Lluís Companys i Jover - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nAquest article tracta sobre el president de la Generalitat de Catalunya. Si cerqueu el seu fill Lluïset, vegeu «Lluís Companys i Micó».\nLluís Companys l'any 1932\n(ca) Lluís Companys i Jover\n(ca) Lluís Companys de Jover\n21 juny 1882\nEl Tarròs (Urgell)\n15 octubre 1940 (58 anys)\nCastell de Montjuïc (Barcelonès)\n4t President d'Esquerra Republicana de Catalunya\n11 maig 1936 – 15 octubre 1940\n← Carles Pi i Sunyer – Heribert Barrera i Costa →\n123è President de la Generalitat de Catalunya\n4 març 1936 – 15 octubre 1940\n← cap valor – Josep Irla i Bosch →\n1r gener 1934 – 7 octubre 1934\n← Francesc Macià i Llussà – Supressió del càrrec →\n2n President d'Esquerra Republicana de Catalunya\n25 desembre 1933 – 6 octubre 1934\n← Francesc Macià i Llussà – Carles Pi i Sunyer →\n22 desembre 1933 – 21 desembre 1934\n12 juny 1933 – 12 setembre 1933\n← José Giral Pereira – Vicente Iranzo Enguita →\n1r President del Parlament de Catalunya\n13 desembre 1932 – 12 juny 1933\n← cap valor – Joan Casanovas i Maristany →\nabril 1931 – juny 1931\n← José Márquez Caballero – Carlos Esplá Rizo →\n26 febrer 1930 – 1931\n22 febrer 1921 – 15 setembre 1923\n← Francesc Layret i Foix\ngener 1918 – 15 setembre 1921\nCatalanisme i republicanisme\nUniversitat de Barcelona - dret\npolític, advocat, sindicalista\nEsquerra Republicana de Catalunya (1931–1940)\nPartit Republicà Català (1917–)\nJoventut Republicana de Lleida (1915–1917)\nUnió Federal Nacionalista Republicana (1912–)\nUnió Republicana (1910–1912)\nMercè Micó i Busquets (1910–1936)\nCarme Ballester i Llasat (1936–1940)\nLluís Companys i Micó\n( Mercè Micó i Busquets)\nMaria de l'Alba Companys i Micó\nJosep Companys i Fontanet i Maria Lluïsa de Jover\nJosep Companys i Jover\nSignatura de Lluís Companys i Jover\nLluís Companys i Jover (el Tarròs, Tornabous, l'Urgell, 21 de juny de 1882 - Castell de Montjuïc, Barcelona, 15 d'octubre de 1940) fou un polític català d'ideologia catalanista i republicana. Primer president del Parlament de Catalunya (1932-1933), ministre del Govern Espanyol (segon semestre del 1933), president de la Generalitat de Catalunya republicana (1934 i 1936-1940) durant la Segona República Espanyola i president d'ERC (1933-1934). És l'únic president de govern elegit democràticament que va morir executat a l'estat espanyol.\n1.1 Joventut i formació\n1.2 Primers càrrecs polítics\n1.2.1 Regidor de Barcelona. Primer mandat\n1.2.2 Diputat per Sabadell\n1.2.2.1 Creació de la Unió de Rabassaires\n1.2.3 Dictadura de Primo de Rivera\n1.3 Activitat durant la República\n1.3.1 Eleccions municipals de 1931\n1.3.2 President de la Generalitat de Catalunya\n1.3.3 Fets d'octubre\n1.3.4 Restauració de la Generalitat de Catalunya\n1.3.5 Guerra Civil\n1.4 Exili i mort\n1.4.1 A Catalunya, dos presidents afusellats\nNascut el 21 de juny de 1882, al Tarròs, en una família pagesa amb arrels nobiliàries, va ser el segon germà de vuit. El seu pare era Josep Companys i Granyó, un terratinent il·lustrat i d'idees liberals, i la seva mare era Maria Lluïsa de Jover i Fontanet, pubilla i única hereva de la baronia de Jover. Quan la mare va morir, cap dels seus fills va voler heretar el títol nobiliari.\nPassa els primers anys al seu poble compartint jocs amb els fills dels pagesos que treballaven per al seu pare, entre els quals Salvador Seguí, a qui retrobarà més tard a Barcelona. Als nou anys va ingressar al Liceu Poliglot de Barcelona, on va estudiar el batxillerat. Més endavant va ingressar a la universitat per a estudiar la carrera de notariat, però quan va ser suprimida va estudiar dret a la Universitat de Barcelona, on coneixeria Francesc Layret. Ja atret per la política, l'any 1900 va fundar a la universitat l'Associació Escolar Republicana amb Francesc Layret i Foix, Humbert Torres i Barberà, Josep Maria Espanya i Sirat, entre d'altres. Segons testimonis contemporanis, l'Associació Escolar Republicana publicà La Defensa Escolar, en la qual Companys hauria escrit les seves primeres col·laboracions periodístiques, si bé no s'ha trobat cap exemplar d'aquest setmanari. També va ser militant de Joventut de la Unió Republicana de Salmerón.\nCompanys estava influït per les idees republicanes, catalanistes i socials, en el marc sociopolític de la crisi de la Restauració borbònica i optà per la participació en la vida política del país. Després dels Fets del ¡Cu-Cut!, el 1906 va participar en la creació de Solidaritat Catalana, seguint Layret i Salmerón. Quan aquest moviment es va disgregar, Companys s'adherí a la Unió Federal Nacionalista Republicana i va arribar a ser el president de la secció política el 1910.\nEl 1909 va ser detingut i empresonat, per primera vegada a la seva vida, arran de la repressió posterior a la Setmana Tràgica.\nEs va casar amb Mercè Micó el 16 d'octubre de 1910 a l'església de la Concepció (Barcelona).\nParal·lelament a l'activitat professional d'advocat laboralista de sindicalistes, col·laborà en diaris republicans com L'Aurora i anys més tard en La Barricada, del qual el 1912 va esdevenir redactor en cap. Va entrar a formar part del Partido Reformista de Melquiades Álvarez i va escriure amb Josep Zulueta, Laureà Miró i Trepat i Eusebi Corominas en l'òrgan del partit, La Publicidad, on va entrar com a reporter entre 1904 i 1905.\nPrimers càrrecs polítics[modifica]\nEl Partido Reformista va perdre les eleccions municipals del 1913, es va produir la crisi del reformisme i Companys va deixar La Publicidad. Va tenir una breu militància al Bloc Republicà Autonomista col·laborant com a redactor dels quatre números de La Barricada, òrgan de difusió del partit, on va conèixer Andreu Nin i Marcel·lí Domingo.\nDesprés dels mals resultats del Bloc a les eleccions generals espanyoles de 1916 en les quals Marcel·lí Domingo va ser l'únic diputat del Bloc, alguns dels seus creadors com Francesc Layret, Marcel·lí Domingo i Josep Mestres decideixen constituir el Partit Republicà Català (PRC), l'abril del 1917, un projecte al qual es va sumar Companys. En aquest període col·laborava amb la publicació La Lucha, nascuda en l'òrbita del Bloc Republicà Autonomista i que va continuar vinculada al PRC. Companys va ocupar el càrrec de redactor en cap i responsable de la informació política.\nRegidor de Barcelona. Primer mandat[modifica]\nEl novembre de 1917 es varen convocar eleccions municipals. Per assegurar un triomf de les esquerres, es va formar una gran coalició on s'incorporen, fins i tot, els lerrouxistes del Partit Republicà Radical. Es volia comptar amb una fortalesa política per a exigir l'indult dels socialistes Besteiro, Saborit, Anguiano i Largo Caballero, condemnats a cadena perpètua el 29 de setembre de 1917 i empresonats a Cartagena. Companys va ser l'únic candidat del Partit Republicà Català que va aconseguir l'acta de regidor de l'Ajuntament de Barcelona pel districte V –el Raval–, amb el Partit Republicà Radical al capdavant del govern municipal. Companys es va autoexcloure de la coalició per evitar ser identificat amb els lerrouxistes i va constituir una minoria unipersonal. Amb tot, va formar part de la comissió de govern, amb funcions relacionades amb sanitat i beneficència. Des d'aquesta posició, Companys va proposar i gestionar l'acollida de milers de nens francesos refugiats de la Primera Guerra Mundial. També es va encarregar de la reconstrucció d'alguns pobles francesos, un projecte amb un important pressupost i que el partit del govern va aprofitar per desviar fons cap a un enriquiment personal d'amagat de Companys.\nVa dirigir el setmanari d'esquerres L'Avenir des d'octubre de 1920 quan Francesc Layret el va fundar a Sabadell. Va escriure nombrosos articles, sovint relacionats amb la seva activitat a les Corts. També va col·laborar al setmanari Federal i al diari de la delegació local d'Esquerra Republicana de Catalunya El Poble, ambdós editats a Sabadell.\nEl 1919, la Mancomunitat de Catalunya va preparar un projecte d'estatut d'Autonomia de Catalunya, al qual Companys donava suport. Tanmateix, les tensions dels sectors obrers, que desemboquen en la vaga de la Canadenca, varen provocar una crisi generalitzada a l'estat i les opcions d'aprovació de l'estatut es van esvair. La intermediació de Salvador Seguí va permetre un acord entre els treballadors i la patronal, al qual es van oposar les autoritats militars a Catalunya. Companys, amic de Seguí, va proposar a l'alcalde de Barcelona, Manuel Morales i Pareja, que s'adrecés formalment al govern espanyol per tal que «obligués els patrons a complir el que havien pactat». L'ajuntament no va fer-ne cas i Companys va acusar els membres del govern municipal d'esquirols, fet que li va suposar la detenció fins a final de la vaga.\nLa implicació de Companys a favor dels obrers el va situar en el punt de mira del governador civil Severiano Martínez Anido, que va ordenar la seva detenció el 20 de novembre del 1920 juntament amb altres sindicalistes, com Salvador Seguí i Martí Barrera, fins a un total de trenta-sis persones. Deportat Companys al castell de la Mola (Maó), quan Francesc Layret es disposava a assumir-ne la defensa com a advocat, aquest fou assassinat per un pistoler a sou dels Sindicats Lliures.\nDiputat per Sabadell[modifica]\nCompanys es va presentar a les eleccions generals espanyoles de 1920 per Sabadell, en representació del Partit Republicà Català, per optar a l'escó de l'assassinat Francesc Layret, substitució que confirma la confluència política entre obrerisme i republicanisme. Tot i que la seva detenció li va impedir d'intervenir en la campanya electoral, va guanyar l'escó de diputat al Congrés de Madrid i va ser alliberat. D'aquesta manera, el 19 de desembre de 1920 aconseguí l'acta de diputat amb el 45% dels vots, davant de Manuel Folguera i Duran (38,9%) i Enric Turull i Comadran (13,5%). Hom justifica aquests resultats perquè es presentava com a continuador de Francesc Layret, tot i la desmobilització dels sectors populars i l'absència de Companys en la campanya electoral. L'escó de diputat l'obligà a abandonar el càrrec de regidor de l'Ajuntament de Barcelona.\nCreació de la Unió de Rabassaires[modifica]\nArticle principal: Unió de Rabassaires i Altres Cultivadors del Camp de Catalunya\nLa implicació de Companys amb el món obrer anarcosindicalista abans de 1920 incorporant aquest sector a la causa republicana, es va orientar cap al sindicalisme camperol que estava fragmentat per àmbits locals. Les conferències i mítings que va fer per tot Catalunya a favor de Solidaritat Catalana el 1906, el suport al candidat Laureà Miró al Baix Llobregat el 1907 i la campanya per les eleccions generals de 1919 a favor de Francesc Layret li van proporcionar un contacte directe amb la pagesia de Sabadell, d'on era diputat des de 1920, però també a tot el Vallès, on havia guanyat a la majoria de municipis,[a] al Penedès, al Bages i al Maresme.\nLes organitzacions sindicals existents tenien exclusivament caràcter local i no eren capaces de sumar forces en les seves reivindicacions. La Comissió de Rabassaires de la comarca de Sabadell li va proposar que continués amb la tasca iniciada per Layret. Des de la seva posició de diputat contacta amb altres agraristes espanyols, com el regeneracionista i escriptor castellà Julio Senador Gómez, amb el diputat Santiago Alba Bonifaz de Castella la Vella, o Basílio Alvarez de Galícia. També donava suport a un parell de projectes de llei de reforma agrària de Filiberto Villalobos del Partido Reformista i d'Ángel Ossorio y Gallardo del Partit Social Popular.\nPel novembre del 1920 fou detingut, juntament amb Salvador Seguí i Rubinat, Martí Barrera i Maresma, Josep Viadiu i altres sindicalistes, i fou deportat a la Mola de Maó. Quan el seu company i amic Francesc Layret es disposava a assumir-ne la defensa, fou assassinat. En les eleccions legislatives del desembre del 1920, Companys fou elegit diputat per Sabadell en representació del Partit Republicà Català (escó que havia ocupat Layret), i hagué d'ésser posat en llibertat.\nA partir del 1921, Companys es va dedicar de ple a l'organització de la futura Unió de Rabassaires, començant per demanar al sector que fessin propostes concretes sobre els projectes de llei presentats a Madrid. També els demanà una major coordinació a través d'una assemblea provincial de societat rabassaires, organitzada per la delegació sabadellenca.\nLa Federació de Rabassers de Catalunya, amb seu a Martorell, es convertí en l'eix de la Unió de Rabassaires que va fer la seva assemblea constituent el 6 d'agost de 1922 a Barcelona. Companys va refusar la presidència d'honor i, juntament amb Fèlix Duran Cañameres, Pere Estartús Eras i Amadeu Aragay i Daví, constituïren la direcció efectiva del sindicat amb Jaume Martrat, de Martorell com a primer president de la Unió. La resta del comitè el van formar Joan Torras, d'Ullastrell; Josep Ricart, de Sant Pere de Ribes; Astra Janer, de Sabadell; Josep Raventós, de Sant Sadurní; Josep Buil, de Piera; Pere Cartró, de Vilafranca i Joan Bonastre, de Masquefa.\nEl 15 d'octubre de 1922, Lluís Companys passà a dirigir el setmanari La Terra. Revista Popular Agrària, que era l'òrgan de la Unió. Amadeu Aragay i Daví, persona molt vinculada a la seva trajectòria política, fou el principal responsable de la comissió organitzadora del primer congrés dels treballadors del camp de Catalunya, que tingué lloc el 15 de gener de 1923 i que aplegà 3.000 pagesos.\nA les eleccions generals de 1923, el Partit Republicà Català aconseguí tres escons, amb Lluís Companys com a líder. Les Corts varen ser dissoltes amb el cop d'Estat de Primo de Rivera.\nDurant la dictadura de Primo de Rivera, Companys es concentrà en l'activitat d'advocat assessor de la Unió de Rabassaires i, des de 1928, formà part dels comitès dels partits catalans que dirigiren l'oposició política. La seva vinculació política i personal amb la ciutat de Sabadell era tan forta que finalment es va fer construir en aquesta població vallesana una casa d'estiueig en el que havia de ser la ciutat jardí de Can Rull, l'any 1928. Entre 1928 i 1929, s'implicà en la conspiració per derrocar la dictadura de l'expresident del Govern espanyol, Sánchez Guerra, que fou un rotund fracàs i que li representà un nou empresonament. L'octubre del 1930 fou de nou empresonat per denunciar el maltractament a Macià, exiliat per la dictadura.\nPel març del 1931 participà en la Conferència d'Esquerres, a partir de la qual es formà Esquerra Republicana de Catalunya.\nActivitat durant la República[modifica]\nEleccions municipals de 1931[modifica]\nArticle principal: Eleccions municipals espanyoles de 1931\nElegit el 12 d'abril de 1931 regidor de l'Ajuntament de Barcelona per Esquerra Republicana de Catalunya, va entrar a l'Ajuntament el 14 d'abril acompanyat d'Amadeu Aragay, Lluhí i Vallescà i d'altres. Deposà l'alcalde accidental Antoni Martínez i Domingo, prengué possessió i des del balcó proclamà la república a Catalunya. Va ser nomenat provisionalment governador civil de Barcelona.\nA les eleccions generals espanyoles de 1931, el 28 de juny va ser elegit diputat a Corts Constituents de la Segona República per la província de Barcelona. Pel setembre del 1931, intervingué activament en les discussions del projecte de constitució de la Segona República Espanyola.Per l'octubre del 1931, votà a favor del vot femení. Al gener del 1932 va esdevenir vicepresident de l'Assemblea de la Generalitat i president provisional, en substitució de Jaume Carner. El 20 novembre del 1932 fou elegit diputat al Parlament de Catalunya, i fou el primer president del Parlament.\nDe juny a novembre del 1933, fou ministre de Marina amb el govern Azaña, un cop hagué dimitit de president del Parlament de Catalunya,.\nA les eleccions legislatives del novembre del 1933 va ser elegit diputat per la ciutat de Barcelona.\nPresident de la Generalitat de Catalunya[modifica]\nArticle principal: Govern de Catalunya 1934-1939\nEl 25 de desembre de 1933, va morir sobtadament Francesc Macià i Llussà, president de la Generalitat de Catalunya. L'endemà, segons fixava l'Estatut Interior de Catalunya, el va substituir interinament el president del Parlament, Joan Casanovas, qui va confirmar en els seus càrrecs als membres del govern i va prorrogar la llei de pressupost de 1933 per al primer trimestre de 1934.\nEl 31 de desembre, Companys va ser proposat per succeir el president Macià i l'1 de gener de 1934 va ser elegit en votació extraordinària del Parlament, per 56 vots a favor i 6 en blanc -un d'ells, el seu-,amb l'abstenció de la Lliga Regionalista. El 3 de gener de 1934, Companys formà el seu primer govern. A diferència dels darrers governs, formats exclusivament per polítics d'ERC, va incorporar Joan Selves del PNRE, Martí Esteve d'ACR i Joan Comorera de la USC.\nEl primer període, fins a l'octubre de 1934, va tenir una alta intensitat legislativa. Es va aprovar la Llei Municipal de Catalunya, la de Creació del Consell de Cultura de la Generalitat, la Llei de Mutualitats, la del Patrimoni històric, artístic i científic, la Llei del Servei de Biblioteques, Arxius i Museus i la d'Habilitació i majoria d'edat. L'11 d'abril de 1934 va promulgar la Llei de Contractes de Conreu, que tindria un paper destacat en l'evolució de la seva trajectòria política. En el sector de l'agricultura també es va crear el Servei de Ramaderia i Veterinària de la Generalitat.\nCompanys al diari turc Akşam, 8 d'octubre de 1934\nDurant l'any 1934, impulsà la polèmica Llei de contractes de conreu, que l'enfrontà amb els grans propietaris i amb el Govern espanyol. El 6 d'octubre del 1934 protagonitzà una revolta contra la legalitat republicana arran de l'entrada al govern de la República de la Confederación Española de Derechas Autónomas (CEDA) i proclamà l'Estat Català dins de la República Federal Espanyola des del balcó del Palau de la Generalitat.\n« Catalans! Les forces monàrquiques i feixistes que d'un temps ençà pretenien trair la República, han aconseguit el seu objectiu i han assaltat el Poder. En aquesta hora solemne, en nom del Poble i del Parlament, el Govern que presideixo assumeix totes les facultats del Poder a Catalunya, proclamo l'Estat Català de la República Federal Espanyola, i en restablir i fortificar la relació amb els dirigents de la protesta general contra el feixisme, els invita a establir a Catalunya el Govern Provisional de la República, que trobarà en el nostre poble català el més generós impuls de fraternitat en el comú anhel d'edificar una República Federal lliure i magnífica. Catalans! L'hora és greu i gloriosa. L'esperit del president Macià, restaurador de la Generalitat, ens acompanya. Cadascú al seu lloc i Catalunya i la República al cor de tots. Visca Catalunya! Visca la República! Visca la llibertat! »\n— Lluís Companys i Jover, 6 d'octubre de 1934\nEl Govern català fou detingut en ple per tropes dirigides pel comandant en cap de la quarta divisió orgànica, el general Batet. Lluís Companys seria empresonat amb tot el seu govern i l''Estatut d'autonomia de Catalunya de 1932 fou suspès. Companys fou empresonat primer al vaixell Uruguay, fondejat al port de Barcelona, i després traslladat a Madrid, on fou jutjat pel Tribunal de Garanties Constitucionals i condemnat, amb tot el Govern català, a trenta anys de reclusió major. Posteriorment se'l traslladà al penal d'El Puerto de Santa María (Cadis). Aquests fets coincidiren amb la vaga general revolucionària convocada a tot Espanya i amb la insurrecció asturiana propulsada per la UGT i la CNT a Astúries. Romangueren detinguts i empresonats fins a la victòria electoral del Front Popular a les eleccions de febrer del 1936.\nRestauració de la Generalitat de Catalunya[modifica]\nEl lehendakari del Govern Basc, Jose Antonio Agirre Lekube, i el President de la Generalitat de Catalunya, Lluís Companys i Jover, a Barcelona. Autor: Jesus Elosegi Irazusta. (16 d'octubre del 1938).\nCompanys havia previst i organitzat la resistència contra la sublevació militar del 18 de juliol, mitjançant mesures com el nomenament del capità Frederic Escofet com a comissari General d'Ordre Públic de Catalunya. Durant tota la guerra va presidir la Generalitat, però no el Consell Executiu o Govern, que entre el setembre de 1936 i el maig de 1937 presidí Josep Tarradellas i Joan, com a Conseller Primer. Va tractar de mantenir la unitat entre els partits i sindicats que li donaven suport, tot i que n'exclogué el catalanisme radical representat per Estat Català. Tanmateix, aquesta unitat va ser molt difícil. Per una banda, hi havia les tensions entre comunistes i socialistes agrupats en el Partit Socialista Unificat de Catalunya (PSUC) i anarquistes de la Confederació Nacional del Treball (CNT), aquests últims amb el suport dels trotskistes del POUM. Per una altra banda, Estat Català i alguns membres d'ERC volien treure la CNT-FAI de les posicions de govern i declarar la independència de Catalunya. Van arribar a conspirar contra la vida de Companys al complot de novembre de 1936.\nEl costat humà de Lluís Companys el mostra el fet que, desbordat per la gran quantitat d'assassinats que es van produir a la rereguarda els dies posteriors al fallit cop d'estat, decidís deixar partir del port de Barcelona en vaixells estrangers unes cinc mil persones sospitoses de poca simpatia amb el règim republicà, la seguretat de les quals no podia garantir. Un dels que se'n van beneficiar va ser Ramón de Colubí que, anys després, seria el seu advocat defensor al consell de guerra.\nA partir d'octubre de 1937 es van succeir els seus enfrontaments amb el Govern republicà del doctor Juan Negrín, instal·lat a Barcelona. L'abril de 1938, després de l'ocupació de Lleida, va escriure una amarga carta al president del Govern espanyol queixant-se de les arbitrarietats que estava cometent i de la marginació que sofria el Govern català.\nEl 23 de gener del 1939, quan les forces franquistes estaven a punt d'entrar a Barcelona, Companys va fugir amb altres membres del Govern cap al nord del país, passant primer per Sant Hilari Sacalm, després per Darnius i finalment fent cap a Agullana, al mas Perxés, el 30 de gener de 1939. En aquest mas també s'hi instal·laren el lehendakari José Antonio Aguirre i altres membres del Govern basc, així com un contingent de mossos d'esquadra dirigit per Frederic Escofet. En aquest mateix municipi, en altres masos i en altres edificis del poble, s'hi acabaren instal·lant, també, el president de la República espanyola, Juan Negrín (a can Bech de Baix), l'Estat Major de l'exèrcit espanyol i l'ambaixada de l'URSS. Al mas Perxés també acabaren coincidint un important nombre de personalitats de la cultura catalana i familiars, evacuats de diverses poblacions i que hi arribaren amb un Bibliobús del Departament de Cultura. Entre aquests intel·lectuals hi havia els sabadellencs Armand Obiols, Joan Oliver, Francesc Trabal i Pau Vila. Després d'uns bombardejos de l'aviació franquista a la zona, el 5 de febrer de 1939 tots aquests refugiats significats dels governs de la República catalana i espanyola van acabar travessant la frontera pel Coll de Lli fins a arribar a Les Illes, ja en terres franceses. Companys es va exiliar a Perpinyà i després es va traslladar a París per treballar en la representació de la Generalitat en l'exili (Consell Nacional de Catalunya). Va acabar a La Baule-les-Pins (Bretanya), on s'hi va quedar malgrat el perill que corria, per no perdre el contacte amb el seu fill Lluís “Lluïset” Companys i Micó (1911-1956), que tenia una greu malaltia mental. Aquest fill, juntament amb una filla, Maria de l'Alba Companys i Micó, havia estat fruit del seu matrimoni amb Mercè Micó, de la qual es va divorciar per casar-se amb Carme Ballester, la seva segona i última esposa.\nEl 13 d'agost de 1940 va ser detingut –juntament amb el seu nebot Francesc Ballester– a La Baule-les-Pins per la Gestapo, per ordre de les autoritats espanyoles amb col·laboració de membres de l'ambaixada espanyola a França. Segons l'historiador Josep Benet, Companys no va ser detingut per la Gestapo sinó per la policia militar alemanya, és a dir, la Wehrmacht. Pedro Urraca Rendueles va ser present a l'operació de detenció del president Lluís Companys a Ar Baol-Skoubleg, a la Bretanya, li feu el primer interrogatori a la presó de la Santé de París i el custodià fins a Madrid.\nSigui com vulgui, Companys fou portat primer a Madrid, on se li van obrir diligències per "ser el President de la Generalitat, ministre de la República i responsable dels fets realitzats a Catalunya". Després de diversos interrogatoris, el 3 d'octubre va ser traslladat al Castell de Montjuïc a Barcelona per fer-li un consell de guerra sumaríssim sense garanties processals i, com s'ha demostrat posteriorment, de forma il·legal.[b] El consell de guerra va comptar amb el jutge instructor Ramón Puig de Ramón, el fiscal Enrique de Querol Duran, i l'advocat defensor militar Ramón de Colubí, un jove que, tot i no aconseguir la seva exculpació, va empatitzar amb Companys. L'any 2015 es va descobrir que l'avi de Companys (Ramon Maria de Jover i de Viala) era cosí germà de l'àvia de Colubí (Maria de l'Assumpció de Viala i Masalles). Una relació familiar que probablement ni ells mateixos coneixien.\nEl 14 d'octubre de 1940 va ser condemnat a mort i l'endemà, 15 d'octubre, va ser afusellat a dos quarts de set de la matinada, al fossar de Santa Eulàlia del castell de Montjuïc. Tenia 58 anys. L'últim que va cridar va ser "Per Catalunya!".\nDes de l'entrada de les tropes feixistes a Barcelona, el 26 de gener de 1939 fins al dia del seu afusellament, la repressió franquista a Catalunya havia executat 2.760 persones, en judicis sumaríssims sense cap mena de garanties processals, amb execucions directes o per falses acusacions. Posteriorment, Alemanya i França van demanar perdó per haver col·laborat en la detenció i deportació de Lluís Companys, mentre que la justícia espanyola es nega a declarar nul el seu judici. El juny de 2013 Esquerra Republicana de Catalunya es va querellar a l'Argentina contra l'Estat espanyol per demanar l'anul·lació del judici.\nSumari manuscrit amb la sentència de mort\nL'esclat de la Guerra Civil significaria que, en molt pocs anys de diferència, a Catalunya es viuria la més que traumàtica situació de veure com el bàndol franquista afusellava, a l'octubre de 1940, la seva màxima autoritat política, el president de la Generalitat de Catalunya, Lluís Companys; i una de les majors personalitat esportives, per no dir la que més, el president del FC Barcelona i diputat a les Corts Republicanes per Esquerra Republicana de Catalunya, Josep Suñol i Garriga, el 6 d'agost de 1936 en una emboscada a la serra de Guadarrama pel simple fet de representar les seves respectives entitats, així com els idearis que se'n derivaven.\nMoltes dècades més tard, amb la restauració de la democràcia, els seus noms anirien lligats, cada un, als dos estadis de futbol amb més capacitat de Catalunya, l'Estadi Olímpic Lluís Companys, amb aquesta denominació des el 31 de març de 2001, i, d'altra banda, la Llotja President Suñol del Camp Nou, amb aquesta nomenclatura a partir del 9 de maig de 2015, en el si de la celebració de l'Any Suñol 2015.\nEl 14 d'agost de 2021 es publicà al rotatiu alemany Neues Deutschland sota el títol "El dret a la veritat continua sent simbòlic", una entrevista amb l'advocat i historiador català Josep Cruanyes on parlà sobre l'esborrany del Projecte de Llei de Memòria Democràtica presentat pel govern espanyol aquell any. En aquesta entrevista Cruañes explicà que a diferència de l'estat espanyol, Alemanya va pagar una pensió a Carme Ballester, segona esposa de Companys, durant els últims anys de la seva vida, en compensació per haver entregat el 13 d'agost de 1940 el seu marit, el president Lluís Companys, a les autoritats espanyoles que el van assassinar.\nMonument en homenatge a Lluís Companys al Coll de Manrella.\nL'octubre de 1944, quatre anys després de la seva mort, s'inaugura a Montevideo (Uruguai), la plaça Lluís Companys, on a més s'erigeix un monument en la seva memòria. L'agrupació catalana de Convergència a l'Uruguai celebra cada any un acte commemoratiu en homenatge a l'expresident de la Generalitat.\nMolts pobles, viles i ciutats avui dia, tenen carrers i avingudes en el seu nom. A Barcelona el Passeig Lluís Companys i l'Estadi Olímpic de Montjuïc porten el nom de «Lluís Companys» en honor seu. També a Girona, Lleida o Tarragona, entre moltes altres poblacions hi ha places i avingudes que porten el seu nom.\nEl 26 de maig de 2017 s'inaugurava a Besalú el memorial “Roses blanques per a Companys”, obra de l'artista Duaita Prats. El monument evocava els darrers moments de Lluís Companys a través de les paraules més conegudes del seu testament, i d'un poema visual que mostra les espardenyes que es va treure abans de ser afusellat, les seves petjades a terra i un ram de roses blanques com ofrena permanent. A la llosa, al costat d'un dibuix de la seva cara, es pot llegir: "Donaré gràcies a Déu que m'hagi procurat una mort tan bella pels ideals. La meva petitesa no podia esperar una fi més digna. Per Catalunya i el que representa de Pau, Justicia i Amor". El memorial va ser inaugurat pel llavors President de la Generalitat de Catalunya, Carles Puigdemont, en un discurs carregat d'emocions i d'honors al MHP executat.\nEl 15 d'octubre de 2020, coincidint amb el vuitantè aniversari del seu afusellament, s'instal·là una llamborda stolpersteine en record de Companys davant del Palau de la Generalitat de Catalunya. La iniciativa fou endegada el 2017 per l'Associació Colònia-Barcelona (ciutats agermanades) que en proposà la seva execució al Memorial Democràtic de Catalunya. El febrer del 2018, Gunter Demnig, creador del projecte stolpersteine, ja havia creat la llamborda de Lluís Companys, malauradament, l'Ajuntament de Barcelona no n'autoritzà la seva col·locació fins al 2020.\nMemorial a Lluís Companys, situat al barri vell de Besalú. "Roses blanques per a Companys" és obra de Duaita Prats i va ser inaugurada pel MHP Carles Puigdemont el maig de 2017.\nA més a més d'aquests homenatges oficials, normalment, cada 15 d'octubre a trenc d'alba, moltes seccions locals d'ERC llencen coets en memòria del President i són habituals els homenatges florals a molts pobles de Catalunya amb la frase mítica de Companys: "Tornarem a lluitar, tornarem a sofrir, tornarem a vèncer".\nEl seu fons personal es conserva a l'Arxiu Nacional de Catalunya. El fons conté la documentació generada i rebuda per Lluís Companys, Carme Ballester, Maria Lluïsa Gally (neta de Lluís Companys) i Maria Companys i Micó. En destaca especialment la documentació personal i familiar, que inclou documents identificatius del polític, fotografies, correspondència (cartes i notes manuscrites del president) i poemes de Carme Ballester. Cal remarcar la documentació relacionada amb l'empresonament, el consell de guerra i l'afusellament de Lluís Companys al castell de Montjuïc: ordre de processament, correspondència, signatures de condol. I finalment, la documentació que testimonia diversos actes d'homenatge al polític.\nA més, al CRAI Biblioteca del Pavelló de la República hi ha dipositada una altra part del seu fons personal, la qual consta de correspondència d'ell i sobre ell, així com discursos i declaracions entre 1936 i 1938.\n↑ Companys va guanyar en vots a Barberà, Sant Cugat, Sant Quirze, Castellar i Sentmenat. Va perdre a Polinyà, Ripollet i Santa Perpètua, on tenia seu la Federació Catòlica Agrària Barcelonesa.\n↑ Els consells de guerra realitzats es basaven en l'aplicació del Codi Militar per rebel·lió contra tots els que s'oposessin a la revolta. Això significava que els veritables rebels contra l'autoritat legal condemnaven pel delicte de rebel·lió, adhesió o auxili a la rebel·lió els que havien estat fidels al govern legal. El mateix Ramón Serrano Suñer ho reconeixia anys després en afirmar que tota la base jurídica sobre els fets de la guerra civil es fonamentaven en una "justícia a l'inrevés", i concloïa: Va ésser, doncs, un error configurar delictes de rebel·lió i sedició per a atribuir-los als defensors del Govern republicà, atès que aquests - jurídicament i fins i tot metafísica - era impossible que els cometessin.\n↑ 1,00 1,01 1,02 1,03 1,04 1,05 1,06 1,07 1,08 1,09 1,10 1,11 1,12 Finestres, octubre 2012, p. 46-49.\n↑ 2,0 2,1 Gavín, setembre 2013, p. 56.\n↑ Ossorio y Gallardo, 2010, p. 29.\n↑ GRC. «Biografia de Lluís Companys». Memòria Esquerra. Fundació Josep Irla, 2015. Arxivat de l'original el 25 d’octubre 2015. [Consulta: 14 octubre 2015].\n↑ 5,0 5,1 5,2 5,3 5,4 Solé i Sabaté i Villarroya, 2003, p. 98.\n↑ Abelló, 2006, p. 116.\n↑ «Certificat de matrimoni entre Lluís Companys i Mercè Micó». Memoria.cat. Arxivat de l'original el 15 de febrer 2016. [Consulta: 10 octubre 2015].\n↑ 8,0 8,1 8,2 Solé i Sabaté i Villarroya, 2006, p. 116 – 118.\n↑ 10,0 10,1 10,2 Ossorio y Gallardo, 2010, p. 49.\n↑ Ossorio y Gallardo, 2010, p. 50-51.\n↑ 12,0 12,1 12,2 Solé i Sabaté i Villarroya, 2003, p. 101.\n↑ Solé i Sabaté i Villarroya, 2003, p. 100.\n↑ Abelló, 2006, p. 118.\n↑ 15,0 15,1 Pomés i Vives, 1998, p. 187.\n↑ Pomés i Vives, 1998, p. 189.\n↑ «Lluís Companys, els primers anys de lluita política». [Consulta: 1r febrer 2022].\n↑ Montagut, Eduardo. «Los socialistas ante el asesinato de Francesc Layret en 1920» (en espanyol europeu). [Consulta: 1r febrer 2022].\n↑ Santamaria, Antonio. «Lluís Companys, diputat per Sabadell (1920-1923)», 22-12-2019. [Consulta: 1r febrer 2022].\n↑ Pomés i Vives, 1998, p. 190.\n↑ Bonamusa, Francesc «Remences i Rabassaires». HMiC: història moderna i contemporània, 9, 2011, pàg. 8-19. ISSN: 1696-4403 [Consulta: 14 octubre 2015].\n↑ Solé i Sabaté i Villarroya, 2003, p. 102.\n↑ Roglan, Joaquim. 14 d'abril: la Catalunya republicana (1931-1939). Valls: Cossetània, 2006, p. 13. ISBN 8497912039.\n↑ 24,0 24,1 24,2 Bonamusa i Bricall, 2006, p. 42.\n↑ Ossorio y Gallardo, 2010, p. 140.\n↑ Bonamusa i Bricall, 2006, p. 46.\n↑ Benet i Morell, Josep. La mort del president Comanys. Barcelona: Edicions 62, 1998, p. 27-28. ISBN 8429744096 [Consulta: 1r desembre 2015].\n↑ Benet, Josep. Exili i mort del President Companys. Barcelona: Empúries, 1990. ISBN 2910010736661.\n↑ «Certificat de naixement dels dos fills de Lluís Companys i Mercè Micó». Arxivat de l'original el 2020-09-22. [Consulta: 10 novembre 2015].\n↑ «Pedro Urraca Rendueles. Descripció del Fons». Arxiu Nacional de Catalunya. [Consulta: 19 juny 2013].\n↑ Solé i Sabaté, 1999.\n↑ 32,0 32,1 Sánchez, Josep. «L'empremta tarragonina, en la mort de Companys». DiariDeTarragona.com, 15-10-2015. [Consulta: 19 abril 2019].\n↑ Gaillard, Valèria «Un llibre revela el parentiu entre Companys i Colubí». EL Punt Avui, 08-10-2015 [Consulta: 10 octubre 2015].\n↑ «Lluís Companys». Parlament de Catalunya. [Consulta: 14 octubre 2019].\n↑ [enllaç sense format] https://web.archive.org/web/20120627054133/http://www.esferallibres.com/pdfs/tarragona_companys.pdf\n↑ Benet, 1998, p. 434.\n↑ Marimon, Sílvia «Puig Antich: 40 anys reivindicant justícia». Ara, 01-03-2014 [Consulta: 1r març 2014].\n↑ Roger, Maiol «La larga marcha de ERC para rehabilitar a Lluís Companys» (en castellà). El País, 03-06-2013 [Consulta: 1r març 2014].\n↑ Padilla, Toni. «Com ha actuat el Barça en els moments clau de la història de Catalunya?», 10-10-2014. [Consulta: 1r febrer 2022].\n↑ «Inauguració nomenclatura 'Llotja President Suñol'». fcbarcelona.cat, 09-05-2015. [Consulta: 20 gener 2016].\n↑ «Proyecto de Ley de Memoria Democrática». La Moncloa, 20-07-2021 [Consulta: 14 agost 2021].\n↑ Brull i Ortega, Sara «Un diari revela que Alemanya va indemnitzar la vídua de Companys per la Gestapo». El Nacional.cat, 13-08-2021 [Consulta: 14 agost 2021].\n↑ Convergència a l'Uruguai: Ofrena al President Companys[Enllaç no actiu]\n↑ «Una entitat espanyolista demana eliminar Lluís Companys del nomenclàtor», 17-01-2020. [Consulta: 1r febrer 2022].\n↑ «Besalú inaugura un memorial a Lluís Companys i l'Espai Besalú», 27-05-2017. [Consulta: 1r febrer 2022].\n↑ «Memorial Democràtic instalará un adoquín en homenaje a Lluís Companys en la plaça Sant Jaume» (en castellà), 13-10-2020. [Consulta: 15 octubre 2020].\n↑ 48,0 48,1 «El Memorial Democràtic instal·larà una llamborda en homenatge a Lluís Companys». [Consulta: 15 octubre 2020].\n↑ «Un homenatge a Companys a Barcelona, encallat des de fa 3 anys». [Consulta: 15 octubre 2020].\n↑ «Fets Octubre». ERC. [Consulta: 1r febrer 2022].\n↑ «LLuís Companys». Arxiu Nacional de Catalunya. [Consulta: Juliol 2013].\n↑ «El Fons d'Arxiu del CRAI Biblioteca Pavelló de la República». Centre de Recursos per a l'Aprenentatge i la Investigació - CRAI UB. [Consulta: 1r febrer 2022].\nAbelló, Teresa. «Biografia de Lluís Companys». A: Els Anys de la Segona República (1931-1936). Vol.1. Edicions 62, 2006. ISBN 9788429757637 [Consulta: 12 octubre 2015].\nBenet, Josep. La mort del president Companys. Barcelona: Edicions 62, 1998. ISBN 9788429744095 [Consulta: 7 gener 2011].\nBonamusa, Francesc; Bricall, Josep Maria [et al.].. Generalitat de Catalunya: obra de govern 1931-1939. Volum 1. Barcelona: Generalitat de Catalunya, Departament de la Presidència, 2006. ISBN 9788439373957 [Consulta: 10 octubre 2015].\nFinestres, Jordi «Lluís Companys. El president màrtir». Sàpiens [Barcelona], núm. 121, octubre 2012, p.46-49. ISSN: 1695-2014.\nGavín, Víctor «De la malfiança a la desfeta». Sàpiens, 134, setembre 2013, pàg. 56. ISSN: 1695-2014.\nGonzález i Vilalta, Arnau; Morales Montoya, Mercè. Lluís Companys. Una vida en imatges (1882-1940). Barcelona: Generalitat de Catalunya, 2015. ISBN 9788416166756.\nOssorio y Gallardo, Ángel. Vida y sacrificio de Companys (en castellà). Editorial Losada-1943 (reeditat per Memorial Democràtic), 2010. ISBN 8437008877945 [Consulta: 8 octubre 2015].\nPomés i Vives, Jordi. Sindicalisme pagès i republicanisme popular a Catalunya (1918-1930). La Unió de Rabassaires: entre el radicalisme obrerista i la via cooperativista. Universitat Autònoma de Barcelona. Departament d'Història Moderna i Contemporània, 1998. ISBN 9788469132975 [Consulta: 12 octubre 2015].\nSolé i Sabaté, Josep Maria. Consell de guerra i condemna a mort de Lluís Companys. [Barcelona]: Generalitat de Catalunya, 1999. ISBN 9788439349273 [Consulta: 7 gener 2011].\nSolé i Sabaté, Josep Maria; Villarroya, Joan. Els anys de la Segona República (1931-1936). Barcelona: Edicions 62, 2006. ISBN 9788429757637 [Consulta: 7 gener 2011].\nSolé i Sabaté, Josep Maria; Villarroya, Joan. «Lluís Companys i Jover». A: Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 8441208859.\nDDDAA «Dossier Especial Lluís Companys». Sàpiens [Barcelona], núm. 96, octubre 2010, p. 28–26. ISSN: 1695-2014.\nMemorial Democràtic. Lluís Companys: vida, reivindicació i memòria d'un president: en commemoració del 75è aniversari del seu afusellament. Generalitat de Catalunya, 2015. ISBN 9788439393443.\nCorrespondència i documentació diversa de Lluís Companys 1936-1956. Barcelona : CRAI Biblioteca del Pavelló de la República, 2006.\nReportatge gràfic a la presó de Cadis després dels fets d'octubre de 1934\nLluís Companys a la web del Parlament de Catalunya\nVídeo Per Catalunya! Vida i mort de Lluís Companys a edu3.cat\nDocuments històrics recollits al portal de la Memòria Històrica, Memoria.cat:\n"Documents inèdits de Lluís Companys i Carme Ballester"\nCinc cartes que Lluís Companys va escriure des de la presó l'any 1935\nDocuments sobre Lluís Companys conservats a l'Archivo General Militar d'Àvila\nL'expedient de Lluís Companys de l'Arxiu de Salamanca\nDossier policial francès sobre Lluís Companys\nFons Lluís Companys a l'Arxiu Nacional de Catalunya.\nLluís Companys a memòriaesquerra.cat\nLluís Companys (bibliografia temàtica)\nExposició: Lluís Companys, 1882-1940, president del Parlament, president de Catalunya (Novembre 2015)\n- President del Parlament de Catalunya\n1932–1933 Succeït per:\nMinistre de Marina d'Espanya\njuny 1933 – setembre 1933 Succeït per:\nVicente Iranzo Enguita\n1934–1940 Succeït per:\nFrancesc Macià i Llussà President d'ERC\n1933 - 1934 Succeït per:\nCarles Pi i Sunyer President d'ERC\n1936 - 1940 Succeït per:\nPresidents del Parlament de Catalunya\n1932–1933 • Lluís Companys\n1933–1938 • Joan Casanovas\n1938–1940 • Josep Irla\n1940–1949 • Antoni Rovira\n1949–1954 • Manuel Serra\n1954–1980 • Francesc Farreras\n1980–1984 • Heribert Barrera\n1984–1988 • Miquel Coll\n1988–1995 • Joaquim Xicoy\n1995–1999 • Joan Reventós\n1999–2003 • Joan Rigol\n2003–2010 • Ernest Benach\n2010–2015 • Núria de Gispert\n2015–2017 • Carme Forcadell\n2018-2021 • Roger Torrent\nDes de 2021 • Laura Borràs\nTercer Govern Reformista de la II República (12 de juny de 1933 – 12 de setembre de 1933)\nManuel Azaña (AR)\nFernando de los Ríos (PSOE) estat • Álvaro de Albornoz (PRRS) justícia • Manuel Azaña (AR), guerra • Lluís Companys (ERC) marina • Agustín Viñuales (AR) hisenda • Santiago Casares Quiroga (FRG) governació • Francisco Barnés (PRRS) instrucció pública • Indalecio Prieto (PSOE) Obres públiques • Francisco Largo Caballero (PSOE) treball • Marcel·lí Domingo i Sanjuan (PRRS) agricultura • José Franchy (PRDF) indústria i comerç\n(← II REFORMISTA) Govern anterior •••• Govern següent (← I RADICAL)\nPresidents d'Esquerra Republicana de Catalunya\n1931-1933: Francesc Macià i Llussà · 1933-1934: Lluís Companys i Jover · 1934-1936: Carles Pi i Sunyer · 1936-1940: Lluís Companys i Jover · 1991-1995: Heribert Barrera i Costa · 1995-1996: Jaume Campabadal i Farré · 1996-2004: Jordi Carbonell i de Ballester · 2004-2008: Josep-Lluís Carod-Rovira · 2008-2011: Joan Puigcercós i Boixassa · 2011-actualitat: Oriol Junqueras i Vies\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Lluís_Companys_i_Jover&oldid=29791898»\nPresidents de la Generalitat de Catalunya contemporanis\nPolítics de la Generalitat republicana a l'exili\nCatalans morts per la repressió franquista\nAfusellats al Castell de Montjuïc\nPresos polítics a Espanya al segle XX\nGovernadors civils de Barcelona\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 27 març 2022 a les 23:57.


CCNACCNP · 2 · 1625\nvào: Tháng Chín 14, 2014, 11:47:50 AM\nServer.UrlEncode(Request.RawUrl) & "'>registered[/url]?"\nMessage.Text = "User with email: " & Email.Text & _\n" already exists. Please choose another email address. "\nRe: Bảo mật ASP.NET\nTrả lời #1 vào: Tháng Chín 30, 2019, 10:00:15 AM


Gossos de seguretat - De Brian.com\nLloguer de gossos de seguretat\nEl servei de lloguer és el més demandat per les empreses, degut als múltiples avantatges que comporta sobre els gossos que pugui adquirir l’empresa pel seu compte.\nAlguns d’aquests serveis són:\nSeleccionem i subministrem el gos oportú, amb la correcta formació i manteniment in situ per a una major eficàcia en el servei.\nSi per qualsevol causa el rendimient del gos disminueix o enmalalteix, serà substituit inmediatament per un altre, igualment capacitat per a realitzar les tasques del servei.\nEntrega i recollida diària del gos, si fos necessari.\nCursos de formació per a vigilants – guies\nManteniment de les cures higièniques i sanitàries del gos, així com la seva alimentació i material a emprar (corretges, collars, murrions)...\nVenda de gossos de seguretat\nDe Brian disposa en tot moment de gossos sel.leccionats i entrenats, per a la seva venda. D’aquesta forma té garantida la qualitat dels gossos. Entre aquests, es troben gossos per a l’ús civil o policial, les funcions dels quals són la custòdia de recintes tancats, de defensa personal i antiavalots.\nLa rigorosa sel·lecció i l’alt nivell de formació que adquireixen els animals per part de veritables especialistes en el món de l’ensinistrament, garanteix la confiança que els nostres clients dipositen en nosaltres i per tant, la total satisfacció i l’èxit de la nostra empresa.


Dels dos metres de llargada als mascles amb dos penis: 10 coses que (potser) no saps de les iguanes\nL'escena viral d'un documental de natura de la BBC ha situat aquest rèptil a les pantalles de milions d'usuaris. Els últims anys ha proliferat com a animal de companyia a les llars catalanes\nBarcelonaHa estat, amb tota probabilitat, un dels vídeos més vistos dels darrers dies. L'escena d'un documental de natura –emès per la BBC– en què una iguana aconsegueix escapar de l'atac massiu d'un grup de serps acumula més de 5 milions de visualitzacions des que el clip va ser publicat a YouTube, fa poc més d'una setmana. Àgil i veloç, aquest rèptil –de la família dels llangardaixos– que habita a les zones tropicals de l'Amèrica Central, Sud-Amèrica i el Carib, ha proliferat els darrers anys com a animal de companyia a les llars catalanes. T'expliquem 10 coses que (potser) no saps d'aquest animal:\n1. Fins a 2 metres i 15 quilos\nLes iguanes verdes ('Iguana iguana'), les més comunes en captiveri, poden arribar als dos metres de llargada a l'edat adulta i el seu pes pot oscil·lar entre els 7 i els 15 quilos. De color verd intens quan són joves, la seva pell es va enfosquint amb el pas dels anys i, de més adultes, solen tenir ratlles fosques al llarg del cos. Tenen una cresta que els ressegueix el dors, des del cap fins a la cua, i que en el cas dels mascles és més pronunciada, igual que la papada. Solen utilitzar la cua com a fuet per defensar-se dels enemics.\n2. Dependents de la llum del sol\nLes iguanes necessiten la llum del sol com l'aire que respirem els humans. Els rèptils són animals de sang freda i, per tant, no tenen un sistema propi per regular la temperatura corporal. Això significa que la temperatura ambient determina la del seu cos. Per aquest motiu, els rèptils busquen la llum del sol directa quan fa fred, de la mateixa manera que se'n resguarden quan la temperatura ambient és molt alta. Per això, les iguanes criades en captiveri necessiten la radiació ultraviolada artificial per mantenir-se vives i sanes.\n3. Abandonades o amb una mort prematura\nSegons dades del Centre de Recuperació d'Amfibis i Rèptils de Catalunya (CRARC), cada any es recuperen, de mitjana, una vintena d'iguanes abandonades. La despesa en llum que requereix tenir-ne una bona cura, que inclou mantenir la cambra de l'animal a una temperatura constant i elevada –entre 28 i 32 graus– tot l'any, és una de les principals causes d'abandonament, segons assenyala una font del centre a l'Ara.cat. I és justament aquesta falta d'atenció, juntament amb una mala alimentació –ja sigui per desinformació o negligència–, la principal causa de mort prematura d'aquests animals fora del seu hàbitat natural. Així, l'esperança de vida d'aquests rèptils pot disminuir dràsticament dels 12 anys als entre 2 i 3 en unes males condicions de captiveri.\n4. Excel·lents bussejadores\nEn el seu hàbitat natural, les iguanes passen la major part del temps enfilades als arbres. Tanmateix, els agrada estar prop dels rius, perquè quan se senten amenaçades se solen llançar a l'aigua i fugen nedant. De fet, són excel·lents bussejadores: poden arribar a profunditats considerables fàcilment i mantenir-se submergides durant més de 15 minuts. També són àgils en terra ferma i, a més de ser veloces, són bones escaladores i poden llançar-se d'altures de més de 10 metres i caure a terra sense fer-se mal.\n5. Mascles amb dos penis\nEls mascles d'algunes espècies de serps i de llangardaixos, com les iguanes, tenen dos òrgans reproductors, anomenats hemipenis. Aquests òrgans funcionen de forma independent, de manera que els mascles només n'utilitzen un durant la còpula, i solen alternar-los.\n6. Rutines molt marcades\nLes iguanes són animals amb una rutina diària gairebé inalterable –quan no es troben amb cap imprevist–. Són diürnes, és a dir, només estan actives durant el dia i aprofiten la nit per dormir. Així, se solen despertar amb els primers rajos del sol i busquen un bon lloc per prendre'l fins que assoleixen la temperatura adequada per desplaçar-se i buscar menjar. Després d'alimentar-se, tornen a tombar-se en un lloc assolellat per fer una bona digestió, i quan el sol es pon es resguarden en un indret segur per passar-hi la nit.\n7. Determinació del sexe per la temperatura d'incubació\nLes iguanes arriben a l'etapa adulta als 36 mesos, moment en què mesuren, aproximadament, 70 centímetres de llarg. Tanmateix, assoleixen la maduresa sexual als 16 mesos. Després de la fase d'aparellament i de còpula, les iguanes femelles ponen els ous: fan un forat i els enterren durant uns tres mesos. La temperatura en què siguin incubats els ous determinarà el sexe de la descendència. De manera que, en general, les iguanes mascles neixen d'ous que es dipositen al fons del niu, on les temperatures són superiors.\n8. Una alimentació estricta\nLa iguana és un animal herbívor. Quan es troba en el seu hàbitat natural, la seva dieta consisteix, bàsicament, en fulles i flors, i de forma accidental, algun insecte amagat entre la vegetació. En captiveri, aquests animals poden menjar verdures com escarola, espàrrecs o pastanagues, i en menor proporció, algunes fruites que no siguin cítriques. Tampoc els és sa menjar cap aliment que contingui proteïna animal, com la carn o els ous. Una alimentació poc ajustada a les seves característiques els poc ocasionar greus problemes, fins i tot la mort.\n9. Espècie amenaçada...\nPer causa de la seva popularitat com a animal de companyia i que, en alguns països de l'Amèrica Central, s'hagi popularitzat la seva carn com a element gastronòmic, la iguana verda està considera una espècie amenaçada i consta com a tal al llistat del Conveni Internacional sobre Tràfic d'Espècies (CITES), que en regula el comerç. El negoci pelleter és una altra de les seves amenaces.\n10. ...menys a Puerto Rico\nPer contra, la sobrepoblació d'aquest animal a Puerto Rico s'està convertint, els darrers anys, en un problema d'estat: s'estima que el nombre d'iguanes –més de 4 milions– sobrepassa la població del país, i la 'invasió' d'aquest animal, introduït majoritàriament com a mascota, està causant danys severs en l'agricultura i les infraestructures del país.\nanimals 10 coses que no saps


Foques, Inuits i la gestió occidental de la moralitat - La Tangent\nFoques, Inuits i la gestió occidental de la moralitat\nby Berta Munné 25 Novembre, 2017 20 Setembre, 2019 Leave a Comment on Foques, Inuits i la gestió occidental de la moralitat\nVestir amb pells de foca? Però què dius? Això sí, les botes de pell no me les treguis…La cineasta Alethea Arnaquq-Baril a través del documental Angry Inuk, ens mostra com aquest tipus de contradiccions formen part de la nostra vida quotidiana. En aquest cas, però, es veu involucrat el modus de vida inuit.\nPer posar en context, el documental tracta de les resistències inuits respecte a les legislacions que porta a terme la UE a partir del 1986, on es prohibeix la comercialització de la carn de foca i es limita a la caça de subsistència per a l’alimentació inuit. En un primer moment pot semblar una llei positiva, però indagant una mica més: els inuit són un poble que no es troba aïllat del món, és a dir, no s’alimenta exclusivament de carn de foca ni es troba fora del comerç global. Per a ells és molt important el comerç de subproductes de la foca com són la pell o l’oli de greix. Aquests es venien al mercat mundial i aportaven uns ingressos importants, ja que més enllà de ser caçadors, hi ha persones que es dediquen a comercialitzar aquests productes.\nAmb totes les prohibicions, va caure la demanda de pell de foca de manera estrepitosa i per tant, part de l’economia inuit es va veure molt afectada.\nMolta gent dedicada al comerç va trobar-se amb grans problemes per continuar subsistint i això va portar a un augment considerable dels suïcidis a la zona nord del Canadà.\nLes campanyes animalistes en contra d’aquesta pràctica (amb les quals creia que m’identificava) tenien i tenen un missatge clar: S’HA DE PROHIBIR EL COMERÇ DE FOCA JA QUE ÉS UNA PRÀCTICA SALVATGE I IMMORAL. En aquestes proclames hi ha una clara apel·lació a la sensibilitat de la població occidental i esbusca de manera simplista explicar labrutalitat de la caça.\nEn primer lloc, podem veure com són els cartells publicitaris. Tots compten amb imatges de foques bebè amb els ulls plorosos (els quals sempre estan així pel contacte amb la sal, com a manera de protecció). Per altra banda ensenyen vídeos explícits del moment en que es mata a la foca i imatges de la neu tacada de sang. Per tant el missatge és simple: com algú podria ser capaç de fer-li mal a una foqueta?\nEn aquestes campanyes hi ha una manca clara de contextualització, no es té en compte la veu dels inuits, que al final són els que coneixen millor com funciona la caça i són els més interessats en conservar-la. A més, es titlla de pràctica inhumana i salvatge, quan si s’escolten els testimonis inuit en tot moment defensen que la caça de la foca i tot el que comporta és la seva manera de relacionar-se amb el medi i subsistir, i és la forma més sostenible de fer-ho, ja que no implica l’extinció de la foca (la qual no es troba en perill), ni s’afecta a cap altra espècie ni al medi de forma agresiva. A més, si es prohibeix la comercialització de la foca i dels seus subproductes i es limita la seva caça a la alimentació de la comunitat inuit, se’ls exclou del sistema comercial mundial i es queden amb poques alternatives de subsistència, ja que l’àrtic és un medi molt inhòspit i és difícil aconseguir altres recursos.\nL’alternativa que es donava des de la UE i el Canadà era la de crear una explotació dels minerals i el petroli que hi ha a la zona. Però aquesta proposta té molts més impactes negatius en el medi, ja que comporta la utilització de radars i sonars que perjudiquen greument a molts mamífers marins (inclosa la foca) afectant la seva oïda fins al punt de deixar-los sords.A més, ens expliquen com la campanya de la foca, a nivell mundial, aporta un finançament brutal a aquestes organitzacions animalistes i ecologistes, fins al punt que alguns dels seus exrepresentants admeten que la rendibilitat econòmica d’aquesta campanya fa que s’hagi sobreexplotat i es caigui en contradiccions, ja que es busca prohibir la caça apel·lant a la defensa dels animals, però les alternatives són encara més perjudicials. En cap moment es contextualitza la pràctica i es dóna a creure que la caça és extremadament brutal i massiva, quan els inuits, repartits per una extensió molt gran de territori, practiquen la caça de forma sustentada. A partir d’aquí se’m desperten tota una sèrie d’inquietuds com a animalista que em pensava que ja havia superat. Se’m trenquen tota una sèrie d’esquemes que tenia clars i em permet veure que la influència occidental té un pes molt important en mi, així com sobre els discursos animalistes. Aquesta reflexió em porta a qüestionar l’especisme en si (terme que fa referència a la discriminació per espècie).\nPotser abans de criticar pràctiques d’altres pobles hauríem de fer autocrítica i qüestionar els nostres propis hàbits.\nI com a crítica a les organitzacions ecologistes, crec que s’ha de dir que en cap moment escolta la veu inuit, és a dir, que posant-se en boca el paper de salvadors dels animals, no els donen l’oportunitat de rebatre les seves posicions i els titllen d’assassins. A més es fa una crítica al consum de productes de la foca com si a occident no es consumissin animals de la mateixa manera. Les nostres pràctiques d’explotació ramadera també comporten un maltractament animal i també van més enllà de l’alimentació, ja que igual que els inuits, també vestim amb pells. Potser abans de criticar pràctiques d’altres pobles i altres cultures que no entenem (ni ens molestem a fer-ho), hauríem de fer autocrítica i qüestionar els nostres propis hàbits. Perquè en el fons que canvia si la pell que es porta d’abric és de foca o vaca?\nFotograma del documental Angry Inuk. Una dissenyadora de moda i activista Inuit.\nPotser el veganisme és una resposta occidental a una manera occidental d’estar en el món.\nI ara bé quan em plantejo una reflexió important: és veritat que l’antiespecisme, entès com la discriminació per espècie, és una posició eurocèntrica, és a dir, que només la plantegem dins el marc occidental? Pot ser que deixem de banda les altres visions del món i la seva forma de relacionar-se amb el seu entorn i les altres espècies? Perquè podríem considerar especistes als inuits per aquestes pràctiques, però per a ells la caça de la foca és una pràctica ancestral que els ha permès alimentar-se i comercialitzar amb la resta del món, per tant és la seva forma de viure, que per cert, és bastant més sostenible que la nostre. Des de l’òptica del veganisme, per exemple, és fàcil defensar la prohibició de l’explotació de la foca, ja que des de la nostre posició occidental tenim un gran ventall d’opcions per alimentar-nos, però en medis àrtics, l’únic aliment possible de forma natural és la proteïna animal. Potser el veganisme és una resposta occidental a una manera occidental d’estar en el món, potser és l’única resposta possible que hem trobat per combatre la brutalitat amb la que tractem el medi ambient i les espècies amb les que compartim el planeta, però pobles com els inuit, no els cal aquesta opció, ja que viuen de manera sostenible amb el seu medi i tenen una relació diferent amb els animals de la que tenim nosaltres. És a dir, que des d’un context occidental on tenim els recursos és senzill portar a terme una dieta 100% vegetal, però en zones on la seva alimentació està basada en la caça i on les seves pràctiques es poden considerar més sostenibles que les nostres, és correcte intentar imposar els mateixos canvis i crítiques que busquem aplicar les nostres societats?\nPer altra banda, també penso en no caure en relativismes i crec que ha d’haver-hi uns límits que han de transcendir les barreres culturals, ja que sinó caiem en un joc en el que tot es defensable. Ja que si en el nostre context critiquem la brutalitat en el tracte amb els animals, en altres contextos també s’ha de tenir en compte i no val sempre apel·lar a la tradició ancestral per defensar segons quines pràctiques. Ara bé, qui proposa aquests límits…?\nFutura antropologa, jugadora d'hoquei amb mes targetes\nPrevious ArticleColtrane, Coltrane!\nNext ArticleQüestió de principis\n19 Març, 2019 20 Setembre, 2019\n24 Abril, 2019 21 Setembre, 2019


Android Apk Gratis Full: Dungeon Legends v1.7.8 APK [MEGA MOD]\nDescargar Dungeon Legends v1.7.8 APK [MEGA MOD]\nDungeon Legends v1.7.8 apk para android, full apk Dungeon Legends v1.7.8 mega mod ultima version, descargar el juego Dungeon Legends v1.7.8, bajar Dungeon Legends v1.7.8 apk, descargar Dungeon Legends v1.7.8 mega mod gratis para android, descargar Dungeon Legends v1.7.8 apk gratis. Descripción general: Disfrute de una verdadera experiencia de acción RPG con Dungeon Legends.\nUnknown 12 de octubre de 2016, 11:11


NO SE ON TIC EL CAP. ANDRE BOUCHARD Y QUENTIN BLAKE. Llibre en paper. 9788498254846 Librería +Bernat ,Magatzem de Cultura de Barcelona


120 g de gelatina\nde llimona (1 sobre i mig)\n370 ml de llet condensada\nPastís de llimona i maduixes Gemma Clofent\nPoseu el pa de pessic al fons d’un motlle desemmotllable i humitegeu-lo amb un almívar TPT.\nEscalfeu la llet i dissoleu-hi la gelatina, fins que no quedi cap grumoll.\nIncorporeu-hi el suc de llimona, la llet condensada i barregeu-ho bé. Deixeu-ho refredar a temperatura ambient.\nIncorporeu-hi la nata semimuntada amb moviments suaus. Aboqueu-ho dins el motlle i deixeu-ho quallar a la nevera.\nDesemmotlleu-ho i decoreu-ho amb les maduixes. Serviu-ho ben fred de nevera.


ROMEU DE PEGA DOLÇA, UN. ROCA, MARIA MERCÈ. 9788448931155 Llibreria Altaïr\nL ' escola del llop Pepito fa cent anys i, per celebrar-ho, la senyoreta decideix que a la seva classe faran una obra de teatre: Romeu i Julieta! Tothom s ' hi esforça de valent. La Júlia i en Joan Porquet fan de protagonistes, i en els assajos tot surt d ' allò més bé. Segur que triomfaran! Però quan estan a punt d ' estrenar l ' obra, el destí vol que el llop Pepito hagi de fer de Romeu, i el món li cau a sobre. Perquè en Pepito, per més que s ' hi esforci, és incapaç d ' aprendre ' s ni una frase del text. Ai, pobre Pepito, quin fracàs que l ' espera?! Com s ' ho farà? Algú el podrà ajudar? Se ' n sortirà?\nEls Tres Reis troben el nen Jesús en una cova. Però el nadó té una trompa i fa Bip, bip!Shan equivocat de nen? ...\nVista previa: ROMEU DE PEGA DOLÇA, UN\nLibro a reservar: ROMEU DE PEGA DOLÇA, UN


El Cesc s'enamora a Cadaqués pel seu nou videoclip | ELS40 | LOS40\nels40\t- Cesc\nEl Cesc s'enamora a Cadaqués pel seu nou videoclip\n'Tornar-te a mirar' l'èxit per viure un amor d'estiu al Mediterrani\nTornar te a mirar - CESC [Official Video]\n04/08/2021 - 11:38 CET 2'\nEl Cesc presenta el videoclip del seu himne 'Tornar-te a mirar' rodat a Cadaqués. Un escenari ideal per captar la idea de la cançó i convertir-la en realitat en un dels pobles més bonics de la Costa Brava i de Catalunya. El barceloní ha triat un dels seus llocs favorits per fer-nos viure una història d'amor estiuenc, i on hi ha coses que només passen als pobles de costa.\nUn videoclip on veiem el cantant fent una capbussada al mediterrani o pujat a un veler, dels que sempre es troben a la badia de Cadaqués el port natural de l'Alt Empordà. L'actriu Escarlata Reig és la protagonista de la història i la que roba el cor el Cesc, el videoclip està dirigit per Jonathan Ruiz Muñoz i en Guillermo Lasheras, actor i director que ha aparegut a sèries com Boca Norte o Les de l'hoquei.\nUna publicación compartida de CESC (@cescoficial)\n'Tornar-te a mirar' és una cançó fresca i amb una vitalitat que convida a viure el moment. Els cuiners de la composició van ser el Miki Núñez, la Sara Roy i el mateix Cesc durant una trobada a un bar de Terrassa, aquí entre birra i birra van idear una de les cançons de l'estiu 2021.\nAquesta no és només una cançó de parella sinó que també vol ser una declaració d'amor absolut i entregat a la música en directe. a tota la gent que li ha donat suport durant el camí i a cada una d'aquelles mirades que ha compartit amb el públic en algun dels seus concerts.\nL'estiu continua endavant i el Cesc ja ha fet grans concerts a festivals com el Canet Rock o al Sun Flower Festival. Encara queden places per omplir, com per exemple a Pals el 21 d'agost, on poder escoltar la música en directe que sempre va carregada de potència i emoció per part de l'artista nascut barceloní.


EL BLOC EXPLOSIU: TINC POR A....\nTINC POR A....\nJo tinc por a tres coses. Una d'elles, és a les persones.\nJo sé que un animal no va a anar a atacar-me així perquè sí. També sé que no va a venir un fantasma a posseir el meu cos. Tinc molt clar que un monstre no vol llevar-me la mortalitat, o que un pardal no va a voler picotejar-me. Però... I els humans?\nUna persona humana pot fer qualsevol cosa. Puc anar pel carrer i que em rapten, o estar tranquil·lament a ma casa i que facen el mateix...\nTambé una persona pot fer-te mal amb paraules. Es a dir, els monstres no existeixen, i els animals no parlen; en canvi, les persones sí ho fem (parlar i existir, les dues).\nAmb lo llestos que som tots avui en dia, podem fer molt de mal a qui siga fâcilment.\nUn altre por que tinc és a les altures. No a elles en concret, sinó a la sensació que em provoca estar a prop d'elles.\nEn qualsevol moment, qualsevol persona, a qualsevol part, por espentar-me i fer-me caure a lo que siga que hi ha baix.\nTambé, si van més de dos persones, una pot espentar a l'altra, i jo, no sabria que fer.\nI per últim, (menys mal), tinc por als passadissos oscurs i tenebrossos...\nExactament, em dóna por que algú aparega a l'altra banda del passadís, no vore-lo, i que em faça algo.\n(El que també te que vore amb la meva por a les persones).\nI, gràcies a deu, ja no tinc cap por més.\nPublicat per LAIA B. a 12/18/2016\nEtiquetes de comentaris: alumnes 2015-2017, Laia Bolufer, taller d'escriptura 2016-2017, tinc por de...


Etiqueta: Miriam Tey | Dolça Catalunya\nPastrana: «TV3 es la lanzadera del pruses»\nL’Hora Dolça d’ahir va ser força interessant. Si se la va perdre, aprofiti i passi una horeta ben dolça. Sentirà coses com aquestes: Sergio Fidalgo: «A TVE le cuesta decir ‘España’ hasta para hablar de panetones. (…) Si en el… Leer más ›\n«Ahora toca destruir el español como lengua común»\nBy Dolça Catalunya on sábado, 5 de diciembre de 2020 • ( 15 )\nDespertem: que cap ideologia no ens robi lo que és nostre. Com sempre des de Catalunya, part d’Espanya tan espanyola que ací sempre s’anticipa lo que passarà a tota la nació, ha sortit una anàlisi escrita per catalans que denuncia… Leer más ›


SOCIETAT - 08/01/2019 16:29 / Redacció\nEl vídeo de la Manada equatoriana i els plors de la víctima: "Parad, parad"\nLa llibertat dels violadors de La Manada ha creat un precedent d'impunitat molt perillós a l'Estado español, on la manca de justícia està creant el marc idoni perquè aquest tipus d'aberracions es repeteixin diàriament. El nou cas de violació múltiple que es va donar a Alacant n'és un exemple i ha aparegut un vídeo esgarrifós que ho testifica.\nMoments de la detenció de la Manada equatoriana. Foto: Periodista Digital.\nTal com vàrem poder (VEURE AQUÍ), una noia de tant sols 19 anys va ser agredida sexualment per quatre equatorians en un nou cas de violació múltiple. Els membres d'aquesta nova Manada ja han estat detinguts i com vàrem (VEURE AQUÍ), les seves fotos ja s'han fet públiques. Desgraciadament, aquest tipus d'agressions sexuals s'estan multiplicant i el cas de la jove de La Bisbal (VEURE AQUÍ), ens demostra que Catalunya no està exempta d'aquesta onada criminal.\nEn el cas de la Manada equatoriana, la defensa ha pogut accedir al vídeo del móbil d'un dels agressors en què es pot veure a la noia demanant clemència als seus agressors dient-los "no, no, parad, parad". Els miserables violadors que s'autoanomenaven "Los reyes de la noche" van fer servir burundanga per tal de drogar la noia i poder-ne abusar sexualment sense que es pogués defensar.


↑ «Noves introduccions i poblament actual de peixos al llac de banyoles». Arxivat de l'original el 2007-09-19. [Consulta: 14 febrer 2009].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Gardí&oldid=27187629»


Treatment for Juveniles. (2017, Mar 03). Retrieved from http://blogram.org/treatment-for-juveniles-2-essay


Perdaforca, durant el curset d'iniciació a la muntanya\nData:dissabte 30 d'abril de 2005\nEls participants a la sortida dalt del Pollegó Superior del Pedraforca\nEl dia 1 de Maig es va acabar el CIM (curs d’iniciació al Muntanyisme), que els socis Jordi Masdeu i Eloi Villar amb l’ajut de diversos col·laboradors especialitzats en diversos camps i amb el suport de la tenda de material de muntanya EpiriMountain, hem impartit en el Centre Excursionista de Badalona.\nDurant els dimarts del mes d’abril hem estat ensenyant la teoria de diversos aspectes de la muntanya i de l’excursionisme als alumnes :\nJesús Manuel Cabeza\nLa teoria no va deixar de ser una base per a poder anar a la muntanya en condicions de seguretat: material a emprar, tècniques d’orientació, ents socials que envolten la muntanya, etc...\nI finalment el cap de setmana del 30 d’abril i 1 de Maig, varem fer la sortida pràctica del curs.\nDissabte 30 d’abril a Gironella:\nEl dia 30 varem quedar a Gironella amb els alumnes del curs, doncs els monitors ja hi érem des del dia abans, per a preparar les classes pràctiques com toca i que les coses sortissin rodones.\nA les 9h. ens varem trobar tots (els que van venir, 6 i 3 monitors) a la gasolinera en sortint de la carretera.\nEns varem encaminar cap a les piscines de Gironella, lloc d’inici de les pràctiques d’orientació precisa.\nDurant tot el dissabte varem estar practicant varies tècniques (rumbs, baranes, grans referències...) amb un mapa 1:10000 ampliat a 1:5000 dels voltants de Gironella, acabant amb un petit succedani de cursa d’orientació amb fites trampa i tot, on els alumnes hi van caure de 4 potes.\nEn acabar ens vàrem dirigir cap al mític refugi Estasen als peus de les fantàstiques parets Nord del Pedraforca.\nDiumenge 1 de Maig, Pedraforca:\nA les 7 ja estàvem preparats per a esmorzar i agafar forces per a atacar el Pedraforca.\n900m de desnivell, colls, tàlvegs, grimpades, arestes aèries, enforcadures, tarteres de grans dimensions, “cues de supermercat”, “sessions de fotos al cim”.\nTot això i molt més, va esser el que ens varem trobar durant la sortida de posta de llarg del curs.\nEn cada tram, portava algun dels alumnes el grup, mapa en mà.\nL’ascensió va anar molt bé, a algú se li va travessar la pujada més que a d'altri i la baixada se li va fer més llarga del que s’esperava, però es va fruir d’allò més de les vistes, de la companyia i de l'indret fabulós en que es realitzava la sortida.\nEl cim va ser assolit per els del CIM i la baixada per la tartera es convertí en noves sensacions per a tots els participants, veient fins hi tot algun dels isards residents de la zona.\nAl final el curs s’ha acabat i la valoració ha estat molt bona, doncs s’ha intentat donar el màxim d’informació base sobre la muntanya i allò que l’envolta.\nEstem doncs satisfets de com s’ha desenvolupat i esperem seguir fent el que calgui per fer arribar la muntanya de manera eficient i segura a tot aquell que la pugui estimar i valorar.\nVia Anglada-Guillamon al Faraó de Montserrat Curses de muntanya


Anatomia de la medul·la  | Anatomia Humana II (UAB) | Unybook\nAnatomia de la medul·la (2013)\nAnatomia de la medul·la\nFecha de subida 18/09/2014\nAnatomia de la medul·la espinal.\nEs troba situada dins del forat vertebral de la columna vertebral i és una continuació de l’encèfal. Aquesta no ocupa tota la columna, arriba fins a nivell de L1 – L2.\nTé una triple protecció, òssia per la columna vertebral, membranosa per les meninges (no només es troben a nivell de l’encèfal) i protecció líquida per el líquid cefaloraquidi.\nTenim 31 nervis raquidis, raquidians o espinals: 8 cervicals, 12 toràcics, 5 lumbars, 5 sacres i 1 coccigi. A nivell cervical el nom del nervi raquidi és el numero de la vertebra situada per sota, però a partir de nivell toràcic el nom rebrà el numero de la vertebra situada per sobre.\nPer aquest motiu hi hauran 8 nervis cervicals i únicament 7 vertebres toràciques, el nervi situat entre C7 i T1 l’anomenarem 8è nervi cervical.\nEls diferents nervis tenen la seva representació medul·lar, és a dir, fins L1 – L2 tenim tots els inicis dels segments dels nervis raquidis. De manera que no s’origina el nervi a nivell de la mateixa vertebra, sinó que ho farà de forma més superior. De forma general, les cervicals surten una vertebra inferior, a nivell toràcic dues vertebres inferiors i a la zona lumbar de 3 a més vertebres de separació.\n[les apòfisis espinoses toràciques són molt llargues de manera que es troben a nivell de la vertebra següent] El conus medularis és la part final de la medul·la espinal, situat a nivell de L1 – L2. A partir d’aquest, la medul·la es converteix en la cua de cavall, on tenim els segments medul·lars que corresponen als nervis lumbars i sacres.\n2. Morfologia externa.\nCara anterior: cissura mitjana ventral. Sortida, emergència de les arrels ventrals.\nCara posterior: solc mitja dorsal, solc posterolateral. Sortida, emergència de les arrels dorsals.\n3. Morfologia interna.\nTemin substancia grisa situada a la part del mig, en forma de H o de papallona.\nDiferenciem unes banyes anteriors o ventrals i unes posteriors o dorsals. A nivell toràcic trobem les banyes laterals situades entre les anterior i les posteriors.\nPer una altre banda tenim substancia blanca situada perifèricament. Aquesta es torba constituïda per fibres i es on localitzarem els tractes ascendents i descendents. Aquesta es pot dividir en tres parts:    Cordó anterior: situat entre la cissura mitjana ventral i l’arrel anterior del nervi raquídia.\nCordó lateral: substancia blanca situada entre l’arrel ventral i la dorsal dels nervis espinals.\nCordo posterior: situada entre el solc mitja dorsal i l’arrel dorsal del nervi espinal.\n4. Proves mèdiques.\nLa punció lumbar és la extracció de líquid cefaloraquidi. Ha de ser sempre per sota de L2 per tal de que no trobem medul·la. A nivell de L4-L5. Es col·loca l’agulla per l’espai subaracnoidal, per sota de l’aracnoide on trobem el líquid cefaloraquidi. S’utilitza per diagnosticar a partir de les propietats d’aquest líquid i per tal d’injectar epidural o contrasts per tal de fer una mielografia (s’observarà la medul·la).\nUn dermatoma és una àrea innervada per la mateixa arrel medul·lar de tipus sensitiu.\nServeixen per detectar nervis afectats.\nUn miòtom és el grup de músculs innervats per una mateixa arrel medul·lar. A partir dels moviments es poden saber els nervis afectats.\n5. Tractes ascendents.\nAquests aporten informació sensorial al còrtex de forma conscient o al cerebel de forma inconscient. Porten informació provinent dels receptors, que aniran a parar a l’arrel posterior del nervi espinal per el gangli de l’arrel dorsal, passant per la medul·la (substancia blanca), el tronc encefàlic, el talem i finalment a una zona concreta del còrtex.\nTipus:     Tàctil: o Epicrítica o sensibilitat discriminativa: notem que ens toquen en dos punts diferents, quan aquests punts es torbin a un mil·límetre de distancia o menys no diferenciarem els dos punts.\no Protopatica o no discriminativa: la primera que es recupera en quan hi ha una lesió medul·lar. Es detecta si hi ha contacte o no Tèrmica Dolorosa, nociceptiva o àlgica Propioceptiva: ens informa de la situació i l’activitat dels nostres músculs i articulacions.\nEls tractes més importants són: Sistema posterior: puja per el tracte, cordó o columna dorsal - lemnisc medial, portant sensibilitat profunda, formada per la sensibilitat propioceptiva i la discriminativa o epicrítica.\nEs decusa a nivell del tronc encefàlic, del bulb. Canvia a aquest nivell de nom a lemnisc medial.\nArriba a nivell del talem a un nucli sensitiu i es dirigirà a l’escorça cerebral passant per el braç posterior de la capsula interna i arriba a l’escorça cerebral on hi ha l’homuncle de Pernfil on hi ha una representació somatotòpica.\nSistema anterolateral: pujant per el tracte, cordó o columna espino-talàmic, portant sensibilitat termoalgèsia. Aquest es decusa a nivell medul·lar en el mateix segment que arriba la informació, a prop del forat ependimari i de forma contra lateral viatja primer per la part anterolateral de la medul·la, travessa el bulb, es situa a nivell del tegmen, i arriba al talem a un nucli sensitiu i des de aquí es dirigeix a l’escorça cerebral fent la representació somoatotòpica i travessant el braç posterior de la capsula interna.\nSi tenim una afecció en la zona inferior a la decussació, aquesta serà homolateral. Mentre si es troba superior, tindrem una afecció contra lateral.\n6. Tractes descendents.\nSón els que transporten ordres motores des del còrtex o d’altres estructures del sistema nerviós central, nuclis de la regulació motora, com per exemple el nucli vermell del mesencèfal. Control del moviment i del to muscular.\nCom afeccions podem trobar:   Paràlisi: manca de moviment.\nParèsia, paràlisi lleugera o incompleta: Absència parcial de la força muscular.\nAquestes segones poden ser: o Hemiplegies o hemiparèsies: quan l’afecció és de mig cos o Paraplegia: quan hi ha afecció de dues extremitats inferiors o Tetraplegia: quan la afectació és de les quatre extremitats i el tronc Aquests tractes van des de el còrtex, travessa la capsula interna per el braç posterior (igual que els tractes ascendents), fins el tronc encefàlic i posteriorment a la medul·la espinal. En aquest punt sortirà per l’arrel anterior del nervi espinal fins els teixits diana.\nLa decussació motora te lloc una mica mes avall que la decussació sensitiva, a nivell de les piràmides bulbars.\nEls tractes més importants: Tracte piramidal o cortico-espinal: va del còrtex fins la medul·la espinal. Tracte motor per excel·lència, porta els moviments voluntaris i especialitzats. Aquestes s’originen a nivell del còrtex motor primari, i unes petites fibres en el còrtex motor secundari o suplementaria i en el còrtex sensitiu. Travessa la capsula interna per el braç posterior, fins el tronc encefàlic (peus dels peduncles cerebrals en el mesencèfal, porció bacil·lar de la protuberància i per les piràmides bulbar) i posteriorment a la medul·la espinal (la major part de fibres va per el cordo lateral i una petita part en el cordó anterior, de les banyes anteriors de la medul·la espina a l’arrel anterior del nervi espinal). En aquest punt sortirà per l’arrel anterior del nervi espinal fins els teixits diana.\nLa decussació motora te lloc una mica mes avall que la decussació sensitiva, a nivell de les piràmides bulbars. Si la lesió és superior al bulb, és superior a la decussació, de manera que l’afectació serà contra lateral. Si és inferior al bulb, serà homolateral.\nAnatomia Humana II - 8. Medul·la (2015) Apunte\nAnatomia Humana II - Anatomia del telencefal (2013) Apunte\nAnatomia Humana II - Anatomia de l'ull (2013) Apunte\nAnatomia Humana II - Anatomia de les meninges (2013) Apunte\nAnatomia Humana II - Anatomia de l'orella (2013) Apunte


Uviéu programa más de 80 actividaes culturales nel so Festival de branu 2016 | Asturnews\n03 xunetu 12:20 2016 Imprimir\nEl Conceyu d’Uviéu, al traviés de la Fundación Municipal de Cultura, tien programaes pa esti branu más de 80 actividaes culturales, englobaes nel Festival de Branu 2016. Conciertos nel Muséu Arqueolóxicu, “Cine a la lluz de la lluna”, esposiciones, danza o jazz internacional constitúin dalgunes de les cites branices na capital.\nDe xunetu a setiembre va haber más de 80, munches d’elles con entrada llibre. El conceyal de Cultura, Roberto Sánchez Ramos, y el Director artísticu del Festival, Cosme Marina presentaben la selmana pasada en rueda de prensa agradeciendo “a tolos trabayadores de l’área l’esfuerzu que fixeron con esta programación” de la que destacó “nuevos allugamientos que van llevar munches de les actividaes a zones del conceyu y a barrios”.\nAsina, los conciertos van desenvolvese nel Muséu Arqueolóxicu, l’Auditoriu, nel claustru del edificiu históricu de la Universidá d’Uviéu, el Paséu del Bombé, Santa María La Real de la Corte, el Teatru Casín de Trubia y nos centros sociales de Cualloto y San Cloyo, averando en munchos casos la música a los barrios. A xuiciu de Cosme Marina “nun esiste n’Asturies una iniciativa cultural na que se de tanta importancia a los artistes asturianos dende un puntu de vista tresversal y con tantes cañes artístiques”.\nEl Festival de Branu, nel apartáu d’Artes Escéniques, va incluyir, nel Teatru Campoamor, los díes 5 y 6 d’agostu, la representación de “Los vecinos de riba” y na Filarmónica, del 11 al 10 de setiembre’l X Festival Nacional de Teatru Amateur, con casi una ventena de compañíes y representaciones.\nEl cine tampoco va faltar na temporada cultural d’esti branu. El Teatru Filarmónica va acoyer, del 4 al 25 de xunetu, delles proyecciones englobaes nel ciclu “Uviéu, el color d’una ciudá cinematográfica”, con entrada llibre. Amás, la Fundación Municipal de Cultura programó’l ciclu “Cine a la lluz de la lluna”, proyecciones en delles places de la ciudá, los díes 6, 13, 20 y 27 del mes de xunetu. Esti xéneru tamién se va incluyir na programación d’agostu con un nuevu ciclu, “Al otru llau del Atlánticu”, que se va desenvolver nel Teatru Filarmónica, los díes 1, 8, 15, 22 y 29 d’agostu. Y de nuevu, con “Cine a la lluz de la lluna” va haber proyecciones nes places de la ciudá, los díes 3, 10, 17 y 24 d’agostu.\nEl Festival de Branu completase con Danza y con un ambiciosu ciclu de jazz que va traer a la ciudá, los díes 21 y 22 de xunetu, en concretu al Teatru Campoamor, a Kyle Eastwood y el so quintetu y, a otru día, a Jorge Pardo ya Isaac Turienzo.\nL’Aula Magna de la Universidá d’Uviéu va acoyer tamién, del 13 al 16 de xunetu, el Simposii “Los Reis d’Asturies y los oríxenes de cultu a la tumba del apóstol Santiago”.\nLa SOF aprueba la contratación d’urxencia pa producir los conciertos de la Catedral\nEl Salón Internacional de les Sidres de Gala desenvuélvese esta fin de selmana


Els pressupostos de 2017 d'Almussafes dediquen 22.000 euros a les ajudes de lloguer - Ajuntament d'Almussafes\nA hores d’ara, ja s’han registrat tretze sol·licituds de joves, de les quals cinc ja s’han aprovat de manera definitiva\nCinc veïns i veïnes d’Almussafes ja s’han beneficiat de les ajudes per al lloguer impulsades pel consistori municipal de la localitat. A més, tres estan a l’espera que l’aprovació de les seues sol·licituds es convertisca en definitiva i altres cinc expedients es troben en aquests moments en procés de tràmit. En total, aquest 2017 es destinaran 22.000 euros a aquest programa que es va implantar en 2015 amb l’objectiu de facilitar l’emancipació dels joves d’entre 18 i 35 anys. La data límit per a poder presentar la sol·licitud per registre d’entrada és el pròxim 15 de setembre. Les bases que regulen la concessió d’aquestes ajudes, la quantitat de les quals límit per sol·licitant és de 1.100 euros, poden consultar-se en la pàgina web municipal www.almussafes.net.\nEncara que el termini per a sol·licitar les ajudes impulsades per l’Ajuntament d’Almussafes per al lloguer d’habitatges encara romandrà obert fins al pròxim 15 de setembre, a hores d’ara el consistori municipal ja ha concedit de manera definitiva les primeres cinc ajudes d’aquest 2017. A més, altres tres s’han aprovat de manera provisional i els veïns i veïnes que les han presentat es troben a l’espera que finalitze el període d’al·legacions per a confirmar que, efectivament, es converteixen en beneficiaris d’aquest programa de subvencions. En total, s’han presentat ja tretze sol·licituds, per la qual cosa en aquests moments són cinc els expedients que en relació a aquesta qüestió s’estan tramitant.\n“Des de l’inici de la crisi, els joves continuen tenint-ho molt difícil per a poder emancipar-se de les seues famílies, per la qual cosa és la nostra obligació com a gestors públics intentar facilitar tot el procés, que sabem que al principi és dur si no es té l’estabilitat econòmica necessària per a realitzar-ho amb certa tranquil·litat”, explica la regidora de Joventut, Davinia Calatayud.\nL’objectiu d’aquestes ajudes, que l’Ajuntament concedeix des de l’any 2015, és l’emancipació familiar i el manteniment de joves d’Almussafes amb edats compreses entre els 18 i els 35 anys, i van destinades al lloguer d’un habitatge situat en la zona urbana de la localitat, per al que el consistori destina aquest 2017 un total de 22.000 euros. Els sol·licitants podran obtindre una subvenció de fins a 1.100 euros, a un màxim de 100 euros per mes de lloguer justificat, sent compatible amb altres subvencions públiques i també amb les quals es concedeixen en qualitat d’emergència pel Departament de Benestar Social.\nEn les bases s’arreplega que el contracte de lloguer ha d’estar establit per a almenys un any i que l’immoble ha de constituir la residència habitual i permanent de la persona o persones arrendatàries, que al seu torn hauran de constar com empadronats en el municipi amb una antiguitat mínima d’un any. La resta de requisits exigits pot consultar-se en la pàgina web municipal, www.almussafes.net en l’apartat dedicat a subvencions, dins de la secció del departament d’Esports.\nEls pressupostos de 2017...


EL PES DE LA PAPALLONA *. DE LUCA, ERRI. 9788498248586 Llibrería Horitzons


Aquesta prova Lopold Sondi té com a objectiu identificar els rudiments de la malaltia mental. D'aquesta manera, el psiquiatre hongarès va revelar impulsos profunds, que s'amaguen sota moltes superestructures de la personalitat d'una persona. Defineix sàtons latents (amagats), maníacs, esquizofrènics, etc. En l'essència de la prova es troba la suposició de Sondi que aquelles qualitats de la nostra naturalesa més odiades, tendim a projectar-nos a les persones que ens envolten.\nAnem a discutir, el material presentat per nosaltres és només una part d'una prova gran, que consta de 6 col·leccions, cadascuna de les quals inclou 8 fotografies. Així que no prengueu seriosament els resultats que obteniu. El nostre article és informatiu i entretingut, i en cap cas reclama una conclusió psiquiàtrica.\nMireu les cares de les 8 persones que es presenten a la foto. Tria la persona que més t'irrita, espanta o repulsa. Durant molt de temps no pensis, donen preferència al primer impuls. Ara observeu les característiques de la prova.\n1. El sádico. En el subconscient, humilia als altres i els tracteu amb crueltat. Et caracteritzen per un desig de dominació i autoritarisme. 2. Epilèptic. Característiques característiques d'aquest tipus: impulsivitat, irritabilitat, explosions sobtades d'enuig i agressió. 3. Catatònica. Té una forta estimulació de la imaginació, de manera que es torna malalt. Si no suprimiu aquest procés, perdreu el contacte amb la realitat. 4. L'esquizofrènic. Característiques d'aquest tipus: clandestí i tancament, indiferència a les persones i por de distreure mentalment de la realitat. 5. Histèrica. You superficialitat inherent en judicis i opinions sobre la vida, la inestabilitat emocional, el narcisisme i l'exhibicionisme. 6. La persona depressiva. La baixa autoestima, un complex d'inferioritat i un sentiment de culpa: aquestes són les característiques d'aquest tipus. 7. El maníac. Sou una persona exaltada, extrovertida i mística, que tendeix a sobreestimar-se i deixar que el diners passi al vent. 8. Trastorn de la personalitat dissociativa. Hi ha dues o més personalitats. Has tingut o té problemes amb l'autodeterminació.\nL'impacte de l'autoestima en la salut humana\nGelatina de xocolata curta\nBanys de fang i perles\nGelat amb galetes de cafè i xocolata\nHamburgueses a la graella amb verdures\nCostelles a la salsa de tomàquet\nSopa de puré amb puré de patates


FiraTàrrega, val la pena\nDimarts, 22 Setembre 2015 16:23\tEscrit per Àlex Casanovas, President de l'AADPC\nBrindis per la professió a FiraTàrrega.\nÀlex Casanovas, president de l'AADPC, valora FiraTàrrega com a mercat de professionals.\nUn any més, l’AADPC ha participat a FiraTàrrega amb un estand a la Llotja de Professionals. Aquesta continuïtat ens permet confirmar aquella sensació que teníem quan vam decidir, ara fa 5 anys, que l’Associació d’Actors i Directors Professionals de Catalunya havia d’estar present en la que, ara per ara, és la mostra més important de les Arts Escèniques i Teatre al Carrer del nostre país.\nEl que ens va fer prendre aquesta decisió continua essent vàlid avui: dotar d’un espai als membres de l’Associació que hi participen presentant els seus projectes, on es puguin sentir acompanyats i atesos en tot moment pel personal de l’AADPC i pels membres de la Junta que assisteixen a la Fira.\nÉs evident que vam fer bé. L’AADPC ja forma part important de la Llotja de Professionals. La feina iniciada 5 anys enrere ha valgut i val la pena. Val la pena ser un espai de trobada per als professionals de les arts escèniques; val la pena ser la “casa” dels actors, actrius, directors i directores de l’AADPC perquè puguin tenir un espai de reunió amb programadors, distribuïdors, institucions, etc.; val la pena veure com una proposta, iniciada fa 4 anys, orientada a la presentació breu de projectes ha evolucionat fins a convertir-se en els speed-meetings, on enguany han participat 19 programadors i s’han presentat 25 projectes, esdevenint una de les activitats més esperades de la Llotja i, sobretot, val la pena veure projectes fets realitat (alguns d’ells després d’haver estat “residents” a Fabra i Coats amb l’AADPC).\nPer tot això val la pena continuar presents a FiraTàrrega i, per damunt de tot, val la pena ser de l’Associació d’Actors i Directors Professionals de Catalunya.


My Van Hotel Vung Tau Long Hai Vietnam - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nL17 - Khu A Chau - Hoang Hoa Tham, Ward 2, Phuong 2, Vung Tau Long Hai, Vietnam\nbasat en 7 comentaris Veure totes les 12 fotos\nSobre My Van Hotel\nSituat a l'encantadora àrea de Phuong 2, My Van Hotel gaudeix d'una posició excepcional a la les platges, els restaurants, els paisatges de Vung Tau Long Hai. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. My Van Hotel també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Vung Tau Long Hai. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara televisió de pantalla plana, bany addicional, lavabo addicional, xemeneia, mirall per satisfer els clients més exigents. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com camp de golf (a 3 km). Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, My Van Hotel no troba competidors en cap categoria.\nAn acceptable hotel for festival\ndo not stay even u can not find by mapping\nHơi thất vọng vì phòng kém Vị trí cũng tạm được nhưng đi ra biển thì phải đi xe, cơ mà phòng ko xứng đáng giá tiền lắm.Hoắc do ngày lễ nên cao ??\nTôi không tới ở\nGiá Tốt, Phục Vụ Tốt


Del 8 de juny al 14 d'octubre de 2018\nDiumenge, de 10 a 14.30h\nEls temps immediatament posteriors a la finalització de la Guerra Civil estigueren marcats per un fort control de la producció i del consum per part de les autoritats franquistes.\nEl 18 de maig de 1939 es va establir oficialment a tot l’Estat el règim de racionament.\nUn sistema que consistia en que els dies 1 i 15 de cada mes els restauradors havien d'oferien un plat únic en els menús dels establiments.\nEl mercat negre o estraperlo consistia a comercialitzar il·legalment els productes al marge del que estipulava el racionament i a un preu molt més alt.\nDavant l’escassetat calia conscienciar la població dels greus problemes de salut que patia.\nL'Auxili Social, l’organisme encarregat d’assistir els més necessitats i difondre els valors del nou règim.\nDurant la postguerra, l’escassetat dels aliments més bàsics va canviar la cistella de la compra\nL’autarquia econòmica va fer que cuiners i editors apostessin per reeditar llibres i revistes dels grans mestres cuiners del nostre país, amb receptes adaptades als nous temps.\nDurant la postguerra, les conserves i enllaunats també van ser un recurs per sobreviure i ampliar el rebost.\nA partir de 1951, el canvi de la situació econòmica va provocar una millora progressiva de les condicions de vida\nLa balança Mobba\nNoves eines de cuina


Malestar al govern municipal per l’ajornament indefinit de la construcció de la variant - sentmenat.com\nInici Societat Malestar al govern municipal per l’ajornament indefinit de la construcció de la variant\nMalestar al govern municipal per l’ajornament indefinit de la construcció de la variant\nEl govern municipal ha expressat el seu malestar per la decisió de la Generalitat d’ajornar de forma indefinida la construcció de la C-1413a, la variant Sentmenat–Caldes, una infraestructura viària que el mateix conseller Joaquim Nadal es va comprometre a construir durant aquest exercici. Els alcaldes dels dos municipis afectats han anunciat que emprendran consjuntament accions de pressió perquè es reprengui el projecte.\nLa falta de pressupost ocasionada per l’actual crisi econòmica ha portat a la Generalitat a ajornar de manera indefinida la construcció de la variant Sentmenat–Caldes. Una notícia que va ser comunicada als alcaldes de Sentmenat i Caldes de Montbui, Núria Colomé i Jordi Solé, en el marc d’una reunió mantinguda amb representants de la Generalitat.\nMalgrat aquesta decisió els dos alcaldes no llencen la tovallola i estudien formes de pressió conjunta perquè la conselleria reprengui el projecte. Segons l’alcaldessa de Sentmenat, Núria Colomé, l’ajornament indefinit de la construcció de la variant és «perjudicial per a la qualitat de vida dels veïns, ja que no només afecta l’àmbit de la mobilitat, sinó també la seguretat física de les persones, cosa que és encara més greu».\nLa construcció de la variant ha estat llargament reivindicada pels dos municipis com a solució per, d’una banda, a reduir els riscos d’accidentalitat del traçat actual i, de l’altra, a desviar el pas de gairebé 18.000 vehicles diaris fora del nucli urbà de tots dos pobles.\nL’any 2008 el conseller de Política Territorial i Obres Públiques, Joaquim Nadal, es va comprometre a aprovar el projecte a finals del 2009 i a incloure’l dins del pressupost d’aquest exercici.\nMai 18, 2010 Redacció\nL’estat de la participació ciutadana a debatDeu anys per reduir les emissions de CO2 al poble en un 20%


URXELLA | Els regidors del PSOE perden el Nord.\nRe: Els regidors del PSOE perden el Nord.\nMiquel Sánchez | 28/07/2010, 19:43\nEls haurem de regalar un potet de TIPPEX\nGarci | 28/07/2010, 18:36\nLa imatge de la moció presentada per l'equip de govern demostra molt bé la seva manera de fer les coses. Quin desastre de plenari: pressupostos falsos, informes de mobilitat falsos, polítics falsos, destrucció d'una zona humida i nou creixement desmesurat... se'n riuen de nosaltres?\nAlternativa per Pollença | 28/07/2010, 15:29\nl'atac a la seva seu de Binissalem volem expressar tot el nostre suport i solidaritat als companys de GADMA, entitat\necologista que ha participat i col·laborat entre altres coses en la defensa dels camins públics a Pollença.\nUna mostra més de que hi ha gent que té com únic argument la violència i covardia.\nAlternativa per Pollença | 28/07/2010, 14:53\nAl Ultima Hora\nEl equipo de gobierno y PP votan a favor de dos ART en el municipio y urbanizar s'Ullal\nEl Ajuntament presentará alegaciones a la reforma del Plan Territorial de Mallorca\nPepe | 28/07/2010, 14:33\nBones després d'una setmana de vacacions i desconnexió total a Menorca la veritat és que vaig arribar al ple d'ahir carregat de piles. I les forces feien falta ja que va ser un ple amb molt de contingut que procurarem anar explicant a diferents articles.\nEl problema del PSOE ja no és només la seva submissió a UM, una cosa que hem vist tota la legislatura, ara han donat un pas més donant suport a un moviment purament especulatiu d'UM com és el de urbanitzar la zona humida de l'Ullal en contra de una decisió del Consell que els mateixos socialistes presideixen.\nAlternativa per Pollença | 28/07/2010, 08:52\nLa oposición califica de ´vergüenza´ la aprobación tardía de los presupuestos, que se reducen un 15%


30 de desembre de 2019 – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\nDaily Archives: 30 de desembre de 2019\nSánchez i Iglesias signen l’acord programàtic del seu futur govern de coalició\nComunitat Valenciana, inicio, Notícies, PolíticaBy c.sorli 30 de desembre de 2019\nEl candidat a la investidura, Pedro Sánchez, i el líder de Podemos, Pablo Iglesias, han signat aquesta vesprada l’acord programàtic amb les principals mesures que prendrà el seu futur Govern de coalició. L’acord s’ha segellat amb una abraçada entre tots dos. En el saló Ximenera de la Cambra Baixa del Congrés dels Diputats Sánchez i…\nLa Diputació de València aprova el pressupost per a l’any 2020\nComunitat Valenciana, inicio, NotíciesBy c.sorli 30 de desembre de 2019\nLa Diputació de València ha aprovat el pressupost per a 2020 en un ple extraordinari aquest dilluns, aprovant uns comptes de 530.223.730 euros. Aquesta xifra suposa un 9,04% més que l’anterior exercici, amb els vots a favor del PSPV, Compromís i La Vall ens Uneix, l’abstenció de Ciutadans i el Partit Popular i l’únic vot…\nLa Policia Nacional auxilia a un bebé a qui se li havia entravessat una pastilla de la seua iaia\nComunitat Valenciana, inicio, Notícies, SuccessosBy c.sorli 30 de desembre de 2019\nEFE. Agents de la Policia Nacional van auxiliar en la localitat valenciana d’Alzira a un bebé de 15 mesos que s’ofegava després de, pel que sembla, ingerir una pastilla d’un pot que havia agafat al moment menys pensat de la seua àvia. Aquests agents van traslladar al xicotet urgentment fins a un hospital, on va…\nBétera realitza la cloenda del Taller d’Ocupació\ninicio, NotíciesBy c.sorli 30 de desembre de 2019\nEl passat dijous, 26 de desembre, es va dur a terme la cloenda del Taller d’Ocupació de Bétera. Durant tot un any, 20 alumnes han tingut l’oportunitat de cursar aquest taller per a obtindre el seu certificat de professionalitat dins del sector agrari i el de l’administració i gestió. Durant el taller, aquests 20 alumnes s’han dividit en…\nLlíria será seu del Preolímpic d’Handbol Femení 2020\nComunitat Valenciana, Esport, inicio, NotíciesBy c.sorli 30 de desembre de 2019\nEl president de la Generalitat Valenciana, Ximo Puig, va anunciar fa uns dies que Llíria serà seu de la fase classificatòria d’Handbol Femení per als Jocs Olímpics de Tòquio 2020. Aquesta notícia es va donar a conéixer després de l’audiència que Puig va mantindre en el Palau amb el president de la Real Federació Espanyola…\nBétera li donarà la benvinguda a l’any 2020 amb una gran Festa d’Any Nou aquest dimarts\ninicio, Notícies, Oci i CulturaBy c.sorli 30 de desembre de 2019\nBétera iniciarà l’any 2020 amb una gran festa d’any nou. La regidoria municipal de Festes i Tradicions de l’Ajuntament de la localitat ha organitzat una Festa d’Any Nou amb la col·laboració de les Obreres i Majorals de 2020 per a aquest dimarts, 31 de desembre. Les Obreres i Majorals 2020 i el departament municipal de Festes convida a…