La línia de Wallace: Entretenir-se\nsa lluna 6 de desembre de 2020, a les 19:49\nBona cosa per a entretenir-se. Una feinada i molta paciència. Enhorabona!👏\nAlfredRussel 7 de desembre de 2020, a les 19:51\nCom deia la meua avia, "a qui no té faena deu li'n dona". Que ve a ser, si fa no fa, com això de pentinar gats ;)\nxavier pujol 6 de desembre de 2020, a les 20:48\nMolt ben construïdes aquestes ermites de Taüll. En aquesta "torbació" no coincidim.\nEn la muntanya, la guitarra i algun col·leccionisme sí que coincidim.\nAlfredRussel 7 de desembre de 2020, a les 19:55\nNo són poques coincidències, Xavier. Amb el col·leccionisme un poc abandonat i la muntanya a penes retrobada, maquetes i guitarra (renovada: acabe d'estrenar una Fender Squier, que ja tocava) han estat els meus entreteniments preferents els últims mesos. Ara, espere tornar prompte al Pirineu, necessite veure més esglèsies per a construir-les després.. ;) Salut i abraçada!\nCarme Rosanas 6 de desembre de 2020, a les 21:26\nM'ha agradat molt saber que torbar-se, com entretenir-se, també té un cert doble sentit. De fet és el mateix de "passar el temps" però en les dues vessant de fer alguna cosa per gust i per plaer o l'altra de no anar per feina o de perdre el temps amb altres coses que la que estava prevista. Per aquí a dalt utilitzem entretenir-se invariablement en els dos casos, i en canvi torbar-se només en el segon.\nCrec que és el conjunt de Son. No hi he estat mai, però m'agradaria. M'ha encantar conèixer un altre estil de comunidor. En conec dos i tots molt petits i d'una sola alçada. Un a Porqueres prop de Banyoles i l'altre a Serralonga, al Vallespir de Catalunya del nord.\nComunidor o conjurador de Serralonga\nCarme Rosanas 6 de desembre de 2020, a les 21:28\nHa de ser bonic fer aquestes maquetes... crec que a mi també m'agradaria, tot i que no ho he provat mai, però m'agraden els puzles i això tè alguna cosa de semblant.\nCarme Rosanas 6 de desembre de 2020, a les 21:30\nPerdó, és Serrallonga, els dos cops que l'he escrit, es veu que m'he menjat una ela. O ha estat el teclat que sempre em fa de les seves...\nAlfredRussel 7 de desembre de 2020, a les 20:18\nEn efecte, Carme, és l'església de Son, un racó encissador en les precioses Valls d'Àneu :) No n'havia sentit a parlar dels comunidors fins que hi vaig estar --no conec cap exemple al País Valencià, més enllà d'algun peiró o creu coberta que potser tindria també aquesta finalitat, però que no sé que se'n diguen així-- i, pel que sé, solen ser com tu dius, petites construccions obertes als quatre vents; en tot cas, trobe fascinants tant les edificacions en si com l'ús al qual es dedicaven. M'apunte Banyoles i Serrallonga, a veure si ens des-perimetren aviat.\nTambé m'agraden els puzzles, i tens raó, si que s'assembla bastant i segur que t'agradaria; i a més, la maqueta té l'avantatge de que, una volta acabada, ocupa menys espai ;) I molt interessant també el que dius de les paraules: al menys a la meua zona, "torbar-se" s'utilitza indistintament en els dos sentits que dius, però pràcticament s'ha perdut amb el significat --que els diccionaris solen posar primer-- d'alterar-se o trastornar-se; només em ve al cap que es mantinga en alguna expressió feta, com "semblar un poll torbat", que em deien a casa de petit quan anava despentinat... Salut i abraçada!\nCarme Rosanas 7 de desembre de 2020, a les 21:53\nM'encanta l'expressió "semblar un poll torbat", no la coneixia, però me l'apunto!\nTorbar-se com a alterar-se o trastornar-se, jo ho he llegit moltes vegades, i fins i tot ho he escrit també algun cop, però no ho he sentit mai en el llenguatge oral. Es perd.\nAlfredRussel 8 de desembre de 2020, a les 18:52\nNo com a transtornar-se, és cert; però fins fa poc encara se sentia a la meua comarca "torba" com a sinònim de mareig lleu ("li ha pegat el sol i li ha agarrat una torba"). Tens raó, Carme. Van perdent-se expressions i formes de dir, i anem perdent amb elles part de la varietat que ens fa tan rics...


TOT Cerdanyola | Un grup de l'Associació d'aturats Cerdanyola/Ripollet guanya 2500 euros a un concurs de projectes | SOCIETAT\nUn grup de l'Associació d'aturats Cerdanyola/Ripollet guanya 2500 euros a un concurs de projectes\nEs tracta del concurs Idees Innovadores per a reptes socials, organitzat pel Consell Comarcal del Vallès Occidental\nper Samu Martínez 03/12/2017\nEl projecte de càtering social va guanyar un dels 4 premis dotats de 2500 euros. | Cedida\nL'Associació d'aturats Cerdanyola/Ripollet ha estat un dels quatre guanyadors dels 2500 euros de premi que dóna el Consell Comarcal del Vallès Occidental en la 4a edició del Concurs d'Idees Innovadores per a reptes socials. Pepi López, Manel Navarro, Concepció Estepa, Beatriz Romero i SoumiaBenchekri van decidir emprendre un projecte d'empresa que, un cop va dictaminar el jurat, va quedar com a un dels 4 projectes guanyadors.\nEs tracta d'un càtering social que, a hores d'ara, ja està en actiu, com s'ha demostrat en el dinar popular organitzat pel Comitè de Defensa de la República (CDR) de Cerdanyola del Vallès aquest 3 de desembre. A l'acte, Concepció Estepa i Manel Navarro han cuinat per oferir una opció lliure de carn i derivats a tots aquells cerdanyolencs vegans qui hi havia al parc del Turonet assistint en l'acte del CDR.\nManel Navarro ha explicat al TOT la iniciativa: "nosaltres ensconstituïm com a cooperativa, els nostres serveis estaran dirigits a Ampas, empreses i particulars, amb un caràcter ètic. D'altra banda, els beneficis seran destinats a cobrir el cost que la gent gran i famílies necessitades puguin arribar a tenir per poder gaudir d'àpats de qualitat. Buscarem socis estratègics col·laboradors, com, per exemple, els serveis socials dels Ajuntaments".\n#PREMI #ATURATS #CÀTERING #CONSELL COMARCAL


L'ús dels medicaments monodosi, aparcat tot i que suposaria un estalvi del 25%\nLa gran aposta d'estalvi sanitari del ministeri d'ara fa tres anys ha quedat de moment aparcada. El ministeri que el va anunciar de moment no l'impulsa i Farmaindústria no hi està interessada. Només un laboratori en fabrica i tan sols hi ha cinc medicaments al mercat, que els metges pràcticament desconeixen.\nRedacció 08/03/2013 - 13.47 Actualitzat 08/03/2013 - 15.40\nL'ús dels medicaments en monodosi genera un estalvi important en la factura farmacèutica, però tot i això no es promou. A Catalunya, el descens de la despesa que comporta l'ha de comprovar l'únic hospital que ja l'està aplicant i també s'han fet estudis del que comportaria en dos centres d'atenció primària: la factura farmacèutica es reduiria entre un 25 i un 40%. A més de l'estalvi, diuen que s'eviten errors en l'administració de medicaments. Però tot i això, el ministeri que el va anunciar, de moment, no l'impulsa, i Farmaindústria no hi està interessada.\nPer entendre el cas cal remuntar-se al novembre del 2010. La llavors ministra de Sanitat, la socialista Leire Pajín, va anunciar que el seu ministeri estalviaria 300 milions d'euros en la factura farmacèutica amb la implantació dels medicaments en monodosi.\nFarmaindústria va alertar aleshores que aquest canvi els comportaria inversions milionàries per adaptar la maquinària d'envasat. Des d'aleshores, però, cap laboratori d'aquesta patronal ha apostat per aquest format. De fet, a tot l'Estat només hi ha un laboratori que fabrica medicaments en dosis unitàries. Ja en comercialitza cinc i a finals d'any ja en seran una vintena. Per poder competir amb les grans companyies ha ajustat el preu de la dosi unitària al del comprimit de la capsa més grossa. I aquesta nova opció interessa al Departament de Salut.\nEl gerent de Farmàcia i Medicament del Servei Català de la Salut, Antoni Gilabert, ha declarat: "Les monodosi ens poden ajudar en alguns àmbits. Ens poden ajudar a completar dosis, ens poden ajudar fins i tot en algunes àrees terapèutiques a estalviar i per tant això ho hem d'aprofitar i ho aprofitarem".\nPerò el Ministeri de Sanitat, el mateix que en el seu moment ho va impulsar, no s'ha volgut pronunciar sobre els medicaments monodosi. De moment, no hi ha constància que estiguin fent res per estendre'n l'ús. Les accions que promou per reduir la factura farmacèutica a hores d'ara passen per receptar genèrics i fomentar l'ús racional dels medicaments.\nLes monodosis, un estalvi de més del 25 per cent\nEl ministeri de Sanitat no fa res per impulsar les monodosis


Del Tibidabo a Alemanya\nLa divertida jornada d'experiments constata una vegada més que el problema no és la falta de talent\nUns 20 d'alumnes de física amb un futur que s'intueix fora d'Espanya usen el parc com a laboratori\nEl Tibidabo va ser l'escenari divendres passat d'una representació més de la gran tragèdia d'Espanya. Un parell de desenes dels millors estudiants de física de Catalunya (nou universitaris i vuit batxillers) van anar al parc d'atraccions de Barcelona a servir-se del carrusel, la talaia, els autos de xoc, la sala dels miralls i l'emblemàtic avió de fira del recinte per realitzar experiments pràctics sobre la mare de les disciplines científiques, perquè ja se sap el que va dir Ernest Rutherford, «la física és l'única ciència verdadera, la resta és només col·leccionisme de segells». Són alumnes brillants. El sistema educatiu espanyol encara no ha anat més enllà del punt de no retorn per culpa de les retallades i és capaç de mimar-los en el seu trànsit per instituts i universitats. Això del Tibidabo semblava tan sols un divertiment, però forma part del seu aprenentatge. Divendres, no obstant, només feia falta xerrar una estona amb ells per constatar que tots sense excepció saben que el seu futur laboral és fora d'Espanya. Una tragèdia.\nAl capdavant de l'expedició al cim més alt de la ciutat hi anava Luis Carlos Pardo, professor del departament de Física i Enginyeria Nuclear de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC). Per situar les coses i sense ànim de trivialitzar, un home molt poc Robert Oppenheimer («necessito més la física que els amics», va dir una vegada el director del projecte Manhattan) i bastant Big Bang Theory. «El més sorprenent d'aquests estudiants és la canya que et donen, com et discuteixen les coses», va explicar minuts abans del primer experiment.\nAntoniu Domingo (és molt susceptible amb això de la u del nom) i Carlota Corbella, tots dos de 16 anys, eren els encarregats de predir en una pissarra la trajectòria que seguiria una pilota deixada anar des del carrusel en marxa. Tots dos formen part del poc conegut programa del batxillerat internacional, amb els qual alguns instituts catalans brinden als joves més sobresortints l'oportunitat de complementar els estudis obligatoris amb un plus que, arribat el moment, obre bastantes portes a la universitat.\nA L'ESTIL PITÀGORES / L'experiment, pur Newton, va semblar que es torçava quan va fallar un software de mesurament. Es van abstenir de fer acudits fàcils sobre que poc exacta que és la informàtica com a ciència. «¡Ho farem per Pitàgores!», va exclamar el professor Pardo. Domingo i Corbella van improvisar un pèndol de mesurament i van omplir la pissarreta d'equacions. Van ser uns minuts emocionants, molt en l'estil de l'escena cabdal de Cortina esquinçada. Era sànscrit per a llecs, però sense entendre de què anava allò fins i tot venia de gust traçar la lletra pi a terra, com un Paul Newman darrere el teló d'acer.\nAquell va ser, en qualsevol cas, un dels experiments més simples de la jornada, juntament amb el que van portar a terme els estudiants de l'Institut Jaume Vicens Vives de Girona, que s'ho van passar en gran llançant pilotes i peluixos des de dalt de la talaia per a la seva investigació sobre l'aerodinàmica.\nEn l'atracció de l'avió el nivell era més alt. Eren universitaris de primer curs. Hi havia els estudiants de la Facultat d'Enginyeria Física de la UPC. És una disciplina acadèmica que a Espanya tan sols s'imparteix a Barcelona, dirigida, segons la presentació que en fa la mateixa universitat, «a estudiants que desitgen acceptar el repte d'inventar la tecnologia que fins i tot no existeix», que es diu aviat. Allò és una una fàbrica de talent per on, segons van explicar al costat de l'escala de l'avió Laura Garcia i Meritxell Cabreja, ja ha desfilat en alguna ocasió una mena de comercial del Govern d'Alemanya per explicar les sortides professionals que ofereix la pàtria natal d'Einstein.\nA l'avió, per cert, l'experiment tenia la seva gràcia. Això que els desaigües es buiden a l'hemisferi nord al revés que al sud és una llegenda urbana. No ho és que les borrasques atmosfèriques sí que es comporten de manera diferent al nord i al sud de la línia de l'Equador. El que els estudiants de la UPC es van proposar explorar són aquests llimbs de les trajectòries dels desaigües en una sistema en moviment, en aquest cas l'avionet del Tibidabo.\nEl test més sorprenent va tenir lloc, no obstant, a la pista dels autos de xoc, on explicat de manera profana els estudiants van tractar d'emular el caòtic comportament dels àtoms en un líquid, una matèria a la qual Einstein va dedicar la seva tesi doctoral, però en aquest cas per esbrinar què succeiria si els àtoms es comportessin amb intel·ligència. Explicat de manera profana.\nNI BEQUES / La jornada al Tibidabo, en resum, va ser en aparença una excursió d'estudiants aplicats a un parc d'oci i poc més. Però una conversa posterior amb el professor Pardo convidava a intuir l'absurditat de la situació. Fa tot just 10 anys, Espanya va aconseguir ser un aeroport d'aterratge de científics, no necessàriament amb un currículum dels que fan caure de cul, però sí com a mínim d'estudiants brillants que acabats de llicenciar opinaven que aquesta era una terra d'oportunitats. «Això és ara el buit», es queixa Pardo. Com a físic sap de què parla. «Tinc en aquests moments dos estudiants extraordinàriament brillants i res a oferir-los per retenir-los aquí. Abans hi havia com a mínim l'últim recurs de tenir un becari al departament de manera provisional fins a donar-li una sortida professional interessant. Ara, ni tan sols això».\nPardo és un paio extremadament observador. La primera vegada que va demanar sopa de miso en un restaurant japonès es va meravellar al veure-hi el fenomen físic de les cel·les de convecció. Amb idèntica mirada prediu que tots els seus estudiants trobaran feina, però no aquí. De fet, Enginyeria Física, com altres facultats cotitzades, és una estranya illa d'optimisme en què els estudiants no temen pel què faran el dia de demà. Com a molt, per on ho faran.


Unnao - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n26° 33′ N, 80° 29′ E / 26.55°N,80.48°E / 26.55; 80.48\nDistricte districte d'Unao\nUnnao o Unao (Hindi: उन्नाव, urdú: اناو) és una ciutat i municipalitat de l'estat d'Uttar Pradesh, capital del districte d'Unnao a uns 18 km de Kanpur o Cawnpore. L'aeroport d'Amausi es troba a 50 km. La ciutat està situada a 26° 32′ N, 80° 30′ E / 26.53°N,80.5°E / 26.53; 80.5Coord.: 26° 32′ N, 80° 30′ E / 26.53°N,80.5°E / 26.53; 80.5. Consta al cens del 2001 amb una població de 144.917 habitants. El 1901 la població era de 13.109 habitants.\nLa tradició diu que fou fundada per Godo Singh al segle VIII i segles després va passar als rages de Kanauj quan un oficial de nom Unwant Singh, va matar al governador i va construir un fort al que va donar el seu propi. Vers 1450 els descendents de Unwant Singh foren assassinats a traïció per uns sayyids que es van apoderar de la regió i que la van dominar en part fins al segle XX. En el regnat de Shah Jahan un shaykh de nom Fatehullah, s'hi va estanlir i encara es conserven alguns dels edificis que va erigir. Després fou part del territori del nawab d'Oudh fins a l'annexió del 1856 quan va passar als britànics. El 29 de juliol de 1857 es va lliurar la batalla d'Unnao entre les forces britàniques d'Havelock i els amotinats, que foren derrotats. El 1858 fou declarada capital de districte. El 1869 es va constituir la municipalitat.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Unnao&oldid=18795575»


L’esperança Obama | Bloc de Joan Brunet i Mauri\nPosted by Joan Brunet i Mauri | febr. 12, 2009 | Articles, Espanya, Fet divers, Galicia, Món, Política | 2 |\nD’aquí una setmana farà un mes que el nou president dels EUA, Barack Obama, va assumir la presidència de l’administració nordamericana enmig d’una inusitada expectació de propis i estranys. Tanta era l’expectació que, qui més qui menys, ha posat les esperances què aquest nou mandat presidencial dels EUA sàpiga retornar la confiança necessària per començar a veure la llum al final del túnel en el qual ens trobem, econòmicament i políticament parlant. I tantes eren les esperances que també, qui més qui menys, no dubta a l’hora d’apuntar-se a l’”obamania”. Clar que l’oportunitat d’apuntar-se a aquesta estratègia no sempre pot acabar sortint bé als que la practiquen… És el què els pot passar al PP de Catalunya que no fa massa presentaven una campanya publicitària en la que associaven imatge i comportament de Barack Obama a la líder popular catalana, Alicia Sánchez-Camacho… Llàstima que la posada en marxa de la campanya coincidís en el temps amb l’esclat d’un nou escàndol que enganxa de ple als populars a nivells d’Estat; ara en forma de possible trama corrupta, de trànsit d’influències i de blanqueig de diners. Tot plegat amb la torna de què el cap de llista popular per Ourense a les eleccions autonòmiques gallegues, Luis Carrera, havia de plegar veles i retirar-se pel fet d’haver-li estat descobert un frau amb Hisenda.\nQuedava clar, doncs, que aquella dita castellana que resa a “quién buen árbol se arrima buena sombra le cobija” no sempre s’acompleix i que apuntar-se a l’“obamania” no és suficient a l’hora d’amagar mancances i misèries. I ja que hem entrat en el terreny de les misèries polítiques, caldrà recordar que els populars havien fet ostentació màxima de la seva sòlida amistat amb Bush a través de José Ma. Aznar. Un president Bush, que en un dels seus darrers actes com a cap de l’administració nordamericana, procedia a lliurar medalles als que havien estat els seus màxims aliats en matèria de política exterior i que, ves per on, entre els tres líders estrangers distingits no hi figurava l’“amic” Aznar… Un fet que volgudament va passar desapercebut per la majoria d’observadors polítics tan donats a ressaltar els menyspreu que l’actual govern presidit per Rodríguez Zapatero mereixia a George Bush.\nTornem però als EUA on Obama ja s’ha trobat amb els primers sidrals del seu mandat i ha tingut ocasió d’evidenciar que el seu és un estil de govern notablement diferent al que aplicava el seu predecessor. I és que alguns alts càrrecs de l’administració nordamericana acabats, pràcticament, de nomenar han tingut de presentar la seva dimissió pel fet d’estar en fals quant a les seves obligacions amb Hisenda. Davant això no li han caigut els anells a Obama, que ha preferit agafar el brau per les banyes i acceptar que havia comés un error al nomenar-los. És a dir, donava la cara i feia front a les possibles crítiques, única manera d’intentar tallar-les de soca-rel. I vulgueu o no, l’actitud d’un polític de reconèixer errors acaba transmetre’n confiança a la ciutadania. Clar que d’aquest recurs no se’n pot abusar. En un altre ordre de coses, algunes decisions adoptades per Obama fins ara –Guantánamo, presència de tropes dels EUA a l’Afganistan, gestos en matèria de política a l’Orient proper–, fa que es comenci a intuir que d’acord amb el què Obama deia en el seu discurs de presa de possessió, una altra manera de fer de les coses és possible. I encara, pel què fa a les relacions de la nova administració amb Espanya, el registre està canviant i, de l’oblit en el qual Bush tenia al nostre país des que Aznar va deixar la presidència del govern espanyol, s’està resituant en un punt del qual mai no s’hauria d’haver mogut. El nou estadant de la Casa Blanca s’ha referit a Espanya i al seu paper en diverses ocasions i ha donat instruccions als seus per refer relacions. De moment la ministra Chacón i el ministre Moratinos han agendat un calendari de contactes amb Robert Gales, secretari de Defensa dels EUA, i amb Hillary Clinton, responsable de la diplomàcia, respectivament. No escapa a ningú que els EUA necessiten d’Espanya a l’hora de desenvolupar la seva política envers llatinoamèrica i també del suport espanyol en algunes qüestions de política exterior.\nEl mandat d’Obama només acaba de començar. I malgrat tot, alguns aspectes positius es comencen a entreveure de la seva actuació. Caldrà esperar la culminació dels 100 primers dies de rigor per acabar copsant la magnitud –o no— de canvis; uns canvis que, d’alguna o altra manera, a tots ens acabaran afectant.\nPublicat a Diari de Sabadell, el 12 de febrer de 2009\nÀngel Llobet\ton 12 febrer 2009 at 20:03\nEns dius que els canvis ens acabaran afectant. Potser si.\nL’Obama no ho tindrà fàcil. Introduir canvis significatius en el model de governança obliga a superar resistències molt dures. Endegar el procés per corregir els excessos que han caracteritzat els darrers temps, és encara més dificil. Cal ser optimistes… i també realistes!\nI l’empenta Obama arribarà a casa nostra? Esperem que si. Els seus avenços tindran influencia. Però caldrà voluntat i encert en els nostres governs… Ara com ara els tenim una mica distrets.\nIsabel\ton 12 febrer 2009 at 22:31\nPoca cosa diré al teu escrit… Només que ja l’esperava i que comparteixo l’esperança que tots tenim envers Obama. Necessitàvem respirar aire nou i fresc.


\tIB3 | Els treballadors d’informatius d’IB3 convoquen mobilitzacions per al 16 i 17 de gener\nPortada > media > Els treballadors d’informatius d’IB3 convoquen mobilitzacions per al 16 i 17 de gener\nEls treballadors d’informatius d’IB3 convoquen mobilitzacions per al 16 i 17 de gener\nHan establert un calendari d'aturades que podrien afectar la cobertura informativa de les pròximes eleccions del mes de maig\nImatge d'arxiu d'un estudi d'IB3 Ràdio a Palma.\nReunits en assemblea, els treballadors dels serveis informatius d’IB3 Ràdio i Televisió han decidit convocar dues jornades de mobilitzacions, els pròxims 16 i 17 de gener, i establir un calendari d’aturades que podrien afectar la cobertura informativa de les pròximes eleccions autonòmiques i municipals del mes de maig.\nReclamen a l’empresa Liquid Media, del grup Mediapro, i a l’Ens Públic IB3 que es posin d’acord per fer efectiva la pujada de l’IPC, pactada prèviament, o l’equiparació de les condicions laborals, ja que per fer la mateixa feina hi ha treballadors que, diue, cobren manco. També denuncien la càrrega de feina que, diuen, pateixen, i que dificulta oferir un servei públic de qualitat.\nPel que fa a l’anunci de vaga, la portaveu del Govern, Pilar Costa, ha subratllat que l’Executiu dona suport a la direcció que encapçala Andreu Manresa tant en la seva mediació entre els treballadors i l’empresa adjudicatària dels informatius com en la seva negociació amb aquesta societat respecte a la prolongació del contracte. “Esperem que es pugui arribar a un acord perquè es pugui desconvocar aquesta vaga”, ha exposat la portaveu del Govern en la roda de premsa posterior a la primera reunió setmanal del gabinet d’enguany.\nCosta ha incidit, no obstant això, en què la direcció d’IB3 actua amb “autonomia” per a afrontar el conflicte.\nÈxit de públic a la projecció del reportatge de les darrers dones vestides de pagesa\nAnit passada es va preestrenar a la Sala de Cultura de Can Jeroni


ESPADAN: ALFONDEGUILLA - L'ARQUET - PUNTAL - FONT DE LA PENYETA - MINA CANTALLOPS szlak - Alfondeguilla, Valencia (España)- GPS track\nWycieczki Piesze (Wycieczki Piesze szlaki w Spain → Valencian Community → Alfondeguilla )\nESPADAN: ALFONDEGUILLA - L'ARQUET - PUNTAL - FONT DE LA PENYETA - MINA CANTALLOPS\n21 701 531 5809\nMoving time jedna godzina 49 minut\nCzas 2 godzin 24 minut\nUploaded 3 grudnia 2017\nRecorded grudnia 2017\nSubida al Castillo de Castro por el Collado de la Mina - Bco. de la Horteta y descenso por la Font de la Penyeta (IBP 73 HKG) (Wycieczki Piesze)\nAlfondeguilla - Castillo de Castro - Nevera - Bco Alfondeguilla (Wycieczki Piesze)\nAlfondeguilla: L'Arquet, Mondragón y la Penya del Migdia, “puro Espadán” (IBP 73 HKG) (Wycieczki Piesze)\n*Alfondeguilla-Castillo de Castro-Coll Roig-L'Arquet* (Wycieczki Piesze)\nObejrzane 2468 razy, pobrane 118 razy\nw pobliżu Alfondeguilla, Valencia (España)\nBonita salida alrededor de Alfondeguilla, visitando l'Arquet del barranc, subiendo a les Penyes de Carlos, y por el coll de Manyanos bajamos a la Font de la Penyeta para volver a subir por la pista a la mina de Cantallops y descender de nuevo a Alfondeguilla.\nDejamos el coche en el inicio de la pista de l'Ereta y vamos por ella hasta la Fuente del Frare donde nos internamos por el pedregoso camino del río Belcaire. Continuamos por una fabulosa senda paralela al río y que nos lleva hasta el fascinante rincón de l'Arquet, donde hacemos una primera parada para disfrutar del entorno.\nSeguimos ahora por la senda hasta salir a la pista anterior y tras retroceder nos metros hasta el cruce giramos a la derecha en dirección al corral de Castelote. Antes de llegar al corral, y nada más pasar junto a unas antiguas casas, nos desviamos por una senda a la izquierda que en un duro ascenso nos llevará hasta Les Penyes de Carlos, precioso espacio para disfrutar de los distintos panoramas que nos ofrece. Llegamos al Puntal y por la derecha continuamos hasta el collado de Manyanos, donde tomaremos la senda de la izquierda que nos llevará hasta la Font de la Penyeta, desde donde podríamos seguir la PR que va hacia el Castell de Castro.\nAquí nosotros retrocedemos unos metros hasta la pista por la que ascenderemos a las minas de Cantallops, y tras una rápida visita tomaremos el camino de descenso hasta el depósito de aguas, y por las calles de Alfondeguilla llegaremos hasta el punto de inicio donde tenemos el coche aparcado. (No sé porque el descenso desde Cantallops a Alfondeguilla aparece en el track en una línea recta)\nLA FONT DEL FRARE\nPUNTAL DE LES PENYES DE CARLOS\nCOLL DE MANAYANOS\nMINA DE CANTALLOPS\nPIC DE CANTALLOPS\nA nosaltres ens ha eixit 675 m de desnivell. Per això jo he ficat difícil.\nLa ruta està molt bé i en la part final no ha eixit la línea recta.\nMoltes gràcies per compartir-la.\nGràcies a tú per compartirla.\nLa veritat es que una ruta agradable i atrevida.\nAl final deguere fallar el satélite per eixo eix la línea recta pero no hià problema en fer la baixá.\nPreciosa ruta, en un entorno maravillosa. Gracias por compartirla\nMuy bonita la ruta. gracias por compartirla.


Mai | 2009 | Pere Sàbat | Pàgina 2\nArxiu mensual: Mai de 2009\nPublicat el 7 Mai 2009 per peresabat\nM’assec davant de l’ordinador per començar a escriure el post d’avui i la veritat és que em falten paraules per descriure el que voldria descriure.Aquesta situació no és nova, sovint a l’hora de començar a escriure un article costa trobar … Continua llegint →\nPatxi López, el Coix i el Mentider\nPublicat el 4 Mai 2009 per peresabat\nDemà es perpetrà a Euskadi l’última seqüència de la pel·lícula que a l’any 2000 van acordar el PSOE i el PP, amb la complicitat de CiU, per fer fora el nacionalisme basc de les institucions i instal·lar-hi de forma moralment … Continua llegint →\nPersonatge de la setmana: 2 a 6\nPublicat el 3 Mai 2009 per peresabat\nEl triomf de la valentia i la humilitat. El triomf del futbol sobre el no-futbol. La màgia i l’espurna; l’ambició i la confiança. La voluntat de creure per veure. L’equip, la gent, tots: BARÇA. La victòria d’ahir va ser estratosfèrica, … Continua llegint →\nDemocràcia és Debatre\nPublicat el 2 Mai 2009 per peresabat\nPer qui no ho sàpiga d’aquí a poc més d’un mes, concretament el 7 de juny, tindran lloc les eleccions europees, i amb ella començarà la sempre “curta” campanya electoral. Les campanyes tenen l’objectiu, entre d’altres, de fer possible que … Continua llegint →\nPublicat el 1 Mai 2009 per peresabat\nQue la crisi econòmica no era broma, era evident. Que la crisi no era qüestió de dos dies, és evident. Que la crisi encara té recorregut, és evident. Que la crisi l’està pagant les classes populars, és evident. Però el … Continua llegint →


Oliva presenta el I Premio Poefesta dentro del Festival de Poesía | Onda Naranja Cope\nOliva presenta el I Premio Poefesta dentro del Festival de Poesía\nEl concejal de Cultura, David González, ha presentado junto a la directora artística del Poefesta este certamen enmarcado en el Festival de Poesía de Oliva, que este año celebra su décimo aniversario.\nEl periodo de admisión de los textos finalizará el próximo 6 de marzo, y la dotación económica del premio será de 1.000 euros, además de publicar la obra dentro de la colección de poesía de la Editorial Perifèric.\nGonzález ha destacado que el festival ha adquirido renombre internacional por la buena coordinación y la firme apuesta del ayuntamiento por este evento, desde el que aseguran su continuidad a lo largo de los años.


Més orientació sobre subgrup vulnerable amb diabetis i COVID-19 | ASSCAT\nMés orientació sobre subgrup vulnerable amb diabetis i COVID-19\nUn panel internacional d’experts en diabetis va publicar recomanacions pràctiques pel tractament de la diabetis en pacients amb COVID-19 en l’entorn hospitalari i fora del mateix.\nL’objectiu és ressaltar els múltiples reptes que els professionals sanitaris, “des de metges fins a personal de cures intensives, podrien fer front en el tractament d’aquest subgrup vulnerable de pacients amb diabetis en risc de COVID-19, o que ja pateixen aquesta malaltia”.\nLes recomanacions van ser publicades en versió electrònica el 23 d’abril com una “perspectiva personal” a The Lancet Diabetes & Endocrinology per un panel de 19 membres dirigits pel Dr. Stefan R. Bornstein, del Centro Helmholtz a Munich, i la Universitat Tècnica de Dresde, a Alemanya.\nAltres panelistes són experts d’Europa, Estats Units, Àsia, Austràlia i Sudamèrica.\nLa diabetis en general és un factor de risc important per desenvolupar pneumònia greu i sèpsia durant les infeccions per virus, i dades de diverses fonts indiquen que el risc de mort per COVID-19 és fins un 50% més alt en persones amb diabetis que en aquells que no la pateixen.\nLes dades també semblen indicar que els riscos associats amb COVID-19 són majors amb el control subòptim de la glucèmia, i que aparentment el virus s’associa a més risc de cetoacidosi diabètica, i diabetis de nova aparició.\nAmb base a aquests descobriments (una recomanació inicial de l’American Diabetes Association, entre d’altres organitzacions), així com en una cerca d’assajos publicats mitjançant una combinació de termes apropiats a PubMed entre el 29 d’abril del 2009 i el 5 d’abril del 2020, el panel va fer les següents recomanacions consensuades.\nAssistència ambulatòria i intrahospitalària\nPrevenció d’infeccions i assistència ambulatòria:\nSensibilitzar als pacients amb diabetis respecte a la importància del control metabòlic òptim. Això és molt important en individus amb diabetis de tipus 1 a aquells que se’ls hi ha de recordar el monitoreig de cetones al seu domicili i les regles pels dies de malaltia\nOptimització del tractament actual, si és adequat.\nPrecaució amb la suspensió prematura del tractament establert.\nÚs de telemedicina i models de salut en connexió, de ser possible, per mantenir l’autocontrol màxim.\nMonitorejar la diabetis d’aparició inicial en tots els pacients hospitalitzats amb COVID-19.\nPacients infectats amb diabetis (unitat de cures intensives):\nMonitoreig de glucosa plasmàtica, electròlits, pH, cetones en sang o b-hidroxibutirat.\nPrescripció liberal d’insulinoteràpia intravenosa precoç en cas d’evolució greu de la malaltia (síndrome de dificultat respiratòria aguda, hiperinflamació) per l’ajustament precís, evitant la resorció subcutània variable, i l’abordatge de consum molt alt d’insulina que sol observar-se.\nConcentració plasmàtica de glucosa: 4-8 mmol/l (72 – 144 mg/dl) per a pacients ambulatoris, o 4-10 mmol/l (72-180 mg/dl) pel tractament de pacients hospitalitzats o en cures intensives, amb possible ajustament ascendent del valor baix per a pacients delicats fins assolir una xifra de 5 mmol/l (90 mg/dl).\nHemoglobina glucosilada <53 mmol/mol (7%).\nObjectius de monitorització continuada de la glucosa/monitorització intermitent de la glucosa: temps en rang (3,9 – 10 mmol/l) >70% del temps (o >50% en pacients delicats i d’edat avançada).\nHipoglucèmia <3,9 mmol/l (<70 mg/dl): <4% (<1% en persones dèbils i d’edat avançada).\nFàrmacs: suspendre’n alguns, advertències per a l’ús d’altres\nEn relació amb els fàrmacs, el panel recomana que es suspengui metformina, el mateix que els inhibidors del cotransportador de sodi-glucosa de tipus 2 en pacients amb COVID-19 i diabetis de tipus 2 per reduir el risc de descompensació metabòlica aguda.\nAlgunes inquietuds sobre les dues classes de fàrmacs són augment del risc de deshidratació, lesió renal aguda, i nefropatia crònica; conseqüentment, es recomana la vigilància estreta de la funció renal.\nMetformina també augmenta el risc d’acidosi làctica, i els inhibidors del cotransportador de sodi-glucosa de tipus 2 incrementen el risc de cetoacidosi diabètica.\nMetformina i els inhibidors del cotransportador de sodi-glucosa de tipus 2 no han de suspendre’s de forma profilàctica en pacients ambulatoris que no tenen manifestacions de COVID-19.\nEls agonistes del receptor del pèptid 1 similar al glucagó i els inhibidors de dipeptidilpeptidasa-4 es poden continuar; aquests últims són ben tolerats. No obstant, pacients que prenen agonistes del receptor del pèptid 1 similar al glucagó s’han de monitorejar molt bé per si presenten deshidratació, i se’ls hi ha de fomentar la ingesta adequada de líquids i els àpats amb regularitat.\nMai s’ha de suspendre la insulinoteràpia, i pot ser necessari començar-la en pacients amb diabetis de nova aparició, o en aquells amb hiperglucèmia després que se’ls hi han suspès altres fàrmacs.\nS’ha d’encoratjar la determinació de la glucosa sanguínia cada 2 a 4 hores, o emprar monitorització continuada de la glucosa. S’ajusta la dosi d’insulina amb base a les necessitats, les quals poden ser molt elevades en persones amb COVID-19. Pot ser necessària la infusió intravenosa d’insulina.\nS’ha de suspendre l’ús d’inhibidors de l’enzim convertidor d’angiotensina i antagonistes de receptor d’angiotensina II? Fins el moment, les dades tranquil·litzen sobre aquesta qüestió i totes les societats de cardiologia importants recomanen que els pacients es mantinguin amb aquests agents terapèutics.\nTambé s’ha de mantenir l’ús d’estatina “degut als beneficis a llarg termini i el potencial d’inclinar la balança cap a la tempesta de citoquines pels increments de rebot en la interleucina-6 i la interleucina-1b si es suspengués”, van afirmar el Dr. Bornstein i els seus col·laboradors.\nPer últim, “es requereix considerable cura pel balanç de líquids, doncs es corre el risc que el líquid excessiu pugui exacerbar l’edema pulmonar al pulmó amb inflamació greu”, van afegir els experts.\nA més, s’ha de considerar molt bé l’equilibri del potassi en el context del tractament insulínic, “doncs la hipocalèmia és una manifestació freqüent de COVID-19 (possiblement associada amb hiperaldosteronisme induït per les altes concentracions d’angiotensina II), i podria exacerbar-se després de l’inici d’insulina”.\nD’altres consideracions clíniques: efectuar detecció sistemàtica d’hiperinflamació\nDonat que els pacients amb diabetis de tipus 2 i fetge gras poden tenir més risc de tempesta de citoquines i COVID-19 greu, es recomana la detecció sistemàtica d’hiperinflamació.\nLa detecció sistemàtica consisteix en analitzar les tendències en els estudis de laboratori (per exemple, augment de la ferritina, disminució de les xifres de plaquetes, proteïna C reactiva d’alta sensibilitat, o taxa d’eritrosedimentació), que són importants i podrien ajudar també a identificar subgrups de pacients en els quals la immunodepressió (esteroides, immunoglobulines, bloqueig selectiu de citoquines) podria millorar els resultats.\nMalgrat els seus avantatges en pacients amb diabetis de tipus 2 i obesitat, les intervencions quirúrgiques metabòliques electives s’han d’aplaçar durant el brot de COVID-19.\nDonat que SARS-CoV-2 pot induir alteracions metabòliques a llarg termini en pacients que s’han infectat, és recomanable la monitorització cardiometabòlica curosa dels pacients que han tingut COVID-19.\nEn conclusió, el panel va ressaltar: “Totes les recomanacions i reflexions estan basades en la nostra opinió d’experts, mentre estem a l’espera dels resultats d’estudis clínics aleatoritzats”.\n“S’ha demostrat que l’execució d’estudis clínics sota circumstàncies difícils és factible durant la pandèmia de COVID-19. Serà important investigar si alguna de les estratègies de tractament seria particularment eficaç pel tractament de la diabetis en el context de COVID-19”, van concloure.


- ´El tipo que fue y dimitió´, Montserrat Domínguez\n- excessiva, perillosa i prescindible Comisión de Propiedad Intelectual\n- davant la creació d´una Comisión de Propiedad Intelectual, recolza ´Si es legal, es legal´\n- lalistadeSinde ja compta amb 1300 webs autoinculpades\n- 20-III, ´Netejar Portugal´; quin dia ´Netejar Espanya´?\n- entitat radical Hands Off Cain denuncia execucions a Bielorrússia\n- ´Te´n pots fiar´ (spots electorals) d´Emma Bonino\n- ja en venda el llibre ´Emma Bonino, Alfabeto Bonino´\n- newsletter ADUC-notiziario droghe, 23-III-10\n- World Congress for Freedom of Scientific Research newsletter -10\n- significant pederàstia a Esglèsia Catòlica (i implicació de Benedicte XVI)\n- Merkel demana transparència sobre la pederàstia a l´Esglèsia Catòlica\n- costa de creure que l´Esglèsia Catòlica espanyola estigui lliure de pecat (de pederàstia)...\n- pederàstia a Esglèsia Catòlica: cau bisbe irlandès; Merkel crea defensor per a víctimes\n- pederàstia als USA esquitxa, novament, a Benedicte XVI\n- Simone Veil, ´immortal´ (membre de l´Acadèmia Francesa)\n- Berlusconi i Benedicte XVI, l´extranya parella\n- eutanàssia: petició de desconexió d´un respirador aquesta vegada a Suècia\n- presó per a les turques inseminades a l´estranger\n- Irán: arrestament, entre d´altres, del director de cinema Jafar Panahi\n- condemnes a mort per a opositors iranians\n- enorme lecció de política de la (ex)Ministra de Justícia de Taiwan\n- Google renuncia a la censura a Xina (refugiant-se a Hong-Kong)\n- Xina vs Google: de la Gran Muralla al Gran Tallafocs\n- Xina, forçada a reconèixer que te empresonat a Gao Zhisheng\n- imperturbable repressió xinesa a 2 anys de la darrera revolta tibetana\n- memòria de, i homenatge a, Doris Haddock\n- Chávez fa detenir al director de Globovisión\n- humil funcionari (autèntic Servidor Públic) destapa milers de Crims d´Estat\nàmbit català: cat-val-bal-and-ros-fra...: ´ofensiva´ vaticana a Catalunya (i campanya electoral); desprestigi del Tribunal Constitucional, juguet de la partitocràcia; filibusterisme parlamentari a la inversa del tripartit; Palma Arena: un cas, d´un Sistema; al.levosia governamental en el tema vegueries (remember McLuhan); corrupció a Mallorca, excepció o sistema?; perquè dimiteix el President de la Corpo a nou mesos de les eleccions?; quelcom put a podrit a Mallorca...; col.lapse partitocràtic del Tribunal Constitucional; relleu continuista a Òmnium Cultural; (la creació de) la societat civil comença a la comunitat de veïns; ...\nEspanya: (sense) sentit de la Llei a Espanya; recolzament del Rei a les corrides de toros; viciat, viciós i inconvenient cercle totxo-energètiques-Hisenda; a Espanya li toca aportar 2.000 milions en el ´rescat a Grècia´; és operatiu un PP qual Janus polític?; 24-III-10, Congreso de los Diputados: La Enmienda (II); 24-III-10, Congreso de los Diputados: La Enmienda; oprobi i (des)vergonya d´en Federico Mayor Oreja; butlletí Associació Internautes 22-III-10; nens: més hores DAVANT la tele que A l´escola; (molt) romàntica rutina assassina; ...\nUnió Europea: degradació de la qualificació econòmica: ara Portugal, i el següent?; acord sobre Grècia (a manca de govern de l´eurozona); euobserver newsletter, 22-III-10; mapa de la (percepció de la) corrupció als Estats de la Unió Europea; Grècia: crisi de l´euro i pressupost militar; euobserver newsletter, 15-III-10; eurozona: problemes entre Estats (sobirans) i Moneda Comuna; cal expulsar de l´eurozona als Estats indisciplinats; conveniència d´un Fons Monetari de l´Eurozona; euobserver newsletter, 1-III-10; cap ministre espanyol al Fòrum Ibèric de Barcelona...; ...\neuropes: Erdogan proposa una reforma de la Constitució; manifestacions a 50 ciutats contra la política econòmica de Putin-Medvedev; Rússia: la ´generació Medvedev´ pren les regions; impunes crims de guerra a (Bòsnia i) Herzegovina; Turquia/ergenekon: cop d´Estat frustrat; dossier ´Femmes à l´Est´, regard-est; Ucraïna: eleccions executives (i batalla pel legislatiu); comunitats islamistes a Bòsnia-Herzegovina; discriminació ´ètnica´ en plena Europa; cedeix poder l´Estat Profund turc?; Constitucional turc il.legalitza partit kurd DTP; estratègica renovació de l´Exèrcit rus; ...\nmón àrab/Orient Mitjà: ´Democracia en suspenso en Iraq´, Fawaz A. Gerges; el -veï- Magrib, Al Qaeda, els tuareg... qüestions transnacionals; Netanyahu desafia a Obama; feble democràcia, llibertat encalzada a Egipte; sobre el partit ´baas´ iraquià; ´Iraq’s Uncertain Future: Elections and Beyond´, crisisgroup; Iraq: la letal herència del virrei Paul Bremer; Iran: pressionar o pactar?; Iemen: en peril l´Estat, però no el consum de qat; Iemen: un noEstat amb males perspectives; Iemen: l´Aràbia (més in)feliç; atacs aeris saudís al nord de Iemen; la jutspa, no només tecnològica, israeliana; ...\nÀsia i Oceania: ´Uzbequistán, al calor del conflicto afgano´, Rafael Poch; butlletí Observatori Àsia Central-8; ´The Sri Lankan Tamil Diaspora after the LTTE´, crisisgroup; incert futur nepalí; ´China shapes its post-crisis agenda´, China Analysis Team; butlletí Observatori Àsia Central-7; carte du Viet Nam dans son espace régional; ´La seguridad energética en Asia Central: infraestructuras y riesgos´, Félix Arteaga; dossiers anàlisi Asia Centre; tensió a Malàisia per legislació no laica; ´Japan Analysis n°17, December 2009´, centreasia.org; ´Las periferias de Asia meridional: fronteras de inseguridad´, Antía Mato; ...\nÀfrica sudsahariana: ´Libye/Tchad : au-delà d´une politique d´influence´, crisisgroup; ´Madagascar: Ending the Crisis´, crisisgroup; centenars de morts en seguits enfrontaments a Nigèria; molt nuclear cop d´Estat a Níger; Kenya: Landmark Ruling on Indigenous Land Rights; ´Sudan: preventing implosion´, Louise Arbour; ´Somaliland: A Way out of the Electoral Crisis´, crisisgroup; farsa d´en, i hipocresia davant, Teodoro Obiang; el Golf de Guinea, tan piratejat com la Banya d´Àfrica; dossier CIDOB ´Procesos de reconciliación posbélica en África Subsahariana´; ...\namèriques: cultura (...) hispana: milers i milers de milions dilapidats per impuntualitat; milers de joves innocents assassinats per l´Exèrcit colombià; la Amistad fondejarà a ports cubans; subvencions a l´arroç USA: fam i misèria a Haití; creixent narcoParlament a Colòmbia; butlletí 66 Revista Latinoamericana de Desarrollo Humano; butlletí 65 Revista Latinoamericana de Desarrollo Humano; restavek: esclavatge infantil al segle XXI; Amèrica Llatina: la unitat de l´anexionisme nacionalista; execrable populisme nacionalista de Fernández de Kirchner; ...\ntransnacional: rumb monopolista de google?; l´economia (...) tòxica de Goldman Sachs; (rescatat però) impertèrrit Wall Street; primer ´animal´ en ésser reconegut com a subjecte jurídic; ´The Iran Nuclear Issue: The View from Beijing´, crisisgroup; turística -i embaucadora- evangelització sindonològica; cas Grècia: infame col.lusió de finances privades i Públiques; Inuit sue EU over seal ban; Xina guanya a la Unió Europea la carrera pel gas turkmè; els dotze d´Albraight defineixen l´OTAN del XXI; ´Proper Orient té petroli, Xina té ´terres rares´´; ...\ndossiers d´actualitat: DOSSIER: reforma (lampedusiana?) de la Llei Electoral; reformes vers una (re)generació democràtica; ...\n- ´La verdadera historia del Partido Radical´, Pier Paolo Segneri\n- ´La soledad de cristal´, Gabriel Magalhães\n- ´Una historia conocida´, M. Dolores García\n- ´Cultura económica nacionalcatólica´, Jesús Méndez\n- ´Ciencia y milongas´, Susana Quadrado\n- ´Estado, ley y justicia´, lavanguardia\n- ´Una democracia más abierta´, Lluís Foix\n- ´Citizens United´, Ramon Mullerat\n- ´Capital total´, Germà Bel\n- ´Aguirre juega a la rebelión para frenar a UPyD´, Enric Juliana\n- ´Ahorro federal; gasto en el Sur´, Enric Juliana\n- entrevista a Roberto Saviano, III-2010\n- ´Intransigente indulgencia´, Quim Monzó\n- ´Jerusalén: un contencioso eterno´, Xavier Batalla\n- ´Recuerdos de la patria perdida´, The Tibet Museum\n- ´¿Quién mató a Orlando Zapata?´, Yoani Sánchez\n- entrevista a Gustavo Duch, fundador de Veterinarios Sin Fronteras\n- ´Pequeños gestos´, Mariano Marzo\n- ´Conocerse (o no)´, Oriol Pi de Cabanyes\n- entrevista al físico, filósofo y epistemólogo Mario Bunge\n- ´Sigan leyendo a Bezsonoff´, Màrius Serra\n- ´Borges come con Bioy´, Alfred Mondria\ncontra la Llei que posa el tancament de webs en mans\nd´una Comisión de Propiedad Intelectual\ndel Ministerio (?) de Cultura (!):\nsigna el teu recolzament al Manifest\nclicant aquí o la imatge\n- 8-IV, Barcelona, presentació llibre, ´The Cuban Revolution (1959-2009). Relations with Spain, The European Union, and the United States´\n- 8/9-IV, Córdoba, II Cimera Europea dels Gitanos\n- 2-III/10-V, Barcelona, exposició fotogràfica ´Records de la pàtria perduda´ (Tibet Museum)\n- I/IV, Barcelona, ´Tertúlia Japó´\n- 10-III/12-V, Madrid, curs ´Mito y realidad de la cultura japonesa´\n- 6/7-V, Madrid, seminari, ´Europa i la regió Àrab. Visions, opinions, perspectives´\n- tertúlia política a l´Ateneu Barcelonès


EL REGNE DE LES OMBRES. MOKA. Libro en papel. 9788424659875 LIBRERÍA BOLIBLOC\nLa Inés no es refà del seu desengany amorós. Per distreure-la, les Kinra Girls, sempre a la recerca del tresor fabulós, decideixen tornar a fer d'exploradores. Però ignoren el perill terrible que ronda pels voltants del poble abandonat...


Visita de Carlos IV y María Luisa de Parma (18 de diciembre de 1802) | Cátedra Pedro Ibarra, Universidad Miguel Hernández de Elche\nVisita de Carlos IV y María Luisa de Parma (18 de diciembre de 1802)\nEnviado por Invitado (no verificado) el Mié, 01/04/2020 - 12:16\nEn el seu estudi sobre la formació de la moderna ciutat d'Elx ens comenta Gaspar Jaén i Urban una visita institucional especialment significativa: la realitzada pels reis Carles IV i Maria Lluïsa de Parma al desembre de 1802. Van arribar a Elx el 18, van fer nit el 19 i van seguir viatge el dia 20 cap a Cartagena. Allotjats al Palau de el bisbe a la "pujadeta de Sant Jeroni" (actual Bisbe Tormo). La ciutat es va engalanar per a l'esdeveniment i hi va haver música i, com no, focs artificials.\nLa família real i una nombrosa comitiva havia iniciat viatge el 12 d'agost a Barcelona, on es va celebrar el matrimoni de Ferran, príncep d'Astúries, amb la seua cosina Maria Antònia de Borbó. El Viatge, que algú ha qualificat com "última festa de l'Antic Règim", va constituir un acte d'escenificació del poder de la monarquia en una conjuntura difícil, que feia preludiar els conflictes que se succeirien en poc temps.\nAmb el motiu de la visita es va formar un "memorial" sobre la llavors vila d'Elx (habitants, cases de nobles, eclesiàstics, professionals i artesans, cultius, indústries, etc.). Dos-cents anys més tard, al juny de 1924, Pere Ibarra, va publicar dit memorial a “El Papagayo”, setmanari editat entre 1921 i 1925 i que forma part de l'Hemeroteca Digital.\nFUENTE: Biblioteca Pedro Ibarra. Anna Âlvarez, documentalista de la red de bibliotecas de Elche.\nIbarra Ruiz, Pedro / Ibarra Ruiz, Pere


FC Barcelona: Sense Messi, el Barça apel·la a la seva plantilla | Esports | EL PAÍS Catalunya\nSense Messi, el Barça apel·la a la seva plantilla\nBauza, seleccionador argentí, denuncia que el club no cuida el 10, mentre que els blaugrana es conjuren per fer un pas endavant en les tres setmanes que estaran sense ell\nBarcelona 23 SET 2016 - 12:44\tCEST\nMessi, en el moment de la seva lesió davant l'Atlètic. Alejandro Garcia EFE\nLa mà a l'engonal, la mirada a la banqueta, el gest de dolor i d'aquí, canvi i a la banqueta. Una hora després, quan l'estadi ja estava buit, quan l'Atlètic de Madrid enfilava l'aeroport del Prat amb un empat a les maletes, el comunicat mèdic del club va oficialitzar la lesió de Leo Messi: “Rotura a l'adductor de la cama dreta. Temps aproximat de baixa tres setmanes”.\nAmb un calendari tan atapeït com el que té el FC Barcelona els propers dies, Messi es perdrà almenys tres partits, dos de Lliga —Sporting i Celta— i el del Borussia de Mönchengladbag dimarts que ve, corresponent a la segona jornada de la fase de grups de la Champions. Aviat, els mateixos serveis mèdics del club es van aventurar a dir que no té res a veure amb la lesió que el va fer jugar vacil·lant amb l'Argentina contra l'Uruguai el 1 de setembre passat. Aquella lesió el va privar d'enfrontar-se a Veneçuela dies després. La realitat és que sí que hi té a veure. Messi ve carregat, molt carregat. Havia de parar –i així ho van recomanar els metges del FC Barcelona quan va tornar de l'Argentina– i no va parar. Almenys, no el temps suficient. “Es veia venir”, diuen experts consultats per aquest diari.\n“Ens envien missatges perquè el cuidem. Ens estranya que el facin jugar tots els partits, ells no el cuiden gaire”, va denunciar Edgardo Bauza el seleccionador de l'Argentina, molest per les exigències que els planteja el FC Barcelona i la mà llarga amb la qual, creu, el tracten a Espanya. “Sense Messi hi perd el futbol i hi perdem tots”, va dir Luis Enrique, resignat a perdre'l després d'esprémer-lo tant com es va deixar esprémer el 10. El cas és que la Pulga es va trencar, com gairebé sempre al setembre –cinc de les 13 lesions que ha patit en la seva carrera van arribar en aquest mes–, moltes vegades contra l'Atlètic (4 d'aquestes 13 vegades, inclosa la brutal entrada d'Ujfalusi que gairebé li va partir un turmell), i sobretot en el seu bíceps femoral dret (6 vegades de 13) una lesió pròpia dels futbolistes.\nEncara que a l'equip li preocupa la lesió del futbolista argentí, no salten les alarmes. Ja van passar per aquesta situació la passada temporada. “Els títols els guanyen les plantilles”, va recordar ahir Iniesta.\nDurant la primera temporada de Luis Enrique com a entrenador del Barça, Messi no va trepitjar la infermeria. Només havia regatejat els serveis mèdics dues temporades, sempre amb Guardiola a la banqueta, la 2008-2009 i la 2011-2012. Però el curs passat, davant Las Palmas, el genoll del 10 va cruixir. “Messi és insubstituïble”, va concloure l'entrenador blaugrana. Va patir el trencament del lligament col·lateral intern del genoll esquerre. Va estar 56 dies de baixa, nou partits amb el Barça i quatre amb la selecció, amb diferent fortuna. Set victòries, un empat i una derrota del Barça; una victòria, dos empats i una derrota de l'Argentina.\nEl Barça ens envia missatges perquè el cuidem. Ens estranya que li facin jugar tots els partits, ells no el cuiden gaire\nEdgardo Bauza, seleccionador de l'Argentina\n“És un repte gran seguir sent competitius sense el millor jugador del món. No puc demanar a Neymar que faci un pas endavant. Ney ha de fer el que fa, com Luis Suárez, com Iniesta… I tots ho fan molt bé”, va dir llavors Luis Enrique. Sense Messi, el curs passat Luis Enrique va provar amb Munir (quatre vegades), amb Sandro (tres), amb Iniesta (una) i fins i tot amb Sergi Roberto, que va actuar com a extrem dret en el clàssic contra el Madrid. A més, l'asturià, en el duel de Copa davant el Villanovense, va improvisar amb una davantera formada per Munir, Sandro i Adriano. Avui, Luis Enrique –“amb la millor plantilla que he tingut”, segons afirma–, assumeix que tot és més dicífil, però repta l'equip a fer un pas endavant. “Cal pensar solucions. Amb ell som fortíssims, però seguim sent forts”.\nPot utilitzar Arda Turan a les bandes, Paco Alcácer com a davanter centre i Rafinha en qualsevol de les tres posicions d'atac. També, com va fer el curs passat, pot recol·locar Sergi Roberto d'extrem. El problema de l'asturià és que, a diferència de la temporada anterior, aquest any va escàs de laterals drets. Només disposa del català, perquè Aleix Vidal està en penitència (contra l'Atlètic es va quedar fora de la convocatòria per tercer partit consecutiu). Opciones en té. La Pulga no hi és, però li queda l'equip.\nFC Barcelona - Atlètic, un empat amb fòrceps


Kits Portátiles De Energía Solar 2kw Conjuntos Completos 2000Watts En Línea,Kits Portátiles De Energía Solar 2kw Conjuntos Completos 2000Watts Con Precio De Fábrica\nSW-2KW-Portable sistema solar 1. (Opcional) Solar Panel: POLY 200w * 2pcs con 5m cable\n3. Controlador: 12V 30A\n4. Inversor: 2000w onda modificada\n8.Cabinet Tamaño: 62 * 29 * 42cm\nKits portátiles de energía solar 2kw Conjuntos completos Conjuntos completos 2000Watts Kits de energía solar Kits de energía solar 2kw Kits de energía solar 2000Watts\nprev : 1500W Sistema de energía eléctrica solar doméstica 1.5kw\nsiguiente :Kits solares 220V 1000w 1kw Sistema de energía solar portátil


Els càrrecs electes acomiaden la legislatura 2015-2019 - Ajuntament de les Franqueses del Vallès\nPortada > Actualitat > Notícies > Els càrrecs electes acomiaden la legislatura 2015-2019\nEls càrrecs electes acomiaden la legislatura 2015-2019\nUn ple extraordinari ha servit per reconèixer la feina dels regidors i les regidores que han estat al consistori els últims quatre anys\nEl proper dia 15 de juny es farà el ple de constitució del nou Ajuntament de les Franqueses. En aquesta sessió es decidirà qui serà el nou alcalde del municipi. Abans, però, aquest dimarts, un ple extraordinari ha servit per reconèixer la tasca de tots els càrrecs electes dels últims quatre anys i acomiadar els regidors i les regidores que no repetiran a la següent legislatura.\nL’alcalde en funcions, Francesc Colomé, ha començat fent un balanç d’aquests quatre anys, com va començar la legislatura i destacant que, tot i les diferències que hagin pogut sorgir, sempre hi ha hagut diàleg, compromís i dedicació per les Franqueses. Colomé també ha destacat que tenir representació a l’Ajuntament és un privilegi i ha volgut agrair a tothom la confiança dipositada en els representants electes. L’alcalde en funcions també ha destacat que, entre tots, han sabut pacificar la vida política al municipi. Per acomiadar aquesta legislatura, Colomé ha lliurat als regidors i les regidores una escultura amb la façana de l’Ajuntament de les Franqueses, símbol d’unió de tots els pobles, i una fotografia també de l’edifici.\nL’acte ha estat especialment emotiu pels regidors i regidores que no continuaran la propera legislatura: Ferran Jiménez (PDeCAT-Demòcrates); Rosa Maria Pruna (PDeCAT-Demòcrates); Marta Esperanza Ilona Edel (PP); Elisabet Pericas (ILFC-E); Èlia Montagud (ILFC-E); Àlex Vega (ILFC-E); Rosa Cassà (ERC-AM) i Francesc Torné (CpF). Durant les seves intervencions, tots han agraït l’oportunitat de ser representants al consistori. Marta Esperanza Ilona Edel ha agraït el seu tracte a l’alcalde, Francesc Colomé, i ha demanat a l’oposició que “prevalgui sempre el factor humà”. Rosa Maria Pruna i Ferran Jiménez, regidors al govern aquesta legislatura que acaba, han destacat que, tot i les divergències polítiques, sempre hi ha hagut respecte. “Fer poble és molt important. No importa el color polític. Ha estat un plaer molt gran”, ha destacat Pruna. “No continuaré en la vida política activa. El que m’ha deixat aquesta legislatura és la proximitat amb l’àmbit social. Ara em toca retornar tot això que he rebut a la societat”, ha dit Jiménez, que també ha volgut fer un reconeixement a l’exalcalde Francesc Torné pels seus anys de dedicació al municipi. Per la seva banda, Elisabet Pericas i Àlex Vega han agraït la dedicació a dos companys que també han format part del seu partit i presents a la sala, Ferran Gontán i Germán López. “Ens emportem un molt bon treball en equip. Seguirem treballant per les Franqueses, que és la nostra tasca”, ha assegurat Pericas. “Des de la diversitat hem intentat arribar a consensos”, ha destacat Vega. Un regidor que sí continuarà a la següent legislatura, Juan Antonio Corchado (PSC), també ha volgut dedicar unes paraules als companys, tant del govern com de l’oposició. “Vull agrair la vostra feina. Us animo a continuar treballant des del cor per les Franqueses”, ha dit.\nEl proper ple se celebrarà el 15 de juny, a les 12 hores. En aquesta ocasió, es farà el ple de constitució de l’Ajuntament de les Franqueses del Vallès.


Fundación Universitaria del Área Andina - Diplomado en Marketing Digital\nLa carrera Diplomado en Marketing Digital es una de las Diplomados de Publicidad, Mercadeo y RRPP que imparte Fundación Universitaria del Área Andina.\nEl título de Diplomado en Marketing Digital es el título que otorga Fundación Universitaria del Área Andina para la carrera de Diplomado en Mercadeo.\nSedes donde Estudiar Diplomado en Marketing Digital en Fundación Universitaria del Área Andina\nFacultades donde estudiar Diplomado en Marketing Digital en Fundación Universitaria del Área Andina


El veïnat aplaudeix les obres de rehabilitació de l’L5 - Línia Nou Barris\nRedacció|2022-02-14T10:36:51+01:0014 febrer 2022|Nou Barris|Línia Nou Barris\nTMB farà millores a la línia L5. Foto: Twitter (@robertogodos)\nPer a alguns veïns dels barris del Turó de la Peira i Vilapicina és fàcil associar la Línia 5 del metro amb vibracions. És per aquesta raó que TMB vol reduir les molèsties que aquestes provoquen renovant tres quilòmetres de vies entre les estacions de la Sagrera i d’Horta. Les obres arrancaran per Setmana Santa, però la renovació de les vies de les estacions de Virrei Amat i Vilapicina no començarà fins a l’estiu.\nEl president de l’Associació de Veïns de Turó de la Peira, Antonio Silva, veu amb bons ulls el projecte que podrà acabar amb els problemes que pateixen alguns veïns. No són poques. Silva ja va alertar no fa gaire a Línia Nou Barris que hi ha habitatges amb esquerdes a les parets i a terra i d’altres que han de conviure amb sorolls des de les cinc del matí. Per tal d’assegurar-se que aquests veïns no pateixin més problemes, afegeix, l’entitat veïnal ha demanat a TMB que faci un seguiment de com les futures obres els hi repercutiran.\nD’altra banda, el president de l’Associació de Veïns de Vilapicina-Torre Llobeta, Joaquim Forns, també valora positivament la notícia, ja que “fa molts anys” que els veïns estan “darrere d’aquest tema” per aconseguir que es resolgui. Forns, assegura, ha estat a casa de veïns on les copes de vidre es movien soles. Altres persones, apunta, li han dit que els sorolls provocats pel metro no els deixen dormir a les nits.


09-10 març 2016\nDurant els dies 9 i 10 de març, GMV acudirà com a expositor a l’edició 2016 de “Mobile money & digital payments americas”, esdeveniment que tindrà lloc a la ciutat de Mèxic i que cada any reuneix els màxims líders d’opinió de la indústria de pagaments IAC per compartir el seu coneixement i parlar sobre temes clau que comprenen tot l’ecosistema de pagaments.\nEn aquesta nova edició, Mobile money & digital payments americas reunirà més de 400 alts representants d’autoritats governamentals, bancs, OMN, operadors de transport, comerciants, ONG i proveïdors de solucions per parlar sobre els “micropagaments”.\nGMV, pionera en el desenvolupament i la implementació de sistemes telemàtics per al transport, disposarà d’estand per presentar les seves activitats i solucions relacionades amb els sistemes telemàtics per al transport amb especial insistència en la seva completa gamma de solucions de taquillatge.


[VÍDEO]: Una periodista canària parla català amb un gran nivell - XCatalunya.cat\n[VÍDEO]: Una periodista canària parla català amb un gran nivell\nUna periodista canària parla un català impecable\nEns va deixar a tots bocabadats. Es diu Francisca González i va intervenir des de la Palma al programa Cafè d’Idees de Radio Televisión Española, que presenta Gemma Nierga. Ens explicava que la colada de lava més activa no havia arribat al mar i quina era l’última hora del volcà que està afectant aquesta illa de Canàries.\n“Es compleix un mes de l’inici de l’erupció del volcà Cumbre Vieja a l’illa de La Palma i encara continua molt actiu, pendents ara de si una nova colada, la més activa, pot arribar al mar“. Aquestes eren les paraules que sorprenien i no haurien de sorprendre. Els espectadors es quedaven més amb aquest detall que no pas amb la informació, un fet que no s’hauria de veure gens estrany.\n“Aquí al plató ens hem quedat una mica aturats de veure el català que parles, estimada Francisca“. Unes felicitacions que ella ha agraït.\n“Parlo un català canari”, va començar. Vaig estudiar a Catalunya la segona carrera”, va afegir. “Francisca sempre aconsegueixes treure’ns un somriure perquè t’he donat pas, ho havia fet altres vegades, però quan he escoltat que em començaves a parlar en català he pensat, m’està parlant en català? I sí, sí, així ha estat“.\nRàpidament han aparegut missatges a xarxes socials, felicitant-la i agraint-li aquest gest. Un gest que seria impensable en altres televisions com Telecinco, que emet el programa matinal d’Ana Rosa Quintana.\nTags: canària, Periodista\nAnterior [FOTO]: Una àvia dóna una lliçó a Colau per la neteja a Barcelona\nNePròximxt La piulada de Jair Domínguez sobre els pressupostos que no ha agradat al processisme\n1 pensa en “[VÍDEO]: Una periodista canària parla català amb un gran nivell”\nRetroping: El gran gest de l'entrenador del Girona amb el català - XCatalunya.cat


CONTES D'EN PARRAC: d’abril 2010\nPublicat per EN PARRAC a 10:20 Cap comentari:\nFeia temps que en Parrac no sabia res dels seus pares. L’últim cop que havia parlat amb ells havia estat per l’octubre, quan els comunicà que s’havia instal.lat a l’hort de Quatre Vents.\nLi feia tanta il.lusió veure’ls i havia d’explicar-los-hi tantes coses que decidí d’anar a Tordera per les vacances de Setmana Santa. I així que l’escola restà buida, va convèncer la seva amiga, la gavina, per a què l’acompanyés.\nNomés feia unes hores que en Parrac era fora que tots els habitants de l´hort semblaven haver embogit. Les bledes no paraven d’esbatussar-se, i les tomaqueres, enrabiades, les escridassaven perquè no les deixaven dormir. Els enciams xisclaven enriolats mentre els cargols es passejaven amb parsimònia per llurs fulles. Les maduixeres només feien que cridar el lloro perquè s’afegís a la festa. La farigola no parava de pregar a la marieta que hi fes alguna cosa; i aquesta, nerviosa, volava d’un costat a l’altre, amb l’esperança de posar fi a tant desori. Fins i tot el vent semblava haver-se confabulat amb els habitants de l’hort, deixant que els seus udols es sentissin arreu. Finalment fou el lloro qui hi posà remei. Cridà amb totes les seves forces i digué:\n-Voleu saber com s’ho va fer en Parrac per sortir de l’illa?\nTothom callà en sec. No cal dir que el lloro, fent fatxenda del seu èxit, ho aprofità per a explicar fil per randa tot el que en recordava:\n“Tota la tripulació del Baluga havia sobreviscut al naufragi. En les seves cares hom podia copsar l’esgotament d’una nit de lluita aferrissada contra la fúria del mar i del cel. Els seus cossos, nafrats per les embestides de l’onatge i del vent, es movien amb dificultat pel terreny rocallós i irregular que cobria l’illa. Preocupats pel seu destí, caminaven silenciosos i en filera, cercant amb la mirada algun indici de vida. Però l’únic que copsaven els seus sentits era un silenci que s’anava fent cada vegada més present i audible a mesura que avançaven cap al cor de l’illa.\n-Morirem de sed si no trobem aigua aviat -va dir malhumorat el Guenyo.\n-I pensar que no tornaré a veure els meus fills –exclamà sanglotant el Xato.\n-Vinga nois, no desespereu! –cridava el capità per aixecar l’ànim dels seus homes, i afegí: -Vosaltres quedeu-vos aquí, que el Borilla i jo anirem a inspeccionar el terreny.\nVençuts pel cansament i la sed, en Parrac i els mariners deixaren caure llurs cossos exhausts damunt el rocam i van seguir amb la mirada el camí que agafaven el capità i el Burilla. Quan aquests desaperegueren, tancaren els ulls i entraren tots en un son profund, llevat d’en Parrac, que s’aixecà espiritat, atret per una veu agudíssima que no parava de repetir el seu nom una vegada i una altra.\nA en Parrac se li va posar la pell de gallina quan s’adonà que hi havia algú, en aquella illa aparentment desèrtica, que l’estava observant, i el més sorprenent de tot, que sabés el seu nom i desitgés de veure’l.\nFent el cor fort i amb pas decidit enfilà el camí rocós que portava al pic més alt de tota l’illa. Malgrat el cansament, aconseguí arribar al cim sense massa dificultats. I una vegada allà dalt quedà meravellat de veure davant seu uns homes que treballaven en silenci al voltant del que semblava ser el Baluga, el seu estimat vaixell.\n-Estem reconstruint la vostra embarcació. D’aquí a un parell d’hores ja us en podreu tornar a casa -digué un nen de cara esblanqueïda. I afegí: -Em dic Nefas i tota aquesta gent que veus aquí és la meva família. Vivim entre les roques, però la veritat és que ens passem més temps dins l’aigua que no pas treballant -digué somrient.\nEn Parrac no se’n sabia avenir amb el que li estava passant. Es pessigà les galtes per comprovar que no estava veient visions, i que tot allò estava passant de veritat. Eren tantes les preguntes que martellejaven dins seu que no sabia per on començar. Aquells homes tan alts i esvelts, de pell llànguida i fina sortits del no res… En Nefas interrompé els seus pensaments i digué:\n-No estàs somniant, Parrac! Només sortim de l’aigua per treballar i dormir. I no sempre tenim feina! Quan hi ha un naufragi a prop de casa, els dofins i les sirenes ens porten els supervivents fins a la platja. Llavors, quan la tempesta amaina, ens apropem al lloc del naufraig per veure si podem fer-hi alguna cosa. Però no sempre surt bé, saps? De vegades hem d’enterrar els cossos sense vida dels mariners i deixar que els vaixells es podreixin al fons del mar. Sortosament no ha estat així amb vosaltres! Els dofins us han acompanyat durant tot el viatge; és com si haguessin pressentit els vostres crits de desesperació i...\n-Nefas -va interrompre en Parrac-, per què ...\nPerò en Nefas li llegí el pensament i continuà:\n-Sóc l’únic nen d’aquesta illa i, de vegades, trobo a faltar un company de joc. Sort en tinc, d’en Xop i en Tim, els meus amics dofins, que em vénen a buscar gairebé cada dia per anar a jugar. Ens agrada molt explorar les coves marines i buscar tresors en els vaixells enfonsats. Però més d’un cop ens n’hem emportat un ensurt! Encara tremolo quan recordo aquell dia en què estàvem ficats en una d’aquestes coves i, de sobte, ens va aparèixer un tauró petit, però amb unes dents prou esmolades per fer-nos miques. La mare d’en Xop i en Tim, que ens havia estat seguint sense que ens adonéssim, aconseguí foragitar-lo lluny de la cova ventant-li cops de cua i escridassant-lo.\n-Vatua, Nefas -exclamà admirat en Parrac.\n-No vulguis saber el ruixat que ens va caure a sobre per haver-nos allunyat tant de l’illa, Parrac. I és que els grans són ben complicats. Si la meva mare sabés tots els tresors que tenim amagats i les vegades que he sortit d’amagatotis, ja m’hauria caigut el pèl–. I abaixant el to de veu afegí: -Parrac, jo sé que sempre te’n recordaràs de mi i d’aquest lloc i que agrairàs en silenci la nostra ajuda…\n-I els meus companys, Nefas, per què no els despertem?\n-Millor que no, Parrac. Ells no estan preparats per entendre tot això. Amb el temps acabarien oblidant-ho tot o dubtant de la nostra existència. Quan el Baluga estigui a punt, demanarem al vent i al mar que els despertin. No et preocupis! -va dir rient en Nefas.\nDurant tot el temps que la família d’en Nefas estigué reparant l’embarcació, els dos amics compartiren secrets que fins llavors havien quedat amagats en els més pregon dels seus cors i que mai no havien gosat dir a ningú. En tan poc temps arribaren a conèixer-se tant que el comiat no fou fàcil.\nJa podeu imaginar-vos el final d’aquesta història! La cara de sorpresa dels mariners quan despertaren i veieren aparèixer davant seu el vaixell que creien colgat al fons marí-digué el lloro content d’haver aconseguit embadalir amb les seves paraules els habitants de l’hort de Quatre Vents.\nPublicat per EN PARRAC a 12:03 Cap comentari:\nUna espessa capa de núvols negres cobria el cel. L’únic so que se sentia era el degoteig persistent de la pluja acompanyat del soroll esfereïdor dels trons que feia retrunyir amb força les parets que protegien l’hort de Quatre Vents.\nDel fons de l’hort una veueta tremolosa i esporoguida xiuxiuejà:\n-Parrac, Parrac, que dorms?\n-Encara no, Faveta -digué en Parrac fent un badall.\n-Has passat por, alguna vegada? -digué somicant la Faveta.\n-Ui, si sabéssis! Mentre vaig ser mariner en vaig passar tanta que em falten dits per a poder-les comptar -va dir en Parrac despertant-se i amb ganes de fer-la petar.\n-Em pensava que sempre havies estat espantaocells -digué sorpresa la Faveta que ja s’havia oblidat de la por que li feien els llamps i trons.\n-Que va, Faveta! Tot va començar quan el dia del meu aniversari vaig anar al port de Barcelona. Em sentia molt feliç perquè finalment podria veure vaixells que fins llavors només havia vist en els llibres que el meu avi m’havia regalat i que no em cansava de mirar una i altra vegada. Ja des de ben petit el mar em tenia el cor robat i em sabia fil per randa el nom dels diferents tipus d’embarcacions. L’avi era l’únic que se n’havia adonat de la meva passió pel mar, per això de tant en tant em portava a pescar. Però...el que no em podia imaginar és que, aquell dia, els meus somnis esdevindrien realitat -digué en Parrac amb to enyoradís.\n-Què vols dir? No t’entenc... –exclamà desconcertada la Faveta.\n-Doncs la curiositat em va portar a pujar en un vaixell mercantil molt antic i no sabria dir-te com va ser, però quan em vaig adonar em trobava envoltat d’aigua. Esverat vaig començar a buscar el port, però l’únic que els meus ulls copsaven era el contrast del blau del mar amb el del cel. Quina por vaig passar, Faveta, em vaig quedar cor glaçat! El primer que vaig pensar és que no tornaria a veure els pares, ni l’avi... volia plorar i cridar però no podia, un nus m’estrenyia la gorja, em faltava l’aire i vaig començar a veure-ho tot negre fins que em vaig desmaiar. Em vaig despertar al sofà que hi havia a un costat de la cabina del capità, rodejat de mariners curiosos que així que van veure que obria els ulls començaren a bombardejar-me amb preguntes. Sort en vaig tenir del capità que hi posà una mica d’ordre, obligant-los a callar.\n-Vaja, Parrac quin cangueli! -exclamà la Faveta, aprofitant que en Parrac s’havia aturat per agafar aire.\n-Vaig estar navegant amb ells gairebé un any, i t’asseguro, Faveta, que mai no oblidaré aquell viatge. Un dia que estava netejant la coberta sota un sol abrusador, ja feia hores que havíem salpat, començà a bufar vent de llevant i el cel es va anar tornant cada vegada més fosc fins esdevenir negra nit. El mar començà a enfurismar-se, semblava talment que les onades lluitessin entre elles per veure quina era la primera en agafar més alçada.\n-Llampec, plega les veles que se n’acosta una de grossa! -cridava el capità amb la cara desencaixada.\n-I vosaltres tenseu les cordes!\n-Compte, Guenyo que el màstil es trenca!\n-Darrere teu, Burilla!\n-Parrac, no et desenganxis d’en Xato!\n-Llavors el vaixell començà a gronxolar-se a mercè de les onades. Es feia difícil caminar per coberta, la força de l’onatge i del vent era tan feréstega que calia lligar-nos amb cordes per no caure per la borda. De sobte, l’aigua començà a entrar a dojo dins el vaixell i aquest començà a esfonsar-se per la popa.\n-Estem perduts! El vaixell s’enfonsa!\n-Llancem-nos a l’aigua! -cridà el capità.\n-Només se sentien crits i gemecs. Jo només plorava i estava tan espantat que ni tan sols em vaig adonar que mentre en Xato em posava el salvavides, una ràfaga de vent ens llançà al mar. Vaig estar a punt d’ofegar-me un parell de vegades, però en Xato que no em va treure l’ull de sobre em rescatà del fons i no es separà de mi. Llavors quan tots crèiem que el nostre destí era el de ser engolits per la força de les onades, va passar quelcom increïble. Faveta, jo no sé si creus en les sirenes, però t’asseguro que aquell dia, malgrat la mala visibilitat, en vaig poder veure quatre.\nVan aparèixer davant nostre del no res, acompanyades d’una família de dofins. Eren precioses, les seves escates irisades tenien els colors de l’arc de sant martí. Era tot un espectacle veure-les dansar i jugar amb les onades i com es capbusaven per emergir de bell nou deleitant-nos amb deliciosos salts.. I,sense saber com, ens vam trobar, sans i estalvis, ajaçats damunt l’arena d’una illa rocosa veient com aquestes desapareixien seguides dels dofins. Estàvem tan esgotats que no vam tenir ni esma d’ acomiadar-nos d’elles. I tot seguit vam quedar-nos adormits sota un cel melangiós que no parava de plorar. L’endemà tots ens preguntàvem si era cert el que els nostres ulls havien vist o tot plegat havia estat un somni; alguns dubtaven, però jo, Faveta, no en tinc cap dubte, si no hagués estat per les sirenes, a hores d’ara, estaríem colgats al fons del mar. I el més sorprenent de tot és que el vaixell aparagué intacte al cap d’una setmana, quan ja el donàvem per perdut i ens crèiem tots comdemnats a una mort segura. Ja veus, Faveta, després d’aquell viatge, vaig tenir ben clar que el meu ofici no podia pas ser el de mariner -digué burleta en Parrac i afegí:\n-Bona nit, Faveta, que tinguis un bon son.\nPublicat per EN PARRAC a 10:35 Cap comentari:\nEn Parrac i la marieta contemplaven fascinats els estels i parlaven gairebé a cau d’orella per no despertar als habitants de l’hort. Era una nit d’hivern freda i silenciosa que convidava a explorar els milers i milers de puntets lluminosos que cobrien el cel. En Parrac, tot il.lusionat, no se’n podia estar d’ensenyar a la seva amiga les constal.lacions que coneixia.\n-Guaita, marieta, l’Ossa menor!\nDe sobte unes veus cridaneres trencaren el silenci d’aquella nit on fins i tot la lluna dormia plàcidament sense deixar-se veure. Eren les tomaqueres que un altre cop tornaven a barallar-se per foteses. El tomàquet Esparver no parava d’escridassar i de fer llengots als seus companys.\n-Deixeu-me estar, no us vull veure més! -deia enrabiat.\nEls crits eren cada cop més eixordadors malgrat els intents d’en Parrac i la marieta per calmar-los. Aleshores els dos es miraren somrients, i és que havien tingut la mateixa idea. Només la màgia d’un conte podia tornar la calma a l’hort. I així va ser com en Parrac digué amb veu forta:\n-Si calleu us explicaré el que li va passar a en Bernat.\nEn Parrac no ho hagué de dir dues vegades, perquè les tomaqueres, en sentir aquestes paraules, canviaren de cara i emmudiren de cop.\n-Tomàquet Esparver! Tu em fas pensar amb en Bernat -digué en Parrac somrient. Encara me’n recordo com si fos ara, d’aquell dia en que va entrar a l’hort enfurismat, i amb veu trencada va dir:\n-Parrac, m’he barallat amb els meus amics, sobretot amb en Jordi. És un cregut, és pensa que és el millor i ja no l’aguanto més. Saps què et dic? Que se’n vagi a fregir espàrrecs, que ja m’espavilaré tot sol, no el necessito. I se’n va anar deixant-me amb un pam de nas i sense donar-me temps a dir-li res.\nLlavors s’enfilà a la bicicleta i no parà de pedalar fins arribar a ca la Guidó. En Bernat se sentia el nen més desgraciat del món; es trobava sol i es pensava que ningú no l’estimava. És per això que va decidir de refugiar-se al seu amagatall; només en Xic, el seu gosset, en coneixia l’existència. Un cop allà s’endinsà en el bosc i buscà la seva cabana feta amb troncs, fulles i cordes que havia agafat del taller del seu pare. Es ficà a dins, i esgotat per l’esforç de les pujades es tombà i es quedà adormit.\n-Bernat, Bernat, desperta! -va dir una veueta molt fina.\n–Ai, ai, estigues quiet! –cridà en Bernat sorprès de veure davant seu un homenet de la mida d’una taronja que no parava de fer-li pessigolles i d’estirar-li les orelles. Però d’on has sortit? Mai no t’havia vist -va afegir bocabadat.\n-És que només ens deixem veure quan es pon el sol; de dia dormim –va dir l’homenet, que lluïa un vestit de color verd.\n-Què vols dir vosaltres? Que encara hi ha més homenets com tu? -va dir en Bernat obrint els ulls com taronges.\n-Ui, som tants que he perdut el compte. Ja fa temps que la meva família es va instal.lar en aquest bosc. Jo encara havia de néixer. Els arbres i els matolls ens fan de casa i...\n– Què són aquests picarols? –va interrompre en Bernat en sentir que aquests es feien cada cop més forts.\n-Ah, són els meus amics! Es la manera que tenim de cridar-nos. I es que d’aquí a poquet començarà la cursa de pinyes. Si vols pots jugar amb nosaltres, però abans t’explicaré un secret -va dir l’homenet fluixet, assegurant-se que ningú no el sentia, i afegí: -Hi va haver un temps en què tenia enveja dels meus amics. Em pensava que eren millors que jo perquè sabien fer coses que jo no podia i els donava la culpa. Amb el temps em vaig adonar que tots som diferents i que jo sé fer coses que ells no fan. Quan vaig entendre això vaig deixar de sentir-me malament.\nEn Bernat es va posar a plorar. Aquell homenet li havia tocat el cor i havia endevinat el motiu del seu malestar.\n-Com ho has sabut, que m’he enfadat amb els meus amics? -va dir sanglotant en Bernat.\n-Fa temps que et conec, Bernat, i també el teu gosset Xic. Em vaig divertir molt veient com construïeu la cabana; i quan renyaves al Xic pensant-te que era ell qui t’estirava del jersei, em tronxava de riure.\n–Així eres tu? I també eres tu qui em feia pessigolles? -va dir en Bernat cada vegada més sorprès.\nL’homenet assentí amb el cap sense deixar de somriure i va convèncer a en Bernat que havia arribat l’hora de tornar cap a casa abans que els darrers raigs de sol deixessin de veure’s. Quan s’acomiadaren, l’homenet li féu entrega d’un xiulet màgic que recordava el so dels picarols. Així, sempre que en Bernat volgués veure’l, l’homenet aniria a cercar-lo.\nEn Bernat, amb molt de compte, guardà el xiulet a la butxaqueta davantera de la seva camisa, agafà la bicicleta i se n’anà pedalant lentament tot assaborint l’estona que havia passat amb l’homenet del bosc. Estava tan content d’haver-lo conegut que ara només desitjava trobar els seus companys per compartir amb ells el que li havia succeït.\nPublicat per EN PARRAC a 10:50 Cap comentari:\nUn dia assolellat de primavera en què en Parrac deixava volar la seva imaginació contemplant encisat el vaivé de les onades, va veure’s damunt un vaixell pirata enlairant la seva espasa i cridant amb força:\n-Agafeu les armes! Lluitem!\nUnes veuetes rialleres el tragueren d’aquell somni. Eren les bledes que mai no es cansaven de demanar-li una i una altra vegada que les deleités amb alguna historieta de les seves.\nEn Parrac se les mirà de reüll i tornà altra cop a mirar el mar. Aquesta vegada tots els pirates havien desembarcat a l’illa on suposadament tres gegantassos esgarrifosos tenien al seu poder els tripulants d’un bergantí que havia naufragat en aquella illa.\n-Va! Parrac, fes-nos un xic de cas! -exclamaven rialleres les bledes cridant totes alhora.\n-Mira que en sou de bledes! –digué en Parrac amb un somrís d’orella a orella. I és que en el fons li encantava explicar contes. Alguns d’ells els havia sentit del seu avi quan encara no aixecava un pam de terra i amb prou feines sabia parlar.\n-D’acord! Us explicaré el que li va passar a en Trafic -digué divertit en Parrac.\nAmb un tres i no res es va formar una rotllana d’animalons encuriosits per saber les trifulgues d’en Trafic, i així que en Parrac començà a parlar, tot l’hort emmudí, atent a les seves paraules.\nDoncs, com us deia, en Trafic vivia amb la seva família en un camp de cols molt proper a la desembocadura de la Tordera. El seu pare, un cargol orellut i amb un geni de mil dimonis, de vegades s’enfadava amb ell perquè sovint anava a la seva i s’oblidava dels seus avisos.\nUn dia en què el cel amenaçava tempesta decidiren d’anar al Vilar a passar-hi tot el dia. Sempre que plovia procuraven de fer alguna sortida pels boscos sobretot a la tardor, quan aquests es vestien amb els colors que més els agradava.\n-Vinga, no us despisteu i anem plegats – va dir el pare mirant en Trafic i els seus dos germans.\nPerò a en Trafic li mancaven ulls, tot ho volia tocar i olorar. Una fulla que mudava de color li cridà l’atenció, i en veure que aquesta s’enlairava fent ziga-zagues, va decidir empaitar-la, quan de sobte s’adonà que no sentia els pesats dels seus germans.\nVa moure el cap cap a un costat i l’altre però no va veure cap rastre d’ells.\nEs posà a córrer amb totes les seves forces per veure si els podia atrapar; potser l’estaven esperant després del giravolt. Començà a cridar, però no, no\nse sentia res. Quan s’adonà que estava perdut va començar a plorar i a plorar. No sabia què fer. Tenia por; potser algú se l’emportaria i se’l cruspiria.\n-Mama, papa, on sou? –continuava cridant desesperat.\nCom que quedaven poques hores de llum en Trafic decidí cercar un amagatall on poder passar la nit, finalment el trobà al costat d’un castanyer, però ara que ja l’havia trobat començà a tremolar de bell nou pensant en el que faria quan fos negra nit.\nVa pensar que si s’amagava entre les fulles i tenia els ulls ben oberts, li seria més fàcil escapar de les urpes d’algun animal famolenc.\nDe sobte va sentir soroll. Era una llebre petitona que furgava entre les fulles i ho ensumava tot.\n-No em facis res! -digué en Trafic espantat quan s’adonà que la llebre l’havia descobert.\n-No! Només cerco un amic per jugar. Ho vols ser tu? –va dir ben fluixet la llebre per no espantar-lo .\n-He perdut la meva família i no sé on sóc -va dir en Trafic sanglotant.\n-El follet saberut és l’unic que et pot ajudar. Si vols, el busquem entre els dos.–digué la llebre commoguda.\nI així fou com els dos animalets es posaren a caminar en direcció a Sant Pere del Bosc preguntant als arbres, matolls i flors si sabien on es trobava l’ amagatall del follet.\nNo els calgué caminar gaire, fou el follet qui anà a trobar-los, perquè el vent l’havia avisat dels plors d’un cargol extraviat enmig del bosc.\nQuina no fou l’alegria del cargol i la llebre quan veieren apropar-se’ls el follet del bosc acompanyat d’una gavina!\n-Trafic, no et preocupis, ella et portarà amb els teus pares i una altra vegada vés més amb compte! -li digué amorosament el follet assenyalant la gavina amb l’index.\nEn Trafic s’enfilà ràpidament al llom de la gavina, i quan aquesta emprengué el vol es girà i, amb un somriure, s’acomiadà definitivament del follet i de la llebre.\nPublicat per EN PARRAC a 11:13 Cap comentari:\nEn Parrac era un espantaocells divertit i rialler. Vivia a Tordera al bell mig d’un camp d’hortalisses i arbres pomers. Era conegut per les rondalles que explicava, i és que en Parrac sabia un niu d’històries que parlaven d’ocells, pastanagues, enciams i cargols. No hi havia dia que algun amiguet seu no li digués:\nI ja teniu a totes les verdures de l’hort amb les orelles ben esteses i tot ple d’animalons fent-li rotllana amb els ulls esbatanats suplicant-li amb llur mirada impacient que comencés d’una vegada.\nPerò un matí de tardor, el pagès que cultivava l’hort se li apropà i li digué amb llàgrimes als ulls:\n-Parrac, em sap greu però demà hauràs de marxar. D’aquí a poc tots aquests camps seran pisos.\nEn Parrac no se’n sabia avenir. I què faria? A on aniria? I els seus amics? No va poder evitar-ho i es va posar a plorar, a cor què vols. Tenia por, moltíssima por.\nA la nit, quan tots estaven dormint, s’acomiadà en silenci dels seus amics i se n’anà caminant xino-xano cap a Blanes. De tant en tant es parava per mirar les estrelles i la lluna; no estava sol, elles l’acompanyaven en aquest trist viatge.\nAl matí aconseguí arribar a Blanes, però per poc no cau desmaiat pel soroll, el tràfec i el fum dels cotxes. Aquesta vila no era per viure-hi ell, va pensar i continuà caminant. I sense saber com, anà a raure al passeig de mar, davant Sa Palomera, i s’hi enfilà a corre-cuita. Des d’allà dalt podia veure el castell de Sant Joan i Santa Bàrbara. Però quan els seus ulls veieren el mar, la seva cara es transformà. Feia tant de temps que no el veia! Quan era petit, alguns diumenges el seu avi el portava a pescar amb la seva barca. Els seus llavis dibuixaren un petit somriure i una llàgrima rodolà galtes avall.\n-Ei! Per què estàs tan moix? -li digué una marieta que se li acostà atreta pel barret de palla esparracat que li cobria el cap i pel vestit de pedaços de colors que cobria el seu cos.\nSi vols, conec un lloc, s’hi està molt bé. Jo hi visc i hi tinc molts amics. No està gaire lluny d’aquí. Va, vinga, vine amb mi!\nEn Parrac i la marieta enfilaren el carrer de la Riera fins arribar a l’escola Quatre Vents. Una vegada allà la marieta li presentà totes les verdures, hortalisses i plantes aromàtiques que estaven cultivades a l’hort, situat al final de tot del pati blau. Després anaren a fer una volta per tota l’escola i en Parrac mirava encuriosit com els nens i les nenes treballaven dins les classes. Li començava a agradar la idea de quedar-s’hi a viure. Estava convençut que aprendria moltes coses dels nens i que de seguida es faria amic d’ells.\nLa marieta saltava d’alegria i anà volant a comunicar-ho a tots els habitants de l’hort.\nDe seguida es va fer amic del senyor cargol i els seus fills, de les formigues, dels cucs, dels llimacs, de la família de la marieta, dels coloms, del lloro que es deixa veure de tant en tant pel pati de l’escola i fins i tot dels pardals i estornells. I és que en Parrac sabia tantes coses que tots li anaven a demanar consell.\nEn Parrac se sentia immensament feliç. Amb un somriure va donar les gràcies a tots els habitants de l’hort per acollir-lo; a la marieta, la seva millor amiga, que sense conèixer-lo el va ajudar ; i a tots els nens i nenes de l’escola Quatre Vents per fer-se’n càrrec de tots els seus nous amics.\nAutora: PILAR PONT (tutora 1rA CEIP QUATRE VENTS)\nPublicat per EN PARRAC a 11:29 Cap comentari:


Ivorra: «Llaç marró a l’ajuntament per recolzar els pensionistes». – Compromís per Alcoi\nIvorra: «Llaç marró a l’ajuntament per recolzar els pensionistes».\nPublicat el 19 de Febrer de 2018 en General\nEl regidor i portaveu Màrius Ivorra ha declarat «som conscients que la ridícula pujada de les pensions que el govern de Rajoy ha programat per al 2018 és insuficient per a mantenir un nivell de vida digne dels nostres majors. Aquesta «muntada de pensions» ridícula a totes llums, l’únic que fa és assolir la condició de precarietat que pateixen la gran majoria dels nostres pensionistes causats pers les retallades de serveis del govern central, la muntada dels preus i el copagament farmacèutic que cal recordar que a la nostra comunitat el govern del Botànic va intentar eliminar i el govern de Rajoy, el PP ha paralitzat».\nIvorra continua «davant aquesta situació, i veient que la tan nomenada recuperació econòmica no es trasllada a les pensions, els pensionistes estan organitzant-se per primera vegada per a pressionar al govern del PP a què rectifique i poder anar recuperant poder adquisitiu a les seues pensions. Així doncs, a la nostra ciutat els jubilats realitzaran una concentració el pròxim dia 22 a les 12 hores davant de l’ajuntament, amb aquest motiu».\nPer al Màrius Ivorra «Els jubilats tenen des de Compromís tot el suport a les seues reivindicacions, i donat que al passat ple de gener la corporació va aprovar una moció donant suport a la reforma del sistema públic de pensions per evitar per llei aquestes situacions injustes, hem presentat un escrit demanant al govern de Toni Francés que done suport als nostres pensionistes col·locant el llaç marró, símbol del rebuig a la precarietat d’aquest col·lectiu al balcó de l’ajuntament».\n← Ivorra: «Baranes rovellades i perilloses al Pont del Viaducte».\nEl Círculo, les prohibicions i la mà d’obra →


Starhotels Business Palace Milà Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Gaggia 3, Ripamonti Corvetto, Milà, Itàlia, 20139 - Veure al mapa\nBarri Ripamonti Corvetto Pero Stazione Centrale San Siro Gorla Stazione Centrale Gorla Stazione Centrale Stazione Centrale Stazione Centrale\nSituat en el cor de Ripamonti Corvetto, Starhotels Business Palace és un lloc ideal des d'on descobrir Milà. Ubicat a només 10 km del centre de la ciutat i a 3 km de l'aeroport, aquest allotjament de 4 estrelles atreu nombrosos viatgers cada any. Per opcions de turisme i atraccions locals, no es necessita anar enfora ja que l'hotel gaudeix proximitat a Chiesetta dei SS. Filippo e Giacomo di Nosedo, Mercato Ortofrutticolo, M77 Gallery - Settantasette Gallery.\nStarhotels Business Palace també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Milà. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge.\nL'ambient de Starhotels Business Palace es reflexa en cada habitació. televisió de pantalla plana, catifes, llençols, mirall, sofà són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com centre esportiu, jardí. Starhotels Business Palace és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Milà.\nComentaris de Booking.com (5257)\nTots els tipus de viatgers (255) Viatger de Negocis (53) Parelles (88) Viatgers en solitari (28) Famílies amb infants petits (23) Famílies amb infants grans (33) Grups (30)\nTots els tipus de viatgers (5257) Parelles (1997) Viatgers en solitari (998) Famílies amb infants petits (1006) Famílies amb infants grans (499) Grups (775)\nde 5257 comentaris


Inka Premium Beer - Pulsum Brands - Premios CLAP\nInka Premium Beer Pulsum Brands\nObra: Inka Premium Beer\nCerveza inspirada en la mitología incaica. Cada tipo de cerveza representa a una deidad, Pachamama, Mama Sara y Mama Quilla. Lo interesante de este proyecto es que trabajamos las técnicas de impresión con el concepto del "llamado de los dioses" donde el diseño de cada botella se completa cuando esta alcanza la temperatura ideal.


Imatge d'arxiu de l'alcalde de Tarragona, Pau Ricomà, durant una compareixença davant de la premsa MAR ROVIRA / ARXIU / ACN\nL'alcalde de Tarragona, Pau Ricomà, ha assegurat que li "costa molt entendre" que Josep Fèlix Ballesteros i Begoña Floria continuïn com a regidors al consistori després que l'Audiència de Tarragona confirmés que s'hauran d'asseure al banc dels acusats pel 'cas Inipro'.\nEn una entrevista a Tarragona Ràdio, Ricoma ha reconegut que no s'imagina continuant en el càrrec si es trobés en una situació com la dels regidors socialistes. "La decisió és d'ells i del seu partit, però jo no m'hi veig, ni veig a ningú del meu partit en una situació d'aquest tipus", ha manifestat.\nA més, el batlle ha opinat que el fet que un exalcalde s'assegui al banc dels acusats perjudica la imatge de la ciutat.


admin | Institut El Prat de Llobregat | Pàgina 2\nUn dia al CRAM, un dia a Cal Tet. Ens fascinen els espais naturals del nostre delta!\nAl llarg d’aquest trimestre, els alumnes de primer curs s’han immers a la natura aprofitant la riquesa d’El Prat de Llobregat, la nostra ciutat!\nHan après què són les espècies… Llegeix més»\nLlistat definitiu d’alumnes de 1r d’ESO matriculats al curs 2020-2021.\nAl següent enllaç podeu consultar Llistat definitiu d’alumnes de 1r d’ESO matriculats al curs 2020-2021:\nAl següent enllaç podeu consultar el pla d’organització de centre per al curs 20-21:\nLlista de sol·licituds de preinscripció ordenada i definitiva.\nLa llista està ordenada per puntuació i número de desempat.\nA la llista hi ha totes les sol·licituds.\nEl centre oferta 90 places.\nBarem definitiu preinscripcions 2020/2021\nLes famílies també podeu consultar el llistat al GEDAC.\nLes famílies del centre podeu trobar també el document a la vostra carpeta del Drive dins de Comunicats generals.


Intervention effects and the acquisition of relativization and topicalization in Chinese - Dipòsit Digital de Documents de la UAB\nPàgina inicial > Documents de recerca > Tesis doctorals > Intervention effects and the acquisition of relativization and topicalization in Chinese\nPer citar aquest document: https://ddd.uab.cat/record/127509\nResum: Aquesta tesi tracta l'adquisició de la relativització i la topicalització en xinès. Mitjançant un sèrie d'experiments, obtinc els resultats següents. En primer lloc, les frases de relatiu d'objecte són més mal compreses i produïdes que les de subjecte en els nens de tres a set anys d'edat. En segon lloc, les relatives de subjecte també presenten unes certes dificultats de comprensió i donen lloc a diversos errors en els nens fins als sis anys. En tercer lloc, l'experiment d'elicitació va donar com a resultat molts SNs resumptius en tots els grups d'edat (inclosos els adults); per a molts parlants natius del xinès, les frases de relatiu amb SNs resumptius són acceptables en xinès parlat. En quart lloc, els nens de tres a sis anys entenen les frases amb topicalització d'objecte tan bé com entenen les frases amb topicalització de subjecte; en els dues estructures els nens assoleixen nivells adults als cinc anys. La dificultat assenyalada amb les frases de relatiu d'objecte pot explicar-se mitjançant una anàlisi en termes de Minimitat Relativitzada. Proposo que la intervenció estructural del subjecte entre el nucli del relatiu i la seva còpia són la font de la dificultat. Pel que fa a la topicalització, els resultats indiquen que la topicalització en xinès no involucra el moviment A', sinó una relació anafòrica entre la categoria buida pro i un tòpic generat a la base.\nResum: In questa tesi, viene trattata l'acquisizione delle frasi relative e delle frasi con topicalizzazione nel Cinese. Dai vari esperimenti condotti, è emerso (i) che le frasi relative sul soggetto sono più facili da comprendere e produrre delle frasi relative oggetto per bambini che hanno dai 3 ai 7 anni; (ii) le relative soggetto in cinese presentano alcune difficoltà per i bambini fino a 6 anni; (iii) si osserva un uso consistente di NP di ripresa in produzione in tutti i gruppi di partecipanti, inclusi gli adulti; inoltre, per molti adulti le frasi relative con NP di ripresa sono accettabili nella lingua orale; (iv) i bambini comprendono a partire dai 3 anni tanto le frasi in cui l'oggetto è topicalizzato quanto quelle in cui il soggetto è topicalizzato; inoltre, a 5 anni la loro prestazione è a soffitto. La difficoltà che i bambini hanno con le frasi relative è spiegata in termini di minimalità relativizzata. Propongo che l'intervento strutturale del soggetto tra la testa della relativa oggetto e la sua copia è ciò che causa le difficoltà di comprensione. I risultati sulla comprensione della frasi con topicalizzazione suggeriscono che la topicalizzazione in cinese mandarino non mette in gioco il movimento, ma una relazione anaforica tra il topic che è generato in posizione iniziale della frase e una categoria vuota, pro.\nResum: This thesis is about the acquisition of relativization and topicalization in Chinese. Through a series of experimental studies, I obtain the following results. First, a disadvantage of object relatives holds in comprehension and in production for children from three to seven years of age. Second, subject relatives are also difficult to comprehend and elicit a variety of errors from children up to six years of age. Third, a large use of resumptive NPs is observed in production across age groups (including adults); for many adult native speakers of Mandarin Chinese, relative clauses with resumptive NPs are acceptable in spoken Chinese. Fourth, children from three to six years of age understand sentences featuring object topicalization as well as those featuring subject topicalization; on both structures children perform at ceiling at five years of age. The noted difficulty of object relatives is captured by the Relativized Minimality approach. I propose that structural intervention of the subject within the chain connecting the relative head and its copy is the source of the difficulty. With respect to topicalization, the results are interpreted by assuming that topicalization in Chinese does not involve A'-movement, but an anaphoric relation between the empty category pro and the base-generated topic.\nMatèria: Chinese acquisition ; Intervention ; Relativization\nAdreça alternativa: http://hdl.handle.net/10803/283652


* Guía Completa Sobre Memoria RAM y Memorias Flash * - Gametero\n* Guía Completa Sobre Memoria RAM y Memorias Flash *\nTema en 'Guías y Tutoriales' iniciado por MavericksZ, 3 Abr 2008.\n#1 MavericksZ, 3 Abr 2008\nBuenaa...esto es re util..es especial porq es actualizado..nada de DDR1, aparte nose nada de Memorias Flash jeje.\n#2 elkillerfe, 4 Abr 2008\nRevisaré Esto Acabo De Comprarme Una Ram De Igb Kinsgtong\n#3 ING.telectual, 4 Abr 2008\nSE VE QUE ANDIE ENTENDIO NADA........AFICIONADOS...NO SABEN NADA...JAJAJAJA ↓ "\n1 GB DE RAM TU PC VA A SER MAS LENTA......JAJAJA.\nMIENTRAS EL OTRO CON SU GUIA..SOLO SE APRENDE LLENDO AL GRANO...A LA LOS CALCULOS MATEMATICOS DE LA FRECUENCIA....con eso ya sabes todo.\n#4 GALUMIS, 9 Abr 2008\ntengo unas cosas que averiguar con eso de las memorias ram ya que no se si poner 2 rams, 1 de 1 gb y otra de 512 mg juntas, no se lo que pasa, bueno voy a ver el manual a ver que tal sta\n#5 [<Sask7>], 10 Abr 2008\nhey gracias por el manual lo habia buscado mucho, ahora mismo lo descargo\n!! jeje XD!!\n#6 Kiimzz, 11 Abr 2008\nHola a todos, si alguno de ustedes que ya haya descargado esta guia me puede hacer el favor de enviarmela por e-mail pues este maldito servidor de aca no me deja descargar nadaaa¡¡¡¡ Salu2 Figolfin I´m Cuban y gracias por el aporte\n#7 fingolfin, 18 Nov 2008