A proposit color 48 by Prodis - issuu\nVll Pitch Prodis&Putt 2014 El Vallès Golf va ser l'escenari on es va jugar el VII Pitch Prodis & Putt, durant el llarg cap de setmana del 1 al 4 de maig. Gràcies al patrocini d`empreses com Lamp Lighting, Circutor i Vinyals i a la col·laboració de Coca Cola i Aigua Veri, vam aconseguir que el torneig fos un èxit, tant de participants com de resultats. Dissabte, rebérem la visita del Regidor d`Esport de l`Ajuntament de Terrassa Sr. Alfredo Vega. Diumenge, a la Regidora de Salut Sra. Josefina Soler, va assistir a la cloenda, durant la qual vam entregar els trofeus als guanyadors, vam rifar la samarreta del jugador del Barça Xavi Hernández i també\nels regals que generosament ofereixen molts comerços terrassencs, una pilota del Barça i un televisor. Vam fer la foto dels\njugadors i vam finalitzar amb les paraules de la Regidora Soler i de la Teresa Rojas en nom del Patronat de la Fundació, paraules de\nfelicitació i agraïments al suport dels Patrocinis. Va ser un acte molt amè que va comptar amb la presència de persones ateses els habitatges de Prodis que ajudaven a repartir els regals, fent fotografies i gaudint del moment. No podem deixar de fer especial esment dels trofeus Fets a Mà, pels tallers de Prodis, que representen un green fet amb un trencadís verd i blanc amb una bola de golf. El trofeu als va complaure mot als jugadors i que el van rebre de bon grat. Acabar dient que com diem amb amb el gerent del Vallès Golf, Sr. Miquel Angel Blasi, ja podem anar pensant en organitzar el proper torneig .\nEstand solidari al Godó Per Setmana Santa es va inaugurar lhistòric torneig tennístic de Barcelona: el Barcelona Open Banc Sabadell-Trofeu Comte de Godó. Tennis i molt més entre el dissabte 19 i el diumenge 27 d'abril. Prodis va participar-hi activament amb un estand al passeig destands solidaris que el Reial Club de Tennis ja fa anys que organitza. Van ser tres dies intensos, en què\nvam fer conèixer a les persones que visitaven el torneig la nostra entitat, així com els productes que fem a mà des dels diferents serveis. Des daquestes ratlles volem agrair el seu esforç als professionals del torneig, que ens van ajudar en tot moment perquè fos un èxit , així com als professionals de Prodis, amb els quals vam poder dur a terme lactivitat.\ndalumini per després posar-li una manta de fibra de vidre en el seu contorn. Ha de quedar perfectament enganxada i col·locada, sense cap taca i dintre de les mides del plànols, ni cap desplaçament. Un cop fet això, empaquetem duna manera determinada amb les capses\nEditorial Tots sumem Des del darrer A Propòsit hem tingut molta activitat. Ens ha visitat la Consellera de Benestar i Família Neus Munté, la directora general de lICASS (Institut Català d'Assistència i Serveis Socials) Carmela Fortuny i lAlcalde Jordi Ballart. Un dels grups del Centre de Paràlisi Cerebral, vam marxar de colònies al Mas de Prodis. Hem rebut lencàrrec de la empresa ESTAMP per que fem una nova feina per ells, iniciant així una nova forma de col·laboració. També vàrem gaudir del Dinar de Germanor que ens va preparar la Carmen Aguilar ajudada per més duna trentena de voluntàries i voluntaris del barri de Ca nAnglada, per a totes les persones que viuen a les nostres residències. I per últim, vam acomiadar a la nostra estimada Dolors Fuster, que ens va deixar aquest 6 de maig, després duna llarga malaltia. Tot plegat, és un bon resum de la tasca que fem diàriament a Prodis: combinem la feina ben feta, que ens permet treballar amb empreses de prestigi que\nens fan confiança. Acompanyem a les persones que viuen a les nostres Llars Residències fins el darrer moment i les plorem quan marxen, encara que sabem que així descansen en pau. Però també tenim moments desbarjo i gaudim de la natura quan anem de colònies al Mas de Prodis i ens sentim part de la comunitat quan estem de festa amb la gent de Ca nAnglada. I tot això ho fem, sense oblidar la incidència política, treballant colze a colze amb les administracions i per això ens agrada que vinguin a veurens per conèixer de primera mà el nostre dia a dia. Per que Prodis som una suma de tot plegat: usuaris, professionals, empreses, entitats, administracions, voluntaris... Ciutadans tots plegats, als que ens uneix la feina en pro de millorar la qualitat de vida de les persones amb discapacitat intel·lectual, paràlisi cerebral i malaltia mental. Només junts, sumant esforços, ho fem possible.\nAniversaris Comunions Enllaços Jornades festes...\nEns visita la Consellera\nEstamp A Estamp són especialistes en el d i s s e n y, d e s e n v o l u p a m e n t , producció i lliurament de peces i acoblaments basats en estampats metàl·lics, principalment aplicats a l'aïllament tèrmic de l'automòbil. La feina que fem des de Prodis és col·locar cola especial a la peça\nNúmero 48 - Maig 2014\nque el mateix client ens proporciona. Sha de dir que per fer aquesta feina ens hem de posar una bata de polipropilè especial, guants especials anti-tall i uns manguitos als braços per tal devitar el contacte amb la fibra que pica i molt i els talls que pot provocar el\nseu perfil dalumini es són com els dun cúter. Hem fet les primeres entregues i des de Estamp estan contents de la qualitat de la nostra feina i nosaltres també per haver confiat en nosaltres. Esperem continuar treballant en aquesta línia.\nEl dijous 3 de març del 2014 ens van visitar la Consellera de Benestar Social i Família Neus Munté, la Directora General de lICASS, Carmela Fotuny, la cap de Serveis Territorials, Carme Canela, i el Diputat Josep Rull a fi de conèixer Prodis de més a prop i donar suport a la tasca que fem. La Consellera, acompanyada en tot moment per la presidenta del patronat Maise Balcells, va fer una visita molt propera. Va conversar amb les persones del Centre Ocupacional Reina de la Pau (CORP) i del Centre de\nParàlisi Cerebral Ciutat de Terrassa (CPC), i va poder veure diferents activitats dajustament personal que shi porten a terme. Tots dos espais comparteixen instal·lacions. Neus Munté va destacar la importància de la tasca que fa Prodis aconseguint garantir un futur digne per a les persones amb discapacitat intel·lectual, malaltia mental i paràlisi cerebral. Un cop acabada la visita a tot el Centre la Consellera es va reunir amb els directors i el patronat de Prodis i van parlar entre daltres, del tema del projecte de la\nResidècia-Taller per a persones amb Paràlisi Cerebral. Prodis es va plantejar aquest projecte, fa prop de 10 anys, per cobrir les necessitats assistencials de les persones adultes amb paràlisi cerebral i persones amb discapacitat intel·lectual amb mobilitat reduïda i edat avançada que atén. Lentitat havia dadequar les instal·lacions per a poder-los atendre tant en servei de Centre de dia com a Residència. El novembre del 2006, Prodis va signar un conveni de col·laboració amb la Generalitat i lAjuntament\nde Terrassa per a la construcció de la nova Residència i Centre de dia. La Generalitat es va comprometre a aportar el 60% i Prodis el 40%. El setembre del 2009 lAjuntament de Terrassa va cedir el terreny de 1.535 m2, al barri del Roc Blanc, al C/ Palet i Barba 177. Aquests van ser els punts de partida per a la construcció duna nova residència i centre de dia per a persones adultes amb paràlisi cerebral, amb una capacitat de 30 places residencials i 20 més de diürnes a la ciutat de Terrassa... segueix\nSecció CET: Coneguem-nos\nLa Dolors, la Doloretes\nLa nena, tal com carinyosament lanomenava la seva mare, les seves cosines i les amigues de la família. La Dolors ha estat molt estimada. Les seves cosines ens diuen que ja de petita era molt agradable i es feia estimar molt. Tenia aquest posat humil, aquesta manera de parlar dolça i afectuosa, que feia tant fàcil la convivència, tant agradable passar una estona al seu costat. A més de ser generosa i agraïda, tenia una manera de ser que amb la seva companyia sexperimentava una gran placidesa: el to de veu, la mirada, fins i tot la textura molsuda de les seves mans.I no és que la Dolors no veiés o no sadonés de com són les coses...... Aquests darrers dies, a ran de la malaltia, la Dolors es trobava tant desorientada i neguitosa que malauradament en alguns moments deia algun disbarat. Més tard, resultava molt commovedor veure com es preocupava i sescarrassava per disculpar-se i demanar perdó. La Dolors feia moltes bufandes de ganxet. Tenia una llista interminable de comandes i les feia dels colors que creia que cadascú li agradava més.També passava bones estones llegint les revistes del cor. Als 17 anys, en acabar lescola, va començar a anar a Amat Roumens. Hi va treballar durant 13 anys i després va deixar dassistir-hi per problemes de salut.\nAl cap dun temps, va fer un intent de venir a Prodis, però també per temes de salut no va quedar-shi més dun any. Va restar, aleshores, set anys al costat de la seva mare sense anar a cap taller. La seva mare tenia clar que el dia que morís nosaltres ens nhavíem docupar, ho havia parlat amb el Sr. Casas i així es va acomplir. Quan la mare va morir, la Dolors va venir a viure a Serra de lObac i, aquí, amb nosaltres, ha passat els darrers 12 anys. A Prodis, va poder tornar a estar integrada amb un grup damics i companys, fins i tot durant uns anys va poder venir al servei de teràpia ocupacional: la Dolors va començar a gaudir molt intensament. Participava en moltes activitats i tothom va veure com va agafar molt daplom i dempenta, expressava més decidida els seus desitjos i tenia molt més clars els seus interessos. Estem contents perquè ha sentit Serra de lObac com casa seva, com la seva família i també perquè va poder recuperar la relació duna persona que per a ella era molt important: la del seu amic Josep. Tot ha estat possible gràcies a la col·laboració de tothom: les cosinetes de Terrassa, la cosina del Masnou, la Carme petonera, la Teresa Raich, la Montserrat Pena, lÀngels Roca, lÀngels Galofré i la M. Àngels de Barcelona, en Josep, la Inés i la Maite, i també a la tota la colla de Prodis. Estem admirats de com tothom ha sabut enginyar-se-les per animar-la, per entretenir-la en moments com els darrers que han estat tant difícils, organitzant cantades davant den Josep o compartint sistemàtica i delicadament les mil i una anècdotes den Gisbi, el gatet trapella de la cosineta. Un petó ben fort, Dolors, de part de tots.\nUs presentem el Jordi Lara que ja fa sis anys que treballa amb nosaltres a La Fàbrica de Prodis. Quina és la teva feina? Estic a La Fàbrica fent peces per cables dalta tensió i altres coses. Tagrada la feina que fas? Sí que magrada, es pot fer molta feina i està molt bé. Què és el que més tagrada de la teva feina? Tot, en realitat tot. Quin és el menjar que més tagrada? El meu menjar preferit són els macarrons, els espaguetis i larròs a la cubana. Quina és la teva música preferida? El rap, el flamenc i el regueton. Tagrada ballar? Sí, molt. Magrada ballar el regueton i el rap una mica. I ara vull començar a aprendre a ballar el flamenc. Tens alguna mascota?\nEn la realització del projecte arquitectònic sha comptat amb laportació tècnica de la UPC, mitjançant la càtedra daccessibilitat, que ha permès dissenyar un edifici adaptat a lespecificitat de les persones amb paràlisi cerebral. Tot lentorn de la ciutat sha integrat en el projecte, i sha tingut especial cura dels materials constructius, orientats a un necessari benestar. Un disseny sobri, senzill, eficient energèticament i obert a la ciutat farà possible una vegada més que persones amb paràlisi cerebral\npuguin exercir un dels seus drets fonamentals: disposar dun habitatge que els garanteixi la qualitat de vida necessària i desitjable per a tot ciutadà. La Consellera va acabar la visita felicitant-nos per la tasca feta i encoratjant-nos a tirar endavant amb la mateixa força i malgrat el moment econòmic. També es va comprometre a fer els possibles per prioritzar el projecte de cara al 2015, sempre que hi hagi recursos per destinar a inversió i a la creació de places.\nSí, tinc tres mascotes: un gat i dues rates. Una rata petita me la van portar ahir, es diu Jerry. La gran es diu Stuart i la gata es diu Minina. Són molt bonics els tres, encara que hi ha gent que no li agraden les rates. Els canvio la terra, els dono de menjar i els cuido molt bé, que és important perquè estiguin bé. Quins són els teus hobbies? Jugar a futbol, estar amb la meva parella i cuidar a la meva família. Quin projecte de futur tens? Magradaria treballar de mosso de magatzem o de forner o de pastisser o de jardiner. On tagradaria anar de vacances? A Andalusia, que és on vaig aquest agost. Primer passaré per Sevilla, després aniré a Huelva, després a Jaen a visitar un poble dallà que era on va néixer lavi de la meva xicota. Moltes gràcies Jordi! De res!\nCurs de carretons elevadors (Toro) Aquest any hem seguit apostant per la seguretat en el treball i hem realitzat un altre curs de carretons elevadors per als monitors del Centre Especial de Treball. El curs sha fet al Nou Espai Prodis NEP i ha estat impartit per professionals de Prevencontrol durant sis hores. Sha tractat la teoria i la pràctica del toro, i shan donat instruccions bàsiques per a la seva conducció. Ha estat un curs molt profitós i divertit i hem pogut practicar de valent!\nDiumenge de Jornada Esportiva\nEl passat diumenge 11 de maig, va tenir lloc el 20è. Campionat de Catalunya de Gimnàstica esportiva i el 30è. Campionat de futbol sala a la ciutat de Malgrat de Mar. Un total de 9 esportistes de futbol i 7 de gimnàstica hi van participar. Pel que fa al futbol sala, els resultats van ser molt bons, es van perdre alguns partits, empatats daltres i algun de perdut.Lequip A va quedar en 2n lloc i la resta dequips van obtenir premí de participació.\nEn el cas de la gimnàstica, els nostres esportistes van participar a les proves de salt, barra dequilibri i terra, obtenint un total de 2 ors, 4 plates, i 4 bronzes i diverses medalles de participació. Els resultats no van ser el més important de la jornada, el que sempre ens emportem és el gaudir dels companys, lesport i les amistats que any darrera any ens retrobem al Campionat.\nLa Sra. Carmen Aguilar el diumenge 4 de maig ens va convidar al dinar de germanor que va organitzar ella mateix a la Parròquia de Ca nAnglada. Hi vam anar tots: els de La Gespa i La Devesa, els de La Noguera, els de Maria Torrella, els de Jaume Jornet i els de Serra de lObac a més de la nostra presidenta la Sra. Maise Balcells. Vam ser moltíssims! Allà hi vam trobar més de trenta persones voluntàries que van ajudar\na servir el dinar, per cert era boníssim. Entre tots vam ser 130 persones. També vam comptar amb lanimació musical del grup de Sant Cristòfol que va cantar cançons i fins i tot ens va engrescar a ballarne i a fer una conga. La nostra estimada Rosa Elias que ara viu a Torres Falguera, va poder venir a la festa i ens vam alegrar de veure que estava super fantàstica. Aprofitem per agrair-te, Carmen,\nuna vegada més, la teva increïble capacitat dentrega, dorganitzar activitats i de desvetllar tant bon rotllo entre nosaltres i els veïns de Ca nAnglada. També volem remarcar la col·laboració de la parròquia, la presència de mossèn Joan, i de la Sra Lluïsa Melgares. Com a mostra del nostre agraïment,\nvam obsequiar a cada un dels voluntaris i/o col·laboradors amb el brodat dels davantals amb el nom de cada voluntari i el títol Dinar de Germanor. Això va ser possible gràcies a una nova màquina que hem comprat, és una brodadora industrial que esperem que aporti noves oportunitats de feina pel nostre Centre especial de Treball.\nCampionat de Catalunya de Tennis El passat dia 6 dabril de 2014, alguns tennistes del Club Esportiu Prodis van participar al X Campionat de Catalunya de tennis, que va tenir lloc a les instal·lacions del Club Deportiu Terrassa. LACELL cada any organitza un campionat de tennis i aquesta vegada vam tenir la sort que es va fer a Matadepera, on habitualment els nostres esportistes entrenen, sota la direcció del Pau Castañer i el seu equip.\nEls resultats van ser molt bons per a tots els esportistes que hi van participar, es nota que els entrenaments donen el seu fruit.\nJocs Florals a Reina de la Pau\nUn matí de bòccia a Atendis\nEl passat 24 dabril, a Reina de la Pau vàrem celebrar els 6ens Jocs Florals amb la participació dobres artístiques i poemes elaborats per totes les persones del centre Ocupacional. Un concurs que ja comença a ser una tradició i que sempre és una vetllada plena democió i tendresa. Aquí us en donem una mostra.\nPara mis padres: En vuestra alma hay silencio, pero estais tranquilos Estoy contento de veros descansar. Mamá y papá, que el sol brilla cuando sale. Sé que estais descansando en paz. Dice la gente que estais en el cielo. Por eso descansad en paz, y que nadie os moleste allá en el cielo.\nEl mateix dia, les persones del Centre de Paràlisi Cerebral vam celebrar la 14ª edició dels nostres Jocs Florals i la 10ª edició del Concurs de Punts de Llibre, comptant, una vegada més, amb un jurat de luxe, format per pares i germans. Va ser un matí ple daplaudiments, nervis, il·lusió,\nemoció, humor, premis... en què tots vam gaudir amb la lectura dels poemes per part dels membres del jurat i la mostra dels dissenys de punts de llibre, fets a ordinador. Cada any el llistó va pujant, posant al jurat en un veritable dilema a lhora demetre el veredicte. Felicitats a tots: sou uns autèntics artistes!!\nEl passat 9 dabril, un grup de persones del Centre de Paràlisi Cerebral, vam desplaçar-nos a Sabadell per tal de compartir una jornada de boccia amb companys de la Fundació Atendis. Aquest esport, per a tots aquells que no el conegueu, és un esport paralímpic practicat per persones usuàries de cadira de rodes amb paràlisi cerebral o discapacitat física severa. Consisteix a combinar tàctica i habilitat de forma estratègica. Es practica de forma individual o per parelles o equips, sobre una pista rectangular, en la qual els jugadors llancen les seves pilotes (vermelles o blaves), el més a prop possible de la pilota blanca\nque serveix dobjectiu, a la vegada que intenten allunyar les pilotes dels seus rivals. Va ser un matí molt especial, en què, nosaltres, com a veterans en la pràctica daquest esport, els vam poder mostrar com shi juga, tot oferint-los loportunitat de fer els seus primers llançaments. Lafany, lemoció i la il·lusió anaven a una a lhora de fer punteria. Van gaudir tant, que a partir daquesta experiència compartida, tenen intenció diniciar-se en la pràctica daquest esport. Esperem que ben aviat ens puguem tornar a retrobar per reptar-los en un nou partit.\nDiada de Sant Jordi al carrer Celebrem la Pasqua Des de el Servei de Teràpia Ocupacional Ciutat de Terrassa sempre esperem amb molta il·lusió larribada de la Pasqua. Però no us penseu que és per marxar de vacances, el motiu és la\ncelebració del nostre ja tradicional concurs de Mones de Pasqua. Al llarg del matí, vam dedicar-nos a lelaboració de les diferents mones, tot repartint-nos per equips. Però va ser per la tarda quan vam\npoder gaudir de la visita del nostre jurat, que després de molt deliberar, va atorgar un premi a cada una de les mones. Hi va haver premi per tothom: des de la Més Primaveral a la Més\nsalada, totes van ser premiades. El dia va acabar de la millor manera possible: tastant les mones fetes per nosaltres mateixos. Un final ben dolç per a un dia fantàstic!\nReina de la Pau va al Cosmocaixa Els que coneixeu una mica la dinàmica i el tarannà dels serveis de teràpia ocupacional de Prodis sabeu que som una colla de persones que mai parem de fer coses, especialment sortides. Avui, volem explicar-vos les visites que hem fet al Cosmocaixa, en petits grups, a la ciutat de Barcelona; un museu on, tot i ja haver-hi anat en ocasions anteriors, sempre hi trobem coses noves per\nveure, per fixar-shi, per tocar, remenar i aprendre. Especialment interessant és tot lespai del Bosc Inundat, on en qüestions de minuts et trasllades talment com si fossis a lAmazones; també sorprenen les figures que representen lèpoca del neolític i paleolític, imaginar-se com vivien a la prehistòria... entre milers de coses. Si no hi heu anat mai, no us ho podeu perdre!\nUn any més, la Diada de Sant Jordi és especial per a Prodis. Ben dhora al matí tot comença a estar a punt: les roses, els productes fets a mà, les parades muntades que esperen els primers clients fidels que van arribant... Com ja és tradicional, vam tenir dues parades: una a lavinguda de Jacquard i laltra a\nla plaça del Tint. Tant luna com laltra es van quedar sense roses ben aviat, per tant podem estar contents de les vendes que vam aconseguir fer. Els productes que fem a mà també tenen sortida. Ja són moltes les persones que vénen expressament a comprar-los. Els llapis, les flors fetes amb\nNespresso, les llibretes, els diferents punts de llibre, els fermalls, les arracades\nUn munt de colors ben variats per a un dia fantàstic. Ja fa uns anys que lactivitat de Sant Jordi té continuïtat a lempresa farmacèutica Kernpharma, com a resposta a la\nseva campanya de responsabilitat social corporativa. Consisteix a muntar una parada on es venen productes relacionats amb Sant Jordi i a col·laborar en la donació de roses i llibres per als seus treballadors. Com cada any, tot ha estat un èxit, i ja estem a punt per repetir-lo.\nL'alcalde de Terrassa ens ve a veure! El passat 29 dabril, les persones del centre ocupacional Reina de la Pau vam tenir lhonor de rebre la visita den Jordi Ballart, lalcalde de Terrassa. Aquest cop va ser una visita fora de protocol, familiar i molt íntima només amb lobjectiu de trobarnos una estona amb ell i compartir una afició comuna: la música.\nLAlcalde va explicar-nos que lestil musical que més li agradava era el dels cantautors com lIsmael Serrano i que els grups que més admirava eren, entre daltres, lAlaska. També va confessar-nos que, gràcies a diverses circumstàncies de la vida i una mica de rebot, va aprendre a tocar el violí i es va\ncomprometre a tocar un dia un duet amb lAntoni, que va ser qui va acompanyar-nos a la guitarra en les nostres cançons. Nosaltres li vam interpretar les dues darreres cançons que hem composat en una de les activitats dajustament: la del darrer Nadal,\nReina de la Pau, i la daquesta primavera, Mañana de primavera. Aquesta era lexcusa per venir-nos a veure. Tothom va gaudir molt de la seva companyia i, a més, de tenir loportunitat de conèixer a una persona molt sensible i propera.\nCompartint el dia a dia amb Serra de l'Obac Encara recordo les paraules que em va dir lÀlex quan em va entrevistar el primer dia: Thi enganxaràs! Ara ja han passat gairebé vuit mesos i aviat sacabarà per a mi aquesta experiència que tantes coses mha ensenyat. He de dir que ha estat un luxe poder compartir tot aquest temps amb les persones\nde la llar residència Serra de lObac, cada una delles és una joia única i inigualable i una gran lliçó de vida per a tots i totes. Menduc un grapat de records dells i, sobretot, els valors que mhan transmès. He de dir que lÀlex no es va equivocar gens ni mica, mhi he enganxat del tot. He tingut la sort de conèixer\naquestes persones i de compartir part del seu dia a dia, i mhe adonat que la qualitat de vida dels nois depèn de lentorn, dels vincles socials que tenen i desenvolupen en la comunitat. Per aquesta raó, cal prendre consciència daquest fet i vetllar per construir un medi adequat i digne per a tots ells.Per\nacabar, magradaria aprofitar aquest escrit per donar les gràcies a lÀngel, el Domingo, el Mario, el Carmelo i el José A. perquè mhan acollit amb els braços oberts i mhan fet sentir com a casa. A tots cinc i a la resta de les persones que viuen a Serra de lObac, la Noe us dóna les gràcies de tot cor.\nTercera jornada de formació dels treballadors del àrea de serveis El passat dilluns 31 de març de 2014 es va portar a terme la 3a Jornada de Formació dels Treballadors del CET de lÀrea de Serveis. El programa daquesta Jornada va ser el següent: benvinguda del gerent, presentació per part de les coordinadores, exposició dun dels serveis, una xerrada sobre alimentació saludable i, finalment, una dinàmica de grup. El gerent de Prodis, Dani Jorquera, va donar la benvinguda als assistents i va parlar de la importància despais com el de la Jornada, perquè els companys que no acostumem a treballar al mateix lloc puguem compartir lestona i també conèixer-nos millor entre tots. A continuació, les coordinadores de lÀrea, lEster Martín i la Belén Carrillo, van\npresentar la Jornada. Seguidament, el Rafa Ortín, treballador del CET de Prodis, va fer una presentació del servei on treballa: la deixalleria mòbil. En Rafa va explicar quin tipus de productes es poden reciclar, els recorreguts que fan i que hi ha un descompte en la taxa municipal si sutilitza aquest servei. Vam poder veure un vídeo amb el dia a dia de la feina del Rafa, i després ell mateix va contestar les preguntes que li feien els companys. A continuació vam descansar una estona tot fent un esmorzar al parc de la Masia Freixa. Després desmorzar, vam poder escoltar la Dra. Laia Assó, que treballa com a nutricionista a la Mútua de Terrassa. Va presentar una xerrada sobre alimentació saludable i tots vam aprendren\nmolt. Va ser una xerrada molt participativa i va tenir molt bona acollida per part de tots. En acabar la xerrada, vam fer un petit recés i tot seguit vam començar amb la dinàmica preparada per lAinhoa Rielo, la Cristina Altaba i lAna Paco. La dinàmica tenia lobjectiu de conèixer millor els nostres companys, així que primer vam fer un joc per trobar una parella, i un cop fetes les parelles, vam fer-nos una petita entrevista. Daquesta manera vam saber coses noves dels companys: aficions, interessos... La cloenda, que va dur a terme lAinhoa Rielo, va consistir en la realització del qüestionari davaluació, que permet conèixer la valoració dels assistents, així com propostes de millora per a properes jornades.\nUn matí de bòccia a Atendis El passat 9 dabril, un grup de persones del Centre de Paràlisi Cerebral, vam desplaçar-nos a Sabadell per tal de compartir una jornada de boccia amb companys de la Fundació Atendis. Aquest esport, per a tots aquells que no el conegueu, és un esport paralímpic practicat per persones usuàries de cadira de rodes amb paràlisi cerebral o discapacitat física severa. Consisteix a combinar tàctica i habilitat de forma estratègica. Es practica de forma individual o per parelles o equips, sobre una pista rectangular, en la qual els jugadors llancen les seves pilotes (vermelles o blaves), el més a prop possible de la pilota blanca\nDiada de Sant Jordi al carrer Un any més, la Diada de Sant Jordi és especial per a Prodis. Ben dhora al matí tot comença a estar a punt: les roses, els productes fets a mà, les parades muntades que esperen els primers clients fidels que van arribant... Com ja és tradicional, vam tenir dues parades: una a lavinguda de Jacquard i laltra a\nA proposit color 48\nButlletí infromatiu de Prodis Fundació


Endavant (OSAN) - Baix Llobregat: 25 de novembre, Dia Internacional contra la Violència de Gènere\nUn any més, aquest 25 de novembre, Dia Internacional contra la Violència de Gènere, tornem a ajuntar-nos als carrers i a les places. Un any més tornem a recordar aquest dia. Volem denunciar la violència sistemàtica, estructural i invisible que exerceixen les institucions de l’Estat contra les dones, institucions patriarcals, gestionades per la dreta més ortodoxa i conservadora, que operen sota la lògica del capitalisme, que legitimen la violència, i com aquest fet “socialitza” la violència i la normalitza en la societat.\nTotes les dones, així com totes aquelles persones que no “encaixem” de manera normativa en els patrons familiars i sexuals imposats pel sistema ( homosexuals, transsexuals, intersexuals) patim la violència de gènere d’una forma o altra, ja que la violència de gènere és complexa, estructural i transversal i ens afecta a totes: violència psíquica, violència física, talles de roba i estereotips estètics imposats, actituds sexistes, micromasclismes, discriminació i un llarg etcètera.\nLes retallades en les ajudes al serveis socials que afecten els menjadors escolars, l’augment del preu de les escoles bressol, el canvi dels horaris als IES INS, l’encariment de les residències de la 3a edat, la retirada d’ajudes en la Llei de la Dependència, etc. són mesures que obliguen les dones al retorn a les feines de la llar. Totes aquestes retallades que afecten els serveis socials també són violència, una violència de l’Estat cap a les dones treballadores, que hem d’acabar fent dobles jornades laborals: a la feina precària i mal pagada, i a casa, fent les tasques invisibles de cura que ningú reconeix com a treball.\nEl poder promou que siguem nosaltres, les dones, les qui assumim aquesta feina invisible, com si ens correspongués fer-ho de manera gratuïta pel sol fet de ser dones: les tasques de cura, de criança, d’assistència i treball a la llar. S’infravalora aquesta tasca tan important que l’Estat deixa d’assumir, carregant aquest pes sobre la societat, sobre les dones, gràcies a les reformes laborals, les privatitzacions dels serveis públics i bàsics, i les retallades.\nLes conseqüències d’aquesta violència institucional és el retorn de les dones a la llar i, amb això, l’augment de la dependència econòmica i emocional de les dones envers als homes, fet que sumat als alts índexs d’atur masculí, propicia l’augment de la violència masclista a les llars. Una altra conseqüència és el reforçament del model de família nuclear com a model hegemònic, autèntic centre que sustenta el sistema capitalista i patriarcal, amb un reforçament de la monogàmia i del domini i control sobre les relacions sexo-afectives, imposant l’heterosexualitat com a norma i propiciant la prostitució obligada dintre del matrimoni a canvi de sustent.\nTambé és violència contra les dones la penalització de l’avortament, els contractes brossa, l’augment de la temporalitat i la deslocalització en els llocs de treball, l’assetjament laboral, el risc d’acomiadaments lliures, l’elevat atur en el sector femení. D’això se’n desprèn una forta feminització de la pobresa.\nVolem denunciar que totes les mesures que l’Estat intenta aplicar per tal de combatre la violència de gènere, no són més que una màscara superficial, perquè no creen les estructures necessàries ni apliquen els mecanismes bàsics per tal d’assegurar que siguin efectives. Moltes d’aquestes mesures continuen victimitzant les dones i presenten l’Estat com al protector paternal a través dels cossos de seguretat i els serveis socials, en lloc de promoure polítiques socials efectives i d’ empoderament de les dones, que ens ajudin a decidir i valer-nos per nosaltres mateixes.\nEstem fartes de veure com ens animen a dir que ja és suficient, que no hem de tolerar cap agressió més, però amb la seva hipocresia habitual ens limiten la capacitat de veure que qui aplica aquesta violència cap a les dones es el propi sistema i les institucions que el sustenten, i no restarem passives més temps.\nDesemmascarem la violència institucional ! Capitalisme és patriarcat !\nEl dia 25-N, totes a la manifestació de Barcelona a les 18.00h a la Font de Canaletes.\nLes organitzacions de l’Esquerra Independentista,\nArran, Endavant - OSAN, CUP, SEPC i COS\nNovembre de 2012 - Països Catalans


cuina generosa: faves amb camisa estofades amb morro\nEn l'entrevista que em van fer dies enrere en un programa de ràdio (Pagesos de ciutat), que com podeu imaginar dedica especial atenció al cultiu de verdures i hortalisses a casa, em van preguntar quines eren les meves preferides, i no vaig dubtar a respondre: faves i albergínies.\nEn escoltar ahir l'entrevista em van venir moltes ganes de menjar faves, i per sort el dia abans n'havíem vist de tendres i maques i n'havíem comprat una bossa: precisament perquè eren tendres, les podria preparar com a mi més m'agrada, amb camisa, o amb calzón, que diria el Xesco.\nEl dia abans també havia comprat, i cuit, després de molt de temps, morro de porc, de manera que l'alternativa era clara: faves estovades amb morro i un refrito que havia fet el dia abans per aromatitzar i donar color a un lluç a la planxa que vam menjar per sopar.\nTrobo que en català falta un equivalent d'aquesta paraula, perquè refregit té una connotació negativa, de cosa reescalfada, que no m'agrada gens, mentre que en castellà també vol dir, amb l'article un al davant, oli fregit amb all i pebre vermell, entre d'altres ingredients. Això és el que havia fet, fregir unes làmines d'all amb oli i afegir-hi, fora del foc, una cullerada de pebre vermell fumat; va anar molt bé amb el lluç i també hi aniria amb aquest plat de faves.\nEl morro l'havia cuit el dia abans, escaldant-lo primer i bullint-lo després amb una ceba petita punxada amb dos claus, una pastanaga, una fulla de llorer, sal i un grapadet de grans de pebre negre. Fet així, es pot menjar just sortir de l'olla amb una mica de sal gruixuda per sobre, pebre mòlt i un raig d'oli d'oliva, o guardar-lo per a una altra preparació, per exemple, aquesta cassola amb samfaina que vaig explicar aquí fa poc.\nLes faves les vaig rentar i no va caldre treure els fils laterals perquè no en tenien, de manera que vaig escapçar les puntes i les vaig tallar en trossos de dos o tres centímetres de llarg. Els vaig posar en una paella calenta amb un raig d'oli perquè s'enrossissin una mica, al cap d'un parell de minuts hi vaig afegir sal i pebre, all picat i el morro tallat a trossos, ho vaig saltar tot junt uns minuts i, abans no es cremés l'all, hi vaig tirar un raig de brou de la cocció del morro, vaig tapar la paella i abaixar el foc i vaig deixar que anés fent xup-xup uns minuts, amb deu em sembla que n'hi ha prou per tenir unes faves ben tendres.A l'hora de servir, una mica de refrito per sobre i una copeta de vi, un dinar fantàstic!\nPublicat per Manel Bonafacia a les 13:21\nMarina A.F. 7 de maig de 2014 a les 10:04\nM'ho crec, que va ser fantàstic! Fa molt de goig. Hi hauré de posar morro, jo també, que això s'ha de tastar! he he he\nMou 7 de maig de 2014 a les 11:21\nesa combinacion de ingredientes no la he probado nunca, pero la verdad es q se ve de lo mas rica y acertada.\nme quedo por tu blog q acabo de descubrir y me encanta. si quieres pasarte x el mio alli te espero. un saludo\nM Glòria 7 de maig de 2014 a les 12:58\nA veure si me les deixes tastar algun dia... tenen molt bona pinta i tal com ho expliques sembla que m'estic perdent un plat molt bo!!!


Compromís critica que documents valencians continuen a l’Arxiu de Salamanca - VilaWeb\nCompromís critica que documents valencians continuen a l’Arxiu de Salamanca\nLes Corts Valencianes van reclamar per unanimitat el retorn dels documents el 2004\nEl portaveu de Compromís al senat espanyol, Carles Mulet, ha afirmat que el govern espanyol es nega a retornar la documentació valenciana ‘segrestada’ a l’Arxiu de la Guerra Civil de Salamanca, i ha criticat que Pedro Sánchez justifica així ‘l’espoli documental i la seua perpetuïtat fora dels seus legítims propietaris’.\nEn un comunicat de Compromís, Mulet ha indicat que ‘s’escuden en una qüestió jurídica que té solució amb un nou Reial Decret’, i ha afegit que aquesta documentació es va tornar als seus ‘legítims propietaris’ a Catalunya però que ‘en el cas del País Valencià ens tornen a menysprear’.\nEl portaveu ha recordat que es tracta de documentació robada durant la guerra civil espanyola i la dictadura franquista a ‘desenes d’ajuntaments valencians, particulars o entitats de tota mena’.\nDes del govern espanyol han informat que, a l’empara del Reial Decret 2134/2008, de 26 de desembre, pel qual es regula el procediment a seguir per a la restitució a particulars dels documents confiscats amb motiu de la Guerra Civil, la restitució de la documentació ‘va poder ser formulada’ fins a l’11 de gener del 2010.\nPer la seua banda, Compromís ha afirmat que les corts van reclamar per unanimitat aquest retorn el 2004 i ‘no es va atendre’, pel que ha exigit que s’habiliten mecanismes legals per a la seua restitució ‘mitjançant un altre Reial Decret o la fórmula que siga’.\nHan recordat que el 26 d’abril de 1938 el bàndol franquista va crear la Delegació de l’Estat per a la Recuperació de Documents, encarregada de ‘requisar tota la documentació d’organismes republicans, partits i sindicats desafectes al “Moviment nacional” i susceptibles de subministrar a l’estat espanyol informació referent a l’actuació dels seus enemics’.\nA partir d’aquesta data i fins a la dècada dels quaranta, Mulet ha apuntat que hi ha constància que ‘almenys vuit vagons de tren amb més de 80 tones de documents, llibres i revistes van ser enviats des de Vinaròs, Castelló, València i Alacant cap a l’Arxiu de Salamanca’.


CAMINADES: La Fageda de la Grevolosa – La Vall del Ges i el Bisaura\nCAMINADES: La Fageda de la…\nPassejada circular per visitar el bosc de la Grevolosa, un dels racons naturals més màgics de la comarca d’Osona.\nAl bosc, d’unes poques hectàrees i a una altitud mitjana de 1.000 metres, hi trobarem un gran nombre de faigs centenaris que assoleixen els 40 metres d’alçada amb un perímetre, algun d’ells, de més de 4 metres (alguns, catalogats com a monumentals), dins d’un microclima creat en la tancada i aïllada vall on es troben. Val la pena aturar-se a sentir la tranquil·litat que encomana tot l’entor: a escoltar i gaudir uns instants d’un silenci absolut.\nÉs molt recomanable parar-se a contemplar l’espectacle de llums i colors que ens ofereix la tardor.\nAproximació en cotxe per l’eix Vic-Olot fins al poble de Sant Andreu de la Vola -Osona-. Continuarem per la carretera de la collada de Bracons fins trobar l’indicador de “El Molí de Bracons”, el punt de sortida de la caminada.\nEs tracta d’una passejada curta i agradable. El camí a peu d’anada i de tornada és el mateix.\nOrientativament i comptant anar i tornar: unes 2 hores.\nCap ni una. Dins el context de l’entorn de muntanya, és una passejada.\nPer arribar al punt de sortida, primer haurem de fer l’aproximació en cotxe. Venint de Vic (Osona), cal agafar l’eix Vic-Olot (C37) que deixarem just abans d’entrar al llarg túnel de Bracons. Sortirem just després del km.163, a Sant Andreu de la Vola, i ens dirigirem cap el Veïnat de Dalt. Passarem pel davant del restaurant Can Piguillem i arribarem a la cruïlla amb la BV-5224. L’agafarem cap a la nostra dreta, en sentit pujada (en direcció a La Vall d’en Bas-Olot). Després de passar el senyal del km. 23, trobarem a la nostra dreta l’indicador “El Molí de Bracons” el punt de sortida de la passejada i a on deixarem el cotxe.\nComençarem la caminada a peu agafant l’ampla pista que, de baixada, ens farà creuar un petit torrent per seguir després planejant durant una bona estona en sentit sud, paral·lels a la carretera que queda a la nostra dreta. Obviarem diversos ramals que s’enfilen a la nostra esquerra. El camí és planer i agradable. Arribarem a un petit collet on comença una lleugera baixada. Desprès d’uns 100 metres d’aquesta baixada cal estar atents, deixarem la pista per agafar un corriol ben dibuixat que s’enfila a la nostra esquerra. Sol haver-hi una petita fita de pedres al terra.\nSeguirem planejant pel mig de roures, boixos i avellaners durant uns 300 metres i fins trobar una cruïlla (just abans hi ha una tanca). En aquest punt, hem d’agafar el corriol de l’esquerra (sentit nord). Més endavant trobarem una altre creuament de camins. Hem de fer el mateix, agafar el que marxa en sentit nord per la nostra esquerra, que ens portarà sense pèrdua i en lleugera pujada en la seva part final fins a l’entrada de la Grevolosa.\nEl bosc de la Grevolosa té forma de ferradura i nosaltres hi entrarem per la part extrem esquerra. Pel seu bell mig hi baixa un petit torrent. Seguirem caminant tot enfilant-nos una mica, fins arribar a la part central. En aquest punt, hi trobarem el lloc per on arriben els que baixen de dalt la collada de Bracons. A peu de pista, també hi ha una petita font que brolla en comptades ocasions. Aprofitarem per fer l’altra pota de la ferradura que transcorre per un ample camí que de baixada ens portarà fins a una ample plaçoleta -no continuem la pista que marxariem de l’entorn-. D’aquesta manera tancarem la magnífica vista de tota la raconada.Tornarem enrere fins arribar, altra vegada, al bell mig de l’indret. Des d’aquí, val la pena baixar per anar a veure de prop l’imponent faig que presideix la raconada: té un perímetre a la base de 5,81 metres, una altura xifrada en 42 metres i un diàmetre de copa de 18,50 metres. Se li calcula una edat aproximada d’entre 250 i 300 anys. Impressionant.\nTambé val la pena fixar-nos en els boixos que hi trobem, alguns d’ells també de mides molt per sobre de les habituals. Gaudiu de l’indret; de la majestuositat dels arbres i del silenci.\nPer la grandària dels arbres i la seva ubicació en aquesta estreta i tancada vall, fa uns anys que el bosc de la Grevolosa s’havia fet servir, a la tardor, com a auditori per celebrar-hi un concert de música amb orquestra de cobla. Sembla ser que l’acústica és especialment favorable per aquest tipus d’actes.\nPer raons mediambientals donada la gran quantitat de gent que s’hi aplegava es va decidir la seva suspensió.\nCategory: CaminadesBy Antoni Prat i Puig gener 5, 2010 1 Comment\nPreviousPrevious post:CAMINADES: de la collada de Bracons a l’ermita de Sant Miquel de Castelló, per la serra de Llancers.NextNext post:UNA GRAN IL·LUSIÓ\nnovembre 28, 2011 at 7:27 pm


2008. 4. 24. 19:42\n2008. 4. 16. 19:05


Dilluns vinent comença la recollida Porta a Porta a Capellades - Ajuntament de Capellades\nData i hora oficial 24.05.2019 | 06:55\nDilluns vinent comença la recollida Porta a Porta a Capellades\nAquest proper dilluns, 18 de juny, Capellades iniciarà el nou servei de recollida d’escombraries Porta a Porta.\nA partir de les 8 del vespre ja es podrà deixar el cubell amb les restes orgàniques- dilluns toca treure l’orgànica- a la porta de cada casa.\nAl llarg de la setmana s’aniran retirant els contenidors que hi ha repartits per la vila, alliberant noves places d’aparcament.\nAquestes dies es pot anar cada matí d’11 a 2 de la tarda i de 5 a 8 del vespre a recollir el kit de reciclatge: un cubell petit per la resta orgànica que es queda dins de casa –amb les bosses compostables d’aquesta mida-, un cubell més gran també d’orgànica per treure al carrer, un altre de color blanc per treure al carrer quan toca envasos, paper o vidre i un altre de color gris pels dies que toca resta –que és allò que no es pot reciclar-.\nEl lloc per recollir aquests cubells, fins el diumenge 17, és l’antiga pizzeria Xups, al número 19 del Passeig Concepció. Només cal portar el DNI i senyalar el lloc on es viu.\nA partir de la setmana vinent tots els dubtes que hi hagi es podran preguntar a l’Oficina d’Atenció al Públic, situada a l’Antic Correus –número 2 del carrer Portal-. Hi seran els dimarts de 10 a 3 i els divendres de 4 a 7 de la tarda. També es pot resoldre temes per telèfon – 698 714 713- i per correu electrònic –info@anoiaverda.cat-.\nCal recordar també que aquest mes de juny entra en funcionament la Deixalleria Mòbil. Es podrà fer servir a les tardes dels dilluns de la primera i la tercera setmana de mes i dimarts tot el dia. Una setmana estaran a la plaça Catalunya i l’altra al Passeig Miquel I Mas, a la cantonada amb el carrer d’Oló.\nDarrera actualització: 13.06.2018 | 10:38


Setembre de 2011 – La Lleialtat Santsenca\nArquitectes de LaCol entren a l’edifici\n9 Setembre, 2011 12 Desembre, 2018 ~ alls\nEl 26 i 27 de juliol de 2011 arquitectes de LaCol i membres de la Plataforma La Lleialtat Santsenca van entrar a l’antic edifici cooperatiu per fer-ne un aixecament i comprovar-ne l’estat. Van aprofitar la ocasió per crear aquest vídeo per compartir-ho amb tots i totes.\nNúria Feliu fa esment a La Lleialtat al pregó de la Festa Major\nNúria Feliu, la pregonera d’aquest any de la Festa Major de Sants va fer esment a Can Batlló i a La Lleialtat Santsenca (minut 11:45). Gràcies a El web de Sants pel vídeo.\nCreem l’entrada a la Viquipèdia\nMembres de la Plataforma La Lleialtat Santsenca i usuaris de la Viquipèdia han creat l’entrada de l’edifici cooperatiu a aquesta enciclopèdia lliure de creació popular. Podeu veure-la prement aquí.


Marc Sanjaume - Girar full, un error estratègic | NacióDigital\n«Només des d’una lògica que cerqui reblar un statu quo empobrit es pot entendre la idea d’abandonar la lluita per assolir cotes majors d’autogovern»\nper Marc Sanjaume, 3 de febrer de 2021 a les 20:00 |\nL’aposta constitucionalista per al 14-F es pot resumir en l’expressió que Salvador Illa (PSC) repeteix arreu: «passar pàgina». Una fórmula simple, que a primer cop d’ull pot seduir a més d’un català emprenyat, tant si és independentista, federalista o autonomista. No cal ser politòleg per copsar la fatiga d’anys de conflicte territorial sense gaires canvis efectius per a l’autogovern de Catalunya més enllà d’una regressió progressiva, gairebé imparable, des del 2010.\nEn plena pandèmia global i la crisi que se’n deriva, fins i tot pot semblar saludable. Tanmateix, girar full seria un error estratègic colossal per a tothom. Sí, també pel projecte d’autogovern que defensen federalistes i autonomistes. Molts han recordat a Illa que la seva proposta implica una amnèsia col·lectiva que oblida totes les persones que pateixen la repressió de l’Estat, incloses les persones preses, exiliades, processades, investigades i un llarg etcètera.\nEm sembla una idea justa i noble, és necessari tenir present que milers de ciutadans han patit la repressió de l’Estat. Sovint, però, el sentimentalisme té un recorregut força curt a la política, sobretot si no va acompanyat d’una anàlisi tàctica de la situació. Cal adonar-se de les implicacions estratègiques de girar full, i aquestes em temo que serien nefastes no ja per al projecte independentista sinó per a les aspiracions d’autogovern de Catalunya.\nEl valor del que va succeir el 2017 no rau en el 2017 sinó en el que es faci a partir d’ara. La millor manera d’honorar l’1 d’octubre no és fer-ne un mite nostàlgic i extreure’n un mandat intocable, l’aplicació del qual es va demostrar com a mínim difícil de dur a la pràctica, sinó dur aquella reivindicació a la taula de negociació.\nFer política. Capitalitzar, com sigui, els costos enormes que ha pagat el país hauria de ser una prioritat de qualsevol govern més enllà de la valoració que faci del que va passar el 2017 o de les responsabilitats dels lideratges d’aquell moment. Aquesta capitalització es pot materialitzar de maneres diverses. Arreu del món, molts referèndums d’independència aparentment fallits han desembocat en increments de l’autogovern, reformes federals o, fins i tot, clàusules de secessió a llarg termini.\nSón casos com ara els d’Escòcia i el Quebec, que, tot i rebutjar la independència a les urnes, van veure com els poders propis milloraven substancialment durant els anys posteriors. En contextos molt diferents i menys coneguts, els moviments independentistes de les Illes Fèroe (Dinamarca), l’illa de Nevis (Sant Cristòfol i Nevis) o Nagaland (Índia) van organitzar consultes independentistes que van desembocar en modificacions constitucionals per assolir majors cotes d’autonomia política. Ara bé, què tenien en comú tots aquests casos?\nQue no van girar full un cop plantejat l’embat a l’Estat, al contrari. En lloc de llançar per la borda els esforços fets fins aleshores, van persistir en les demandes d’autogovern. Només des d’una lògica que cerqui reblar un statu quo empobrit, lliscar pel pendent de la pèrdua d’autogovern, es pot entendre la idea d’abandonar la lluita per assolir cotes majors d’autogovern.\nI aquesta no pot anar deslligada de l’anhel que centenars de milers de catalans han expressat durant les mobilitzacions viscudes al llarg de la darrera dècada. Tanmateix, fer-ho requereix intel·ligència política i reforçar les posicions polítiques que aspiren a capitalitzar l’energia col·lectiva dels darrers anys des de les institucions de què ja disposa Catalunya, perquè, quan hi hagi l’oportunitat, pugui dur-la a la taula de negociació. Només així es podrà avançar cap a un autogovern digne d’aquest nom.\nPasar no una, dos páginas.\nPer Huno II el 4 de febrer de 2021 a les 19:28\nPues si no pasamos página y seguimos como los últimos diez años, convendrá Ud. conmigo que vamos de mal en peor: las empresas se van, otras como la Agencia Europea del Medicamento o Four Seasons, no vienen, la inversión extranjera, tampoco. La división social es evidente y la decadencia que muchos percibimos, ineluctable.\nTaula no de negociacio sino de diàleg. I quants cops si han assegut? 1, 2?, 21/2?\nPer Georgiana el 4 de febrer de 2021 a les 15:29\nSr. Sanjaume, no s'enganyi no es una taula de "negociacio", l'han convertit en una taula de diàleg. I ara no en diuen autogovern ara li diuen "cogovernanza". Anem com els cranks, passar pàgina? Si cap enredera, enredera.\nPer Lochimet el 4 de febrer de 2021 a les 11:34\nUn altre que parla de la quimèrica taula dediàleg, que ningú ha vist ni existeix en lloc. Parla de Quebec, Escòcia, l'India, Feroe... però oblida que nosaltres tenim a Espanya al l'altre banda, no països civilitzats i dialogants. Espanya no parla, vol guanyar humiliant. Espanya vol reduir Catalunya a una comunitat obedient, dirigida des de Madrid (a això ha vingut Illa) i que si es porta bé, creixerà quan i com digui el govern central. ERC ja ha comprat aquest tracte a canvi de ser ells qui governin a Catalunya, i la resta es barallen per fer-se un lloc en aquest futur tant "prometedor". No és que vulguin girar full, és que han assumit que Espanya mana, i ara toca escriure un full nou on tots volen dir la seva i no perdre cadira en el nou ordre que vindrà. I la gent? La gent que calli i voti, perquè això va del que volen els polítics, no la gent. Aquesta és la democràcia en la que vivim!\nPer Cepuy el 4 de febrer de 2021 a les 09:27\nDice Magrab que Escocia ha empeorado su situación fiscal tras el referéndum de independencia, casualmente cuando ha conseguido algo más de autogobierno. No dudo de su afirmación pero me pregunto si esperaba otra cosa. Cada vez que los independentistas en cualquier lugar del mundo consiguen al go de poder, lo primero que hacen es subir los impuestos para crear una estructura paralela de activistas furibundos y asociaciones varias cuya única función es promover la independencia. Y eso no es culpa del "Estado opresor" es simplemente la consecuencia de dar poder a los que jamás han hecho otra cosa que expresar un supuesto victimismo, el "España nos roba" llevado a sus territorios respectivos. No hay más que comparar la fiscalidad autonómica de las Comunidades Autónomas de Cataluña y Madrid. Los gobernantes catalanes aprovechan la legislación vigente para sangrar a sus ciudadanos, mientras que los madrileños solo hacen que intentar limitarlos lo máximo posible. Claro que los según dos no tienen una estructura pública que mantener cuyo único fin es promover el independentismo, desde el conglomerado de medios de comunicación públicos hasta el Diplocat pasando por la "NASA" catalana, instituciones a cuál más grotescas. Antes de las elecciones veremos alguna manifestación como las de ayer en Albacete y Toledo al griktop de "queremos una Ayuso". Al tiempo\nPer Nonembé el 4 de febrer de 2021 a les 08:11\nUna altra anàlisi que prescindeix de la realitat. Sil'articulista creu que hem de renunciar a la independència perquè espanya ens donarà - com un regal o un premi - més "autogovern" vol dir que porta anys fora del país o que viu una realitat paral·lela. Ara bé, té tot el dret de creure-hi. Ah, i que vigili l'unicorn, que no es refredi.\nDesengany a Escòcia\nPer magrab el 4 de febrer de 2021 a les 02:06\n"Són casos com ara els d’Escòcia i el Quebec, que, tot i rebutjar la independència a les urnes, van veure com els poders propis milloraven substancialment durant els anys posteriors." Re. Escòcia, molt lluny de ser la veritat. La famosa promesa "The Vow" de unionistes just abans del vot, era un engany. Després, el Smith Commission va fer unes recommendacions, en alguns respectes una trampa, l'efecte principal era empitjorar la situació fiscal d'Escòcia.


Ajuntament del Masnou/El Ple del gener serà el dijous 25\nData i hora oficials: 25/06/2019 15:28\nEl Ple del gener serà el dijous 25\nLa sessió ordinària del Ple de l'Ajuntament es farà el dia 25 de gener de 2018, a les 20 h, a la sala de sessions de la casa consistorial, amb l'ordre del dia següent:\n1. Aprovació, si escau, de l'esborrany de l'acta del Ple extraordinari del 26 d'octubre de 2017.\n4. Donar compte de la nova composició del Grup Municipal Demòcrata (PDeCAT-UNIÓ).\n5. Donar compte de la xifra oficial de població resultant de la revisió del padró municipal referida a 1 de gener de 2017.\n6. Modificar el nomenament de representant municipal al Consell Escolar Municipal, al Consell Municipal de Solidaritat i Cooperació, i al Consell Municipal de Benestar Social.\n7. Nomenament del jutge o jutgessa de pau titular.\n8. Resolució de les al·legacions i aprovació definitiva de la modificació de l'Ordenança municipal reguladora de les condicions d'exercici de l'activitat de clubs socials i associacions de fumadors de cànnabis i/o d'altres substàncies anàlogues.\n9. Revisió de tarifes de l'aigua 2018.\n10. Ratificació del Decret d'Alcaldia 2017LLDA002465, d'aprovació de les tarifes de transport urbà de viatgers per a l'any 2018.\n11. Modificació de l'article 5.C.1 de l'Ordenança fiscal reguladora de l'ocupació de terrenys d'ús públic, referent a les parades de venda en el mercat setmanal.\n12. Aprovació inicial de la modificació de l'apartat 29.5 de les Bases d'execució del pressupost de subvencions nominatives a atorgar pel procediment de concessió directa del Pressupost vigent, per tal d'adequar la relació de subvencions nominatives d'Esports.\n13. Inadmissió a tràmit de l'al·legació a l'aprovació inicial del Pressupost general 2018, bases d'execució, relació de subvencions nominatives i plantilla de l'exercici 2018.\n14. Aprovació definitiva del Pressupost general 2018, bases d'execució, relació de subvencions nominatives i plantilla de l'exercici 2018.\n15. Contesta de l'Equip de Govern als suggeriments i les preguntes de la sessió anterior.\n16. Precs i preguntes adreçats a l'Equip de Govern.\n17. Moció presentada pel Grup Municipal d'ICV-EUiA en relació amb el tancament de les dependències municipals el 3 d'octubre i les posteriors actuacions en relació amb la jornada laboral perduda.\n18. Moció presentada pel Grup Municipal de C's per demanar la devolució automàtica de l'import dels serveis municipals no prestats el passat dia 3 d'octubre de 2017, en romandre tancades les instal·lacions municipals per "l'aturada de país".\n19. Moció presentada pel Grup Municipal d'ICV-EUiA per proposar actuacions per a la construcció d'habitatge públic protegit de lloguer a la parcel·la situada al carrer de Montevideo.


Eduard Sagarra: "Els catalans seguiran sent ciutadans de la UE en cas d'independència"\nEntrevista a Eduard Sagarra, professor de dret internacional públic de la Universitat de Barcelona i Esade: "La Constitució Espanyola, el Codi Civil i el tractat de la Unió Europea reconeixen i possibiliten que els catalans d'una hipotètica Catalunya independent puguin seguir sent ciutadans espanyols i de la Unió Europea"\n"Catalunya quedaria fora de la UE si Espanya reconegués que Catalunya és un altre estat", afirma Sagarra\n24/09/2015 - 06:00h\nSagarra és professor de dret internacional públic a la UB i Esade / SANDRA LÁZARO\nEls poders de l'Estat han projectat un escenari tremendament pessimista per una Catalunya independent, sense ningú per finançar-la, amb un corralito i fins i tot gairebé deixada de la mà de Déu. Coincidint amb el final de la campanya, el Govern ha jugat una última carta, la referent a la pèrdua de la nacionalitat espanyola. Ho va intentar Mariano Rajoy amb escàs èxit en una entrevista radiofònica, i el ministre d'Exteriors, José Manuel García Margallo, ho ha advertit sense matisos: els catalans perdrien la nacionalitat espanyola en cas d'independència. Tractem aquesta última qüestió de la nacionalitat, potser la més sensible de totes les que s'han tractat en campanya, amb el professor de dret internacional públic de la UB i Esade, Eduard Sagarra, una veu més que autoritzada en la matèria. Fa quatre anys Sagarra ja va expressar la seva posició en el llibre col·lectiu Existeix el Dret a decidir? (Tibidabo Edicions, 2014). Sagarra sosté que la mateixa Constitució Espanyola impedeix l'escenari dibuixat per Margallo.\nEls ciutadans d'una Catalunya independent perdrien la nacionalitat espanyola i europea?\nAl meu entendre, la legalitat vigent, és a dir, la Constitució Espanyola, el Codi Civil i el tractat de la Unió Europea, reconeixen i fan possible que els ciutadans catalans d'una hipotètica Catalunya independent puguin seguir sent ciutadans espanyols, i, com a espanyols que són, serien alhora ciutadans de la Unió Europea.\nAmb la llei a la mà, doncs, un ciutadà català no pot perdre la nacionalitat espanyola si Catalunya s'independitza.\nNo. Es pot perdre la nacionalitat si s'hi renuncia. L'article 11.2 de la Constitució assenyala que cap espanyol d'origen podrà ser privat de la seva nacionalitat. És a dir, que no es pot perdre la nacionalitat així com així, sinó que cal renunciar-hi. Els espanyols d'origen, que són la majoria dels catalans que avui viuen a Catalunya, no poden ser privats de la nacionalitat espanyola com a sanció.\nEl ministre Margallo ha dit que quan un surt d'un país és obvi que abandona tots els atributs que li dóna la pertinença a aquest país.\nNo és veritat. Si fos així tots els espanyols que viuen fora d'Espanya perdrien la nacionalitat espanyola. Enlloc es diu que si un territori crea un altre estat els ciutadans que tinguin aquesta nacionalitat automàticament la perdin. En alguns països, com ha dit Margallo en el cas Algèria, sí que es va perdre la nacionalitat. Però Algèria no es regia per la Constitució Espanyola. Algèria era una colònia francesa en què les dues parts van acordar aquest punt de la nacionalitat i França li va concedir la independència. Perquè es doni el cas que comenta Margallo hi ha d'haver un reconeixement anterior per part d'Espanya que Catalunya és un estat independent.\nMargallo també ha recordat que quan les repúbliques iberoamericanes van declarar la seva independència van perdre la nacionalitat espanyola.\nPerò és que aleshores no hi havia ni la Constitució actual ni un Estat democràtic! Algunes comparacions són inútils i aquesta n'és una. Mira si no és veritat el que diu el ministre que els Reis Catòlics van expulsar als jueus el 1492, i ara Espanya està tornant la nacionalitat als descendents d'aquells jueus sefardites. De fet, entrarà en vigor una llei que permet als sefardites recuperar la nacionalitat espanyola.\nA què venen, doncs, per vostè, aquestes advertències sobre la nacionalitat?\nDoncs venen per unes declaracions del president del Govern que van crear una fuita d'aigua al vaixell. I ara tothom s'ha de posat a treure aigua.\nSagarra rebat les declaracions del ministro Margallo, que ha assegurat que amb la independència els catalans perdrien la nacionalitat espanyola / SANDRA LÁZARO\nQuins articles concrets de la Constitució s'haurien de fer servir per discutir la qüestió de la nacionalitat?\nL'article 11.3 de la Constitució diu que Espanya podrà concertar tractats de doble nacionalitat amb els països iberoamericans o amb aquells països que hagin tingut o tinguin una vinculació particular amb Espanya, és a dir, que pot haver-hi alguna persona que tingui dues nacionalitats legalment. Aquest mateix article 11.3 diu que tot i que aquells països no reconeguin als seus ciutadans un dret recíproc, els espanyols podran naturalitzar sense perdre la nacionalitat d'origen. És a dir, els ciutadans de països iberoamericans o Filipines, Andorra, Guinea Equatorial o Portugal, poden adquirir la nacionalitat espanyola. Jo crec que Catalunya és un territori que ha tingut i té una particular vinculació amb Espanya. La mateixa Constitució reconeix que pel fet d'adquirir la nacionalitat catalana no es perdria l'espanyola.\nI per la qüestió de la nacionalitat europea? On cal mirar?\nAquí cal mirar l'article 9 del tractat de la Unió Europea i l'article 20 del del tractat de funcionament de la Unió Europea. Aquest últim article diu que són ciutadans de la Unió Europea tots aquells que tenen la nacionalitat d'un estat membre. El concepte de ciutadà de la Unió Europea és un concepte jurídic. És diferent al que significa ser ciutadà d'Europa, que és un concepte geogràfic i per tant ho són els andorrans, els russos, els ucraïnesos i els noruecs. Però tornem al tractat. El que diu l'article 20 és que és ciutadà de la Unió Europea tota persona que tingui la nacionalitat d'un Estat membre, i que la ciutadania de la Unió s'afegeix a la ciutadania nacional sense substituir-la. És a dir, són ciutadans de la Unió els que tenen la nacionalitat d'un estat membre, no els que pertanyen a un estat membre.\nCom es tradueix el tractat a una hipotètica Catalunya independent?\nCom que els ciutadans catalans podran seguir sent espanyols, resulta que Catalunya no estaria a la Unió Europea i en canvi els catalans seguiran sent ciutadans de la Unió Europea en el cas que Catalunya es convertís en un estat independent.\nPer tant, una cosa és l'estatus d'un territori que pugui ser un Estat, com Catalunya, i una altra el dels ciutadans catalans\nExacte. No vol dir, però, que no es pugui canviar. Per canviar això s'haurien de canviar els articles 11.2, 11.3 i 14 de la Constitució. També s'hauria de modificar el Codi Civil, i també s'hauria de canviar el tractat de la Unió Europea, una mica més difícil perquè requereix dels 28 estats membres.\nL'expulsió de Catalunya de la UE és un pas posterior al seu reconeixement com a estat?\nSi s'expulsés Catalunya de la Unió Europea voldria dir que hi ha un reconeixement. És a dir, Catalunya quedaria fora de la UE si Espanya reconegués que Catalunya és un altre estat. Catalunya, en principi, no estarà dins de la UE si hi ha un reconeixement que és un estat. En aquest cas, Catalunya haurà de demanar l'entrada a la Unió Europea. Ara bé, per entrar a la Unió Europea es necessita ser un estat democràtic, tenir uns determinats valors i complir uns determinats requisits. En el cas de Catalunya, no només comparteix els valors europeus, sinó que té les seves lleis adaptades a les normatives europees. Ho té tot igual que la Unió Europea. L'únic que no té és la sobirania. I ara, la sobirania li vindrà donada bé sigui perquè la declari o bé sigui perquè es la reconeguin.


Jordi Mayor reclama “treballar en l’accessibilitat universal al turisme” en el VI Fòrum de Turisme de la UV | Notícies Dígitals\n28/09/2021 accesibilitat universal, jordi mayor, turisme\nEl diputat de Turisme de la Diputació de València, Jordi Mayor, ha insistit hui en la necessitat de treballar en la “accessibilitat universal al turisme” per a garantir el seu futur, “ja que cada persona particular és un turista potencial que dóna un valor afegit al sector, l’enriqueix i el fa créixer”, durant la seua participació en VI Fòrum de Turisme celebrat en la Facultat d’Economia de la Universitat de València (UV).\nL’esdeveniment, organitzat sota el títol “Turisme i ocupació: un futur millor per a tots” , ha coincidit amb la commemoració hui del Dia Mundial del Turisme, que se celebra cada 27 de setembre i enguany té com a lema “Turisme al servei d’un creixement inclusiu’.\nSegons ha expressat Jordi Mayor, “un turisme inclusiu serà per a tota mena de persones, diverses, i si és inclusiu amb la diversitat guanyarà en qualitat de serveis, en prestigi i en mercat, la qual cosa garantirà, també, el seu creixement, la seua sostenibilitat i, en definitiva, la seua competitivitat”.\n“Per això, destinacions, empreses, institucions, associacions i tot tipus d’entitats vinculades al turisme i a tota la seua cadena de valor hem de treballar en una reactivació i en la cerca d’oportunitats del sector sense deixar a ningú arrere i de forma transversal, a través tant de la inversió, com de la regulació normativa, la formació i l’articulació de les vies de creixement”, ha agregat.\nAixí, ha reivindicat “ocupació estable en el sector”, a més de reclamar el “increment de tècnics de turisme en els municipis de la província, claus a l’hora d’aprofitar al màxim les oportunitats que brindaran en els pròxims anys els fons europeus”.\nL’acte ha comptat amb la participació també del regidor de Turisme de l’Ajuntament de València, Emiliano García; el director gerent de la Fundació Visit València, Antonio Bernabé; el degà de la Facultat d’Economia, Francisco Muñoz Murgui; i el vicerector de Projecció Territorial i Societat de la Universitat de València, Jorge Hermosilla.\nDia Mundial del Turisme a la província\nL’àrea de Turisme de la Diputació, sota la marca València Turisme, ha treballat de manera conjunta amb els tècnics de turisme d’ajuntaments i mancomunitats de les comarques, així com amb les empreses del sector, per a celebrar el Dia Mundial del Turisme a la província.\nMolts municipis valencians celebren aquest dia amb esdeveniments i visites guiades, organitzats tant avui com en dies previs i posteriors.\nEntre les molt diverses iniciatives locals es troben, entre altres, les del municipi d’Albaida, que ha oferit diverses activitats des de divendres passat i finalitzaran el dissabte 2 d’octubre amb una visita guiada al Palau dels Milà i Aragò. La localitat de Cullera va organitzar ahir una jornada de portes obertes al Castell, la Casa de l’Ensenyament, el Museu Faller i la Sala d’Exposicions, que es complementaran avui amb noves rutes guiades.\nAltres poblacions com Serra proposen visites al Museu de l’Oli durant hui i demà, mentre que Sagunt també ofereix durant la jornada de hui visites guiades gratuïtes i rutes històriques.A Paterna, els monuments més emblemàtics com les Coves del Batà, Calvari, Torre, Casino, Hostal i Museu de Ceràmica romandran oberts durant tot el dia, i Manises celebrarà el Dia Mundial del Turisme dijous que ve 30 de setembre, amb una jornada de marxa nòrdica adaptada a persones amb mobilitat reduïda per la Ruta de les Masies.\n← Més de 12.000 persones visiten al MARQ la mostra internacional sobre els etruscos durant el primer mes d’exhibició\nAlmassora fomenta la compra pública innovadora entre el seu teixit industrial →


Els vestigis d’una antiga edat d’or\nUna piscina, una discoteca i uns apartaments recorden que hi va haver una edat d’or. A l’Escala, la piscina de l’hotel Voramar és ara de l’Ajuntament. El consistori valora que faci d’escullera,...


història | Territori Enogastrònomic\nRomina Ribera, arqueòloga i cofundadora de Glops d’Història El seu late motiv és donar valor a l’enoturisme de l’Empordà a través del patrimoni històric i cultural. Combinant tres elements primordials per a ells, l’arqueologia, el paisatge i el vi, l’equip de Glops d’Història, […] Be inspired… to be a local! Es tracta d’això, de “be a local”. Visitar els cellers, les formatgeries, els productors de la nostra terra i conèixer de primera mà el producte local que ens envolta i que s’elabora de manera artesanal […] Paisatges de Tramuntana El vent fred del nord, de l’Empordà, és i ha estat objecte d’innumerables referències literàries. És un vent de núvols de formes curioses i d’un cel tan blau i tan clar. Al llarg de la […] Ets cultureta i foodie? Et proposem un recorregut pel ric patrimoni històric i cultural de tota la regió de Girona a partir de l’àmplia oferta enogastronòmica que trobem a cada racó. L’EMPORDÀ, BRESSOL DE LA CULTURA DEL VI Sabies […] Girona, la nostra capital Qui trepitja Girona i es perd pel laberint de carrerons del seu barri jueu confirma la dita popular de ‘Girona m’enamora’, sorgida de la sardana de Ricard Viladesau. Girona és una ciutat històrica i molt […] L’Empordanet medieval La tranquil·litat que encara avui desprèn el que es coneix com l’Empordanet és una sensació sens igual. Entre la ciutat de Girona i les viles marineres de la Costa Brava, al Baix Empordà hi trobem […]


POEMES AL NAS DE LA LLUNA: Article 80) GALERIA MARIA ARA\nMaria Ara - febrer 2008\nMARIA ARA I SARRADELL va deixar aquest món el dia 4 de gener de 2014. No se'n va adonar. Va ser una mort com la voldríem tots, al llit, amb una amiga al costat, i no trobant-se malament, sinó pensant que en pocs dies sortiria de l'Hospital Clínic de Barcelona, on la van ingressar, només, per a fer-li una completa revisió. Tot i que el seu estat general era força delicat, res no feia pensar, en aquell moment, que es produiria el fatal esdeveniment, però, de sobte, un ofec (els metges van dir una fallida multiorgànica), totalment inesperat, va trencar el subtil fil de la pintora, amb la vida.\nMARIA ARA havia consagrat la seva existència a la pintura. Deixeble, a Llotja, del pintor CARLES MADIROLAS, va agafar el seu estil, i la mateixa, antiquíssima tècnica, de la pintura a l'ou sobre taula, que amb ell va aprendre, essent una de les seves alumnes més avantatjades.\nMaria Ara . Nadal 2013\nTota la seva vida va transcorre en el mateix pis, del carrer de Vilamarí 55, de Barcelona, i el seu terror era haver-lo de deixar algun dia. Filla única d'un matrimoni que es va anar fent gran, fins que, paulatinament, els va arribar la mort, i, finalment, es va trobar sola, sempre amb la companyia d'algun gatet; els adorava.\nAbans de descobrir el seu talent per la pintura havia ajudat al seu pare, de professió sastre, però, en el moment en que, com artista,va començar a cotitzar-se, la seva dedicació a la creació pictòrica, ja va ser total.\nNo se li coneixen més amors que els seus gatets i els pinzells. Dona de caràcter fort, sempre va fer allò que va voler, i el que ella volia, era, solament, una cosa: viure de la pintura i la il·lustració. A l'hora, era alegre com una joveneta, i gaudia amb els plaers més innocents i infantils; les pel·lícules tendres, amb animalets, el Viaje al fondo del mar, sèrie de TV. de la que tenia tots els episodis gravats, i que va veure centenars de vegades. Havia pintat els protagonistes de la sèrie, que la fascinaven, i va mantenir correspondència amb ells fins que aquests van morir.\nVa fer nombroses exposicions, a les millors sales de Barcelona, el seu nom consta en diversos diccionaris d'artistes, i moltes de les seves obres van anar al Japó. Després, la soledat, la diabetis, la crisi econòmica, la mort de molts amics... tot era patiment, però, així i tot, el seu caràcter fort, s'aixecava per damunt de cada runa, i continuava pintant, i continuava lluitant.\nAquestes fotografies són de l'últim Nadal, 2013, que ella sempre celebrava amb tots els detalls i il·lusió. Primer va refusar de fer-se fotos, però quan li vaig dir que serien per publicar-se acompanyades de les seves pintures, va deixar-se fotografiar, amb l'alegria que es pot copsar veient la seva expressió.\nSempre va tenir els ulls tansparentment blaus\nLa mà de l'artista, acaronant la seva gateta\nAl·legoria del vi\nRichard Basehart y David Hedison, els protagonistes de: Viaje al fondo del mar, dels qui estava, romànticament, enamorada\nL'esport també tenia cabuda en les seves pintures\nGaudí li va ser una gran font d'inspiració\nAquells que tingueu quadres o dibuixos de MARIA ARA, i vulgueu que figurin en aquesta galeria, no teniu més que enviar-me les fotografies, i amb molt de gust les inclouré. Estic segura que aquest reconeixement, de veure una gran part de la seva obra, exposada en un mitjà tan modern com és internet, és el que més li hauria agradat.\nDescansi en pau la pintora, i la amiga: MARIA ARA.\nAltres informacions sobre Maria Ara:\nLloc on adquirir, encara, les seves obres: http://www.todocoleccion.net/ilustrador--ara-sarradell-maria-edc-pablo-dummatzen-serie-n-1440-nueva~x5301530\nhttp://parnassediciones.com/poesia/vers-un-pais-de-poesies/ (il·lustració de Maria Ara per el poema Retorn a ciutat, del llibre Vers un país de poesies, de Maica Duaigües).\nCol·lecció particular: ABCDFM\nSant Antoni de Pàdua - M.ARA - 1989\nDonar llum - M,ARA - 1987\nMare de Déu del Carme - M.ARA - 1988\nSanta Cena - M.ARA 1992\nPrimavera-Hivern - M.ARA - 2002\nTècnica a l'ou . Retaule\nINSPIRACIÓ GAUDÍ - M.ARA - 1997\nRETAULE - M.ARA - 1993\nLA COPA - M.ARA - 2008\nPintura a l'ou\nANELLS - M.ARA - 2010\nNADAL 2013 - M.ARA\nCol·lecció particular: E.A.\nESMERALDA - M.ARA - 2008\nReverso del cuadro\nEtiquetes de comentaris: BARCELONA, POESIA ART I ARTESANIA\nrosamariesteller ha dit...\nHa estat un encert la continuació del Bloc de Nas de la Lluna i les notícies d'activitats i interessants col·laboracions que dia a dia es van introduint. També ho ha estat la publicació de les darreres fotos de l'entranyable Maria Ara i algunes de les seves pintures; tot i que m'hagués agradat més veure-les en un altre sentit, no com a homenatge pel seu decès, sinó com a reconeixement en vida i que ella pogués gaudir del formós reportatge virtual que li volia preparar Maica Duaigües.\nEl desembre del 2013, va ser la darrera visita que vaig fer a Maria Ara; com sempre, acompanyada de l'amiga mutua que un dia me la va presentar. Es veia tranquil.la i animada. Aquests darrers anys, quan gairebé no sortia, no deixàvem passar les Festes sense anar-la a veure i desitjar-li un Feliç Any Nou; sense descartar alguna altra visita o trobada compartida esporàdicament durant algun dels altres dotze mesos.\nEra una dona dedicada de ple al seu art, constant i ferma amb els seus desitjos; així va viure i així va morir. Descansi en Pau.\nMolts anys de vida als seus familiars i amics, per recordar-la amb amor.\nRosa M. Esteller\n15 de gener de 2014 a les 13:35\nAleix Ferrater, ens envia un correu demanant que posem aquest missatge en nom seu, ja que, en aquest moment, te problemes d'ordinador. L'Aleix ens diu:\nJo coneixia la Maria Ara! M'he quedat de pedra amb aquesta notícia. Sempre la recordaré amb un somriure a la cara, amb els comentaris de la seva pintura, els seus gats i la calor. Era d'aquelles persones amb les que m'agradava parlar, perquè sempre tenia un to positiu.\nVoldria dedicar-li aquesta poesia meva, que parla dels colors:\nEl repòs dels colors amb els camins\nplens de revolades i dibuixos\nque es balancegen sobre l’aigua.\nEscoltem com ens cremen les galtes\namb les mans obertes que ens pregunten\nsi potser trobarem l’amagatall\non es guarden els pinzells i la paleta.\nAra hi dormen les neus solitàries,\ni els peus dubten, ancorats entre el glaç\ni la fragilitat dels flocs de son\nque et cauen i et regalimen avall,\nfins a deixar-te ebri d’absències.\nUna abraçada per la Maria, allà on sigui, i una altra per a tots els que la coneixien i l'estimaven.\n16 de gener de 2014 a les 21:39\nArticle 87) CARTAS A UN JOVEN POETA\nArticle 86) POEMES URBANS\nArticle 85) POESIA DE L'ARQUITECTURA\nArticle 84) GALERIA MARIA ARA III\nArticle 83 GALERIA MARIA ARA II\n82 - POESÍA, POESÍA... ¿POR QUÉ ME PERSIGUES?\nArticle 81) BIBLIOTECA NACIONAL DE ESPAÑA\nArticle 79) POEMES AL NAS DE LA LLUNA DÓNA SUPORT...\nArticle 78) RECORD INFANTIL\nArticle 77) CANÇONS DE MUNTANYA: EN ESTOL\nArticle 76) GOOD MORNING, AMOR


Població Sant Ferriol del camí\nPer arribar-hi en transport públic, a través del servei d'autocars de la companyia Teisa (www.teisa-bus.com) cal baixar a Besalú i d'allà arribar-hi amb mitjans propis. Si s'hi vol arribar amb vehicle propi, des de Girona cal seguir la C-66 en direcció Olot. Sant Ferriol és just abans de Besalú.\nPortal de l'Ajuntament de Sant Ferriol\nGentilci: ferriolenc, ferriolenca\nPoblació: 222 (2012), 228 hab (2011)\nSuperfície: 42,26 km²\nEl Santuari de Sant Ferriol dóna nom al municipi. Val a dir que fins el 1930 el municipi es va anomenar la Parròquia de Besalú.\nActivitat econòmica de Sant Ferriol\nL'agricultura i la ramaderia són la base tradicional de l'economia. A les valls es conrea ordi i farratge principalment, i als sectors muntanyosos hi ha extensions de bosc d'alzines. La cria de bestiar porcí i l'avicultura són la base ramadera,...\nAplec del Ninou: 1 de gener Aplec dels Fares: 15 d’agost, per la Mare de Déu d’Agost Aplec del Sagrat Cor: 2n dissabte després de la Festa del Sagrat Cor Aplec de Sant Fruitós: dissabte més proper a Sant Fruitós (gener) Festa Major: 3r diumenge de...\nSantuari de Sant Ferriol El santuari de Sant Ferriol ha donat nom, des de 1922, a un extens municipi, de paisatge feréstec i densos boscos, on resten dempeus vells casalots i capelles d'origen romànic. Sant Ferriol fou obra dels seus devots, i entre...


Eugeni Sallent | ..: MadeByMiki :..\nPosts Tagged ‘Eugeni Sallent’\nAquest vídeo no es va poder veure per la gala “Català de l’any” emesa en fals directe per TV3. Potser alguns ara entendran els motius del canvi de Mònica Terribas per Eugeni Sallent. Aquest vídeo parla per si sol…\n24 Mai 2012 at 11:33 pm\nTagged with català de l'any, Eugeni Sallent, manipulació, Mònica Terribas, tv3, youtube


(S'ha redirigit des de: Dmitri Xostakòvitx)\nCompositor, pianista, polític, professor d'universitat, escriptor, llibretista i pedagog musical\nGerman Galynin (en) i Gueorgui Svirídov\n(1942) Simfonia núm. 7 (Xostakóvitx)\n(1961) Simfonia núm. 12\nDmitri Dmítrievitx Xostakóvitx (en rus: Дми́трий Дми́триевич Шостако́вич) (Sant Petersburg, 25 de setembre de 1906 – 9 d'agost de 1975) va ser un compositor rus del període soviètic. Va tenir relacions difícils amb el règim, que va denunciar públicament la seua música el 1936 i el 1948. No obstant això, en públic es va mostrar lleial, prenent el carnet del PCUS en 1960 i arribant a ser membre del Soviet Suprem. Des de la seua mort, la seua actitud davant de la vida a l'URSS ha sigut tema de polèmica tant política com musical, discutint-se fins a quin punt hauria sigut un dissident clandestí, encara que hi hagi acord pel que fa a la seva obra artística, una de les més importants del segle XX en termes absoluts.\nDesprés d'un període avantguardista inicial, Xostakóvitx es va adherir al romanticisme musical, en la línia de Mahler. No obstant això, va fer algunes incursions en el terreny de l'atonalitat. La seua música sol incloure contrastos aguts i elements grotescs. Les seues obres més importants són els seus cicles de quinze simfonies i quinze quartets de corda; a més, va compondre diverses òperes, sis concerts per a instrument solista i orquestra i música de cinema.\n1.2 Primera denúncia\n1.4 Segona denúncia\n1.5 La seua vinculació al partit\n2 La seua obra\nNascut a Sant Petersburg en temps de l'Imperi Rus, Xostakóvitx va ser un infant prodigi tant com a pianista com a compositor. La seua família era bastant liberal i tolerant (un dels seus oncles era bolxevic). El 1918 va escriure una marxa fúnebre en memòria de dos dirigents del Partit Constitucional Democràtic Rus que havien sigut assassinats per mariners bolxevics. El 1922 va ser admès al Conservatori de Petrograd, on va rebre les ensenyances d'Aleksandr Glazunov. Ací va patir les conseqüències de la seua falta d'interès per la política, i el 1926 va ser suspès en el seu examen de metodologia marxista. La seua primera obra musical va ser la seua Primera simfonia (1925), que va presentar com a treball de graduació.\nDesprés de la graduació, va iniciar una carrera doble com a compositor i pianista, però el seu estil fred d'interpretació no va ser gaire apreciat. Prompte limitaria les seues actuacions bàsicament a aquelles en què presentava els seus propis treballs. El1927 va compondre la seua segona simfonia (denominada Per a octubre). Mentre elaborava aquesta simfonia, va començar a escriure la seua òpera satírica El nas, basada en un conte de Nikolai Gògol. El 1929, la seua òpera va ser titllada de "formalista" per l'Associació Russa de Músics Proletaris, l'òrgan oficial dels músics de l'URSS.\nEl 1927 va començar també la seua relació amb Ivan Sollertinski, que seria el seu millor amic fins a la seua mort el 1944. Sollertinski va donar a conéixer a Xostakóvitx l'obra de Gustav Mahler, que tindria una gran influència en la seua música a partir de la seua Quarta simfonia.\nCap al final dels anys vint, Xostakóvitx va col·laborar amb el TRAM (un teatre juvenil proletari de Leningrad). Encara que va desenvolupar poc treball per a aquesta institució, va romandre protegit d'atacs ideològics. Durant aquest temps es va dedicar intensament a compondre la seua òpera Lady Macbeth de Mtsensk, que es va estrenar el 1934 i va tenir un èxit immediat, encara que després va ser prohibida en el seu país durant vint-i-sis anys.\nQuant a la seua vida personal, en 1932 va contraure matrimoni amb la seua primera esposa Nina Varzar. Encara que les dificultats que van tenir des del principi els van portar al divorci en 1935, la parella es va reconciliar poc de temps després.\nEl 1936 va acabar-se-li la tranquil·litat. Aquest any va començar amb una sèrie d'atacs vers ell a Pravda, amb un famós article titulat Caos en compte de Música. La campanya va ser iniciada per Stalin, el qual va condemnar Lady Macbeth com a formalista; conseqüentment, les seues obres cada cop s'interpretaven menys i els seus ingressos van caure en quasi tres quarts. La seua Quarta simfonia es va interpretar algunes vegades, però el clima polític va acabar fent-ho impossible. No va tornar a ser interpretada fins a 1961, però Xostakóvitx mai no va repudiar aquest treball i la va continuar designant com la seua "quarta" simfonia.\nMés encara, 1936 va marcar el començament de les grans purgues, en les quals molts dels amics del compositor van ser enviats a presó o assassinats. El seu únic consol en aquest període va ser el naixement de la seua filla Galina el 1936; el seu fill Maxim va nàixer dos anys després.\nLa seua cinquena simfonia, de 1937, va ser com un compromís: no és obertament política, ni a favor ni en contra del règim, i és musicalment conservadora sense ser simplista. De fet, s'atribueix al compositor haver dit que era "La resposta d'un artista soviètic a una crítica justa" (tot i que és una qüestió polèmica i hi ha qui diu que és un comentari de la crítica de l'època). Estilísticament es va adaptar a les exigències del règim: simplicitat formal i un final optimista, que havia de servir per demostrar les bondats del sistema. Amb això es va guanyar el perdó de les autoritats, que van oblidar l'episodi de Lady Macbeth. A més, va ser tot un èxit de públic, i continua sent un dels seus treballs més populars.\nVa ser en aquell moment que va començar a escriure el primer dels seus quartets de corda. Els seus treballs de cambra li van permetre experimentar i expressar idees que hagueren sigut inacceptables en les seues peces simfòniques més populars.\nAl setembre de 1937, va començar a ensenyar composició en el conservatori, on va tenir com el seu alumne més avantatjat en Gueorgui Sviridov (1915-1998). La qual cosa li va brindar certa estabilitat financera però al mateix temps va interferir amb el seu propi treball creatiu.\nQuan va esclatar la guerra entre Rússia i Alemanya el 1941, Xostakóvitx va romandre inicialment a Leningrad durant l'assetjament i va començar la seua Setena simfonia, coneguda precisament com a Leningrad. A l'octubre de 1941, el compositor i la seua família van ser evacuats cap a Kuibixev (ara Samara), on va acabar el seu treball, que va ser adoptat com a símbol de la resistència Russa tant en l'URSS com a Occident.\nLa primavera de 1943 tota la família es va traslladar a Moscou. L'Octava Simfonia que va compondre aquest any és un treball extens i fosc que no va ser aprovat per les autoritats, sent la seua interpretació condicionada a situacions d'excepció fins a una resolució en la primavera de 1958, amb la qual també s'absolia una bona quantitat de la música que havia sigut condemnada en les resolucions jdanovianes del quaranta-vuit. De la Novena Simfonia (1945) esperaven les autoritats una música adequada al sensacional esdevenidor de la guerra per als seus interessos, però aquesta assumia les característiques d'un divertiment, la qual cosa les va portar al recel envers el compositor, que davant aquesta reacció no reprendria el seu cicle simfònic fins a 1953.\nEl 1948 Xostakóvitx va ser acusat de formalisme pel Decret Jdànov. La majoria dels seus treballs van ser censurats, va ser obligat a disculpar-se públicament, i van ser retirats els privilegis de què gaudia la seua família.\nEn els anys següents les seues composicions es van dividir en música concessiva, treballs oficials per a assegurar la seua posició oficial, i treballs seriosos "per al calaix de l'escriptori". Aquests últims incloïen el Concert per a violí núm. 1 en La menor (que no es podria estrenar fins passats set anys de la seua redacció, amb el seu dedicatori David Oistrakh al violí), i el cicle de cançons Poesia popular jueva (Op.79). Encara hi ha disputes entorn de si era conscient dels perills que corria en escriure aquestes últimes. Laurel Fay diu que Xostakóvitx estava intentant adequar-se a la política oficial en adoptar la cançó popular com el seu tema d'inspiració; d'altra banda, aquestes obres van ser escrites en una època en què la campanya antisemita de postguerra estava acabant, i Xostakóvitx tenia vincles pròxims amb alguns dels seus afectats.\nLes restriccions imposades a la música de Xostakóvitx i les seues condicions de vida van millorar el 1949, per a assegurar la seua participació en una delegació de personalitats Soviètiques en els Estats Units. Aquest mateix any, va escriure la seua cantata Cançó dels Boscos, la qual elogiava Stalin com el "Gran Jardiner". El 1951 el compositor es va convertir en diputat del Soviet Suprem.\nLa mort de Stalin el 1953 va ser el primer gran pas cap a la rehabilitació oficial de Xostakóvitx, marcada per la seua Desena simfonia, un dels seus treballs més populars junt amb la Cinquena simfonia. La Desena simfonia conté certs codis i cites musicals, entre elles el "tema d'Elmira" i el "tema Xostakóvitx", que deriva de les inicials del nom i cognom del compositor, transliterades a l'idioma alemany, és a dir "D. Sch.". En la notació musical alemanya, la sèrie D–E–C–H representa els sons Re natural – Mi bemoll – Do natural – Si natural. En el tercer moviment usa un motiu format per aquests sons, junt amb un altre que representa el nom "Elmira", en homenatge a la seua alumna Elmira Nazirova. Segles abans, Johann Sebastian Bach havia usat el mateix recurs amb les lletres B–A–C–H que, també en la notació alemanya, representen els sons Si bemoll – La natural – Do natural – Si natural.\nDurant els anys quaranta i cinquanta, Xostakóvitx va mantenir una relació molt pròxima amb dues de les seues pupil·les: Galina Ustvolskaya i l'esmentada Elmira Nazirova. Va ser tutor d'Ustvolskaya de 1937 a 1947. La naturalesa de la seua relació no està clara: mentre que Rostopovitx la descriu com "tendra", Ustvolskaya va dir en una entrevista en 1995 que havia declinat una proposta de matrimoni de Xostakóvitx en els anys cinquanta. No obstant això, en la mateixa entrevista l'amic d'Ustvolskaya, Viktor Suslin, va dir que ella havia quedat "profundament decebuda" d'ell en el moment de la seua graduació el 1947. La relació amb Nazirova sembla haver sigut unilateral, segons les cartes que ell li escrivia, i es pot datar entre 1953 i 1956. En el rerefons estava la seua relació amb la primera esposa, Nina Varzar, que mai no es va trencar, i que va durar fins a la mort d'aquesta el 1954. Xostakóvitx va contraure matrimoni amb la seua segona esposa Margarida Kainova el 1956; aquest no va ser un matrimoni reeixit i es van divorciar tres anys després.\nEl significat de la seua Onzena simfonia, de 1956-7, és encara discutit, per bé que duu el subtítol de "L'any 1905": es pot interpretar que fa referència a la Revolució Russa de 1905, a la Revolució Hongaresa, o a ambdues. Curiosament, en el quart moviment d'aquesta simfonia Xostakóvitx empra com a un dels temes una cançó popular polonesa sorgida el s. XIX en temps de la revolta contra els ocupants russos.\nLa seua vinculació al partit[modifica]\n1960 va marcar un altre punt d'inflexió en la vida de Xostakóvitx: es va fer militant del Partit Comunista. Aquest esdeveniment ha estat interpretat com una mostra de compromís o de covardia, o com a resultat de la pressió.\nEn aquest període també va ser afectat per la pòlio que va començar a patir el 1958.\nLa resposta musical de Xostakóvitx a aquestes crisis personals va ser el seu Quartet de corda núm. 8, que igual que la seua Desena simfonia incorpora diversos codis i cites.\nEl 1962 es va casar per tercera vegada amb Irina Supinskaia, que llavors tenia només 27 anys. El mateix any, Xostakóvitx tornava al tema de l'antisemitisme amb la Tretzena simfonia (Subtitulada Babi Iar). La simfonia exposa una sèrie de poemes de Ievgueni Ievtuixenko, el primer dels quals commemora una massacre de jueus durant la Segona Guerra Mundial. Les opinions estan dividides respecte al risc personal que representava compondre una obra d'aquestes característiques: el poema havia estat publicat en els mitjans soviètics i no havia patit cap censura, però continuava sent controvertit. Després de l'estrena de la simfonia, Ievtuixenko va ser obligat a afegir una estrofa en el seu poema en què digués que russos i ucraïnesos havien mort junt amb els jueus a Babi Iar.\nEn els seus últims anys de vida, Xostakóvitx va patir d'una malaltia crònica: la pòlio va continuar empitjorant, i va començar a patir problemes del cor a mitjan anys seixanta. La majoria dels seus últims treballs –les seues Catorzena i Quinzena simfonies, i els últims quartets– són foscos i introspectius. Van atraure moltes crítiques favorables d'Occident.\nXostakóvitx va morir de càncer de pulmó el 9 d'agost de 1975, i va ser soterrat al cementiri de Novodévitxi, a Moscou, Rússia. El seu fill, el pianista i director Maksim Xostakóvitx, va ser dedicatori i primer intèrpret de diversos treballs de son pare.\nEntre els seus treballs més coneguts es troben les simfonies cinquena, setena (Leningrad), desena i onzena (L'any 1905), i els quartets vuitè i quinzè. La seua música mostra la influència que van tenir alguns dels compositors que més admirava: Bach amb les seves fugues i passacaglie; Beethoven en els seus últims quartets; Gustav Mahler en les seues simfonies i Berg en l'ús de codis musicals i de cites. Els seus treballs són àmpliament tonals dins de la tradició romàntica, però amb elements d'atonalitat, politonalitat i cromatisme. En alguns dels seus últims treballs (per exemple el Dotzè quartet) va utilitzar files de tons. Molts comentaristes han notat la disjunció dels seus treballs abans que fos denunciat el 1936, i els treballs subsegüents més conservadors, per bé que la potser disjuntiva més important s'aprecia entre les obres per a gran públic (la majoria "políticament correctes") i les escrites per a ser presentades en la intimitat (cas dels esmentats quartets).\nEl seu caràcter[modifica]\nOrtodòxia i revisionisme[modifica]\n(anglès) Fay, Laurel (1999). Shostakovich: A Life. Oxford University Press. ISBN 0-19-513438-9.\n(anglès) Wilson, Elizabeth (1994). Shostakovich: A Life Remembered. Princeton University Press. ISBN 0-691-04465-1.\n(anglès) Shostakovitx Myths Debunked, crítica de Testimoni i revisió general\n(anglès) Shostakovichiana, exhaustiva col·lecció de materials sobre el compositor des d'una perspectiva crítica\nPartitures Gratis Algunes partitures gratis de Xostakóvitx. Ex: Simfonia No. 7.\n(anglès) Jon Luebke's Shostakovitx Page, conté una discografia selecta i bibliografia comentada\n(anglès) Onno van Rijen's Opus by Shostakovitx, llista d'obres per categories\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Dmitri_Xostakóvitx&oldid=21904426»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 1 set 2019 a les 13:16.


Noticias de Ara - Información\n2014-09-10\tEl intérprete, Sergio Dalma y Trendingtronching son las principales bazas del nuevo programa\nMalikian conquista al público\n2014-08-12\tEl violinista Ara Malikian y el guitarrista José Luis Montón llenaron la noche del domingo el auditorio Óscar Esplá de Benidorm y conquistaron a los cerca de 700 asistentes con la fusión de diferentes estilos\nCocentaina apuesta por volver a celebrar el simposio musical en 2015 tras el éxito de este año\n2014-07-25\tLa orquesta sinfónica del «Sent-me», con casi cien músicos, puso el broche de oro al evento con un concierto\n2014-07-02\tEixe és el ritme pendular que marca el pas de les societats de hui. Desig de riquesa, temor a la precarietat. Però hauríem de tindre en compte que són meres paraules, només paraules, que, malauradament, creiem, seguim. La realitat són les polítiques que porten al punt contrari d´allò enunciat, és a\nÁngel Corella, el Dúo Dinámico y la vuelta de «El intérprete»\n2014-06-12\tEl Principal de Alicante programa para la nueva temporada teatro con El crédito o Feelgood, danza con Olga Pericet y música con Abraham Mateo


carnaval | Escola Sant Miquel d'Ascó\nBloc de l'Escola Sant Miquel d'Ascó\nPublicat el 7 febrer 2008 per Raquel Bosch Pujol\nLA VIDA A L’AIGUA Un any més l’escola ha sortit al carrer per a que tot el poble pogués gaudir de les disfresses fetes entre mestres, alumnes i pares. Ha estat una rua plena de color i conffetti- Per segon … Continua llegint →\nPublicat dins de carnaval\t| Deixa un comentari\nEls alumnes de la nostra escola com ja és tradició a Ascó, van a jardar amb els/les mestres. Cada cicle va a un indret diferent del poble. Com ja us imaginareu l’edat va lligada amb la distàcia. EDUCACIÓ INFANTIL va … Continua llegint →\nArxius Selecciona el mes juny 2020 març 2020 febrer 2020 abril 2019 novembre 2018 setembre 2018 març 2018 desembre 2017 novembre 2017 octubre 2017 setembre 2017 març 2017 desembre 2016 setembre 2016 juny 2016 abril 2016 desembre 2015 octubre 2015 juny 2015 maig 2015 abril 2015 març 2015 desembre 2014 novembre 2014 juny 2014 desembre 2013 abril 2013 gener 2013 desembre 2012 maig 2012 abril 2012 març 2012 febrer 2012 maig 2008 abril 2008 març 2008 febrer 2008 gener 2008 desembre 2007 novembre 2007 octubre 2007 setembre 2007


El cervell del segrest d´Olot obté el primer permís per sortir de la presó - Diari de Girona\nEl cervell del segrest d´Olot obté el primer permís per sortir de la presó\nRamon Ullastre està en segon grau penitenciari i ja ha complert tres quartes parts de la condemna, de 22 anys\nRamon Ullastre i Montserrat Teixidor, al Barri Vell de Girona en direcció a l´Audiència per ser jutjats a finals de 2002 pel segrest de la farmacèutica. diari de girona\nEls alliberats: "Iñaki" i José Luis Paz. Tema del dia\nGIRONA | JOSEP CALLOL El novembre vinent farà 19 anys que es va produir el segrest de la farmacèutica d'Olot Maria Àngels Feliu, el més llarg a Espanya comès per delinqüents comuns (492 dies). I el març passat en va fer dotze que els autors d'aquella atrocitat van ser detinguts. Alguns d'ells ja no sortirien de la presó fins molts anys després i un, el considerat el cap de la banda, no va gaudir dels seu primer permís ordinari fins fa pocs dies, a finals del maig passat. Ramon Ullastre, el veí de Sant Pere de Torelló que tenia tancada la farmacèutica en una zulo a casa seva, va ser condemnat a 22 anys de presó, la pena més alta al costat de la d'Antoni Guirado, l'expolicia local d'Olot considerat un dels planificadors i executors del segrest. Ullastre ha passat tot aquest temps entre reixes i sortint de la presó de Brians 2 només en "sortides programades" que són aquelles específiques per realitzar alguna gestió concreta o activitat, segons han explicat fonts del Departament de Justícia de la Generalitat.\nUn dels cervells del segrest no havia gaudit fins a finals del mes passat d'un permís amb tota regla i se li va concedir després d'haver superat tots els tràmits. Ramon Ullastre està en segon grau penitenciari, ja ha complert tres quartes parts de la condemna i, per tant, se li poden donar aquests tipus de permisos. Les mateixes fonts han explicat que per obtenir el tercer grau, que li permetria sortir de la presó de forma regular i només anar al centre penitenciari a dormir, hauria de realitzar diversos permisos ordinaris. En cas que aquestes sortides no generin cap problema i la seva conducta sigui l'adequada, podria aconseguir el tercer grau. En tot cas, fins a finals de 2013 no és previst que Ramon Ullastre tingui la llibertat definitiva, un cop complerta totalment la pena que li va imposar l'Audiència de Girona i que va ratificar el Suprem el juliol de 2004.\nEls condemnats pel segrest de Maria Àngels Feliu van ser cinc, després d'un llarg procés d'instrucció i d'un dels judicis més densos celebrat mai a les comarques de Girona. A més d'Ullastre i Guirado, que van ser els més mal parats de la sentencia, també van haver de complir penes la dona d'Ullastre, Montserrat Teixidor (18 anys) i que sempre ha negat saber res dels fets; Sebastià Comas Iñaki (17 anys), el carceller i el que finalment va alliberar la segrestada i José Luis Paz García Pato (14 anys), reclutat per raptar la farmacèutica. Un altre dels presumptament implicats va ser José Zambrano, un expolicia local d'Olot que havia mort un any abans de les detencions. Les investigacions, dutes a terme majoritàriament per la Guàrdia Civil, van durar sis anys i mig i no va ser fins que Antoni Guirado va confessar davant del seu cap que es va poder resoldre aquest complicat afer. Des de l'alliberament de la farmacèutica, el març de 1994, i fins a les detencions dels implicats van pasar ni més ni menys que cinc anys.


Bressols per a bessons convertibles - ROS\nJunts o separats? La primera decisió a triar. Els bressols convertibles per a bessons poden anar separats per una barana, per dos angles d'espuma o totalment separades.\nPrimer repte: que dormin més junts o més separats. La vostra manera de ser marcarà l'estil de l'habitació dels bebès.\nEls dos bressols per a bessons convertibles són per matalàs de 140x70. Si preferiu que els bebès comparteixin bressol, podeu treure les dues baranes i adquirir dos angles d'espuma que ajudaran a fer que dormin còmodament.\nPersonalitzeu al màxim l'habitació dels vostres bebès amb els nostres complements com els colors, els noms amb lletra lligada, les prestatgeries i inclús catifes o quadres infantils. Els detalls marquen la diferència. La perfecció és una distinció de ROS.\nI en què es converteixen els bressols per a bessons? Una habitació infantil amb dos llits de 140x70 que una vegada més, poden anar junts o separats.\nS'utilitza el mateix sistema que en els bressols per a bessons, ja que podeu utilitzar les espumes perquè se sentin còmodes al seu nou llitet.\nA més, per la seva seguretat, podeu triar i personalitzar la barana protectora al vostre gust: color i nom. Són tan boniques!\nEn una habitació per a bessons no pot faltar un armari a mida. A més, si us fixeu amb la foto, el canviador de l'habitació dels bebès, s'ha transformat en una còmoda de quatre calaixos i una tauleta infantil. A que és una passada?\nLes habitacions per a bessons poden ser úniques i a més funcionals.\nAra és el vostre torn. Agafeu llàpis i paper, i dibuixeu l'habitació dels vostres bebès.\nCada familia, cada llar, és un món. Apropa't a una botiga de mobles per a bebè i pregunta pel bressol convertible per a bessons Duo Plus. Aposta segura. Mobles elegants i vanguardistes, amb disseny i practicitat.\nARCO IRIS: Experimentar con juegos imaginativos\n¡Hola! Para hacer un proyecto fa 1 any 1 setmana