aquestes intencions, el nou Govern estatal comptarà amb onze dones de dèsset dirigint els ministeris. I per satisfer la segona, Sánchez col·loca diferents persones amb experiència continental. Un d’ells, qui segurament és el més polèmic a Catalunya: Josep Borrell, que va presidir el Parlament Europeu i, a més, la seua cartera d’Afers Exteriors inclou també altres dos afers: Cooperació i Unió Europea, aquest darrer inèdit fins ara. També respon a aquesta inquietud la gallega Nadia Calviño, ministra d’Economia, que fins ara dirigia l’espai de Pressupostos de la Comissió Europea. I també en l’àmbit europeu s’ha mogut el valencià Luis Planas, ministre d’Agricultura, amb experiència al si del Partit Socialista a Andalusia, on ha estat conseller i havia intentat disputar, sense èxit, l’hegemonia de Susana Díaz. De més transcendència és Pedro Duque, que ocuparà el nounat ministeri de Ciència i qui va entrar en l’Agència Espacial Europea el 1992. Ell és qui protagonitza el nomenament més inesperat del nou executiu espanyol. Amb el respecte de Màxim Huerta, improvisat ministre de Cultura, la tria del qual ha despertat cert estupor. I el del jutge Fernando Grande-Marlaska, famós pel seu protagonisme en el processament contra Arnaldo Otegi, que ocuparà Interior.\nLa intenció declarada d'europeïtzar el Govern espanyol, segons la politòloga Astrid Barrio, mostra que Sánchez «no ha pensat en un gabinet per a una fase breu, sinó per començar a presentar unes noves línies d’actuació que en aquesta legislatura no es podran materialitzar». Aquesta seria, doncs, la manera com Sánchez i el PSOE començarien a encarar unes eleccions a dos anys vista. Conscient que mitja legislatura no és temps suficient com per garantir reformes -i menys encara amb minoria parlamentària i amb el Senat clarament dominat pel Partit Popular-, la seua aposta per alguns noms que desprenen prestigi entre part de la ciutadania espanyola sembla obeir a una estratègia de llarg termini.\nEls intents de Sánchez per compensar la tria de Borrell en el Ministeri d’Exteriors s’han materialitzat, segons Barrio, en la col·loació d’una altra persona afí al president espanyol. Meritxell Batet, ministra d’Administració Territorial i «representant de l’esperit catalanista que queda del PSC». Partidària d’una solució negociada i del federalisme, serà ella una de les encarregades de bastir els ponts anunciats -i encara lluny de ser materialitzats- amb el Principat.\nSílvia Claveria, editora de Politikon, interpreta la tria plural de Sánchez com una estratègia que busca convèncer tothom. «Borrell serveix per apropar-se a Ciutadans i als seus votants, i Batet busca mantenir les bones relacions entre PSC i PSOE. És la mateixa estratègia que ha seguit en altres casos», explica, referint-se al perfil oposat de María Jesús Montero, ministra d’Hisenda i propera a Susana Díaz i la contraposició a Luis Planas, d’Agricultura, distant amb la sultana.\nPer això, la manera d’afrontar el conflicte amb Catalunya és una de les incògnites més intenses que presenta el nou executiu espanyol. Les declaracions contradictòries de Sánchez, partidari un dia «d’adaptar el Codi Penal» per poder alliçonar els consellers catalans que feren possible l’1 d’octubre i un altre de «bastir ponts» augmenten la incertesa. Més encara quan el mateix Sánchez, abans que es contemplara la moció de censura, decidira sumar-se a la batalla nacionalista espanyola protagonitzada per PP i Ciutadans, arribant a comparar Quim Torra amb Marine Le Pen.\nSegons Astrid Barrio, el Govern espanyol representa «la dualitat de la duresa i de certa mà estesa, amb la vocació de buscar una sortida que segurament no podrà satisfer les aspiracions de molts independentistes però que potser serà una tercera via intermèdia». Preguntada per com podrà gestionar aquesta situació de cara a la resta de l’Estat, on els partits constitucionalistes han convençut molts votants a través d’un discurs d’intransigència ferma, Barrio fa referència a una enquesta recent publicada per La Vanguardia, «que deia que un 60% de la població espanyola era partidària d’una sortida negociada». En aquesta legislatura, això sí, una reforma constitucional serà inviable per l’aritmètica política de les cambres espanyoles. La politòloga també dona importància a la disputa de l’hegemonia entre l’independentisme en l’esdevenir del conflicte.\nPer primera vegada en dècades, el nou executiu espanyol comptarà amb tres ministres valencians -sumant Luis Planas, qui ha desenvolupat la seua trajectòria polóitica a Andalusia i Europa. José Luís Ábalos, fidel a Pedro Sánchez també en els moments més crítics, ocuparà la cartera de Foment, que durant tantes dècades ha oblidat el País Valencià. Amb poc marge de maniobra, Ábalos haurà d’apropar el Ministeri al territori on va nàixer.\nD’altra banda, la tria de Carmen Montón, fins ara consellera valenciana de Sanitat, és per a Barrio un reforç de la via valenciana «plantejada per Compromís». «Reforça moltíssim el pes del territori i sobretot l’experiència del Govern, que no vol dir que s’haja de traslladar, si bé estem més a prop d’això que no d’altres fórmules».\nUn perfil tècnic i fidel a Sánchez\nSegons Astrid Barrio, el de Sánchez és un govern «molt menys polític del que podríem preveure» atès que «ha buscat un perfil alt, tècnic i especialitzat». Els elegits, això sí, han estat triats a la mida del president espanyol. «L’operació té riscos, però és clar que no s’ha apostat per un gabinet de circumstàncies, sinó per un que vol ser de primer nivell».\nUna tria que també té riscos. El fet que alguns dels triats «no tinguen una llarga trajectòria partidista al darrere pot accentuar la feblesa parlamentària en un moment en què és obligatori tenir gestos i sintonia política», diu Barrio. Entre els encerts, Sílvia Claveria destaca la presència de dones, un fet que «visibilitza el moment en què estem». Aquesta decisió, juntament amb la de «col·locar perfils d’esquerres a l’estil de l’era Zapatero», segons l’editora, respon també a un intent de «contrarestar l’efecte Podemos».\nPedro Sánchez inicia la seua nova i inesperada etapa amb unes condicions clares. Sobretot, amb un gest de fidelitat a l’organigrama Europeu, amb ministres ortodoxos i complidors dels paràmetres establerts en termes d’economia i despesa pressupostària. També amb una majoria de dones i amb equilibris entre noms de consens i d’altres que desperten escepticisme, quan no oposició declarada. La seua sort dependrà, segons Barrio, de la capacitat que el partit tinga per atraure votants que han canviat el sentit de l’elecció. «Una part del públic de Ciutadans es pot sentir atret si percep que hi ha estabilitat econòmica».\nSobretot, també, tot estarà condicionat per la inevitable estratègia del partit a l’hora de buscar el suport d’altres formacions. Barrio explica que el PSOE és «l’únic partit que pot pactar sense vetos, i haurà d’aprofitar el seu potencial de coalició. Si això ho aprofita per fer apostes variables amb els diferents partits i per acabar amb alguna mesura, ni que sigui simbòlica -com la Llei Mordassa-, això li donarà expectatives de cara a la següent legislatura». Perquè no és tant «el que passi en aquesta legislatura, sinó el que la ciutadania espanyola percebi que el PSOE pot arribar a fer».


Política Lingüística presenta els resultats de l'Enquesta d'usos lingüístics 2018 a la ciutat de Barcelona - SIESTV\n15 nov. 2020 Política Lingüística presenta els resultats de l'Enquesta d'usos lingüístics 2018 a la ciutat de Barcelona\nLa majoria de la població de 15 anys i més declara entendre, saber parlar, llegir i escriure el català\nPosted at 08:52h in Cultura, Tendències by siestv\nRedacció.- La darrera Enquesta d’usos lingüístics de la població, l’EULP 2018, indica que a la ciutat de Barcelona la majoria de la població de 15 anys i més declara entendre, saber parlar, llegir i escriure el català, en proporció similar al conjunt de l’àmbit metropolità i menor que a Catalunya: entendre (93,4 %), saber parlar (78,7 %), llegir (85,3 %) i escriure (60,6 %). En nombres absoluts, a la ciutat de Barcelona, 1.313.700 persones de 15 anys i més entenen el català, 1.107.400 el saben parlar, 1.199.300 el saben llegir i 852.000 persones el saben escriure. Si bé Barcelona ciutat se situa per sota la mitjana catalana, és significativament per sobre de la mitjana de l’àmbit metropolità malgrat que és el lloc amb més moviments residencials i més pressió demogràfica.\nAquests són alguns dels resultats principals de l’Enquesta d’usos lingüístics de la població a la ciutat de Barcelona presentats en la sessió en línia organitzada per la Direcció General de Política Lingüística aquest divendres 13 de novembre.\nEl creixement en gairebé 45.000 persones nascudes a l’estranger de 15 anys o més en els últims 5 anys reflecteix el saldo dels fluxos migratoris. Això no obstant, els darrers 5 anys hi ha hagut un important procés de renovació de població entre la població catalana del 2018 hi hagut una quantitat superior de persones que han arribat a Catalunya durant els cinc anys precedents. Aquestes dades de l’Estadística de variacions residencials de l’INE indiquen que en el període de 2013 a 2017 han arribat a Catalunya 572.000 persones provinents de l’estranger i n’han marxat gairebé 480.000. La informació disponible sobre els cinc anys anteriors al cens del 2011 mostra que aproximadament la meitat de la població que entra durant cinc anys a Catalunya hi continua residint al final del període, tot i que les dades exclouen els canvis de residència dins d’un mateix municipi si que es pot confirmar que aquests processos afecten principalment a grans ciutats com Barcelona.\nDins l’àmbit metropolità hi ha diferències entre municipis i comarques. Destaca que, a banda del Maresme, a la comarca del Vallès Oriental i a la zona del Baix Llobregat Nord se supera la mitjana catalana de saber parlar català (84,8 % i 83,8 % respectivament). El Vallès Occidental (80,6 %) i Barcelona ciutat (78,7 %) se situen per sota la mitjana catalana, però encara per sobre la mitjana de l’àmbit metropolità. Per contra, el Baix Llobregat Sud (71,3 %) i el Barcelonès Nord (71,6 %) se situen per sota i, a la ciutat de l’Hospitalet de Llobregat, saber parlar català representa el 62,1% de la població.\nL’Enquesta ofereix informació sobre la freqüència amb què els ciutadans usen les diverses llengües ja que pregunta el percentatge d’ús de cada llengua al llarg d’un dia qualsevol. Tradicionalment, els usos lingüístics s’han estudiat a través de preguntes com “Quina és la seva llengua habituaL’” o bé “Quina llengua parla a…?”. Aquestes preguntes mostraven els percentatges de població que parlaven habitualment una o altra llengua però no mostraven la freqüència d’ús. La pregunta sobre la freqüència d’ús respon aquesta qüestió ja que dona compte del percentatge de població que és parlant habitual de castellà i usa el català en ocasions i, també, el percentatge de població parlant habitual de català que usa el castellà ocasionalment.


17.500 corredors participen a la Mitja Marató de València\nEls carrers de la ciutat acolliran, diumenge que ve, la 29 edició de la Mitja Marató València Trinidad Alfonso EDP.\nEls carrers de la ciutat acolliran, diumenge que ve, la 29 edició de la Mitja Marató València Trinidad Alfonso EDP. Esta carrera de fons discorrerà per 21.097,5 metres que protagonitzaran 17.500 corredors, dels quals 4.504 seran dones (800 més que en l’edició anterior).\nLa carrera se celebrarà a partir de les 9.00 hores, amb eixida i meta al carrer d’Antonio Ferrandis, 8, i els talls al trànsit rodat, que ja han començat pel muntatge de la zona d’eixida i de meta, seran majors durant el cap de setmana. Dissabte 26, a les 8.00 h, es tancarà l’avinguda d’Amado Granell Mesado (entre Ángel Villena i Antonio Ferrandis), i el carrer d’Ángel Villena (entre Bomber Ramon Duart i Amado Granell Mesado) sentit cap al Centre Comercial El Saler. A les 16.00 h, es veurà afectat el carrer de Blas Gámez Ortiz pel muntatge de la zona d’eixida-meta i l’hospital de campanya fins a la finalització de la prova i a partir de les 22.45 h (quan passe l’últim autobús de l’EMT) es tancarà el carrer del Bomber Ramon Duart (entre els carrers d’Àngel Villena i el d’Antonio Ferrandis), esta última via en sentit cap a Ausiàs March per complet i el carrer de l’Escriptor Rafael Ferreres (entre Ricardo Muñoz Suay i Antonio Ferrandis).\nVALENCIA BASE COMPLETO etrs89\nD’altra banda, coincidint amb últim diumenge de mes, el tancament de la plaça de l’Ajuntament s’avançarà a les 8.00 hores.


Hemingway 2 | william bligh\nTenia setanta anys a la motxilla i ningú no m’esperava. Era per això, precisament, que havia decidit acabar els meus dies a l’Havana. Per fer-ho, tenia els diners que necessitava i, sens dubte, Hemingway hi tenia alguna cosa a veure en aquesta decisió. De fet, pensava que Cuba i ell sempre es varen respectar. Salvant distàncies i comparacions literàries amb el cèlebre l’escriptor que em deixarien en ridícul, tal vegada era això el que de l’illa m’atreia de debò: la possibilitat, com ell, de repetir un respecte mutu, la possibilitat de la recerca d’un llimbs que em permetés signar una pau última i real.\nLa veritat és que, cada cop que fixava la mirada en el mirall, em reconeixia com un home que estava de tornada de tot i decebut. Em deia que, a més d’una vida afectiva fracassada, els fills tiraven cadascun pel seu costat i els néts gairebé no els coneixia. D’altra banda, per poc que obrís els ulls, veia com Barcelona s’havia convertit en una llosa per a mi. Respirar a fons era una cosa que em costava: la pota d’Espanya m’ofegava i les esperances personals de tota mena se m’havien ensorrat.\nSí, havia estat llegint Leonardo Padura i el seu Adiós, Hemingway. De fet, aquest llibre era el que m’havia decidit a acabar els dies a l’Havana. Pensava que, a través de Cadeca, la casa de canvi de l’illa amb forma de tauró, podria aconseguir els diners que necessités. De moment, la pensió de l’últim estat del benestar m’arribava de forma regular i, amb ella, pensava viure-hi sense entrebancs. Els medicaments −la hipertensió, l’artrosi, la pròstata, el colesterol−, també m’arribarien mensualment. Que vulgar, pensava, i que cínic i burgès esdevenia tot plegat. Que senil, podria afegir-hi fins i tot.\nRecordava quan fa vuit anys havia estat a l’Havana de turista. Havia estat en un dels punts turístics −a la Plaza de Armas, al cor de La Habana Vieja, a la fira del llibre usat−, on havia conegut Margarita. La dona, aleshores amb una quarantena llarga d’anys, hi tenia una parada. Recordava que un altre venedor, en una d’aquelles intimitats sobtades que potser només tenen lloc a l’illa, m’havia dit que seria una bona companya per a mi. El llibreter em va dir que Margarita estava sola i que ho passava malament. No, no vaig anar amb ella ni vaig fer res que se li assemblés. Simplement ho recordava. De fet, em vaig allitar diversos cops amb una jinetera jove, la Yasmina, que, amb vint-i-tres anys només, anava a la seva bola per tal d’arreplegar uns quants calés −”unos fulas”−, com la noia deia prou sovint.\nNo. Era absurd construir castells en l’aire i pensar que potser encara trobaria Margarita, amb vuit anys més, allà on la vaig deixar. Potser la dona ja hauria aconseguit anar a Miami, que era el que realment volia fer. En qualsevol cas, amb ella, no vaig anar més enllà d’una relació breu entre llibretera i comprador; això sí, amb una mica de conversa sobre els somnis que encara es poden fer i sobre els somnis que per sempre s’han perdut.\nEm preguntava si no era un covard per tot això…, per anar a cercar refugi a Cuba. Em deia que, a la meva vida, la constant havia estat sempre fugir de la grisor del meu entorn –si més no, com a gran lector d’històries–. Tot això, malgrat no haver defugit mai cap responsabilitat. És més, tenia el total convenciment que, com a professional, com a espòs i com a pare de família, havia aguantat coses que potser no hauria mai d’haver aguantat. La veritat, en tot cas, era que, en aquestes alçades de la vida, gairebé res no m’importava ni pretenia que així fos.\nPensava en Cojímar i en Finca Vigía . Pensava en què arribaria un moment, si és que arribava, que no em podria valdre per mi mateix. Al final, qui sap, potser trobaria algú capaç d’injectar-me cinquanta centímetres cúbics d’aire en una vena o tal vegada convindria que m’afanyés a decantar, a poc a poc, una pila de barbitúrics per quan volgués una mort digna, simplement. No creia que, tot sol, fos capaç de fer com\nHemingway: saltar-me amb l’escopeta el paladar.\nPS: Aquest “Hemingway”, és un remake del que vaig escriure amb data 12 d’abril de 2012. Hi he volgut afegir algun detall i em serveix per reafirmar-me en el dret a viure amb dignitat.


Baix una pluja incessant, per moments semblava quasi un diluvi, i amb més de 26.000 valents a Mestalla, el Valencia CF va aconseguir amb claredat el seu passe a semifinals de la UEFA Europa League en guanyar també el partit de tornada d’habitacions per 2-0, en un duel en el qual els locals van oferir des de l’inici un joc molt seriós i competitiu i, sobretot, van certificar la classificació amb els gols de Lato en els primers minuts i per Parejo en l’arrencada del segon temps. El balanç final de 5-1 en l’eliminatòria per als blanc-i-negres reflecteix la seua superioritat davant el conjunt de l’Estadi de la Ceràmica.\nMarcelino García Toral, conscient de la gran quantitat de trobades que hi ha per davant, però la importància que tenia també este xoc europeu va combinar jugadors menys habituals amb les peces més habituals en els seus esquemes. Una mescla perfecta. El tècnic asturià vol que tots els seus pupils se senten importants en l’equip i més en aquest tram decisiu de la temporada amb punts objectius valuosos en l’horitzó.\nDes de l’inici li ho van demostrar amb actitud, ambició, competitivitat i desig de victòria. Fruit d’eixe caràcter guanyador, en el minut 12, un dels futbolistes que més mereix elogis pel seu treball en l’ombra i la seua eficàcia i desimboltura quan sale a la gespa, Lato, es va encarregar de marcar el 1-0 després d’un gran robatori de pilota de Guedes, una millor passada del portugués i culminació amb l’esquerra del canterano per baix del meta. Primer gol oficial del de La Pobla de Vallbona amb la samarreta de la ratapinyada. D’ací la seua alegria immensa, felicitat per tots els seus companys.\nPer si hi havia alguna opció de possible remuntada groga, el Valencia CF ho va tancar d’arrel i molt prompte. Gameiro, poc després, va poder fer el segon, però la seua vaselina va eixir per poc amb un enemic descol·locat. L’equip blanc-i-negre no va especular mai i això es traduïa en el seu major domini del joc. Mentrestant, el Villarreal CF, amb amor propi, no va baixar els braços i va tractar de maquillar l’eliminatòria, encara que es va trobar amb un rival molt segur arrere que no deixava res a la sorpresa.\nAmb arribades de perill dels de Mestalla a l’àrea d’Andrés Fernández, el meta va estar ràpid en una eixida molt lluny de la seua àrea per a evitar el gol de Gameiro que va rematar als seus peus. El millor era la concentració de tots els jugadors malgrat el seu avantatge i la seua intenció d’augmentar la renda. Ja no es mouria el marcador d’una primera meitat molt bona dels de Marcelino que van fer el que havien de fer.\nDesprés del descans, els de Javi Calleja van buscar l’heroica amb una arrencada més ofensiva. No obstant això, els valencianistes van mantindre la línia de la primera meitat, seriosos en totes les línies i ben plantats, a l’espera de la seua picotazo definitiu que va arribar en el minut 54 en una falta directa botada per Parell. Va llançar el capità, la pilota va donar en el muscle de Funes Mori i va descol·locar al meta Andrés Fernández, que li va enxampar a contrapié. Era el 2-0 i un altre colp dur al cor groc.\nAmb l’eliminatòria encara més decidida i sota un diluvi impressionant, Marcelino va donar un merescut descans a Parejo al caient de l’hora de joc en vistes al duel del diumenge en el Benito Villamarín de LaLiga, vital per als interessos blanc-i-negres d’aspirar a la plaça Champions. Diakhaby, en el minut 64, va estar llest per a desbaratar un aldarull en l’àrea en l’acció més clara d’este assalt. I quatre minuts després també va tindre el seu protagonisme Kang Inper un Guedes que va a més cada trobada. El pitjor va ser la targeta groga de Coquelin en l’últim sospir que li impedirà estar en l’anada de la pròxima ronda coninental.\nAl final, nova victòria del Valencia CF davant el Villarreal CF amb la ment posada ja en l’Arsenal, el seu pròxim i difícil rival en les semifinals de la UEFA Europa League. No obstant això, este equip de Marcelino ens continua fent somiar amb cotes esportives molt altes. I és que només falten dos xocs per a la final de Bakú. Sí, només dos esglaons. Li acompanyem?


La Cuina de l'Olga: de febrer 2012\nAquesta recepta és de la senyora Maria de Bibiana, d'Ascó. Ens l'ha enviat la Gemma i, com no, de seguida l'he provat de fer.\nHe fet una petita variació de la recepta original: no li he posat pebrot.\n250 grs d'abadejo dessalat\nPebrot en conserva\nBullir les patates (jo he posat una fulla de llorer) i posar-les a escórrer. Xafar-les amb una forquilla fins fer un puré.\nSeparar la clara del rovell.\nBarrejar tots els ingredients amb el rovell.\nPujar la clara a punt de neu.\nAfegir la clara a la barreja a poc a poc.\nFregir amb oli d'oliva abundant.\nI......a gaudir d'uns bons bunyols d'abadejo casolans!!!!!!\nPublicat per La Cuina de l'Olga a 22:14 6 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: BUNYOLS, PEIX I MARISC\nAquesta és la recepta que presento a LA RECEPTA DEL 15, dels FOGONS DE LA BORDETA. El mes de març està dedicat a LES LLENTIES.\nÉs la primera vegada que faig les llenties d'aquesta manera. A la nevera tenia unes mandonguilles fregides, preparades per a fer-les amb salsa. Vaig veure quin era el repte del març...i....vaig pensar.....ho provaré!!!\nVaig seguir el mateix sistema de sempre: anar afegint els ingredients en cru. Normalment, no faig mai les llenties amb sofregit. Ens agraden espesses.\nSempre les faig d'un dia per l'altre.\nINGREDIENTS (4 persones, una mica "a ull"):\n4 grapats de llenties pardines\n1 grapat d'arròs vaporitzat\n1/2 pot de tomàquet fregit casolà (el faig jo mateixa, a l'estiu)\nuna mica de colorant alimentari\nPreparem una cassola amb aigua i encenem el foc. Afegim els alls, la sal, la fulla de llorer i l'oli d'oliva.\nA continuació, hi aboquem la tomaca fregida.\nTallem a trossets petits (o a gust de cadascú) la ceba, el carabassó i la pastanaga. Ho afegim a la cassola.\nAbans de que comenci a bullir, afegim el pebre roig dolç i el colorant.\nAl cap d'1/4 d'hora, afegim les pilotes.\nQuan hagi passat una 1/2 des de l'inici del bull, hi tirem l'arròs. Ho deixem un quart d'hora més, i podem apagar el foc.\nI...com diuen en castellà...."Lentejas, comida de viejas. Si quieres las comes y, si no, las dejas".\nA casa nostra...no queda res!!! Ens encantes les llenties!!!!\nPublicat per La Cuina de l'Olga a 20:02 8 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nAquest pintxo també l'ha preparat el meu pare!!! És un cuiner de primera!!!!\nPreparació: carxofa + llagostí cuit+ pop cuit + tomàquet fregit casolà + julivert\nPublicat per La Cuina de l'Olga a 19:09 5 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nAquest pintxo el va preparar el meu pare la setmana passada.\nSempre l'he vist cuinar i provar coses noves!!!\nNo té cap complicació: llesca de pa (sense torrar) i ou de guatlla fregit. Si us agrada, li podeu afegir "huevas de lumpo".\nPublicat per La Cuina de l'Olga a 19:00 5 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per La Cuina de l'Olga a 23:08 7 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per La Cuina de l'Olga a 23:26 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per La Cuina de l'Olga a 22:44 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEl secret d'aquest pintxo està a les anxoves que utilitzem per a fer-lo. Com de més bona qualitat siguin les anxoves, més bo serà el pintxo.\nHeu de muntar el pintxo seguint aquest ordre:\nLlesca de pa de barra (sense torrar)\nPasta feta amb: patata bullida, anxova, salmó, ou dur, maionesa, ceba i olives farcides (jo ho pico tot amb un triturador petit del Tupperware)\nI ara a........."pintxear"!!!\nPublicat per La Cuina de l'Olga a 22:27 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nAquest pintxo......aquest pintxo......aquest pintxo......no tinc la paraula per descriu-re'l.\nProveu-lo de fer i digueu-me quina és la paraula amb la que vosaltres el descriviu!!!\nAmb aquesta recepta participo en el CONCURS MONSALMÓ, del blog KUIRISTO. A veure si tinc sort i em toca el lot de productes!!!!\nLes capes són:\nRodanxa de patata bullida\nPicat de: ou dur, salmó, anxova i maionesa\nPublicat per La Cuina de l'Olga a 20:13 5 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nAquest "pintxo" és molt fàcil de fer.\nCom veieu a la imatge, només porta xampinyons i pernil salat.\nHeu de sofregir els xampinyons i quan gairebé ja estan fets, afegir el pernil tallat a trossets petits. Si voleu, podeu posar una mica de julivert.\nAquesta vegada els he posat amb pasta de full, però també són molt bons amb una llesca de pa torrat.\nPublicat per La Cuina de l'Olga a 23:15 4 comentaris: Enllaços a aquest missatge


La Generalitat multa Acciona per la gestió d'ATLL - El triangle\nRull anuncia que són 4 milions d'euros per infraccions "greus", però no contempla la rescissió del contracte\nEl conseller de Territori i Sostenibilitat, Josep Rull, ha anunciat aquest dimecres que el Govern de la Generalitat ha imposat una multa de 4 milions d’euros a Acciona, concessionària d’Aigües Ter-Llobregat (ATLL), per infraccions “greus” en la gestió.\nEn la seva compareixença a la Comissió de Medi Ambient i Sostenibilitat del Parlament, això sí, Rull ha declarat que per a la Generalitat no hi ha causa per rescindir el contracte, argumentant que les irregularitats que han donat lloc a la multa no han afectat ni als ciutadans ni a la tarifa de l’aigua.\nLa multa, ha exposat el conseller, s’imposa perquè ATLL va contractar diverses empreses del grup Acciona sense rebre el permís de l’Administració i perquè no va convocar el representant de la Generalitat a les reunions no presencials del Consell d’Administració. No consten proves, però, que aquests fets provoquessin danys, ha indicat Rull.\nPrevEl TSJC no admet la denúncia pel CV del president


marcdesanpedronline: agosto 2010\nCada vegada més la vessant formativa s’evidencia com a element clau pel que fa a la capacitat de tots els treballadors per millorar en la seva ocupació o trobar una nova feina. A banda, una gran part de centres educatius de primària i secundària ja han començat o s’estan plantejant seriosament la transició del bolígraf al ratolí i de pissarra a la projector. La demanda de continguts formatius digitals va i continuarà en augment donat que ens cal cobrir diverses àrees de coneixement i capacitar l’alumne en noves competències. Ara la pregunta és si sabrem aprofitar tot el que de nou els aporten les noves tecnologies i si amb elles ens caldrà aprendre nous models formatius o desaprendre alguns esquemes tradicionals. No tinc clar si en aquest moment tenim mesurada la dimensió dels canvis que ja estan venint en aquest àmbit.\nEl “Centre for Learning and Performance Technologies ( www.c4lpt.co.uk ) presenta anualment una classificació de les 100 millors eines per a l’aprenentatge. A finals d’agost d’enguany les 10 millors classificades són, per aquest ordre:\n1.Twitter ( http://twitter.com ). Microblocs\n2.YouTube ( http://www.youtube.com ) Vídeos\n3.Google Docs ( https://docs.google.com ) Document compartits\n4.Delicious ( http://www.delicious.com ) Sistema de classificació\n5.Slideshare ( http://www.slideshare.net ) Presentacions compartides\n6.Google Reader ( www.google.com/reader ) Lector RSS\n7.Wordpress ( http://wordpress.com ) Blocs\n8.Skype ( http://www.skype.com ) Videoconferència\n9.Moodle ( http://moodle.org ) Gestor de cursos\n10.Facebook ( http://www.facebook.com ) Xarxa social\nÉs el moment d’aprendre, desaprendre i reaprendre com podem fer un ús efectiu de tota aquesta riquesa d’eines -la major part d'elles gratuïtes- que ens ofereix la web 2.0 per a promoure la formació a escoles, empreses i institucions. Les possibilitats són a l’abast i la porta és oberta, però la decissió d’entrar-hi és personal.\nPublicado por Marc de San Pedro en 21:32 No hay comentarios:


Ous, ous i més ous. | El racó de Maria Mercè Lleonart\nDe sempre la família havia tingut una parada al mercat. Un mercat gran i ben assortit tal com corresponia a la ciutat on estava emplaçat. Ella hi treballava, despatxava ous, ous i res més que ous. Era poc distreta la mercaderia, rossos, blancs, més petits, més grossos, frescos i no tant... Algun de trencat... eren més barats.\nUn dia es va trobar amb una compradora que li va dir: "Es veritat que els ous esquerdats o una mica trencats son més barats? Doncs trenqui-me'n mitja dotzena."\nTret d'aquesta anècdota no en tenia cap més per explicar. Sempre era igual, una dotzena, mitja dotzena, rossos, blancs, grossos, petits, del dia, del dia abans, o de l' endemà... Ah! Hi havien els ous de guatlla, petits petits! i els d'estruç que gairebé ningú comprava, espantaven de tan grossos. Ni les famílies nombroses sabien que fer-ne.\nEra molt monòton despatxar ous. I encara sort que en venia molts i no tenia gaire temps per estar sense fer res. Així i tot sempre era el mateix.\nUn dia sense saber com, anant pel carrer es va entrebancar, va caure i es va trencar el canell esquerra. -(Ella en deia la "muñeca") No va poder despatxar. Amb una sola ma, posar els ous dins les oueres, cobrar, tornar canvi... Li van posar una substituta i es va tenir de quedar a casa. Sense la feina habitual li sobraven hores. No estava acostumada a veure la tele i llegir la cansava. Els llibres pesaven. Només el diari obert a sobre una taula li anava bé. Així i tot enyorava la parada, les poques paraules que intercanviava amb els clients li feien molta falta...\nI sense adonar-se'n es va trobar dibuixant ous. Primer eren tímids intents als marges de pàgina. Ous petits, tots iguals. Després els hi va fer cara, ulls, boca cabells... després van venir les variacions. Potenciava més els ulls, o la boca, o els hi feia un nas immens. després va ser el pentinat: serrells, rínxols, ondes, trenes... No s'hauria pensat mai que tingués tanta imaginació. Després ja va buscar paper més gran i en feia de diferents mides i colors.\nEls dies se li van fer curts fins que li van treure el guix. La casa estava plena de dibuixos. Hi havia ous per tot arreu. I aquests ni es trencaven ni caducaven. Es clar que tampoc no es podien menjar, ni beure, ni vendre...\nNo? Perquè no? Perquè no s' inventava una dotzena d'onze i n' hi posava un de pintat? Els vendria més barats.\nLa mare va posar el crit al cel. Això seria pìtjor que el negoci del Robert i les cabres, que en donava dues de blanques per una de negra! Els ous sempre s'han venut per dotzenes i no se'n parli més.\nLa filla li va replicar, de que venia la dita: "dotzena de frare"? No en donaven tretze en lloc de dotze? Doncs ella faria dotzenes d'onze.\nEl dia que va tornar a la parada la va decorar amb tot el material que tenia acumulat. Va ser divertit. Es va transformar en una parada diferent,alegra i dinàmica. Va rebaixar preus. No ben bé a la proporció deguda, però n'oferia onze i un de cartró. La gent pagava, triava el dibuix que més li agradava i en sortia contenta.\nTanta va ser la demanda que no li quedava temps per reposar les existències. Ella prou passava per carrers mal empedrats i s'enfilava on no devia, però mai hi va haver sort! Ni va caure ni es va trencar cap més canell. Va tenir de treure's hores de dormir per poder seguir dibuixant o tancar la paradeta.\n‹ Les agulles voladores. amunt Papers secrets. ›


cotxes Cornella, Spain. Els millors preus Garantits - Rentalcars.com\nAlquiler de Coches Spain Cornella\nGrups de cotxes populars a Cornella\n3 Ubicacions més populars a Cornella\nLloguer de cotxes de gamma alta Cornella\nRentalcars.com es el nom comercial de TravelJigsaw Societat Limitada registrada a Anglaterra i Gal•les (Numero: 05179829) a l’adreç a 100 New Bridge Street, London, EC4V 6JA. ID: 396D2


Jocs de cartes - HISOP\nJocs de Cartes Hi ha 57 productes.\nLes medicines convencionals ja no són efectives contra els nous virus. Tracta de mantenir-los a ratlla posant-los en quarantena per evitar la seva propagació\nSushi go! Un joc per "menjar" cartes.\nEts intrèpid, ràpid i tens bon ull? Mira bé les cartes dels teus adversaris, troba el símbol idèntic al teu, apoderat del Tòtem... i desfés-te de totes les teves cartes! Quan no en tinguis més, hauràs guanyat\nJoc de cartes Godzilla Total War. Gen X Games.\nJoc de taula .Play big\nJoc de taula .Play big. Es un joc ideal per apendre, tan per nens com per adults, apendre jugant es la millor opcio. Diferents preguntes de difeents temes, respostes concretes sense deixar espai al dubte. Posa el rellotge... tira el teu dau, escull una carta i el teu company et farà la pregunta corresponent.\nJoc de taula. Castellers\nComença la jornada castellera i totes les Colles s'afanyen a ser les primeres a aixecar les seves castells davant els ulls emocionats del públic. Els que aixequin primer les seves Castells rebran més aplaudiments; però, compte, una relliscada i tot el Castell farà "llenya" (és a dir, s'ensorrarà).\nLes Cartes Beasties de Djeco són unes cartes amb il·lustracions de diferents animals i amb un color de fons concret. Per a guanya aquest joc hauràs de ser el primer en aconseguir un objectiu de color un objectiu d'animal. Què significa això? Que hauràs d'aconseguir una linia d'animals concreta o una linia de colors concreta. Si utilitzes un bona...\nCartes Mistrigri. Un joc de fer parelles.\nDjeco. Cartes Diamoniak Sigues el primer en aixecar el teu castell ! Joc de cartes on l'estratègia ja comença, apareixeran bruixes, diamants fades... cada una amb un significat. Poden jugar de dos a quatre jugadors , la partida dura uns 15' el temps per fer que sigui un joc distret per a tots.\nCartes Piratatak Sigues el primer en formar el teu vaixell !\nJoc de cartes. Tots els titís s'assemblen , però s'ha d'estar molt atent per atrapar al mico correcte quan aparegui. Joc d'observació i rapidesa visual.\nAssociar imatges, explicar históries. Un joc senzill i divertit que afavoreix la discusió, parlar i comparar. Ampliar vocabulari i apendre a descriure, inventar, imaginar..


treballadors - De paraules per Context\nEn l'abundant repàs hi prengueren part amos i treballadors en amigable conxorxa; i, ja refets aquests de les fatigues de la jornada, augment\nDes del Memel al Rin, fan el mateix. Estan polint el camp. Recordo perfectament de Wehrthal, que era, a son temps, el barranc més romàntic que hi havia a la Selva Negra. La darrera vegada que m'hi vaig passejar, hi havia acampats alguns centenars de treballadors italians fent obres, ardidament, per endegar el riu Wehr pel camí que li esqueia, ací posant rajoles, all


Un escopeter dels Mossos durant els aldarulls del 17 de febrer a Barcelona (Reuters/Nacho Doce)\nEl titular d'Interior ha explicat que l'operatiu que actuava a la zona on la noia va ser ferida, a la Via Augusta entre Diagonal i Travessera de Gràcia, estava disparant projectils de foam\nRedacció 01/03/2021 - 12.19 Actualitzat 09/11/2021 - 08.05\nEl conseller d'Interior, Miquel Sàmper, ha afirmat aquest dilluns que "tot indica que és possible" que l'impacte d'una bala de foam hagi causat la lesió que va fer perdre un ull a una dona de 19 anys durant la manifestació del 16 de febrer a Barcelona.\nEl titular d'Interior ha explicat que l'operatiu que actuava a la zona on la noia va ser ferida, a la Via Augusta entre Diagonal i Travessera de Gràcia, estava disparant aquests projectils.\nSàmper, però, està a l'espera de l'informe pericial mèdic, que tindrà la darrera paraula sobre si la lesió coincideix amb l'impacte de foam.\nLa investigació interna dels Mossos d'Esquadra ja és en mans del jutjat que instrueix el cas, segons ha dit el conseller en una entrevista al programa "Cafè d'idees", d'RTVE.\n"De l'agent encara no en tenim la informació. L'expedient està pràcticament tancat. Vam obrir una investigació urgent, que ja és en mans del jutjat que instrueix el cas. Encara faltaria la pericial mèdica. Vostè imagini's que ara ve un pèrit mèdic i diu que les lesions no són compatibles amb una bala de foam. Però tot indica que és possible, perquè en aquell moment i en aquell lloc se n'estaven llençant. Per tant, falta la pericial mèdica, però pot ser que sí."\nLa dona va ser intervinguda el dijous 18 de febrer, dos dies després de resultar ferida durant una càrrega policial a Barcelona. Segons el centre Irídia, tres persones més haurien resultat ferides pel possible impacte de foam durant la primera setmana de protestes multitudinàries per l'empresonament del raper lleidatà Pablo Hasél.\nL'ús d'aquests projectils ha estat qüestionat per diferents organitzacions de drets humans per la seva lesivitat i perquè no s'ha fet públic un protocol sobre el seu ús.\n"Es tracta d'una arma de precisió i no s'ha de fer servir per dispersar una manifestació, i, si s'ha de disparar, no es pot fer mai per sobre de l'abdomen", va recordar la codirectora del centre Irídia Anaís Franquesa a "Els matins", de TV3.\nFa pocs dies es van iniciar les campanyes "Stop bales de goma" i "Ojo con tu ojo", que en demanen la prohibició, arran dels successos dels darrers dies.\nLes bales de foam van substituir les pilotes de goma el 2014, després que el Parlament de Catalunya en prohibís l'ús en les operacions dels Mossos d'Esquadra.\nNo obstant, en el marc de les protestes per la sentència del Tribunal Suprem contra els líders independentistes de l'octubre de 2019, quatre persones van perdre un ull per l'impacte dels projectils durant les operacions dels antiavalots dels Mossos i la Policia Nacional.\nAmb tot, el model d'ordre públic ha entrat en discussió després de dies de manifestacions i càrregues policials i enmig de les negociacions per formar govern a Catalunya.


Everybody needs somebody | | En veu alta\nPosted at 18:49h in espanya\tby\t6 Comments\nLa posada en escena dels esdeveniments polítics a la nord americana no lliguen gens amb la nostra realitat local, veure als ministres Corbacho, Pepiño Blanco o de la Vega desfilant cap a l’escenari al ritme dels Blues Brothers a part de sonar forçat, llueix ridícul si del que es tracta es d’anunciar una cosa tant seriosa com el projecte d’economia sostenible que ens volen presentar la setmana vinent i que ens haurà de treure de penes.\nEl Show Bussines amb el que varen regalar d’imatges a go-go els telenotícies d’aquest cap de setmana contrasta amb una mena de “focs de camp” sense corbates que ens organitza l’altra partit estatal que jo personalment agraeixo, no em vull ni imaginar el Rajoy marcant-se una cùmbia amb la Soraya o el rei del pinyó fix, el sr. Pizarro, intentant acompassar-se amb un rock and roll, el que no pot ésser no pot ésser i a més és impossible!!.\nLa interpretació que han fet els dos grans partits de la necessitat de canvi ha estat si més no original, el que ens falta per saber és si a més d’organitzar el “Mira quien baila” particular, al darrera de les parafernàlies, speakers i saltirons de les ministres s’han ficat tots plegats a fer feina per a sol·lucionar-nos els problemes. Tinc unes ganes boges de saber que és això de l’economia sostenible…..\nPer els que ho veiem des de la barrera la impressió que ens queda és que els responsables de comunicació es preocupen més per els convençuts que per augmentar la clientela, organitzar un espectacle hollywoodià amb fafàrries, serpentines i confetis, canapès i coca-coles, sempre serà més fàcil que oferir nous arguments per a convèncer a una nova base de votants.\nI després es preguntaran el perquè la gent no va a votar, la visió del Bono ballant precisament no hi engresca.\nblues brothers, meetings, pp, psoe\nPingback:Everybody needs somebody « Por la paz y la libertad\nPosted at 20:36h, 24 Novembre Respon\nPosted at 14:20h, 24 Novembre Respon\nM’aixeco com les gallines a tres quarts de sis cada dia!!\nPosted at 09:41h, 24 Novembre Respon\nEts molt matiner!!! m’has respost de seguida!\nAh! i respecte a les miraculoses propostes del govern ZP, un clàssic: els miracles a Lourdes\nPosted at 09:00h, 24 Novembre Respon\nEl problema Miki és que parlar surt de franc i això és el que ha estat fent el govern des de que la crisi s’albirava de prop.\nQui sap, potser aquesta proposta d’economia sostenible ens sorprèn a tots i resulta ser l’hòstia, però sincerament veient com estem si fos tant bona, ja s’hauria aplicat abans.\nEn el fons crec que continuen com abans sense propostes, i ja és trist perquè això apropa cada cop més al PP al govern de l’estat espanyol.\nPosted at 08:34h, 24 Novembre Respon\nEstic com tu, totalment estupefacte desprès de les dues noticies que ens han arribat des de la banda del PSOE. Per una banda el patètic show del que els que lo millor que podrien fer és donar una imatge de serietat i deixar la fanfàrria de banda.\nL’altra notícia amb la que ens ha obsequiat en ZP és aquest optimisme autista i el seu missatge: que si economia sostenible, recuperació abans de fi d’any (al·lucinant), canvi d’estructura productiva.\nJa se sap, si a més de les paraules màgiques: sostenible, ecològic, solidaritat,canvi, nou… li posses música tot queda taaaant maco!!\nPosted at 18:49h, 23 Novembre Respon\nValora en Bitacoras.com: La posada en escena dels esdeveniments polítics a la nord americana no lliguen gens amb la nostra realitat local, veure als ministres Corbacho, Pepiño Blanco o de la Vega desfilant cap a l’escenari al ritme dels Blues Broth…


Faldilla pantaón blanca de cànem orgànic - VELVET BCN Botiga Online\nFaldilla pantaón blanca de cànem orgànic\nFaldilla Pantalons de talla única, que representa la unió...\nPrecio : 120.50€\nRoba>Dona>PANTALONS>Faldilla pantaón blanca de cànem orgànic\n> Roba>Dona>PANTALONS>Faldilla pantaón blanca de cànem orgànic\n120,50 €VELVET BCN · Tienda Ecológica · Moda sostenible y Comercio justo\nMés productes de Tre Land\nData de disponibilitat 28/09/2021\nFaldilla Pantalons de talla única, que representa la unió entre la comoditat i l'elegància. Confeccionat en tela de 100% cànem en color blanc natural. Disseny creuat a la part frontal amb tires per amarrar. Cames amples i vora alt que regala valor i un toc sofisticat a l'outfit. Es mostra a la part frontal com una faldilla però és només un efecte òptic, el que el converteix en un disseny divertit amb diferents maneres de combinar-ho. 100% cànem. Èticament fabricat a Barcelona.\nCol·lecció: Tardor Hivern '22\nPantalons ample de cotó...\nPantaló llarg de materials orgànics\nPantalons curts de lli orgànic\nPantalons texans de lli orgànic\nPantalons denim camel cotó BCI\nPantalons acampanats materials...\nPantalons de ratlles de...\nPantalons curts de cotó orgànic...\nPantalons rectes de cotó orgànic\nPantalons curts de lli i cotó...\nShort curt esportiu orgànic i...\nPantalons curts estampat cotó...\nPantalons ample amb llaç de...\nPantalons ample palazzo...\nPantalons acampanats blancs cotó...\nPantalons acampanats rosa cotó...\nPantalons curts de lli...\nPantalons midi ample de lli\nPantalons curts de raió ecològic...


Paul Collins | LibraryThing en català\nPaul Collins (14)\nAquesta pàgina pertany a l'autor de Dangerous waters.\nPer altres autors anomenats Paul Collins, vegeu la pàgina de desambiguació.\nObres de Paul Collins\nDangerous waters 2 exemplars\nganderlibrary (1), houlihan (1)\nPaul Collins té 2 esdeveniments ja passats. (show)\nBarnes & Noble Booksellers - Lewisville, dimecres, gener 16, 2013 a les 7:30pm\nBook Group Please join us for the first meeting in 2013 of Great Lives, the history and biography book group! This month: Murder of the Century by Paul Collins. (afegit de Barnes & Noble)\nPortland State University Branford P. Millar Library, divendres, febrer 13, 2009 a les 11am\nWhat is narrative nonfiction? How does it differ from other literature? How do writers use it to bring history alive? Beginning with the literary recreation of a Victorian-era Friday the 13th club, award-winning author Paul Collins discusses how various authors use narrative nonfiction to animate works like Stubborn Twig. Collins, a professor at Portland State University, is the author of five books and regularly appears on NPR's Weekend Edition Saturday as the program's “literary detective.” (bowman)… (més)\nLloc de l'esdeveniment: Smith Memorial Student Union, Room 333, 1825 SW Broadway, Portland, Oregon\nPaul Collins (desambiguació)\n"Paul Collins" comprèn com a mínim 17 autors diferents, dividits per les seves obres. Pots editar la divisió.\nPaul Collins comprèn 3 noms. Pots examinar i separar noms.\nQuant a | Contacte | LibraryThing.com | Privadesa/Condicions | Ajuda/PMF | Blog | Botiga | APIs | TinyCat | Biblioteques llegades | Crítics Matiners | Coneixement comú | 151,720,359 llibres! | Barra superior: Sempre visible


XII Premi Quim Masó - Bitò\n“Europa Bull” de Jordi Oriol i la companyia IndiGest, guanya el dotzè Premi Quim Masó a la producció teatral en llengua catalana\nAhir el vespre es va atorgar el XII Premi Quim Masó a la producció teatral a la companyia Indi Gest pel seu projecte Europa Bull escrit i dirigit per Jordi Oriol. L’acte obert al públic en el marc de Temporada Alta va ser presentat per l’escriptor Josep Maria Fonolleras que va comptar amb l’actuació musical de Paula Valls. La vall inquietant d’Alejo Levis produït per Flyhard Produccions i L’amor (no és per a mi, va dir Medea) de Queralt Riera produït per Les Antonietes han estat els projectes finalistes d’enguany.


El Govern concede el premio Jaume Vicens Vives al Dr. Luís Castañer Muñoz\nLuís Castañer, premio Vicens Vives\nEl Govern de la Generalitat ha distinguido al Dr. Luís Castañer Muñoz, miembro de la Comisión de Evaluación de la Investigación desde el año 2007, con el premio Jaume Vicens Vives. Este premio, que otorga el Govern de Catalunya, tiene como objetivo reconocer la calidad docente universitaria de profesores y de grupos de trabajo de las universidades catalanas.\nCastañer forma parte del Departament d'Enginyeria Electrònica de la Universitat Politècnica de Catalunya. Se licenció en ingeniería de telecomunicaciones en la Universidad Politécnica de Madrid, el año 1971, y obtuvo el doctorado el año 1975 en esta misma especialidad en la Universitat Polìtècnica de Catalunya. El premiado se ha dedicado a la docencia en la UPC desde el año 1973. Durante estos años, ha destacado en este centro por ser un profesor pionero en la enseñanza y la investigación en energía solar fotovoltaica.\nLas distinciones Jaume Vicens Vives, que existen desde el 1996, se darán el día 18 de septiembre en la Universitat Oberta de Catalunya, coincidiendo con la inauguración del curso académico de las universidades catalanas.


Com ajudar els nens a gestionar la seva ira - neuro.cat\nQuina relació hi ha entre fer exercici i el risc d’ Alzheimer?\nNo hi ha cervell masculí i cervell femení\nD’on prové la meva veu interior?\nCom afecten les fotos que fem amb el mòbil als nostres records?\nUna web recrea què sent una persona amb dislèxia\nBarri Sèsam incorpora un personatge amb austisme\nAdolescents que es maltracten ells mateixos a la xarxa\nEls beneficis de parlar sol\nCom ajudar els nens a gestionar la seva ira\nAlbert Planadevall · 19 de novembre de 2015\n0\t0 968 0\nAlbert Planadevall 2015-11-19\nLa ira és una emoció totalment normal i necessària per als humans. Pels nens és una emoció igual de necessària i justificable quan reben una ordre dels pares que no els hi agrada o quan han perdut la seva joguina preferida.\nLa ira és un problema quan aquesta té lloc juntament amb un comportament d’agressivitat. La ira en un nen pot venir de diferents llocs.\n1. Quan un esdeveniment desencadena l’emoció\n2. Quan existeix un pensament que porta a la ira (‘Jo vull fer això ja i els meus pares no em deixen’)\n3. Les sensacions físiques que acompanyen l’experiència negativa (calor, suor, falta d’aire…)\n4. La conducta del nen és la causa del sentiment\nQuè fer quan un nen experimenta ira amb agressivitat?\nÉs durant aquestes experiències d’ira en els nens que necessiten la nostra ajuda. Normalment quan criden, tiren coses, colpegen a altres nens o insulten, la reacció encertada dels pares és castigar. Per exemple, ignorant la reacció del nen, tirant a les escombraries el joguet trencat, posant en pràctica la tècnica del time out (apartar al nen de la situació plaent on estava, per exemple de la sala de jocs o mirant un programa determinat a la televisió), o obligant-lo a fer altres conductes com treure les escombraries o endreçar la seva habitació.\nDurant aquestes accions sol passar una cosa molt habitual. Els pares solen donar més importància a allò que els nens no poden fer i, en canvi, no solen donar importància a allò que sí que poden fer.\nEls nens és important i necessari que puguin expressar els seus sentiments negatius, però que ho poden fer d’una manera determinada que els hi ensenyarem i no cridant.\nEstratègies útils per expressar els sentiments de manera efectiva\nEnsenya’ls-hi que a entendre que la ira, els pensaments i les sensacions físiques que hi van lligades estan connectades entre elles. Un clar exemple seria que els pensaments negatius solen anar acompanyar d’un to de veu alt i, d’altra banda, els pensaments agradables i positius d’un to molt més calmat.\nUn recurs visual pot ser crear un termòmetre de la ira on els nens poden senyalar a quin nivell de ‘temperatura tenen el sentiment.\nAltres estratègies poden ser comptar fins a tres o tenir una imatge de stop que va associada a parar la conducta al moment.\nTambé pot servir, en el cas de nens més petits, bufar suaument al melic o practicar una relaxació muscular a diferents parts del seu cos amb les nostres mans.\nFinalment hi ha tres parts importants a l’hora d’expressar la ira i que els nens han de conèixer\nIra passiva. Passa quan els nens senten el sentiment d’ira i no fan res al respecte. Queden callats en un racó i no expressen absolutament res de res. Aquesta manera d’expressar-la és negativa perquè els hi hem d’ensenyar que quan tenen aquesta emoció és important dir-la, però sense cridar ni trencar cap cosa. Els problemes sempre tenen la seva solució i si no diuen què els hi passa serà impossible resoldre-la\nIra agressiva. Mostrar la ira a través de crits, cops o fins i tot robant els joguets dels altres. El raonament a què hem d’arribar és que, si trien aquesta opció, algú pot acabar ferit, tant físicament com en els seus sentiments.\nIra assertiva. Explicar el que et passa de manera educada i tranquil·la. Els problemes tenen solució si es raonen i s’expliquen. Si expressen els seus sentiments de manera assertiva, serà més fàcil pels adults ajudar-los que no tinguin la sensació desagradable de la ira.\nCom millorar la memòria del nen tot jugant\n543 0\t0\nPsicòleg general sanitari amb número de col·legiat 21811. Apassionat de la ment i la psicologia humana. Psicoterapeuta\n7 maneres naturals de combatre l’insomni\n670 Views By Albert Planadevall\nCom dormir millor: 4 consells molt pràctics\n704 Views By Albert Planadevall\nNo troben cap prova que els ‘brain games’ funcionin\n544 Views By Albert Planadevall\n992 Views By Albert Planadevall\nCom funciona el cervell d’un adolescent?\n973 Views By Albert Planadevall\n755 Views By Albert Planadevall\n#1 Fem servir només el 10% del nostre cervell\n1.2k Views By Albert Planadevall\nCom criar els teus fills sense sobreprotegir-los


Toni Sitges-Serra: “Stéphane Dion entre nosaltres” – Federalistes d’Esquerres\nActualitatFederalistes als mitjansOpinió\nFa uns dies va estar entre nosaltres Stéphane Dion, exministre canadenc per a Afers Intergovernamentals. Bon ministeri el seu, pragmàtic i eficient, per a un país, Canadà, que, com Espanya, pateix disfuncions polítiques a causa del secessionisme. De fet, des d’aquestes línies convido el senyor Rajoy i el seu successor (que sens dubte serà més receptiu al meu missatge) a crear tal ministeri i oferir-lo a un català amb enteniment. Seria tota una lliçó de seny democràtic com ho va ser en el seu moment que un quebequès fos reclamat pel Govern central d’Ottawa per negociar amb els quebequesos l’assumpte.\nDoncs bé, el que dèiem. Dion va fer xerrades a Barcelona, Tarragona i Madrid i va ser entrevistat per una infinitat de periodistes de tots els colors. Els que vam tenir l’ocasió i el privilegi de seguir de prop les seves intervencions vam quedar impressionats per la justesa del seu llenguatge, el seu tarannà respectuós, el seu bagatge polític i les seves taules. A mi, particularment, em va interessar el seu argumentari, sòlid, democràtic; depurat, m’imagino, en mil debats i fundat en una àmplia experiència política com a federalista i membre d’un partit de govern. M’atreviria a resumir-lo en els següents sis punts:\n1. La insaciabilitat secessionista. Si bé la transferència de competències és inherent a la convivència democràtica en països amb diversitat cultural, no és finalment una descentralització més o menys gran el que calmarà l’afany secessionista. Després d’una transferència vindrà una nova reclamació, i després una altra. Al cap i a la fi, el que volen els secessionistes és esborrar l’altre. Per això Dion no es cansa de dir que, en les seves arrels, el secessionisme és antidemocràtic. La seva finalitat última és la ruptura, i les competències, el seu pretext. De fet, ell va quedar sorprès a l’assabentar-se del grau de descentralització de la nostra gairebé federal Espanya. Això va servir per reforçar el seu argument.\n2. La doble identitat com a riquesa. Pertànyer a un poble amb llengua i cultura pròpies en el si d’un Estat multicultural és un bé, no un llast. Poder parlar dos idiomes des de petit, compaginar Papasseit amb Machado, o gaudir d’un bon pernil de Huelva a canvi que a Soria es begui un bon cava suposa una riquesa per a tots i una minva per a ningú. En el món global al qual avui pertanyem tots, sumar és sempre millor que restar; anar junts sempre és millor que anar separats.\n3. Els costos administratius. Qualsevol secessió té un alt cost administratiu. El país que se’n va -d’on sigui que fos- queda sobtadament orfe de les institucions a les quals pertanyia anteriorment. En el nostre cas, la Unió Europea i qui sap quants pactes i acords més d’índole militar, social, comercial o cultural. Aixecar fronteres vol dir més funcionaris, tràmits ja abolits, noves inversions en causes i en motius que, gràcies a Déu, van morir amb el segle XX.\n4. La fractura social. El sentiment separatista, alimentat i potser precedit pels sentiments separadors, com encertadament ha assenyalat Luis Moreno, condueix a l’enuig i el mal humor perpetu. Es torna càncer social, una tumoració invasiva que no deixa créixer el país ni els seus ciutadans, que distreu l’atenció cap a menudeses quan els grans reptes de futur es van deixant de banda. Malament per a les famílies, malament per al treball, malament per a la política, malament, en definitiva, per a tots.\n5. La necessitat d’acords. Hem de ser plenament conscients que vivim en democràcia i amb un estatus jurídic i un benestar econòmic que, malgrat tot, són l’enveja de moltes nacions. En el cas català, a més, gaudim d’una autonomia de la qual no gaudeixen molts estats federals. Tranquil·litzem-nos i abaixem el to de la discòrdia. En democràcia les diferències es discuteixen, acaloradament si cal, però es respecten i es consideren un valor per a la comunitat. Ningú és dipositari de la veritat. La democràcia és més modesta i tracta de certeses -sovint efímeres- que prenen cos en les diferents formacions polítiques. Les decisions unilaterals són cosa d’un passat que no hauria de tornar.\n6. La cultura federal. Dion va insistir en el fet que el federalisme no és sols una forma eficaç, pragmàtica i acordada de resoldre les aspiracions legítimes dels diversos pobles que configuren una nació. A més, és cultura política i educació sentimental. Promou valors necessaris per a la convivència. Promou l’interès dels uns pels altres, en lloc del rebuig o la ignorància. Tenia bona part de raó Machado quan va escriure aquell duríssim vers: «Castilla miserable, ayer conquistadora, envuelta en sus andrajos, desprecia cuanto ignora». El centre peninsular ja no es cobreix amb parracs, però li queda molt per saber de la perifèria peninsular més enllà de les platges que tant freqüenta.\nEl Periodico, 19 de març de 2014\nPreviousPrevious post:Perquè sóc federalista. Opinions arran de l’acte de Stéphane Dion a Madrid (1)NextNext post:El federalisme en front la pressió secessionista (Stéphane Dion) Al blog Federalistes d’Esquerres


Biblioteques de paper | Un que passava\nArxiu de la categoria: Biblioteques de paper\nBiblioteques trobades als llibres.\nLa citació: «Sara Surp» i llibres a metres\nBiblioteques de paper, 19\nEn aquella època, tocava tenir una biblioteca que ocupés almenys dos panys de paret. Ells la tenien i, a més, la utilitzaven. És a dir, llegien. «Tot Beckett», deia el tiet que havia llegit. O la tieta, ella també llegia: «Tot Pla», «Tot Proust». Però ella mai no va arribar a saber on anava a parar tot aquell bé de déu de lectura que entrava dins d’aquells dos caps. Tota la càrrega revolucionària que contenien aquelles pàgines … ¿On es dissolia? ¿En què es convertia quan passava pels seus esperits? ¿En quin punt de l’aparell digestiu llibresc quedava embussada, o reduïda a no res, tota la bellesa, tota la lucidesa que havien engolit? ¿Per què romanien incòlumes després de tanta lectura? El tiet recorria metre a metre la biblioteca com un aplicat corredor de fons: «Dos metres amb vuitanta centímetres, el meu rècord anual!», deia, i no ho deia de broma. Però ell era el mateix, amb tres metres més de lectures que amb tres metres menys.\nImma Monsó. Una tempesta. Barcelona: La Magrana, 2009. p. 45-46.\nAquesta entrada s'ha publicat en Biblioteques de paper, Biblioteques i bibliotecaris, Citacions, Lectors i lectura, Llibres i lectures i s'ha etiquetat amb biblioteques en la ficció, Imma Monsó, literatura catalana, llibres, novel·la, Una tempesta el 7 març 2010 per admin.\nBiblioteques de paper: el Gabinet d’Investigació i Lectura de Sueca\nVaig girar un cantó, i un altre, i un altre; vaig córrer amb totes les forces fins a refugiar-me en l’edifici on, al primer pis, hi havia el Gabinet d’Investigació i Lectura, minúscula biblioteca que depenia de l’Ajuntament de Sueca. Hi vaig entrar, vaig dir «bona vesprada» a la senyoreta Patro, bibliotecària. […] La Patro exercia la seua vocació d’espia, de psicoanalista, de fiscal, de periodista de successos, camuflada de bibliotecària. Des del Gabinet d’Investigació i Lectura movia els fils adients per a mantenir-se al dia, a l’hora, al minut, en els conflictes del poble i voltants. […] Imposava, la vella; era prima i tesa com una garsa, nerviosa, omnipresent, sempre vestia de girs, exhibia un esguard incisiu de pistolera a sota d’uns vidres gruixuts que li tapaven mitja cara. Tenia l’obsessió, la dèria, la idea fixa que a la biblioteca s’anava a llegir o a estudia, i volia imposar-ho per damunt de tot. A mi, als meus amics, ens havia envait a passeig més d’una vegada. Lluïa una punteria impressionant, no ens en pasava ni una.\nFins aleshores, mai no m’havia presentat sol a la biblioteca, sempre anàvem en grup a papar-nos els volums d’Astèrix, de Tintín, de Mortadelo i Filemón… Me’ls havia rellegit tots. Aquella vesprada vaig fer cap a la biblioteca fugint d’unes celles, sense pretensions lectores; l’absència transitòria de la Patro m’oferí temps per ordir una coartada.\nL’espai de la biblioteca era exigu. A banda dels prestatges atapeïts, corbats sota exemplars que s’aglomeraven en posicions gens acadèmiques, pel terra s’hi apilaven gratacels de llibres que clamaven una ubicació digna i que podia desplomar-se al mínim frec. Hi havia columnes de llibres fins i tot damunt l’únic espai dedicat als usuaris, un tauler llarg, obscur, on aquell dia s’aplicaven, sense alçar els ulls del paper, dos xicots més grans que jo.\nEl llindar de la biblioteca era frontera d’un país amb lleis pròpies, Patrònia, on res no havia d’interferir la lectura i l’estudi.\nAls meus vint-i-tres anys vaig tornar al Gabinet d’Investigació i Lectura per a examinar l’original. En aquella visita, l’indret em semblà encara més reduït que d’infant, i el nombre de volums, notablement superior; a penes hi havia un passadís entre els gratacels de llibres, moure’s era temptar la sort, i temptar la Patro, que continuava a peu de canó, vestida de gris, amb molts més cabells blancs. Una veladura de pols ho cobria tot. Ja hi era, onze anys enrere? He sentit dir que la vella no permet que li espolsen els llibres, que així sap si han sigut palpats o moguts. Retrobí una olor antiga que no havia sentit en cap altre lloc. La bibliotec feia olor de la Patro, o era la Patro qui s’havia impregnat d’olors llibresques? Aquell tuf ranci, entranyable, era potser una barreja d’olors estàndard, per separat recongnoscibles —pols, xiquets, paper vell…—, però que juntes esdevenien un còctel únic, irrepetible: olor de Patro.\nManuel Baixauli. L’home manuscrit. Barcelona: Proa, 2007. p. 21-24.\nAquesta entrada s'ha publicat en Biblioteques de paper, Biblioteques i bibliotecaris, Citacions, Sala de lectura i s'ha etiquetat amb bibliotecaris, biblioteques, Gabinet d'Investigació i Lectures, L'home manuscrit, literatura catalana, Manuel Baixauli, novel·la el 4 maig 2009 per admin.\nLa citació: Mercè Rodoreda\nEls habitants del poble de vidre no necessiten cap biblioteca; saben trobar en l’espai, gravat per l’eternitat, tot el que ha passat en el món, tot el que hi passarà, tot el que les flames van destruir de la biblioteca d’Alexandria. La saviesa del món és d’ells.\nMercè Rodoreda. «Viatge al poble de vidre». En: Viatges i flors. Barcelona: Edicions 62, 2007. p- 49-50.\nAquesta entrada s'ha publicat en Biblioteques de paper, Biblioteques i bibliotecaris, Citacions, Llibres i lectures i s'ha etiquetat amb 994, lectures, llibres, Mercè Rodoreda, Viatges i flors el 28 març 2009 per admin.\nBiblioteques de paper, 15: la biblioteca de la Universitat Johns Hopkins (Baltimore)\nRecordo un episodi que va tenir lloc fa uns anys en una biblioteca de la Universitat Johns Hopkins de Baltimore. Vaig fer algunes preguntes a una bibliotecària i només en vaig poder treure una resposta ràpida i monòtona que em va deixar amb la sensació inquietant que no parlava amb un ésser humà sinó amb una màquina. De fet, la dona semblava enorgullir-se de la seva identitat de màquina, de la seva autosuficiència. No pretenia res de mi en l’intercanvi, res que jo pogués donar-li, ni tan sols el moment balsàmic de reconeixement mutu que es concedeixen dues formigues quan es creuen i les seves antenes es freguen.\nJ. M. Coetzee. Diari d’un mal any. Barcelona: Edicions 62, 2007. p. 123-124.\nAquesta entrada s'ha publicat en Biblioteques de paper, Biblioteques i bibliotecaris i s'ha etiquetat amb Diari d'un mal any, J. M. Coetzee, lectures, llibres el 18 febrer 2009 per admin.\nBiblioteques de paper, xiv: la biblioteca dels Surkont de Ginie\nEl nen Tomás descobreix un dia la biblioteca de casa seva i, a dins, llibres; llibres que el fan somiar i viure noves aventures. Descobreix el plaer de llegir…\nA finales del verano, Tomás descubrió la biblioteca. Hasta entonces, aquella habitación angular no le había interesado, con sus paredes barnizadas de aceite, y tan helada que, cuando afuera hacía mucho calor, allí se temblaba de frío. Consiguió las llaves de los armarios y cada día encontraba en ellos algo divertido. En uno de estos armarios, con vidrieras, dio con unos libros encuadernados en rojo, con adornos dorados en las tapas y muchos dibujos en el interior. No supo leer las inscripciones, pues estaban en francés; la niña que representaban los dibujos se llamaba Sophie y llevaba unos pantalones largos terminados en puntillas. En otro armario, empotrado en la pared, entre telarañas y rollos de papeles amarillentos, descubrió un tomo cuyo título era Tragedias de Shakespeare: pasó con él largos ratos sentado en el césped, junto al verde muro de arbustos que olía a musgo y a serpol. […] En el libro, hombres con armaduras, o trajes cortos (¿llevaban las piernas desnudas, o pantalones muy apretados?), cruzaban sus espadas, caían al suelo atravesados por un estilete; las páginas, con manchas de orín, olían a moho. Seguía las líneas del libro con el dedo, pero, a pesar de estar escritas en polaco, se desanimó y consideró que trataba de asuntos destinados a los adultos.\nMás satisfacción encontraba en los libros de viajes. En ellos, veía a negros desnudos, que sostenían arcos, iban en canoas de junco, o, con una cuerda, tiraban de un hipopótamo igual al de su libro de ciencias naturales. Tenían el cuerpo listado, y Tomás se preguntaba si su piel era realmente rayada, o si tan sólo los habían pintado así. Más de una vez soñó que navegaba con aquellos negros por menadros siempre más inaccesibles, entre papiros más altos que un hombre, y que allí se construían una aldea a la que nunca llegaría un extraño. Leyó dos de estos libros, porque estaban escritos en polaco (en ellos, aprendió en realidad a leer, porque le cautivaban) y entonces comenzó para él una etapa total y sorprendentemente nueva.\nLa abuela Misia lo llevó un día al desván y le mostró un baúl repleto de trastos viejos. Y, entre ellos, libros de cuentos! Encontró uno que hablaba de un chico que se había subido de polizón a un barco y, escondido debajo de la cubierta, se alimentaba de bizcochos, rodeado por manadas de feroces ratas. [p. 74-76].\nCzeslaw Milosz. El valle del Issa. Barcelona: Tusquets, 1999. 318 p. ISBN 84-8310-634-5.\nAquesta entrada s'ha publicat en Biblioteques de paper, Biblioteques i bibliotecaris, Llibres i lectures i s'ha etiquetat amb biblioteques en la ficció, Czeslaw Milosz, El valle del Issa, lectures, literatura polonesa, llibres el 3 octubre 2008 per admin.\nBiblioteques de paper, xiii\nEn obrir un llibre per una pàgina a l’atzar per sotmetre’l a una delicada operació que els bibliotecaris acostumem a fer als llibres, les paraules llibres i biblioteca em salten als ulls:\n17. Un buen libro, un buen regalo\nBiblioteca de esa finca exquisita,\ndesde la que el lector divisa la Urbe cercana,\nentre poemas más puros si hubiera\nun sitio para una musa retozona,\npodrías poner, aunque fuera en el anaquel más bajo,\nestos siete libros que te mandamos\nanotados con la pluma de su propio autor:\nestos borrones hacen que suban de precio.\nPero tú que, al recibir tan pequeño don,\nte verás famosa y recitada en el mundo entero,\nguarda esta prenda de mi corazón,\nbiblioteca de Julio Marcial.\nMarcial. Epigramas. Selección y traducción de Juan Fernández Valverde y Francisco Socas. Madrid: Alianza, 2004. ISBN 84-206-5718-2. p. 185.\nAquesta entrada s'ha publicat en Biblioteques de paper, Biblioteques i bibliotecaris i s'ha etiquetat amb biblioteques, Epigrames, lectures, literatura llatina, llibres, Marcial el 3 setembre 2008 per admin.\nBiblioteques de paper, xii\nLa lladre de llibres descobreix un dia que hi ha habitacions plenes de llibres, cosa que mai no havia cregut que fos possible. La desconeguda que desgrana en una carta els seus records, el record de la passió que va sentir per un escriptor, sap que hi ha llibres, ella mateixa en té, però igualment la meravella que algú en pugui tenir una habitació plena i es pregunta com serà aquella persona. Sempre el llibre acompanyat de la màgia, la meravella…\nHi havia ídols indis, escultures italianes, quadres molt llampants i grans, i a la fi van arribar els llibres, tants i tan bonics, que mai no ho hauria cregut possible. Els anaven apilant a la porta i d’allà els agafava el servent un a un, i els treia curosament la pols amb el plomall. Vaig acostar-me, silenciosa i interessada, al munt de llibres que cada cop creixia més; el servent no em va fer fora, però tampoc no em va encoratjar gens, de manera que no vaig gosar tocar-ne cap, encara que m’hauria agradat palpar la pell suau d’algun d’aquells volums. Només em mirava els títols tímidament: n’hi havia de francesos i d’anglesos, i d’altres idiomes que no vaig entendre. Crec que me’ls hauria mirat hores i hores, però la mare em va fer entrar a casa.\nTot aquell vespre vaig pensar en tu, encara abans de conèixer-te. Jo només tenia una dotzena de llibres usats, amb cobertes de cartró gastat, i me’ls estimava d’allò més, sempre els rellegia. I llavors vaig encaboriar-me pensant com havia de ser una persona que posseïa tots aquells llibres esplèndids i que els havia llegit, que coneixia tants idiomes, que era tan ric i alhora tan culte. Una mena de respecte sobrenatural es va unir amb la idea de tots llibres. [p. 17-18]\nStefan Zweig. Carta d’una desconeguda. Tr. Carme Gala. Barcelona: Quaderns Crema, 1998. 91 p. ISBN 84-7727-222-0.\nAquesta entrada s'ha publicat en Biblioteques de paper, Biblioteques i bibliotecaris, Lectors i lectura, Llibres i lectures i s'ha etiquetat amb biblioteques, Carta d'una desconeguda, lectures, literatura austríaca, llibres, Stefan Zweig el 10 juny 2008 per admin.\nBiblioteques de paper, xi: la biblioteca d’Ilsa Hermann\nLa lladre de llibres no només roba llibres, també els llegeix. I alguns els llegeix en una biblioteca autèntica, una plena de més llibres dels que ella havia imaginat.\nHo va dir en veu alta, les paraules es van repartir per una habitació que era plena d’aire fred i de llibres. Llibres pertot arreu! Totes les parets estaven provistes de prestatgeries atapeïdes però impecables. Amb prou feines es podia veure la pintura de les parets. Els lloms dels llibres tenien tota mena d’estils i mides de lletra, i eren negres, vermells, grisos i de tots colors. Era una de les coses més boniques que la Liesel Meminger havia vist mai.\nVa somriure meravellada.\nExistien habitacions com aquella!\nQuan va intentar esborrar-se aquell somriure amb l’avantbraç es va adonar instantàniament que la maniobra era inútil. Podia sentir els ulls de la dona recorrent-li el cos i, quan la va mirar, s’havien aturat a la seva cara.\nHi havia més silenci del que a ella li semblava possible. S’estirava cim una goma, a punt de petar. El va petar la nena.\nLes dues paraules van quedar allí, entre hectàrees i hectàrees de terra de fusta buit. Els llibres eren a quilòmetres de distància.\n—Sí que pots.\nL’habitació es va anar encongint progressivament, dins que la lladre de llibres va poder abastar els prestatges amb quatre passetes de no res. Va fer córrer el dors de la mà pel primer prestatge, escoltant la fregadissa de les seves ungles en lliscar per la columna vertebral de cada llibre. Sonava com un instrument, o les notes d’uns peus corrent. Feia servir totes dues mans. Feien curses. Un prestatge contra l’altre. I reia. La seva veu anava descordada gargamella amunt, i quan finalment es va aturar i es va plantar al mig de l’habitació, es va passar molts minuts mirant dels prestatges als seus dits i dels seus dits als prestatges.\nQuants llibres havia tocat?\nQuants n’havia sentit?\nS’hi va tornar a apropar i ho va tornar a fer, aquesta vegada molt més a poc a poc, amb el palmell de la mà, deixant que el tou dels dits sentís el petit entrebanc de cada llibre. Tenia una sensació màgica, de bellesa, mentre unes línies brillants de llum queien de l’aranya del sostre. Més d’una vegada va estar a punt de treure un volum del seu lloc, però no va gosar pertorbar-los. Eren massa perfectes.\nMarkus Zusak. La lladre de llibres. BArcelona: La Campana, 2007. p. 145-146.\nAquesta entrada s'ha publicat en Biblioteques de paper, Biblioteques i bibliotecaris, Llibres i lectures i s'ha etiquetat amb biblioteques, La lladre de llibres, lectures, literatura australiana, llibres, Markus Zusak el 5 març 2008 per admin.


Domingo 29 de Noviembre de 2020 | 139476731 visitas | 571 usuarios conectados\n2020/2021 Yeclano Deportivo Senior 10º Segunda División B Grupo 4-B Medio Centro\n3ª Div. Gr. 6 Senior J.7 Elche Ilicitano C.F. 0 - Hércules C.F. B 0 Si 90 0 1 0\n3ª Div. Gr. 6 Senior J.13 Elche Ilicitano C.F. 1 - Silla C.F. 2 Si 90 1 0 0\n3ª Div. Gr. 6 Senior J.17 U.D. Benigànim 2 - Elche Ilicitano C.F. 3 Si 90 0 1 0\n3ª Div. Gr. 6 Senior J.23 Elche Ilicitano C.F. 0 - Paterna C.F. 0 No 21 0 0 0\n3ª Div. Gr. 6 Senior J.24 Novelda C.F. 2 - Elche Ilicitano C.F. 0 No 21 0 0 0\n3ª Div. Gr. 6 Senior J.25 Elche Ilicitano C.F. 0 - C.D. Acero 0 No 28 0 0 0\n2020/2021 Yeclano Deportivo Senior 3 3 3 223 0 0 0\n1. Tercera División Grupo 9-A\t 12605\n4. Primera Andaluza Huelva\t 4229\n5. Segunda División B Grupo 4-B\t 3841\n6. Segunda División B Grupo 3-B\t 3666\n7. División Honor Andaluza Gr.2-B\t 3616\n8. Tercera División Grupo 9-B\t 3487\n9. Primera Andaluza Grupo 3\t 3391\n10. Tercera División Grupo 10-A\t 3359\n108. Segunda División B Grupo 4 424\nTiempo de carga: 1.4483468532562 segundos


El 1968, Beatriz de Moura va fundar Tusquets amb Óscar Tusquets MANOLO GARCÍA\nBarcelonaL'editorial Tusquets, fundada per Beatriz de Moura, donarà el seu arxiu editorial a la Biblioteca Nacional d'Espanya (BNE) en el marc d'un acord que encara s'està tancant. La Biblioteca Nacional acull ja dos centenars de caixes amb la documentació del segell barceloní, un dels més emblemàtics de l'edició espanyola, que es veuran representats en les seves diferents etapes i canvis tecnològics.\nFonts de l'editorial, que pertany al Grupo Planeta, han explicat que l'inici de l'acord és de fa temps, i l'han desmarcat de l'anunci del grup editorial de traslladar la seu a la capital espanyola fruit de la situació política catalana actual. En la documentació cedida hi ha una àmplia correspondència amb Milan Kundera i mecanoscrits originals corregits a mà per Gabriel García Márquez i Mario Vargas Llosa. Entre els documents també hi ha la col·lecció completa de textos enviats, després corregits i finalment publicats d'Almudena Grandes.\nTusquets ha publicat títols de George Orwell, Samuel Beckett, Woody Allen, Javier Cercas, Salvador Dalí i Marguerite Duras, entre altres centenars d'autors.\nL'any 2012, De Moura i Planeta van acordar l'entrada del segell al grup fundat per la família Lara, i l'editora, fundadora juntament amb l'arquitecte Òscar Tusquets –en aquell moment la seva parella– es va jubilar l'any 2014 després de 45 anys de professió. El seu editor és, actualment, Juan Cerezo.


Mondomwouwé / Quadern Malià\nPresentació dels llibres d'Anna Rossell 'Mondomwouwé' i 'Quadern Malià', amb participació de l'autora acompanyada de la filòloga Pilar Escriche i el poeta Jordi Jané. Aquests llibres són el fruit de l'estada d'Anna Rossell a Mali i a Togo. 'Quadern Malià' és un poemari que vol ser una mena de reportatge amb el que el lector pot endinsar-se en el món que hi trobarà evocat i que l'acompanyarà en el seu propi viatge a aquest país africà. Hi predomina la tècnica descriptiva realista que justifica el qualificatiu de poemes-crònica amb què l'autora defineix el registre del recull, però no hi falten els moments de reflexió quan l'ull viatger se sent colpit o interrogat en els seus valors. D'altra banda, 'Mondomwouwé' és una novel·la producte de les perspectives dels diferents actors que l'habiten i llença una visió panoràmica de Togo i de la seva gent.


Qualitat i quantitat per l’albercoc a Porreres\nL'albercoc porrerenc ja s'exportava sec cap a Europa fins a la segona meitat del segle XX, però els preus baixos i diverses plagues dels vegetals minvaren molt la superfície sembrada. Però a Porreres, sobretot gràcies a la Cooperativa, s'ha mantingut. Avui la superfície cultivada d'albercoquers a Porreres és d'unes 50 hectàrees, la meitat de socis de la cooperativa. I estimen recollir unes 150 tones de fruita.\nEls diferents moments de maduració de l'albercoc permeten escalonar la producció i mantenir-ne la presència en el mercat. Destaquen, entre d'altres, el Roig, el Primerenc, Modesto, el Roig de Carlet, Canino, Galta roja Valencià, Murtó i Galta vermella.\nEn una visita a la finca s'Olivar de Porreres que participa de la cooperativa, el conseller de Medi Ambient, Agricultura i Pesca, Vicenç Vidal, acompanyat pel president de la Cooperativa de Porreres, Toni Martorell, Mateu Ginard, director general d'Agricultura i Pesca; Xisca Mora, batllessa de Porreres i l'amo de s'Olivar, ha volgut destacar la feina de la cooperativa i ha dit que conjuga la tradició el passat amb la modernitat actual, "apostant per donar un valor afegit amb un producte tan nostre com és l'albercoc, realment són ells els qui han dinamitzat i han apostat pel futur d'aquest producte".\nDiez hornos compiten por el título a la mejor ensaimada del mundo 25-02-2020\nLlega la gran final del IV Campeonato Mundial de Ensaimadas, organizado por Hijos de Ramón...\nLa Gran final del IV Campeonat de Ensaimadas enfrenta a diez hornos de Mallorca y Menorca 25-02-2020\nLas ensaimadas de los diez hornosque han sido preseleccionados competirán por el título en la...\nAtorgada la beca per investigar els 50 anys de l'Agrupació Cultural de Porreres 23-02-2020\nL'Agrupació Cultural de Porreres ha atorgat la beca de 3.000 euros donada per la doctora en...\nTemperatures en ascens i niguls alts durant l'horabaixa a les Balears 23-02-2020\nAquest dilluns els cels estaran clars o molt poc ennigulats a les Balears. Així, farà sol, tot i...\nTemperatures en ascens i niguls alts durant la tarda a les Balears 23-02-2020\nDiario de Mallorca 467\nUltima Hora 193


El Canigó nevat i els camps grocs de colza són els protagonistes del paisatge d'aquest mes d'abril a l'Empordà.\nLa plana empordanesa es vesteix de color groc. També, l'argelaga i la ginesta omplen de groc les vores dels camins.\nHa arribat la primavera, malgrat que encara fa força fred...


Infant d’Hivern, lema guanyador de la Flor Natural dels LXVII Jocs Florals Vila de Nules - revistapoble.net\nInicio / NULES / Infant d’Hivern, lema guanyador de la Flor Natural dels LXVII Jocs Florals Vila de Nules\nEl lliurament de premis tindrà lloc divendres 1 d’octubre a la plaça del Convent de la Sagrada Família\nInfant d’Hivern, és el lema del treball que ha resultat guanyador de la Flor Natural dels LXVII Jocs Florals Vila de Nules. El Premi Flor Natural està dotat amb 4.000 euros i la publicació de l’obra guanyadora a càrrec de l’editorial Neopàtria; altres lemes guanyadors en aquest certamen literari són Al meu Albir, Premi Anna Rebeca dotat amb 1.000 euros i dirigit a fills o residents de Nules; Bústia d’ocàs Premi de tema Religiós o Ètic dotat amb 500 euros; i Endevinalles endevinades Premi Poemari Infantil també premiat amb 500 euros.\nEn relació als V Premis d’Investigació i Divulgació s’ha premiat el lema Del Maestrat a la Plana de Nules en la categoria “Investigació lingüística sobre el valencià” dotat amb 2.000 euros que patrocina l’Acadèmia Valenciana de la Llengua (AVL).\nLa resta de premis han quedat deserts segons han acordat els membres del jurat, format per destacades persones del món de les lletres i de la cultura com ara el president de l’Acadèmia Valenciana de la Llengua, Ramon Ferrer, i el seu vicepresident Joan Rafael Ramos, a més d’Antoni Bonet, Irene Aguilar, Marisol González, José Gavara, i Vicente Molés.\nEl lliurament de premis dels LXVII Jocs Florals i els V Premis d’Investigació i Divulgació tindrà lloc el pròxim divendres, 1 d’octubre, a la plaça del Convent de la Sagrada Família de Nules. A més, en aquest acte es presentarà també el llibre Mentre dorms de Lola González premiat amb la Flor Natural en l’anterior edició dels Jocs Florals Vila de Nules que va tindre lloc l’any 2019, donat que per la conjuntura sanitària el passat any no es va convocar aquest certamen literari.\nDavant açò, la regidora de Cultura i presidenta del jurat dels Jocs Florals Vila de Nules, M. José Esteban, assenyala que “aquest any s’han convocat de nou els Jocs Florals Vila de Nules encara que la celebració tradicional que s’ha fet en altres edicions esperarem a fer-la en tot el seu esplendor en la pròxima edició, si la situació sanitària ho permet. No obstant això, enguany es farà un acte de lliurament de premis més senzill i diferent amb el que es vol que aquest certamen literari, tan important per al poble de Nules i uns dels més enraigats i antics a la nostra comunitat, segueixi sent tot un referent perquè es tracta, en definitiva, d’uns premis dedicats a les lletres, a la nostra llengua i cultura”


Kaypro - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nKaypro Corporation, comunament anomenada Kaypro, va ser una empresa estatunidenca fabricant d'ordinadors personals i domèstics a la dècada del 1980. La companyia va ser fundada per Non-Linear Systems per al desenvolupament d'ordinadors per competir amb el llavors popular microordinador portàtil Osborne 1. Kaypro ha produït una impressionant línia d'ordinadors portàtils robusts, basats en CP/M, que va suplantar al seu competidor i es va convertir ràpidament en una de les més venudes línies d'ordinadors personals de la dècada del 1980.\n(1981), San Diego\nSan Diego , Estats Units d'Amèrica\nEncara la seva fidelitat a la base de consumidors originals, Kaypro va ser lenta per adaptar-se al canviant mercat d'ordinadors i l'adopció de tecnologia IBM PC compatible. Es va trobar fora del corrent principal abans de finals de la dècada, i finalment es va declarar en fallida el 1992.\n1 Kaypro II\n1.1 Especificacions tècniques\nagost de 1982\nZilog Z80 a 2,5 MHz\n64 KiB (màx.)\nKaypro II va ser un ordinador portàtil (o, més concretament, «transportable», perquè pesava quasi 13 kg) produït per la companyia estatunidenca Kaypro Corporation. Malgrat el «II» va ser realment el primer ordinador produït per l'empresa: la numeració en nombres romans era un préstec, fent referència als llavors populars microordinadors Apple II.\nEl Kaypro II va ser produït amb l'objectiu de conquerir el mercat de l'Osborne 1, el primer ordinador «portàtil» comercialment viable. Equipat amb un monitor CRT de 9 polzades (en comparació amb 5" del competidor), dues unitats de disc de 5,25" (190 KiB cadascuna) i una sòlida carcassa d'alumini, el Kaypro II es va convertir en un «best seller». A mitjans dels anys 1980, Arthur C. Clarke va escriure «2010», la seqüela de «2001», en un Kaypro II equipat amb mòdem.\nUCP Zilog Z80 a 2,5 MHz\nRAM 64 KiB (màx.)\nROM 2 KiB\nTeclat mecànic, 78 tecles\nMonitor monitor monocrom endollat (9"); mode text: 80 x 24 caràcters; cap mode gràfic\nPorts 1 port paral·lel, 1 port sèrie\nEmmagatzematge 2 disqueteres (5,25", 190 KiB)\n↑ «Daves Old Computers - Kaypro» (en anglès). [Consulta: 6 febrer 2010].\n↑ Nancy Groth. «Kaypro is Retreating On CP/M» (en anglès). InfoWorld, 10-02-1986. [Consulta: 9 febrer 2010]. «"Although the recent move to consolidate their line is a good one, Kaypro is a little late", Moltz said. "The rest of the industry recognized the MS-DOS standard a couple of years ago".»\n↑ Barry Brenesal. «Kaypro II» (en anglès). Digital Living, octubre 2009. [Consulta: 12 febrer 2010]. «As to its name: It was called the Kaypro II because the Kaypro I was a demo unit. Or because the Apple II was the bestseller back in the day. Or because a 2.0 version impresses people as something that has all the 1.0 bugs removed. Each of these theories has been advanced, and all may have figured into the final choice.»\n↑ «Kaypro» (en anglès). [Consulta: 12 febrer 2010].\n↑ «Kaypro II computer» (en anglès). [Consulta: 12 febrer 2010].\nKaypro (Non Linear Systems - Portable Computers)(anglès)\nKaypro II Project (emulador)(anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Kaypro&oldid=22565816»\nDarrera modificació: 1 gen 2020 a les 18:53


Publicat per ALBERT MATALONGA VENTURA a 16:26\nDafne 6 de gener de 2012 a les 16:39\nja he entrat a casa teva, ara serà qüestió d'anar-nos visitant i compartint els pensaments.\nSaps, m'agrada veure com ordenes les imatges, jo sóc una mica passarell i encara he d'aprendre molt sobre el disseny del blog. Vaig descobrint com fer les coses, però no m'agrada, en canvi en el teu, trobo una disposició molt endreçada, que em complau. Potser algun dia, et demano ajuda!!!\npijusmagnificus 17 de gener de 2012 a les 16:52


Denuncia desídia en la gestió del transport públic i reivindica un nou sistema de mobilitat\nLa CUP denuncia la falta de sentit comú per part de la Generalitat en la gestió del sistema de rodalies a la demarcació de Lleida. El grup considera que hi ha una manca de freqüències en el servei de trens i que, a més, els horaris establerts responen a necessitats lúdiques i NO laborals o estudiantils. El partit explica que, segons un estudi de Comissions Obreres, és possible una nova xarxa de transport a Ponent amb una mínima inversió.\nD’altra banda, expliquen que un altre exemple de deixadesa és a la carretera N-240 a la comarca de les Garrigues, una via que registra un gran índex de mortalitat.\nAixí mateix, remarquen que la situació al Pirineu encara és més greu i en molts casos la població ha de dependre del cotxe particular.


Moció del grup de Ciutadans: “Welcome Pack” per a estudiants estrangers de la URV — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › L'Ajuntament › Govern › Grups municipals › Grup Municipal C's › Mocions i precs › Moció del grup de Ciutadans: “Welcome Pack” per a estudiants estrangers de la URV\nMoció del grup de Ciutadans: “Welcome Pack” per a estudiants estrangers de la URV\nHem de vetllar per fer atractiu el territori en quant a oferta formativa però, també en acollida i seguiment per poder esdevenir una ciutat universitària de referència com Granada, Salamanca o Pamplona, aprofitant el gran patrimoni històric i cultural de la nostra ciutat.\nDurant els últims anys, conjuntament amb la universitat de referència al territori, la Universitat Rovira i Virgili venim apostant per un model de ciutat basat en la qualitat i el coneixement. És per això que, cada cop més, l’oferta formativa del territori i la ciutat de Tarragona és més àmplia i adreçada a estudiants de totes les parts del món. El programa Erasmus, els diferents màsters que ofereix i les diferents sinergies que estableix amb altres universitats tant europees com d’altres continents fa que la nostra ciutat rebi un nombre important d’estudiants, professors i investigadors estrangers, amb tot el que això comporta positivament en diferents aspectes.\nEn aquests moments, la Universitat Rovira i Virgili aglutina milers d’estudiants en diversos centres facultatius repartits per la província de Tarragona. A la mateixa Tarragona, Reus, Vila-Seca, Tortosa i El Vendrell amb diferents ensenyaments tant en el camp de la indústria, química, ciències jurídiques o història, entre d’altres. Del total d’alumnes de grau de la universitat, un total de 807 alumnes són estrangers, representant així un 7% del total. Pel que fa als alumnes de màster, la importància augmenta considerablement ja que aquests alumnes suposen un 21% total dels alumnes, amb un nombre de 252. Per últim, els estudiants internacionals de Doctorat són els més nombrós i importants en quant a nombre i qualitat, ja que sumen un total de 413 que significa un 34% dels alumnes. En conseqüència, viuen al nostre territori (almenys durant uns mesos) un total de 1472 alumnes de la URV mentre cursen els seus estudis i amb un clar augment cada curs.\nDes del nostre grup municipal, creiem que aquest és un model a seguir, a desenvolupar i explotar per tal de fer de la nostra emergent àrea metropolitana un espai de coneixement i confluència de diversos països, cultures i llengües.\nL’Ajuntament de Tarragona, juntament amb la universitat i les diferents administracions públiques com la Generalitat de Catalunya i la Diputació de Tarragona, hem de vetllar per fer atractiu el territori en quant a oferta formativa però, també en acollida i seguiment. Això comportaria, en gran mesura, esdevenir una ciutat universitària de referència com Granada, Salamanca o Pamplona, alhora que aprofitant el gran Patrimoni històric i cultural de la nostra ciutat.\nTanmateix, proposem mesures adreçades tant a estudiants estrangers com nacionals d’arreu de l’Estat amb la finalitat d’integrar-los a la ciutat i donar-la a conèixer.\nPer exemple, organitzar rutes o sortides turístiques pels diferents monuments que formen part del conjunt del Patrimoni de la Humanitat, rutes gastronòmiques, paisatgístiques, invitacions a esdeveniments culturals com Tàrraco Viva o esportius com el Club Gimnàstic o el Club Bàsquet Tarragona. Per suposat, com que la URV dóna servei a tot el territori, aquest “welcome pack” també s’adreçaria a ciutats com Reus, Tortosa o Vila-Seca, entre d’altres.\n- PRIMER: creació d’una comissió mixta de treball per part de representats tècnics i polítics de l’Ajuntament i la Universitat Rovira i Virgili.\n- SEGON: posar en marxa de manera conjunta un programa de rebuda d’estudiants estrangers i del seu seguiment.\n- TERCER: dintre d’aquest programa, establir mesures com les anteriorment mencionades a l’exposició de motius: excursió amb el trenet turístic, visita pel patrimoni històric, tiquets gastronòmics i esdeveniments esportius.\n- QUART: fer un estudi dels costos i establir un pressupost conjunt a càrrec de l’Ajuntament de Tarragona i la URV per a desenvolupar el programa.\n- CINQUÈ: elevar l’acord als serveis territorials del Departament d’Ensenyament a Tarragona i a la Comissió de Coneixement i Qualitat de la Diputació de Tarragona, per tal de traslladar la proposta i aconseguir finançament.


El nombre de treballadors de l'Aeroport de Girona cau en picat des del 2011 - El Gerió Digital\nEl nombre de treballadors de l'Aeroport de Girona cau en picat des del 2011\nLa UGT sospita que el Govern "no fa tot el que pot" per rellançar l'aeroport\nDijous, 15 de maig de 2014 13:10h\nPassatgers a les finestretes de Lesma, a l'aeroport de Girona ©ACN\nUn estudi de la UGT determina que l'Aeroport de Girona ha passat de tenir 1.510 treballadors el 2011 a només 694 actualment, un 54% menys. Segons el sindicat, no es pot posar "d'excusa" la pèrdua de passatgers perquè les instal·lacions de Vilobí d'Onyar han perdut de mitjana un 8,3% de viatgers entre 2011 i 2013. El sindicat sospita que el Govern "no fa tot el que pot" per rellançar la instal·lació perquè, en el fons, està esperant que Aena tregui a la venda els aeroports i poder comprar-lo "a un preu més barat". "Sinó no s'entén perquè acorden vols amb una companyia israeliana a Alguaire i no a Girona, amb el call jueu que tenim", ha denunciat la secretària general a Girona, Dolors Bassa.\nLa UGT ha elaborat un estudi per avaluar com ha afectat la crisi a l'Aeroport de Girona i a les empreses que hi treballen, ja sigui en sectors com la restauració, el transport o els serveis aeroportuaris. Segons dades del sindicat, al 2011 hi havia 1.510 persones treballant a les instal·lacions de Vilobí d'Onyar. En aquell any, es van registrar poc més de 3.000.000 passatgers. Si es compara la situació amb l'actualitat, segons la UGT el nombre d'empleats ha caigut fins als 694, un 54% menys que tres anys enrere.\nEntre els sectors que s'han vist més afectats per aquesta davallada destaca el de tasques aeroportuàries (inclosa plantilla d'Aena i personal dels serveis de terra de Lesma Handling), que ha passat de 917 a 312 treballadors, un 65% menys. També ha caigut el nombre d'empleats en sectors com el comerç i la restauració (de 207 a 95), el transport (de 87 a 36), personal de manteniment de la terminal (de 25 a 6) o personal de seguretat (201 a 170). Només ha augmentat el personal que el sindicat anomena 'Derivats de gestió aeroportuària' i que són aquelles tasques que Aena ha externalitzat, com per exemple els punts d'informació.\nA més, el sindicat ha explicat que han tancat vuit empreses, entre les quals destaca el McDonald's (donava feina a 60 treballadors i només obre a l'estiu), l'empresa Auriga de lloguer de cotxes, l'empresa d'autobusos Terravision o el GIEM, el servei d'assistència mèdica, molt criticat en el seu dia pel sindicat.\nNo és comparable a la caiguda de passatgers\nLa secretària general del sindicat a Girona, Dolors Bassa, ha defensat que no es pot relacionar la pèrdua de llocs de treball amb la baixada de passatgers. El sindicat ha agafat de referències les dades d'Aena i assegura que, de 2011 a 2013, el nombre total de passatgers s'ha reduït de mitjana un 8,3%. "Per tant no hi ha una relació entre una cosa i altra, perquè s'han perdut més de la meitat dels llocs de treball, molt per sobre de la caiguda de passatgers", ha denunciat.\nEl responsable del sindicat a l'aeroport, Joan Muntada, ha explicat que l'activitat es concentra cada vegada més en franges concretes del dia i això fa moltes empreses hagin no només eliminat personal sinó que també han canviat les condicions dels contractes. Muntada ha explicat, per exemple, que el personal dels serveis de terra (responsable, per exemple, de les maletes) tenen contractes de dos hores al dia i només els fan anar a treballar en aquelles franges que hi ha més vols. "Abans hi havia 300 treballadors de Lesma que treballaven tot el dia i ara amb 50 persones ja en fan prou", ha criticat. Segons ha explicat el sindicat, en canvi, la retallada en la plantilla d'Aena frega el 25% i pràcticament tot és a causa de jubilacions, sense alterar per exemple cap de les places de controlador aeri.\nLa secretària general del sindicat a Girona ha volgut expressar una sospita que tenen sobre el paper de la Generalitat per influir en la millora de l'aeroport. Segons Bassa, no s'entén que la Generalitat hagi tancat un acord amb una empresa que portarà vols xàrters d'israelians a l'aeroport d'Alguaire per anar a visitar el Parc Nacional d'Aigüestortes mentre que a Girona, on hi ha un dels "calls jueus més potents d'Europa", no es fa el mateix.\nEl sindicat creu que el Govern "no fa tot el que pot" perquè vol que l'aeroport no es revalori perquè, en cas que Aena accedeixi a vendre els aeroports per separat, pugui optar a la compra i que li surti "més barat". "Des del sindicat defensem una gestió eficient i una titularitat pública", ha manifestat Dolors Bassa.\nLa Cambra de Comerç de Girona ja va fer arribar al Ministeri de Foment una proposta per poder comprar l'aeroport. Segons la UGT, no seria bo que les instal·lacions anessin a mans privades perquè "només mirarien pels seus propis interessos". La secretària general del sindicat ha detallat que en aquell informe es recollia com, en cas de vendre's, s'haurien de repartir els diners pel valor comptable de l'aeroport. Un 45% aniria a parar a la Diputació de Girona, un 35% a Aena, un 19% al Ministeri de Defensa i un 1% al Gremi d'Empresaris de la Costa Brava.


Les coses de la Marta: Nick & Norah's infinite playlist - Rachel Cohn & David Levithan\nPublicat per Marta a 21:13:00\nMiyu 24 de febrer de 2013 a les 18:47\nAl contrari que tu, jo vaig veure la peli al seu dia i em va encantar. No sabia que hi hagués llibre, em vaig enterar temps després, i com que la peli em va agradar tant, vaig demanar el llibre un nadal. Em va agradar, però extranyament em va agradar més la peli.\nQuina sort! Jo també vull anar a estudiar a Nova York!!! :D\nMarta 28 de febrer de 2013 a les 9:47\nA mi normalment si veig la peli abans de llegir el llibre m'agrada més la peli!! La vull veure jaaaaaaa!!!\nArelies 25 de febrer de 2013 a les 18:40\nHem crida l'atenció!! Potser me'l llegeixo!!:OO


Fernando Villavecchia Obregón - Representant del conseller\nNascut a Barcelona el 1951\nLlicenciat en Arquitectura per l'Escola Superior d'Arquitectura de Barcelona, Universitat Politècnica de Catalunya\nConseller de Seguros Catalana Occidente, S.A. de Seguros y Reaseguros\nRepresentant del conseller Villasa, S.L. en el Consell d'Administració d'Inoc, S.A.\nPresidente del Comitè Consultiu de Grupo Compañía Española de Crédito y Caución, S.L.\nConseller de Baqueira Beret, SA\nProfessor de Projectes i membre dels Tribunals de Projecte Fi de Carrera a l'Escola Tècnica Superior d’Arquitectura del Vallès (1991-2011)\nProfessor convidat en el Taller d'Arquitectura, promogut per la Universitat dels Andes, a Cartagena d'Índies, Colòmbia (1998)\nDespatx professional d'arquitectura, Liebman Villavecchia Arquitectes, des del 1987. Algunes de les seves obres han estat seleccionades i premiades pel FAD (Foment dels Arts Decoratives), el Col·legi d'Arquitectes de Girona, l'European Award for Architectural Heritage Intervention, la Universitat de Califòrnia, Catalunya Construcció i la Biennal Europea de Paisatge\nCoordinador de projectes d'arquitectura a Baqueira Beret, S.A.(1981-1992)\nSecretari de redacció de la revista d'arquitectura “Arquitectura Bis” (1977-1985)


Ref. : 190012 à MORILLON (74)\nVotre hébergement (Ref. : 190012)\nà MORILLON (74)\nGrange Aux Mésanges / Nonnette\nGîte 190012 à Morillon\n1.1€ (du 01/05/2021 au 30/11/2021)


Signal DNB #107 en Signal Drum and Bass Podcast en mp3(17/04 a las 13:14:00) 01:18:42 5806901 - iVoox\nSignal DNB #107\nDescripción de Signal DNB #107\noneBYone - Erase The Rest (Original Mix)\nJames Marvel and MC Mota - Face of the Earth\nFlame - Far Gone (Original Mix)\nArtificial Intelligence - You Can Dream (Feat. Steo)\nDr Kucho! and Gregor Salto ft Ane Brun - Cant Stop Playing (Makes Me High) (Cyantific Remix)\nUrbandawn Feat Thomas Oliver - Lift Me\nSilent Witness - Gutter Level\nNizzo - Soulful Music (Original Mix)\nThe Qemist - No More VIP\nT:Base and Koschy - Something Wonderful (feat. Identified)\nNranges and Uberman - Icebot\nKronology - Monster (feat. Without My Armor)\nWilkinson - Hopelessly Coping (feat.Thabo) (Rene LaVice Remix)\nScissor Sisters - Only The Horses (Cyantific and Dimension Remix)\nCounterstrike ft The Panacea and Robyn Chaos - Free MDMA\nWhiney - Dont Wait For Me\nMinor Rain - Deformation\nDillon Francis and DJ Snake - Get Low (Taxman Remix)\nCamo and Krooked - Nothing Is Older Than Yesterday\nCamo and Krooked - Tonight\nBenny Page feat. Sweetie Irie - Party With You