La subocupació enfonsa els salaris - Cat Diàleg - Diari Digital català\nEconomiaZPortada Izquierda 27 Juliol, 2018 CatDialeg.cat 0\nInici » Historic » La subocupació enfonsa els salaris\nLa subocupació és la principal raó que explica la davallada dels salaris a Espanya. Aquesta conclusió, que va més enllà de l’atur o la inflació com a variables que afectin els sous, ha sigut publicada en l’informe mensual del mes de juliol per Caixa Bank Research.\nLa reducció de la taxa de d’atur registrada a la zona de l’euro des del final del 2015 hauria d’haver generat una major taxa de creixement dels salaris i, en última instància, també de la inflació.En la teoria, les fases expansives es caracteritzen per una major dificultat a l’hora de contractar quan la taxa d’atur disminueix. Aquest fet desencadena una sèrie de comportaments que acaben augmentat els salaris.\nDiversos factors poden explicar el creixement moderat dels costos laborals malgrat la reducció de la taxa d’atur, però un que sembla més rellevant és l’augment de la subocupació, ja que comporta que el grau de saturació del mercat laboral sigui inferior al que suggereix la taxa d’atur.\nEn concret, el percentatge de treballadors subocupats va augmentar des del 2002, fins a assolir un màxim històric el 2015, quan es va situar lleugerament per damunt del 6%. De llavors ençà, ha mantingut una tendència moderada a la baixa, però encara es troba en nivells relativament elevats\n(el 5,7% el 2017).\nEl segon candidat que serveix per explicar el menor creixement dels salaris és l’evolució de la\nproductivitat, la taxa de creixement de la qual ha experimentat un descens notable en els últims anys.\nEn definitiva, sembla que, en gran part, tant la inflació com els salaris han mostrat una evolució relativament feble recentment perquè la zona de l’euro encara es troba en una fase inicial del cicle expansiu, ja que el grau de saturació del mercat laboral encara és baix (i inferior al nivell\nsuggerit per la taxa d’atur).\nPer tant, el marge perquè la zona de l’euro continuï creixent sense que es generin pressions inflacionistes continua sent ampli. Ara bé, a mesura que el grau de saturació del mercat laboral vagi augmentant, el creixement dels salaris hauria d’anar agafant embranzida i, en última instància, també la inflació.\natur40 economia290 Subocupació1


Notícies Archivos - Pàgina 3 de 5 - PUNT INFORMATIC\nBy puntinformatic|2019-11-02T08:33:16+01:00Juliol 3rd, 2017|Notícies|Comentaris tancats a Auricular que tradueix idiomes a temps real\nBy puntinformatic|2019-11-02T08:33:58+01:00Abril 30th, 2017|Notícies|Comentaris tancats a Nova estafa coneguda com “El frau del CEO”\nWindows demana que no actualitzis a la última versió de Win10\nMicrosoft demana, que no actualitzin el seu PC a la nova versió de Windows 10 encara. Dues setmanes després del llançament de Windows 10 Creators Update, l'empresa demana que no busquis l'actualització, sinó que esperis que salti l'avís que ja està disponible. Hi ha un problema que es troba en alguns ordinadors, sobretot en els [...]\nBy puntinformatic|2019-11-02T08:34:09+01:00Abril 28th, 2017|Notícies|Comentaris tancats a Windows demana que no actualitzis a la última versió de Win10\nEl servei de missatgeria WhatsApp, ha dit que en un temps permetrà als seus usuaris eliminar el seu missatge enviat en un periode de dos minuts després d'enviar-lo. Primer Whatsapp va anunciar que el temps en que es podria eliminar el missatge seria vint-i-nou minuts després d'enviar-lo, però WhatsApp va decidir reduir el temps a dos minuts. [...]\nBy puntinformatic|2019-11-02T08:34:20+01:00Abril 28th, 2017|Notícies|Comentaris tancats a WhatsApp permetrà eliminar missatges enviats\nLocalització a temps real al Whatsapp\nFa poc es va saber que Whatsapp estava treballant en una nova actualització en la qual es podrà veure la localització d'un contacte a temps real. Aquesta funció en principi sol es podrà fer anar per a grups no per a chats privats. La localització es podrà configurar, de manera en la que no es [...]\nBy puntinformatic|2019-11-02T08:34:41+01:00Abril 16th, 2017|Notícies|Comentaris tancats a Localització a temps real al Whatsapp\nCarregador que fa copia de seguretat\nLes còpies de seguretat de les dades són una prioritat molt oblidada pels usuaris. La manca d'hàbit a l'hora de realitzar "backup" és universal, tant en els ordinadors com en els mòbils. No obstant això Toshiba ha trobat una enginyosa solució que permet realitzar la còpia de seguretat diària del telèfon intel·ligent aprofitant una rutina [...]\nBy puntinformatic|2019-11-02T08:35:00+01:00Gener 5th, 2017|Notícies|Comentaris tancats a Carregador que fa copia de seguretat\nHuawei un dels líders al 2016\nAquest 2016 ha estat un bon any per Huawei, i és que el camí que va començar a seguir està donant uns resultats positius, fins al punt que ens ha canviat l'opinió que teníem del mòbils xinesos per oferir cosa que competeixi amb les marques més grans, però procurant ser millors en els seus preus. [...]\nBy puntinformatic|2019-11-02T08:35:12+01:00Gener 4th, 2017|Notícies|Comentaris tancats a Huawei un dels líders al 2016


Les xerrades tindran lloc al Museu Deu del Vendrell ARXIU / INFOCAMP\nAquest cap de setmana el Vendrell celebra la Fira de Santa Teresa, que coincideix enguany amb les Jornades Europees de Patrimoni (JEP). Serà un cap de setmana intens, amb actes vinculats amb la Fira i amb el patrimoni.\nXerrades sobre la Fira\nEls actes comencen aquest dijous 10 d’octubre amb un cicle de xerrades entorn la Fira de Santa Teresa organitzades per l’Eina de l’Ajuntament del Vendrell. A les 18h, en Joan M. Colet i Pere Ferrando (estudiosos de la història local) parlaran sobre 'Els orígens de la Fira de Santa Teresa'. A les 18.40h. l’Aïda Sánchez (Universitat Rovira i Virgili) tractarà un tema que cada cop desperta més interés: 'El paper de les dones a la Fira de Santa Teresa' i per acabar, a les 19.20h. en Pau Batlle (Regió Agroalimentària del Penedès) ens respondrà a la pregunta 'Què és la Regió Agroalimentària del Penedès?'\nL'endemà divendres 11 d’octubre, a les 17.30h. en Josep Maria Palet (Institut Català d’Arqueologia Clàssica) ens il·lustrarà amb 'Els camins històrics del Vendrell i la seva relació amb la Fira de Santa Teresa'. A les 18.10h en Daniel López (Arqueòleg-Arqueovitis) centrarà la seva xerrada entorn el 'Passat i present: la granja de Mas d'en Gual i la Fira de Santa Teresa'. Tot seguit, a les 20h. tindrà lloc l’acte inaugural de l’exposició temporal de l’artista Carolina Palau. Amb el títol de 'Letargia' l’escultora, pintora, ceramista… mostra els seus últims treballs a la sala soterrani del Museu Deu.\nFinalment, el diumenge dia 13 les famílies poden venir a gaudir de l’activitat 'El col·leccionista d'imatges'. Es tracta d'una activitat familiar lliure i gratuïta on els nens i nenes descobriran l’enigme amagat al Museu Deu. D’11 a 14h, també es podrà visitar el museu de manera gratuïta.


Comprar Whisky de la regió de Speyside (4) - La Llar del Vi\nGlenrothes 1998 11 Anys Murray McDavid Glenrothes 1998 11 Anys Murray McDavid\nMurray McDavid Glenrothes 11 Anys 1998 70cl 46% vol. és un Speyside single malt destil·lat en 1998 per Glenrothes, envellit en barriques de bourbon de roure americà, acabat en barriques de roure francès de Sauternes Premier Cru del celler Château d'Yquem i embotellat en una edició de 1700 ampolles pel embotellador independent Murray McDavid en 2009 en la... Murray McDavid Glenrothes 11 Anys...\nWhisky BenRiach Pedro Ximénez 15 Anys Whisky BenRiach Pedro Ximénez 15 Anys\nBenRiach Pedro Ximénez 70cl 46%vol. és un dels whiskys de l'edició limitada Wood Finish Sèries de BenRiach. En aquesta versió el whisky Single Malt de la regió de Speyside ha estat envellit 15 anys en barriques de bourbon americà i ha estat acabat en barriques de Pedro Ximénez de 500l de Jerez de la Frontera. Combinació de barriques que aporta gran... BenRiach Pedro Ximénez 70cl 46%vol....\nThe GlenDronach 18 Anys Allardice The GlenDronach 18 Anys Allardice\nThe GlenDronach 18 Allardice 70cl 46% vol., pren nom del fundador de la destil·leria, és un Highland single malt envellit únicament en barriques de roure europeu que han contingut xerès. Allardice no s'ha filtrat en fred, la qual cosa li proporciona un paladar untuoso, amb molt caràcter, madur, especiat i amb un ampli ventall de notes de xerès, panses,... The GlenDronach 18 Allardice 70cl 46%...\nGlenfarclas 25 Anys Glenfarclas 25 Anys\nGlenfarclas 25 Anys 70cl 43%vol. és un Highland single malt elaborat per una de les últimes destil·leries independents, dirigida per una única família en la seva sisena generació, d'Escòcia. Un clàssic de Speyside, un referent quan parlem de whisky de llarga maduració en xerès en Speyside. Suau i ric, amb fruita seca, avellanes, xocolata negra, grans de... Glenfarclas 25 Anys 70cl 43%vol. és...\nThe Macallan Edition Nº 5 The Macallan Edition Nº 5\nThe Macallan Edition Nº5 70cl 48.5% és la cinquena expressió de les col·leccionables edicions de The Macallan que homenatgen diferents particularitats dels seus destil·lats. En aquesta edició, la destil·leria celebra el color natural dels seus malts, impartit pel temps i la barrica de roure. Com és ja costum en aquestes edicions, The Macallan s'ha aliat... The Macallan Edition Nº5 70cl 48.5%...


Emprendre contracorrent Noguera amunt | SETEMBRE\nAl Pallars Sobirà, la comarca per excel·lència del ràfting, hi ha qui busca emprendre Noguera amunt a contracorrent\nEsteve Clavero recull en aquest reportatge alguns exemples de projectes: la Tremolina, Natura Llibres i Nòmada Pirineu Republik\nEsteve Clavero | 04/06/2021 a les 11:59h\nArxivat a: Setembre social, món cooperatiu, Pallars, llibreria, habitatge cooperatiu, nòmades, Noguera, Tremolina, Natura Llibres, nòmada republik\nAquesta notícia es va publicar originalment el 04/06/2021 i, per tant, la informació que hi apareix fa referència a la data especificada.\nEl Pallars Sobirà és la comarca amb menys densitat de població del Principat. Amb la pagesia i el turisme com a motors econòmics principals, a fora és coneguda, sobretot, per llacs, muntanyes i embotits. A dins, però, hi ha qui intenta construir territori amb noves eines. A la comarca per excel·lència del ràfting, hi ha qui busca emprendre Noguera amunt a contracorrent; aquests en són alguns.\nPlantant llavors de sobiranies\n«- Però, aleshores, jo podré venir aquí i agafar peres? - Jo crec que les haurem de pagar, no?». Un grup d’avis i àvies intercanvien dubtes. Les curiositats es disparen entre les desenes de veïns i veïnes que acaben d'escoltar la presentació del projecte de la Tremolina i que ara deambulen pels diferents espais de la casa. La jornada de portes obertes és tot un èxit.\nAvui és la presentació oficial, però la casa i el seu equip inicial ja són coneguts al poble. Des de veïns que se'ls havien acostat encuriosits fins a d'altres que els han deixat eines; la seva presència a Gerri de la Sal no ha passat desapercebuda. Aquesta casa feia més de 25 anys que estava tancada i era molt emblemàtica per al poble: «per a molta gent, ha format part de la seva vida», asseguren. Ara, en Pere, la Mireia, l'Anna, en Guillem i en Gerard, el motor del projecte, volen recuperar-la per a fer-hi habitatge cooperatiu i molt més.\nAquesta casa feia més de 25 anys que estava tancada i era molt emblemàtica per al poble: «per a molta gent, ha format part de la seva vida», asseguren Foto: Esteve Clavero\nEls unia l'amistat, però també l'afinitat política i voler anar més enllà. «Volíem fer moltes coses a la vida, però com a unitats familiars separades no ens hi vèiem amb cor. Compartir i unir forces ens permetia també pensar, ampliar la família que no tenim aquí. Així també creem la nostra xarxa de suport», expliquen. Com en tot grup humà, hi ha divergències i desavinences, però assumeixen les dificultats com a processos d'aprenentatge: «Si en fas un bon enfocament, pot ser molt bonic i generar un bon creixement».\nHan viscut en pròpia pell les enormes dificultats per a trobar habitatge: «La situació és molt dura al Pallars i en el món rural en general». Ara, tindran quatre habitatges d'entre 70 i 90 m2. La casa, però, va més enllà de tenir un sostre digne i en clau cooperativa: un obrador i una sala polivalent obertes a les necessitats del poble formen part de la columna vertebral del projecte. Subratllen en tot moment l'enfocament polític del projecte: elles no seran propietàries de l'espai, sinó que ho serà la cooperativa, que els en cedirà l'ús. Amb el format cooperatiu, eviten el lucre i l'especulació amb la casa o els terrenys, i amb el model de cessió, en garanteixen una continuïtat més enllà de les persones físiques que ara ho impulsen.\nAmb l'obrador i els 7.800 m2 de prat, la sobirania productiva i l'alimentària són puntals de la casa, com també ho és la sobirania hídrica: volen fer que els camps es reguin amb aigua de pluja; i, si poden, també, fer-ne un ús domèstic. Malgrat tot, n'assumeixen les limitacions: «Entenem que això de ser sobirà és molt difícil; no sabem si ho podrem ser. Intentarem ‘anar a màxims’, però sense deixar-hi la felicitat i el benestar del dia a dia».\nPer a poder gestionar els espais comuns, La Tremolina es planteja que hi hagi una assemblea d'usuàries de l'espai Foto: Esteve Clavero\nI el primer problema ja el tenen damunt la taula o, més ben dit, damunt la teulada: com que tot el poble està catalogat com a BCIN (Bé Cultural d'Interès Nacional), no hi poden posar plaques solars. Volen parlar amb el Departament de Cultura de Lleida per entendre'n els motius i mirar de trobar-hi solució. En el pitjor dels casos, ells podrien arribar a posar les plaques al prat, però troben absurd fer-ho damunt de sòl que pot produir aliments, i més amb la polèmica existent al Pallars Jussà, on la població s'està mobilitzant contra els marcroparcs solars.\nÉs aquesta perspectiva col·lectiva i futura la que més els pesa: poder aportar un gra d'arena en la construcció d'exemples i realitats alternatives. No debades, ells han trobat a faltar referents d'habitatge cooperatiu en el món rural. Ara volen que la seva experiència serveixi a qui pugui interessar, «sense que això vulgui dir que ho hem fet molt bé o molt malament, sinó que hem fet el que nosaltres necessitàvem, el que volíem tenir a les nostres vides. Si a algú li serveix d'inspiració, ja estarà molt bé».\nA La Tremolina les persones no seran propietàries de l'espai, sinó que ho serà la cooperativa, que els en cedirà l'ús Foto: Esteve Clavero\nAgraeixen el tracte rebut per part de l'Ajuntament de Baix Pallars, a través del qual han guanyat una subvenció de la Generalitat per a la rehabilitació d'habitatge al món rural. «Sabem que podem rebre crítiques, perquè no deixa de ser un espai privat, però hi ha retorn al poble», conclouen. Si algun dia pleguessin, elles recuperarien la seva inversió, mentre que un possible excedent aniria al fons de cooperatives per a altres projectes. I, mentre duri l'actual projecte, es plantegen que hi hagi una cuina més comunitària o la sala polivalent que també serveixi per a impulsar projectes que o bé vulguin començar o els falti aquest espai que no hi és, al Pallars.\nPerceben l'ajuda i el caliu rebut per part del veïnat. I per a poder gestionar els espais comuns, es plantegen que hi hagi una assemblea d'usuàries de l'espai, al marge de l'assemblea de la casa, perquè es prenguin decisions de manera autònoma segons les necessitats d'aquests espais oberts al poble. «No ho fem només per nosaltres: volem crear alguna cosa i deixar-la com a llavor de futur per a qui pugui venir», subratllen.\nD'una oficina a Madrid a una cort a Alins\nA poca distància de la Tremolina hi ha un restaurant japonès que ha obert fa poc. Amb ell, Natura Llibres ha organitzat unes jornades sobre el país nipó. Meritxell Álvarez, la llibretera, pensava que no s'hi apuntaria ningú. Però es va omplir el sopar i va obrir una altra sessió per al dinar. «El Japó té una cultura que respecta molt la natura, hi tenen molta delicadesa», destaca.\nI ella va venir precisament per això. El primer confinament la va enganxar a Madrid. «Era horrible, en un pis que feia 11 passes d'una banda del passadís a l'altra. M'estava tornant boja, me'n volia anar a viure a un poble petit», assegura. I Alins, el poble de l'àvia, en va ser el destí. Concretament, una antiga cort en desús des de feia anys. Ella necessitava sortir de la ciutat i anar a viure en un poble «d'unes dimensions més humanes».\nMeritxell Álvarez: «Hi ha veïns que pesquen turistes pel poble i me'ls porten a la llibreria» Foto: Esteve Clavero\nPer què una llibreria? Volia venir amb un projecte que l'enriquís a ella i també al poble. Durant el confinament, pensava que «sort en tens dels llibres, necessites muntanya, però almenys tens els llibres, que també són una font de salvació». Va pensar d'unificar llibres i natura, especialitzant-hi la llibreria. «Quan em diuen si és arriscat, penso que ho és més obrir una llibreria a Barcelona o a Madrid, on tens un fotimer més de llibreries i no tens per què venir-me a comprar a mi. Aquí no n'hi havia, i més enllà, ja te n'has d'anar a la Pobla o a Tremp per trobar les següents llibreries amb entitat i amb un cert catàleg».\nEstà satisfeta amb l'acollida, tant online —sovint ven llibres després de penjar-ne la portada a l’Instagram, mentre no té el web enllestit— com presencial: «Hi ha veïns que pesquen turistes pel poble i me'ls porten a la llibreria». Fins i tot, hi ha veïns que, tot i viure a Lleida tota la setmana i pujar a Alins només el cap de setmana, li encarreguen el llibre a ella; o rep encàrrecs de llibres que ella mai no tindria: «són com petits mecenes», assenyala. De fet, de tots els llibres en compra sempre només un exemplar, que reposa quan ha venut. Tret d'un: «El de Tor, de Carles Porta, perquè surt més per al turistes». Assegura que es guanya millor la vida que com a periodista autònoma i que, mentre en tingui per a ella i per a Bronte, en té prou —el seu gos deu el nom a l'autora de Cims borrascosos.\nNatura llibres organitza clubs de lectura amb autores locals que omplen places i tenen llista d'espera Foto: Esteve Clavero\nA part d'especialitzar-se en natura, vol programar activitats per a despertar la curiositat, també de la canalla: l'espai infantil queda just sota l'escala que duu a casa seva. Organitza clubs de lectura amb autores locals que omplen places i tenen llista d'espera. I vol obrir-ne el ventall, preparant jornades dedicades a l'ornitologia, de memòria històrica o amb empreses de guiatge, així com col·laboracions que ja funcionen amb altres projectes: a la llibreria es poden comprar samarretes i dessuadores de Nòmada Pirineu Republik.\n«Volem que es parli de la 'cultura de muntanya'»\n«El Pirineu no és només hostaleria i turisme, darrere d'això hi ha una filosofia de vida i una cultura pròpia de muntanya. A través de la roba, podem explicar com és aquest món i aquesta vida, què és el Pirineu». David Comella assegura amb rotunditat que no han creat una marca de samarretes i dessuadores, sinó que «ha sorgit una marca de roba i més».\nLa idea es remunta a fa gairebé 2 anys, quan en va parlar amb un amic seu, Pere Báscones. Volien poder parlar de cultura de muntanya, de vida rural, esports, de tot el que genera el Pirineu en si, i entenien que podien començar per crear una marca. «Nòmada podia ser un bon nom, perquè la muntanya també és molt pròpia dels nòmades, i és un nom que parla més de moviment, de dinamisme; no és nom propi, estàtic». Les samarretes i la dessuadores en serien la prova inicial.\nLa pandèmia els va frenar quan eren just a punt de sortir. Després de l'endarreriment forçat, van decidir llençar-s'hi igualment: «El projecte està pensat sobretot per vendre online, també per una qüestió logística. Però, en ser marca de territori i d'identitat, requereix una presència física molt potent. Ha d'estar arrelada al territori i també hi ha d'haver punts físics de venda», destaca.\nDavid Comella assegura amb rotunditat que no han creat una marca de samarretes i dessuadores, sinó que «ha sorgit una marca de roba i més» Foto: David Comella\nEl novembre del 2020, les vendes online es disparen. Col·loquen material en una botiga d'esports de Sort i segueixen venent. Decideixen col·laborar amb dues productores de roba per a obrir una botiga col·laborativa pròpia durant les festes de Nadal: tot un èxit per als tres projectes. Un d'ells, Cusart, es defineix com a «roba sostenible, conscient i amb valors», mentre que Xisqueta fa «artesania i moda ètica amb llana del Pirineu»; són productes 100% orgànics, vegans i de comerç just. «La interacció en projectes col·laboratius a les xarxes és molt important, perquè generes un moviment al qual, si tens la logística preparada per a vendre online, pots respondre ràpidament», apunta.\nLa col·laboració forma part de la seva lògica: no és un projecte que vulgui viure només de la seva marca com a tal. «Volem generar sinergies amb projectes del Pirineu, no només de roba, sinó també d'altres iniciatives». Ja estan treballant amb una cerveseria artesana de la Pobla de Segur. En el seu punt de mira hi ha estendre's per tot el territori i incloure referències a tot el Pirineu, i fer-ho superant l'encasellament dels productes primaris. Valoren com a molt bona l’acollida al territori: «Hi havia la necessitat que sorgís un projecte amb identitat de Pirineu».


Node EIDA. Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya\nAccés a les dades sísmiques distribuides mitjançant el node EIDA ICGC.\nEIDA (European Integrated Data Archive) és una iniciativa dins d'ORFEUS (Observatories and Research Facilities for European Seismology), que constitueix una federació distribuïda de centres de dades establerta per arxivar de manera segura les dades de formes d'ona sísmiques i les metadades recopilades per les infraestructures de recerca europees i proporcionar accés transparent a les dades per a les comunitats de recerca en geociències. L'ICGC constitueix un dels nodes d'EIDA des del 2020.\nLes xarxes sísmiques que contribueixen al node EIDA ICGC són les següents:\nXarxa Sísmica Regional de l'Observatori de l'Ebre\nXarxa Sísmica Digital Espanyola\nXarxa Sísmica del Projecte Interreg POCRISC\nEls senyal sísmic digital emmagatzemat al node EIDA ICGC està disponible mitjançant el servei web fdsnws-dataselect.\nPer a descarregar les formes d'ona en format mseed cal seleccionar un interval de temps i una llista d'estacions. És possible seleccionar les xarxes, estacions, localitzcions i canals dels menús de selecció.\nLes metadades de les estacions sísmiques estan disponibles en el format StationXML mitjançant el servei web fdsnws-station.\nPer a descarregar les metadades cal seleccionar un interval de temps i una llista d'estacions. És possible seleccionar les xarxes, estacions, localitzcions i canals dels menús de selecció.


Tricicle – Página 2 – Barnafotopress\nText – Albert Roca. Fotos – Carlos Ferriz-Albert Roca. En el dia especial i entranyable Festa de Sant Jordi, Sport Cultura Barcelona va lliurar en el Reial Club Tennis Barcelona els seus premis anuals i que van recaure en Nadal, en categoria “Esport”; Sara Baras, premi Cultura, i el Tricicle, que ha rebut el Premi…\nEls Pastorets segons Tricicle i Eolia, al Teatre Poliorama fins al 6 de gener\nText – Redacció-Xarli Diego Comunicació. Fotos (corresponents als assajos) de David Martín. De la mà del Tricicle i Eolia, ahir disssabte es va celebrar l’estrena de “Els Pastorets-L’hivernació de l’hivern- que es podrà veure al Teatre Poliorama fins al 6 de gener. Aquesta versió, en realitat, hauria de dir-se ELS DIMONIETS ja que els pastorets…


Art. Nr. E3047032


Aznar apel·la a interessos comercials per evitar la reunió dels kurds a Vitòria\n18 abril 2021 13:51\nIbarretxe veu difícil que l'Executiu basc modifiqui les decisions «democràtiques»\n«El que un no pot fer mai és fer potades en el niu propi». Amb aquestes paraules, el president del Govern, José María Aznar, respongué ahir a la decisió del Parlament basc d'acollir el juliol l'autoanomenada Assemblea kurda a l'exili. Aznar, que parlà dimecres sobre aquest tema amb el lehendakari Juan José Ibarretxe, instà de manera implícita els nacionalismes, als quals no anomenà, que recondueixin la situació. La resposta del cap de l'Executiu basc va ser clara: tant ell com el seu Govern consideren que s'han de respectar les decisions democràtiques adoptades per la Cambra de Vitòria i veu difícil que el seu Govern les modifiqui.\nAznar, que compartí tribuna a la Moncloa amb el primer ministre francès, Lionel Jospin, destacà els efectes negatius que tindria aquesta reunió sobre les empreses espanyoles i basques «amb noms i cognoms». «Encara que només fos per això, apel a la sensatesa d'algunes persones que tenen capacitat per reconduir la situació», afirmà.\nLa resposta del lehendakari va ser que veu molt difícil que el seu Govern modifiqui les decisions adoptades pel Parlament. Fonts de Lehendakaritza explicaren que Ibarretxe i el seu Executiu «tenen absolutament clar que s'han de respectar les decisions democràticament adoptades pel Parlament basc i que és francament difícil que un Govern modifiqui aquestes decisions».


tortosa antiga: Sínia i cadups\nSínia i cadups\nPostal turística dels anys 50/60?, trobada a la xarxa.\nAmb una parella de xiquets vestits de pagès davant d'una sínia i amb els cadups al lloc.\nMolts d'aquests cadups amb el pas del temps passaran a ser testos per a geranis, molts d'ells segurament es van fabricar a les localitats terrissaires del territori com La Galera, Tivenys o Miravet, entre altres.\nEtiquetas: Pagesos, terrissers\nUna fusta navarresa, convertida en art renaixentis...\nL'Avinguda vista per Daufi\nEl projecte “A cel obert”, baix el nostre punt de ...


JOSEP MIQUEL ACED\nEnginyer industrial titulat per l'Escola Superior d'Enginyers Industrials de Barcelona. Actualment és president executiu del grup Aced Enginyeria, president de la Unió de Polígons Industrials de Catalunya (UPIC) i sotspresident de la Caixa d’Enginyers i de les societats vinculades a aquest grup. Anteriorment fou president de la Comissió d’Acció Professional del Col•legi d’Enginyers Industrials de Catalunya, exmembre del Ple de la Cambra de Comerç de Barcelona i expresident de la Comissió d'Indústria de la Cambra de Comerç de Barcelona.\nMIGUEL ÀNGEL ALONSO LATORRE\nLlicenciat en Dret per la Universitat Pompeu Fabra. També ha estudiat un Màster en Dret Empresarial a la Universitat Pompeu Fabra i un Postgrau en Administració Concursal a la Universitat Oberta de Catalunya. Actualment és membre del despatx d’advocats Roca Junyent.\nTé una àmplia experiència en contractes públics i privats, especialment en operacions per a l’execució, explotació i finançament d’infraestructures i serveis públics, àmbits en els quals representa grups privats, entitats del sector públic i empreses que operen en sectors regulats.\nEn l’àmbit de la docència ha estat professor del Màster en Tecnologies de la Informació i les Comunicacions de la Universitat Ramon Llull, professor de Contractació Pública al Màster de Pràctica Jurídica ICAB-Universitat de Barcelona i professor adjunt al Programa sobre Dret Empresarial Internacional, Aspectes legals del comerç per Internet i Signatura digital a la Facultat de Dret d’Esade.\nMestre de professió, especialitzat en l’àmbit de la pedagogia terapèutica. Durant més de 10 anys ha estat director de l’Escola Esteve Barrachina, la primera escola pública de Sitges. Actualment Jordi Baijet i Vidal és alcalde de Sitges des que el 2003 en va assumir la responsabilitat.\nTé també competències en altres organismes públics. És president de la Comissió de Comerç i Turisme de la Federació de Municipis de Catalunya, vocal del Comitè Executiu i vocal del Consell Nacional del mateix organisme i titular de la Mesa de Qualitat Turística de la Federació Espanyola de Municipis i Províncies.\nBaijet és president del PSC de Sitges, conseller del Consell Comarcal del Garraf i vocal de la Comissió Executiva de la Federació del PSC de l'Alt Penedès i del Garraf.\nEnginyer industrial, doctor en economia i catedràtic de política econòmica de la Universitat de Barcelona. Actualment és president del consell d’Endesa a Catalunya i conseller de diverses empreses. En l’àmbit institucional és sotspresident del Círculo de Economia.\nEl seu interès acadèmic i les seves publicacions se centren especialment en l’estudi del paper que juguen les idees, els interessos i les institucions en els processos de formació de les polítiques públiques, en particular dels processos de reforma econòmica, liberalització, privatització i regulació dels serveis públics.\nLlicenciada en Ciències Econòmiques per la Universitat Autònoma de Barcelona, va estudiar un Màster en Econometria i Economia Matemàtica a la London School of Economics. Més tard va atendre un Programa de Direcció General a l’IESE. Des de l’abril de 2007 és la presidenta d’Ifercat (Infraestructures Ferroviàries de Catalunya), empresa pública de la Generalitat de Catalunya propietària i gestora de les infraestructures ferroviàries. És també vocal de la Junta del Cercle d’Economia.\nVa ser també sotspresidenta de Gisa, de la qual va exercir les funcions de presidenta i consellera delegada en el període maig 2005 - abril 2007. Ha estat directora de l’oficina de Barcelona de Price Waterhouse Coopers, en el departament de Corporate Banking, així com directora d’empreses del BBVA de Barcelona, i Directora de Banca Corporativa de Catalunya a Argentaria. Prèviament ha treballat a Dresdner Bank (directora de la sucursal de Barcelona), i durant diversos anys a Chase Manhattan Bank com a directora d’Espanya de Banca Corporativa.\nLlicenciat en Ciències Econòmiques i Empresarials per la Universitat Autònoma de Madrid i Doctor per l'Institut Universitari Europeu de Florència. Ha desenvolupat una llarga carrera de més de 20 anys a l'empresa privada, la universitat i l'administració pública, a més de disposar d'una àmplia experiència internacional. A l'empresa privada ha treballat en els camps de les finances, el màrqueting i el desenvolupament organitzatiu.\nA l'administració pública ha estat director general de Programació Econòmica i director del Pla Governamental Cat21 de la Generalitat de Catalunya. A la universitat ha estat investigador a la London School of Economics, a l'Institut Universitari Europeu de Florència i a la Universitat Pompeu Fabra de Barcelona, i director del MBA full time de la UPF. Actualment és el gerent del Centre Sector Públic-Sector Privat de l'IESE i professor associat del Departament d'Economia i Empresa de la UPF.\nÉs autor de diverses publicacions acadèmiques i professionals sobre temes d'organització i estratègia i ha participat en nombrosos congressos especialitzats tant a nivell nacional com internacional.\nEconomista especialitzat en planificació estratègica i desenvolupament econòmic local. Ha treballat durant 10 anys en aquest àmbit, fent consultoria per a administracions públiques a tot Espanya. Des de l'any 2005 és assessor tècnic de l'Àrea de Desenvolupament Econòmic de la Diputació de Barcelona. Ha participat en diversos projectes amb l'Ajuntament de Pineda de Mar, entre ells la posada en marxa del Consell Municipal de Planificació i Desenvolupament Econòmic Local. També col•labora amb el Centro Iberoamericano de Desarrollo Estratégico Urbano.\nDiplomat per l’Escola d’Hostaleria de Thonon-les-Bains (França) i diplomat per l’IESE (Barcelona). En l’àmbit empresarial, actualment és president i propietari del Grup Husa, president del Comitè Executiu del Consorci de Turisme de Barcelona i president del Consell de Turisme de la CEOE, del qual també n’és sotspresident. També exerceix les funcions de sotspresident de Foment de Treball i de l’HOTREC (Hotels, Restaurants and Cafes in Europe) i tresorer de l’IH&RA (International Hotel and Restaurant Association).\nSALVADOR GUILLERMO I VIÑETA\nLlicenciat en Ciències Econòmiques i Empresarials. Actualment és director d’Estudis Econòmics i Fiscals de Fomento del Trabajo Nacional. També és secretari general de la Federació d’Empresaris de la Petita i Mitjana Empresa de Catalunya (Fepime-Catalunya) i professor associat del Departament d’Economia i Empresa de la Universitat Pompeu Fabra.\nTambé combina la seva feina d’economista amb altres activitats professionals, com les de membre del Consell Català d’Estadística, conseller del Consell de Treball, Econòmic i Social de Barcelona i membre del Consell Català de la Mobilitat. Anteriorment ha estat secretari general del Círculo de Economia, director del Gabinet d’Estudis de l’Associació de Promotors Constructors d’Edificis de Barcelona (APCE) i membre del Consell Assessor de l’Institut Català de Finances.\nJOAN MATEU I MARTÍNEZ\nPublicista, promotor cultural i artístic i expert en comerç. És president de la Fundació Barcelona Comerç, membre del Consell Ciutat i Comerç de la ciutat de Barcelona i membre de la Comissió de Comerç interior de la Cambra de Comerç de Barcelona. En l’àmbit del comerç local és el promotor i fundador de la Federació d’Associacions de Comerciants de Sant Andreu i de Comerç Actiu, primer intent de Federació del comerç de la ciutat de Barcelona. També ha estat promotor i fundador de la Fédération Européenne des Centre-Ville, de la Fundació Barcelona Comerç i de les Vitrines d’Europe.\nEn l’àmbit artístic, va crear l’agència de producció artística Castafiore, que promou i representa a músics i actors, així com el segell discogràfic Pegasus Records, que edita discos de músics de vàlua artística i professional del país. Paral•lelament, també treballa a la Fira de Mostres, on col•labora en el naixement de Fires com Sonimag, el Saló de l’Automòbil o Expoquimia, desenvolupant sistemes integrals de decoració.\nANTONI MORAGUES SEGUÍ\nLlicenciat en Administració i Direcció d’Empreses per la Universitat de Barcelona i diplomat en Ciències Empresarials per la Universitat de les Illes Balears. Actualment és coordinador de projectes del Consorci Urbanístic de la Platja de Palma des del febrer de 2008 fins a l’actualitat.\nAnteriorment va exercir les funcions de regidor de Joventut i Esports de l’Ajuntament de Palma (juliol 2007- febrer 2008), director general de Ràdio i Televisió de Mallorca (novembre 2005 - juliol 2007), i secretari tècnic del Consell de Mallorca (juliol 2003 - novembre 2005). També va ser director de personal i administració de Kühn&Partner (octubre 2001 - juliol 2003) i director d’administració d’Axor Motor (octubre 2000 - octubre 2001).\nMARCEL PRUNERA I COLOMER\nLlicenciat en Ciències Econòmiques per la Universitat de Barcelona amb formació de màster i postgrau en matèries de gestió i polítiques públiques. Actualment és un consultor expert en estratègia i desenvolupament de projectes d’emprenedoria, creixement empresarial i nous negocis. És conseller de l’empresa de serveis GuinotPrunera. També és professor en estratègia i emprenedoria a diversos postgraus.\nHa estat director general de Promoció Econòmica del Departament d’Economia i Finances de la Generalitat de Catalunya des del desembre de 2006 fins al gener de 2011. Abans, a la mateixa institució, havia estat director del Programa de Projectes Estratègics i també cap de relacions institucionals al gabinet del conseller.\nTambé ha estat director responsable de l’Acord Estratègic per a la internacionalització, la qualitat de l’ocupació i la competitivitat de l’economia catalana i membre dels consells de les principals empreses públiques de promoció econòmica de la Generalitat (ACC10, Aeroports de Catalunya, IFEM, etc.)\nLlicenciat en Dret per la Universitat de Barcelona. És alcalde de Santa Margarida de Montbuí des de 1995 i president delegat de l’Àrea de Desenvolupament Econòmic de la Diputació de Barcelona des de febrer de 2004 a l’actualitat. També és el president del Fons Català de Cooperació al Desenvolupament, conseller nacional de la Federació de Municipis de Catalunya des del 1995 i president de l’Associació de Col•lectivitats Tèxtils Europees (ACTE) des de l’any 2006. Des de juliol del 2003 al febrer del 2004 va ser president delegat de l’Àrea de Vies Locals de la Diputació de Barcelona.\nD’entre els seus estudis cal destacar un màster en Direcció i Gestió a l’Administració Local (Universitat de Barcelona) i dos postgraus, un en Ciències Polítiques (Universitat de Barcelona) i l’altre en Comunicació i Estratègia Política (Universitat Autònoma de Barcelona).\nEconomista, escriptor, consultor i conferenciant internacional. És llicenciat en Ciències Empresarials i màster en administració i direcció d’empreses per ESADE, on dirigeix seminaris sobre innovació, gestió del canvi, gestió del talent, gestió de persones i pensament creatiu per a alta direcció d’empreses i ONG. És també coordinador d’una col•lecció de l’editorial Aguilar en la qual es publiquen assajos, relats i llibres d’empresa.\nÀlex Rovira és un dels escriptors espanyols de més prestigi internacional i ha venut prop de cinc milions de còpies dels seus títols, entre els quals destaca “La buena suerte”, editat en 42 idiomes i que va vendre més de tres milions de còpies en dos anys. Com a conferenciant, ha participat en diversos fòrums internacionals i les seves temàtiques aborden continguts relacionats tant amb la filosofia, psicologia o la sociologia com la gestió empresarial.\nLlicenciat en Ciències Econòmiques (Universitat de Barcelona) i Màster en Direcció Pública (ESADE). Professor del Departament de Política d’Empresa i de l’Institut de Governança i Direcció Pública d’ESADE. Consultor en gestió pública.\nHa treballat com a gerent del sector de Serveis de Benestar Social de l’Ajuntament de Barcelona. Ha estat director general d’INITS, SA Consultores, i gerent de l’Institut d’Estudis Metropolitans de Barcelona. Les seves àrees d’especialització són la direcció estratègica, el control de gestió, la gestió relacional i la participació i la gestió de polítiques de benestar social i serveis a les persones.\nJORDI TEN I FIGUERAS\nTècnic en Empreses i Activitats Turístiques per l’Escola Universitària d’Hostaleria i Turisme de Sant Pol de Mar (Maresme). En l’actualitat és conseller delegat i gerent de l'empresa Publintur, SA (des del 1983), membre del Consell General del Consorci de Promoció Turística de Catalunya (1986), conseller i secretari del Consell d'Administració de la corporació Grup SERHS (1990), i membre del seu Consell Executiu (2001).\nTambé és membre del Comitè organitzador del Saló Internacional de Turisme a Catalunya (SITC), de Fira de Barcelona (1992-2010), i del Consell de la Delegació al Maresme de la Cambra de Comerç de Barcelona (2000). És membre de l'Associació Catalana de Periodistes i Escriptors de Turisme (ACPETUR), redactor en cap de la Revista SERHS (1993), i ha dut a terme i ha coordinat nombrosos estudis i publicacions a l’entorn del fet turístic, en especial diversos sobre Calella, així com el Pla Estratègic “Calella Activa” (1992).\nDoctora en Estadística i Investigació Operativa i Llicenciada en Matemàtiques. Ha exercit diversos càrrecs de govern i gestió a la Universitat de Vic i actualment és directora de l’Escola Universitària del Maresme, adscrita a la Universitat Pompeu Fabra i integrada al Tecnocampus Mataró-Maresme. Els seus camps d’especialització són les anàlisis d’eficiència en el sector públic, en particular en l’àmbit universitari, i els estudis de gènere.\nEn el càrrec que ostenta des del 2009, ha impulsat estudis oficials de Grau i Màster en els àmbits d’Empresa i Turisme orientats cap a l’Emprenedoria i la Innovació.


El sènior es consolida a la part alta – Els Monjos BC\nEl sènior es consolida a la part alta\n29 Octubre 2013 29 Octubre 2013 per elsmonjosbc\nNova victòria del sènior, la tercera de forma consecutiva, l’aconseguida aquest cap de setmana al pavelló municipal davant el CB Sant Josep Obre de l’Hospitalet.\nEl partit començava amb domini visitant (0-5) i amb un Monjos que no acabava de trobar el seu lloc a la pista. Lents en defensa i imprecisos en atac, provocaven que els visitants agafessin vida i aconseguissin tancar el primer període amb un igualat 14 a 14. Al segon quart i gràcies a l’entrada d’Adrià Hernández i Marc Gutiérrez, els nostres van aconseguir obrir un forat al marcador (29-20 min.18), fet que feia preveure que el partit es trencaria abans del descans. Però uns fatídics dos darrers minuts van donar ales als visitants que, gràcies a les cistelles fàcils i els tirs lliures, arribaven a la mitja part del partit només tres punts per sota (34-31).\nA la represa, joc calcat al segon quart, on els vermells marxaven de deu punts i veien com els visitants retallaven la diferència. És al canvi de període on Marc Font va plantejar una defensa zonal que els seus nois van agafar amb moltes ganes i amb molta intensitat. Parcial demolidor de 7-0 en 50 segons i de 13-2 als primer 4 minuts del quart per sentenciar, pràcticament, el match (61-45). A partir d’aquest moment les diferències es van moure entorn els vint punts fins al 75-57 final en un partit on cal destacar la tasca anotadora de Marc Gutiérrez i Xavi Toledano, la defensa d’Oriol Franco i Nil Alemany i la gran actitud i mentalitat de tot l’equip.\nAra, els vermells són 4rts a la classificació amb un balanç de 5 victòries i 2 derrotes, completament oposat a fa un any enrere, i aquest proper diumenge visitaran la complicada pista del CB Prat on esperem seguir sumant i seguir consolidant-nos a la categoria.\nGuti (13), Edu (4), Lluís, Jordi (7), Adrià (9), Nil (4), Oriol, Tole (16), Joan (7), Christian (11), Rafa (4)\nParcials. 14-14 / 20-17 / 14-12 / 27-14\nResultat final. Els Monjos BC 75 – 57 CB Sant Josep Obrer\nPrevious postBona victòria del sub 25\nNext postEl júnior A aconsegueix una victòria treballada


1968: Be Young and Shut Up (Be Young and Shut Up) - Revisió | Juny 2021\n1968: Be Young and Shut Up (Be Young and Shut Up)\nQuaranta anys després, el 1968 sembla una impossibilitat històrica.\n“; El terrible és que les persones que desitgen destruir el món no tenen res al seu lloc. Això és el que vull dir amb nihilisme. ”;—V.S. Naipaul, discutint l'augment del fonamentalisme islàmic, el 20 d'abril de 2008.\nQuaranta anys després, el 1968 sembla una impossibilitat històrica. A la llum freda dels nostres temps, sembla la floració momentània d’un moviment juvenil internacional basat en la idea d’expandir la llibertat humana (llibertat proacadèmica, discurs lliure, drets pro-laborals, pro-elecció i decididament anti-guerra). a la vegada encantador i, per a algú com jo, que només ha estat viu des de fa 40 dels 40 anys intervinguts, espectral, una llum parpellejant contra un buit en expansió ràpida. Per celebrar aquell moment històric i tot el que ha suposat per al cinema, The Film Society de Lincoln Center ha muntat un ampli programa de pel·lícules anomenat 1968: Una perspectiva internacional i, genial ment pensant una mica igual, el Film Forum compta amb un Godard ’; 60 ’; s retrospectiva. A la preparació d’aquest monumental viatge pel carril de la “memòria rebuda”, he tornat a visitar els meus propis sentiments sobre el 1968, una sèrie d’esdeveniments que transcendeixen més enllà de la comprensió de la meva experiència personal, però que han tingut un efecte profund sobre el món com Ho he sabut.\nSempre he respectat i admirat el moment del 68; L’esperança de maig a París a la cruenta batalla a Chicago a la Convenció Nacional Democràtica a finals d’estiu a la resistència a la terrible caiguda de Praga a la tardor. Però sóc un fill del seu residu històric, deixat flotant per la pol·lució de les lliçons apreses i un retrocés gairebé universal dels valors que va moure el moviment. Què em queda per a mi, per a la meva generació? On estem en relació amb aquesta experiència definitiva que ha configurat el nostre imaginari col·lectiu, una imatge de populisme tan poderosa que no hem pogut substituir la seva estructura física fonamental durant les dècades des del seu col·lapse?\nCom a estudiant de vint-i-altres, enfrontant-me als meus propis sentiments i com respondre a Bush I i a la seva guerra del Golf, va ser fascinant per a mi veure la meva generació al pic d’aquest moviment; Els grans mítings i les llargues i sudoroses reunions que debaten sobre estratègia, 25.000 estudiants que marxaven pels carrers d’Ann Arbor, van pintar a mà signes i símbols de pau, els meus amics i jo vam embalar el cotxe i dirigir-nos a Washington, DC per a l’obligatòria març a Washington i tot això gairebé sense efecte. On era l’enfrontament real? I de nou, una altra dècada després, una nova Bush i una nova guerra; Masses de gent sortint al carrer contra la Guerra de l’Iraq, cantant cançons populars, sit-ins, marxes de mítings i talk talk talk, però de nou, res. Silenci. I ara, no hi ha cap moviment popular real a Amèrica, un entorn mediàtic dominant que es nega a reconèixer l’opinió dissident i a un públic (i, molt per a disgust, una cultura juvenil) que s’identifiqui més de prop amb l’argot buit d’un fet i d’una història històrica motius inexactes per a la guerra del que semblen amb qualsevol missatge que un moviment popular anti-guerra sembla capaç de proporcionar. És d’estranyar que tinguem un cinema que s’allunya entre el silenci i el fracàs, una forma sencera aparentment incapaç de comunicar l’experiència de viure en els anys Bush, la indignació de la guerra d’Iraq literalment literalment en tòpics cinematogràfics?\nI per què és això? Per què el populisme ha caigut en moments tan durs? Per què el cinema no pot capturar aquest moment i aquest lloc, ni tan sols satiritzar-lo de manera efectiva? Al meu parer, l’ombra del 1968 té molt a veure. No hem estat capaços de substituir el nostre propi romanticisme d’aquell moment, de joves i cançons populars i barricades i l’amor i l’enfrontament lliures, amb el conjunt d’eines pertinents necessaris per implicar les maneres de canviar el món. El poder es nega a enfrontar-se al poble; És més fàcil ignorar les masses, mantenir-se al missatge i negar-se a reconèixer la resta. El moviment pel canvi polític en aquest país ha rebutjat, irònicament, els canvis reals en la societat i sembla no haver après les lliçons que la resta del món posterior al 1968 va aprendre; Els principis siguin maleïts, heu de controlar l’articulació del vostre missatge per tal de convèncer la gent que té una participació en el canvi que proposeu. I personalment parlant, és difícil veure molt canviar la retòrica del romanticisme per a un moviment que mai no va complir les seves glorioses promeses. Per què al món algú tocaria una cançó popular en una manifestació política el 2008? Si tingués un martell, ho faria servir per tornar a donar forma a la puto inintel·ligible lingua franca de les protestes. Per què no s'ha utilitzat adequadament Internet com a eina per crear les condicions per al canvi social? Per què no podem substituir l'estructura romàntica d'un conjunt de tàctiques i estratègies desapareguts per un conjunt nou i rellevant que esborra l'idealisme i el substitueix per accions pràctiques per guanyar la guerra d'idees?\nConsultant els horaris de les pel·lícules 1968 i Godard programes, a la vegada estic fascinat, emocionat i autocrític; Em pregunto si Godard, Garrell, Oshima, Wexler i Makavejev passaven les tardes de la setmana de maig del 68 a les fosques, asseguts a diverses cinematografies de tot el món i mirant retrospectives des del 1928, esperant les lliçons de les pel·lícules mudes d’aquella època, buscant fa quaranta anys i es pregunta com podrien trobar imatges que parlen en els seus temps. Em pregunto si es van reunir per veure Dreyer ’; s del 1928 La Passió de Joan D'arc, curiós de com la cara de Falconetti ’; simbolitza la seva pròpia negativa a conformar-se a la voluntat d’una autoritat injusta. O, en canvi, esperaven endavant, amb l'esperança de trobar maneres de sacsejar les coses en els seus propis temps i examinar el seu propi moment únic com una oportunitat per configurar el cinema en una expressió del desig juvenil? De qualsevol forma (o ambdós sentits), la distància entre la matèria a la pantalla de Falconetti ’; s jove, idealista pur i la brillant excoriació del moviment juvenil de Godard ’; Final de setmana es troba a la mateixa distància que hi ha entremig Final de setmana i el cinema d’avui. Però home, han passat quaranta anys llargs; Hi ha alguna pel·lícula que se sent menys probable que es faci avui Final de setmana? Qui fins i tot provaria?\nFinal de setmana: Godard no era subtil, però pot tenir raó.\nUn dels conceptes més restrictius del 68 com a moment cinematogràfic és l'absoluta certesa que presenta a la seva imatge del món; El cinema és de nou remodelat, principalment per Godard, a través del poder del muntatge. Aquesta és l’alba de l’assaig, una forma que va assolir la seva apoteosi de mans de Chris Marker (la brillant elegia del 1968 Un somriure sense gat està jugant a la sèrie del Lincoln Center) i molts d'aquests cineastes són tan estimats pel didàcticisme de la certesa, que s'inclinen cap enrere per farcir les seves pel·lícules plenes d'idees grans i puntuals; Imatges de Newsreel, material documental de demostracions, recreacions dramàtiques d’esdeveniments històrics (remodelats per complir els principis dogmàtics correctes del dia). Hi ha tanta conferència que els personatges passen sovint escenes interminables llegint passatges descontextualitzats de llibres entre uns i altres, la poesia d’un fragment literari proporcionant l’empenta dramàtica per a connexions poc cuinades amb èpoques passades.\nPer sort, el millor d’aquestes pel·lícules té una llengua enterrada a la galta i aquesta certesa, aquesta necessitat d’entendre els ideals com a realitats desitjables, s’exposa finalment com a pretext per a una bona interacció humana; No s’estableix cap sexe abans que un pedigrí literari i intel·lectual, moltes gràcies. Al cap i a la fi, ha de ser un amor políticament justificable. Però no, no estan bé? Tan jove i bonica, tan apassionada per les idees? Per a mi, és tan tràgic saber que a la vorera, fora de les comoditats del cinema i en el món real, aquest poderós sentit de la seguretat política esclataria literalment als anys 1970 amb la formació d’un terrorista polític d’esquerres. grups com The Red Army Faction, The Weather Underground i The Red Brigades. Sí, el cinema (i l’art en general) estava desitjós d’exposar els perills que oferia aquest enfocament implacable i autosuficient de la vida política, però aquesta advertència sovint era silenciada per la diversió i la bellesa que es podien trobar per donar representació visual a allò que era, en tants aspectes, un ideal d’idealisme realment encantador. Malauradament, aquell idealisme es va convertir molt ràpidament en nihilisme reaccionari.\nnoies temporada 6 episodi 7\nDesire On The Barricades: el de Philippe Garrel Amants regulars\nLa qual cosa em porta a la cita que vaig utilitzar per presentar aquesta peça. Ho vaig escoltar aquesta setmana passada en un programa de ràdio fantàstic anomenat Pel millor del nostre coneixement quan V.S. Naipaul (no és un dels meus pensadors preferits) ho va utilitzar per descriure la seva vedella principal amb aquella marca de fonamentalisme islàmic que promou l’ús del terror. Si bé no m'atreviria a equiparar els moviments populistes de 68 amb l'auge del terrorisme islàmic mundial al segle XXI, crec que la gran ironia que tenim a l'ombra de 68 és que el moviment juvenil més profundament influent. donar forma al nostre món actual es troba, en molts aspectes, a l'extrem absolut oposat a l'espectre dels valors i els ideals que es van impulsar fa quaranta anys. El temps sent com si es retrocedeixi ara. És a dir, els joves musulmans d’arreu del món estan disposats a organitzar-se, aixecar-se, assassinar i morir per la seva pròpia creença en la seguretat del paradís, només aquest paradís és tan ideal com per a no ser assolible a la nostra realitat física. . Què ha de fer un humanista amb pensament lliure? I mentre Naipaul té raó (segons la meva opinió) sobre el nihilisme del fonamentalisme de totes les ratlles, no hi ha res que mai s’hagi proposat per certesa política i moral que pugui substituir adequadament la bella i desordenada realitat del nostre propi món, el fracàs. dels moviments de 1968 per a transformar la humanitat en una utopia lliure, tranquil·la i igualitària, amorosa, es deriva d'una limitació similar; El món que proposava el moviment juvenil popular en aquell moment no era senzillament possible o, en retrospectiva, fins i tot desitjable. I va ser aquesta certesa que les coses eren, de fet, possibles i desitjables el que va conduir a la violència buida i mirada del 1970 ’; s i, finalment, al rebuig cultural a prop del país als principis de ’; 68. Cosa que és una vergonya terrible.\nCom he dit abans, sóc fill d’aquest rebuig. I mentre penso en tantes pel·lícules a les dues sèries que possiblement pugui en les properes setmanes, sempre miro pel·lícules sobre ’; 68 de manera diferent a les altres pel·lícules; Busco el que hagi pogut sobreviure, que alguns rajos brillants d’humanitat i idealisme encara parlen al món actual. Perquè, i cal afrontar-ho, la resta se sent com a molta merda. Hi ha una sensació de tristesa molt real que impregna aquestes pel·lícules, una pena per saber què podria haver estat possible si algú, algú hagués sabut el que feien. Oh, què podria haver estat. I després de nou, oh, què és.


El puntxò (LXVI), Des de la trinxera en Levante-EMV\nEl puntxò (LXVI)\nVa haver-hi un temps en què els bancs o sector financer privat es queixava al govern demanant un canvi legislatiu del sector financer, ja que, segons ells, estaven en inferioritat enfront de les caixes d’estalvis, ja que aquestes podien comprar bancs (per exemple, el Banc de València) per l’antiga BANCAJA i els bancs no podien comprar caixes.\nLa crisi ha satisfet força gran aquesta demanda. La prova ho tenim hui quan el govern del PP ha venut la seua part de CATALUNYA BANC (antiga Catalunya Caixa) al BBVA perdent els espanyols, què fàcil és dir-ho però cal reflexionar-ho detingudament, ja que es podia haver fet d’altra forma, uns 12.000 milions d’euros (en pessetes no hi haurien prou zeros). En definitiva, ja que questa no és l’única compra d’antigues caixes comprades pels bancs, per una banda es pot dir que s’està constituint un oligopoli financer al voltant dels grans bancs i, per altra banda, dir que les coses s’haurien pogut fer d’altra forma.\nUna vegada nacionalitzades tantes caixes, colgats tants milers d’euros dels espanyols en la seua salvació com entitats financeres, l’estat haguera pogut crear una banca nacional pública potent que haguera pogut ajudar, entre altres polítiques, a la re-industrialització de l’economia així com fer contrapès a la banca privada incrementant la competència i aplegant allí on el sector financer privat no entra i als ciutadans a suportat millor la crisi. En altres paraules, alleugerar els sacrifici de tots!\nPerò, han preferit posar en pràctica la política preferida per la secta neoliberal de socialitzar les pèrdues i privatitzar els guanys, tantes vegades repetit, i posar en bandeja a la banca privada el sector financer espanyol.\nI mentres, els espanyols hem tingut que suportar el desmantellament del xicotet i minvat estat de benestar que havíem pogut construir, la pèrdua de drets socials, laborals i polítics, els retalls a la sanitat, l’educació i les pensions, tot per afavorir els interessos purament econòmics de les elits financeres internacionals (ací ja no es pot parlar, donada la globalització, d’entitats nacionals, malgrat que per entendre'ns he utilitzat abans el terme)\nSense oblidar que els causants de la roïna de les caixes van pel carrer com si res i, alguns d’ells, havent cobrat indemnitzacions multimilionàries i passant a formar part de consells d’administració de grans empreses! Perquè l’estat, que ha posat els recursos de tots els espanyols per tapar forats, no els demanda judicialment i intenta que paguen de la seua butxaca una part d’aquests fons perduts o, almenys, faça recaure judicialment la destrossa feta sobre les seues espatlles?


Barcelona i Girona, absorbides pel Dia de la Música | Enderrock.cat\nBarcelona i Girona, absorbides pel Dia de la Música\nAquest 21 de juny les activitats relacionades amb la música inunden les ciutats catalanes\nEnderrock | 21/06/2017 a les 12:30h\nArxivat a: Enderrock, Dia de la Música, Girona, Barcelona\nMourn estaran tocant a la Fabra i Coats | Berta Pfirsich\nCada 21 de juny Europa s'omple d'activitats relacionades amb la música per un simple motiu: és el Dia Europeu de la Música. Des de ja fa uns anys a Catalunya s'ha començat a celebrar aquesta festivitat amb la intenció que amb els anys es converteixi en una mena de Sant Jordi de la Música. Juntament amb Santa Cecília al desembre, el 21 de juny celebra la importància de la música amb concerts, recitals o xerrades. Fem una llista d'uns quants que tenen lloc a Barcelona i Girona.\nConcert de l'OBC a la platja de la Barceloneta\nUn clàssic de música clàssica que marca l'inici de l'estiu i que congrega molta gent que difícilment aniria a veure l'orquestra a L'Auditori. A les 9 del vespre i totalment gratuït, és el concert de l'Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya.\nActivitats a la Fabra i Coats\nDurant tot el dia a l'espai creatiu de Sant Andreu s'hi oferiran xerrades relacionades amb els conflictes que aborden avui en dia els músics i la indústria musical. Abans i després de la taula rodona que portarà per títol "No hi ha música sense músics" i que es farà a les 18.30 h, tindran lloc els concerts de Grup Instrumental Barcelona 216 al matí i de Mourn, Sean Nicholas Savage i Nakany Kanté al vespre.\nConcerts a la plaça de les Glòries\nDe 19.30 a 23 h la plaça s'omplirà de concerts gratuïts. Concretament hi actuaran Rosalía & Raül Refree, Ibibio Sound Machine i Young Fathers.\nDes de l'any 2000 Girona ha donat una gran importància a la celebració del Dia Europeu de la Música amb l'organització d'un gran esdeveniment que ocupa tota la ciutat i que porta la música a tots els racons. La divuitena edició del Girona 21Música porta 58 actuacions a vuit escenaris repartits pel centre de la ciutat. Destaquen els concerts de It's Not Not, Eduard Gener, Rubén Berengena Trio i Últim Elephant amb Hot Drinks.


Un nou festival català a L'Alt Empordà - SIESTV\n17 ag. 2012 Un nou festival català a L’Alt Empordà\nNeix el Darnius Fest\nAmb un cartell ambiciós i, esperit simpàtic i de consolidació neix el Darnius Fest. Els propers divendres 17 i dissabte 18 d’agost, prop D’una vintena D’artistes nacionals i internacionals passaran per l’escenari natural del Pantà de Boadella, tot i que altres actuaran també en diversos escenaris del poble de Darnius.\nApostant per un equilibri entre artistes ja més consolidats i populars i, algunes de les joves promeses locals, el festival demostra que creu, per sobre de tot, en les propostes de qualitat. El programa D’actuacions s’inclou dins del programa oficial de la Festa Major de Darnius, renovant així la tradició, i demostra una singular visió de la diversitat. Però sens dubte, és la música, en tots els seus formats, la protagonista absoluta D’aquesta primera edició.\nDes del soul pop de nova generació de la nova banda del James Kakande, Ugly is the New Beautiful, a la psicodelia de llarg recorregut de L’incombustible Anton Barbeau, que arriba de nou al nostre país, passant per L’indie-folk angelical de la nord-americana Annabeth McNamara. De la psicodelia reinventada dels barcelonins Stay, al pop D’esperit indie i vestit de guitarres dels barcelonins Samitier. De la psicodelia instrumental de película de por dels rossellonesos The Unknown Project, al reggae digital i D’esperit vuitantero del gironí Raggattack. Del rock and roll ballable i festiu dels australians Dan Brodie & The Grieving Widows, que arriben per primera vegada a L’Estat espanyol, passant per clàssics retrobats com el David Nicolau, An Der Beat, o les sonoritats de noves promeses com L’ambient drone del gironí Neuron, el folk desolat del sevillà Lullavy, el blues funk jazz dels joves figuerencs No Problemo, el rock esbojarrat i decidit dels Liannallull, o L’innocent indie folk de L’argentina Flor Braier.\nEl festival concentrarà el gruix de les seves actuacions als escenaris naturals del Pantà de Boadella. Per L’escenari principal, que començarà a funcionar a les 10 de la nit, hi passaran les bandes nacionals i internacionals i el tancaran i obriran els dj?s. Des del vespre i fins ben entrada la matinada a L’escenari petit, el chillout, convenientment decorat per L’ocasió amb sofàs, sillons, tresillos i demés, hi haurà les sessions dels dj?s. S?hi alternaran propostes de soul, reggae, electrònica, pop, ambient, o hip hop.


Classificació per al Campionat de la CONCACAF 1967 - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nArticle principal: Campionat de la CONCACAF 1967\nLa classificació per al Campionat de la CONCACAF de 1967 es va dividir en dos grups: un de la zona del Carib i un altre de la zona d'Amèrica Central.\nEl grup de la zona del Carib estava format per les seleccions de les Antilles Holandeses, Cuba, Haití, Jamaica i Trinitat i Tobago. El grup de la zona centreamericana estava format per les seleccions de Guatemala, Nicaragua i Panamà.\nLes dues primeres de cada grup es classificaven per al Campionat de la CONCACAF. Mèxic i Hondures ja estaven classificades com a campiona i amfitriona, respectivament.\nGrup 1 (Carib)[modifica]\n1 Haití 7 4 3 1 0 7 3 +4\n2 Trinitat i Tobago 5 4 2 1 1 7 7 0\n3 Jamaica 4 4 1 2 1 4 4 0\n4 Cuba 2 4 0 2 2 5 7 -2\n5 Antilles Neerlandeses 2 4 0 2 2 4 6 -2\n12 de gener de 1967\n13 de gener de 1967\n16 de gener de 1967\n18 de gener de 1967\n20 de gener de 1967\n21 de gener de 1967\nHaití i Trinitat i Tobago es van classificar.\nGrup 2 (Amèrica Central)[modifica]\n1 Guatemala 4 2 2 0 0 6 2 +4\n2 Nicaragua 2 2 1 0 1 4 4 0\n3 Panamà 0 2 0 0 2 2 6 -4\n13 de febrer de 1967\nGuatemala i Nicaragua es van classificar.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Classificació_per_al_Campionat_de_la_CONCACAF_1967&oldid=21367234»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 24 juny 2019 a les 06:21.


Carta de Juan Salvador Pérez, candidat a la presidència de la Junta Local Fallera de Dénia - Dénia.com\nCarta de Juan Salvador Pérez, candidat a la presidència de la Junta Local Fallera de Dénia\n12 abril 2019 - 13: 20\nBenvolgudes comissions falleres,\nens vam presentar - em presento - a aquestes eleccions amb la intenció de poder seguir treballant per una cosa que m'apassiona, al que he dedicat molts anys de la meva vida i que, afortunadament, comparteixo amb la meva dona i la meva filla: "treballar per i per a les falles de Dénia ".\nPer a això m'he envoltat d'un equip amb una àmplia experiència en les falles, il·lusionat, i disposat a seguir treballant per un projecte comú que beneficiï més de 2.000 persones a Dénia.\nUn equip que coneix el funcionament intern de les falles. Que sap que qualsevol decisió ha de passar per l'assemblea, conformada per membres de JLF i dos membres de cada falla.\nPer primera vegada, els candidats hem tingut l'oportunitat d'exposar el nostre programa davant fallers i falleres. Durant aquests dies, jo personalment, he volgut presentar el nostre projecte a les diferents comissions. He visitat els seus casals, els he traslladat les meves propostes i he escoltat el que esperen d'aquesta nova etapa.\nEn el nostre projecte, volem continuar mantenint l'excel·lent relació actual amb l'Ajuntament; seguir augmentant la quantia econòmica dels premis fallers; seguir sent un referent a la Comunitat Valenciana; continuar el camí cap al "Museu Fester"; fomentar la qualitat dels monuments que es planten a Dénia ...\nAquest diumenge, les falleres i fallers tenim una oportunitat històrica. Participeu en aquestes votacions i, voteu el que de veritat considereu que és el millor projecte durant els pròxims 4 anys per a les falles de Dénia. Vosaltres teniu la possibilitat de decidir.\nJuan Salvador Pérez Llopis, Pegaso\nCandidat a la Presidència de la JLF Dénia\n19 de juny de 2019La falla Campaments va rebre la visita de l'Associació de Discapacitat Intel·lectual de Torrent\n18 de juny de 2019La falla Oest va celebrar el comiat dels seus càrrecs 2019\n12 de juny de 2019Un chupinazo fins a mitjanit i nova pàgina web: així són les festes majors de Dénia 2019\n12 de juny de 2019Emotiu Nomenament de les falleres majors 2020 de Baix la Mar, Núria Ivars i Paula Pastor\n6 de juny de 2019La falla Les Roques celebra el comiat dels seus càrrecs 2019\n6 de juny de 2019La falla París Pedrera organitza la seva 3º Concurs de Paelles Nocturn\nComentaris a "Carta de Joan Salvador Pérez, candidat a la presidència de la Junta Local Fallera de Dénia"\nEt trobes a: Dénia.com > Festes > falles > Junta Local Fallera >


Móra d'Ebre celebra la presentació de les pubilles amb el cardiòleg morenc, Albert Duran, com a pregoner - EbreDigital.cat\nEl cardiòleg morenc Albert Duran Cambra ha pronunciat aquest dijous (22 d‘agost) el pregó inaugural de la Festa Major 2019 de Móra d‘Ebre, en el decurs d‘un acte institucional celebrat a les escales de l’església prioral, a la plaça de Baix. Duran ha parlat de la seua relació amb Móra d‘Ebredurant tota la seua vida i ha fet esment a la llarga tradició sanitària que ha tingut la població al llarg de la història. Ha tingut paraules de lloança vers l’Hospital Comarcal de Móra d‘Ebre, centre on va començar a treballar de jove com a portalliteres. El pregó no ha passat per alt el centenari de la mort de l’escultor morenc Julio Antonio, que es commemora enguany. Albert Duran és cardiòleg a l’Hospital de la Santa Creu i Sant Pau de Barcelona, on treballa a la Unitat de Cures Agudes Cardiològiques.\nEls actes inaugurals de la Festa Major morenca s’han encetat al vespre amb l’obertura d‘una exposició de 31 pintures realitzades pels membres del col·lectiu Amics de l’Art, que es podrà visitar durant els dies de la Festa Major a la sala Julio Antonio. Posteriorment, les autoritats i els convidats han rebut el pregoner a l’Ajuntament, on s’ha celebrat l’acte de signatura d‘Albert Duran al llibre d‘honor.\nSeguidament ha tingut lloc un refrigeri a la plaça de bous de Móra d‘Ebre previ a l’acte del pregó, que s’ha iniciat amb una actuació musical a càrrec d‘uns percussionistes i ha continuat amb la proclamació de la pubilla, les damisel·les, l’hereu i els fadrins de Móra d‘Ebre 2019, corresponent a la quinta nascuda l’any 2001. La pubilla d‘enguany és Núria Pla Vallès, acompanyada de les damisel·les Anna Galindo Prunera i Carla Pallejà Algueró. Pel que fa als nois, l’hereu és Albert Roca Farnós i els fadrins, Arnau Falcó Vidilla i Àlex López González.\nL’alcalde de Móra d‘Ebre, Joan Piñol, ha fet el seu discurs de Festa Major, referint-se a la tasca de l’equip de govern municipal i felicitant les entitats del poble per mantindre viu el dinamisme de la vila. Ha acabat amb paraules d‘agraïment i de suport vers els membres de la Comissió de Festes municipal. Tot seguit ha donat inici el pregó pròpiament dit, que ha acabat amb una actuació musical de tribut al grup Queen i un castell de focs artificials.


Tag Archive for "turisme amb nens" - CopetDeRatera\nesquí pel mòn re6team fauna cova india alpinisme meteo viatges andes viatjes videos guerra civil docum alps bolets suïssa sponsors Ebre Fang turisme coves excursions IntermónOxfam allaus justícia social curs Piotr curiositats pirineus aventura responsabilitat motivació espeleologia bibliografia Mar opinió tempesta temps escapades ESF kayak Trailwalker material assegurança neu via ferrata parapent solidaritat Club espeleologia dinamics 112 rutes riu natura aigua cooperació colaboradors mapes medi ambient canyoning turisme amb nens Oceania dinahosting documental toubkal 50x50 madeira downhill Arnau corsega llicències UEC Tortosa gps Amèrica trekking patrocini tecnica europa Delta de l'Ebre Àfrica wikiloc expedicions Aconcagua dinamic 50cims escalada btt meteorologia antartida exploració Platja grimpada ecologia 50 cims Ski tresmils Àsia obus esquí de muntanya port youtube roadtrip Muntanya Ports EEUU 3mils pluja patrocinadors marxa conscienciacio barrancs terra senderisme\nTag: turisme amb nens\nPublicat: juny 10th, 2019\nLa ciutat de Göteborg és la segona més gran de Suècia després de la seua capital, Estocolm. És el lloc més transitat pel que fa a importacions i exportacions del país, ja que té un dels ports més grans dels països nòrdics i, a més, les seues aigües romanen descongelades al llarg de tot l’any. Té grans empreses com Volvo o SKF i varies universitats.


The Neatbeats estan considerats com una de les millors bandes de Mersey Beat del planeta, una mena de Kaisers a la Japonesa però amb més mala llet i ràbia damunt d'un escenari. Formats el 1997 a Osaka, porten publicats 8 àlbums, així que saben el que es fan. La seva capacitat com a instrumentistes els fa poder tocar diferents pals pràcticament sense despentinar-se, passant del beat més contagiós al twist and roll més salvatge. En definitiva: una maquinària perfecta de festa i diversió.


Vestit de bany d'arrossegament per a entrenament NOTÍCIES\nFa poc mes d'un mes el cos tècnic va decidir afegir als Alevins, Infantils i Juniors, un vestit de bany d'arrossegament/carrega per als entrenaments. Aquest vestit de bany és una bona opció per reforçar el treball de peus, tècnica, velocitat i resistència.\nPer a aquests nedadors tan joves que no poden fer ús de maquinària de gimnàs, qualsevol petita ajuda en l'aigua és bona per la seva desarollo tant a nivell físic com a mental.\nÉs per això que de cara a aquesta temporada en la mesura del possible us aconsellem que us aneu desplaçant a les botigues de mes confiança per poder adquirir aquest vestit de bany ja que de cara a la temporada que ve estaria ben que puguin usar-ho tots els nedadors. Si ja ho teniu, afegir-ho a la motxilla del vostre/a fill/a ja que ho usarem en entrenaments. Si no heu aconseguit encara el vestit de bany, no us preocupeu, els vostres fills no es quedaran sense nedar.\nA més, el Club ha comprat samarretes tècniques per fer ús d'elles en entrenaments puntuals i així treballar mes encara en l'aigua aquests punts que comentem mes a dalt.\nUs deixem dos botigues que per qualitat-preu, aquests vestits de bany estan molt bé.\nBotiga Esportissim: (Carrer de Bolívia, 97, 08018 Barcelona). Horari de dilluns a dissabte de 10:00h a 14:00h i de 17:00h a 21:00h. Diumenges tancat.\nBotiga Turbo: (Carrer Begur, 57, 08028, Barcelona. Just davant del Club esportiu Mediterrani). Horari de dilluns a divendres de 10:00h a 13:00h i de 17:00h a 20:30h. Dissabtes de 10:00h a 13:00h. Diumenges tancat.\nCos tècnic CN Prat.


Artadi defensa que la retirada de les euroordres reforça l'opció de no suspendre Puigdemont ! ACN ! directe!cat\ndirecte ! a La República. N. 4117. Dilluns, 20 d'agost de 2018 00:53 h\nBaix Ebre Divendres, 20 de juliol de 2018 14:18 h\nArtadi defensa que la retirada de les euroordres reforça l'opció de no suspendre Puigdemont\nLa consellera de Presidència demana a ERC i Junts per Catalunya que "apostin per la unitat" i deixin "d'apuntar-se uns als altres"\nACN Tortosa.-La consellera de Presidència i portaveu del Govern, Elsa Artadi, ha defensat que la decisió del jutge Llarena de retirar les euroordres i renunciar a l'extradició del president Puigdemont, "reforça encara més" l'opció de no suspendre la seva acta parlamentària. Artadi ha apuntat que caldrà veure com "afecta" a tots els exconsellers i exdiputats a l'exili la retirada de la segona euroordre del Suprem però ha demanat que la decisió sobre la suspensió dels diputats processats "no s'ha de deixar per a l'últim dia". Després de la picabaralla entre ERC i Junts per Catalunya per aquesta qüestió, la consellera ha demanat "apostar per la unitat" i acabar amb els retrets d'uns cap als altres. Artadi també ha explicat que es buscarà, per al nou curs polítics, canals de comunicació "ben delimitats" entre els dos partits independentistes i "mecanismes permanents" per prendre acords comuns.\n"La situació canvia cada dia. Evidentment, creiem que no suspendre, particularment, al president Puigdemont, dimecres, és la decisió correcta", ha defensat Elsa Artadi. La consellera de Presidència i portaveu del Govern ha apuntat que hi ha marge per negociar què és el més adequat per a la situació de tots els diputats processats, ja que no es convocaran nous plens al Parlament fins a final de setembre o principis d'octubre. "Quan hi arribem, veurem en quina situació es troba tothom però no podem deixar la decisió fins al darrer dia", ha defensat.Justament, allargar les negociacions fins a darrera hora, hauria estat, segons la consellera, l'error que ha evidenciat aquesta setmana un enfrontament entre ERC i Junts per Catalunya respecte a la suspensió provisional del Suprem dels diputats processats. "No hem d'arribar tan al límit a l'hora de prendre les decisions, ni està negociant i tots empenyent fins a l'últim minut", ha demanat. Després de la reunió entre el president Torra i el vicepresident Aragonès per resoldre la crisi parlamentària dels grups independentistes, Artadi ha apostat per establir "parelles" encarregades de tancar acords, enlloc que "tothom parli amb tothom". També ha defensat que es concretin "canals ben delimitats" per parlar en nom de tots o no, "depenent dels temes". La consellera de Presidència ha justificat que "l'aterratge" del nou Govern i dels nous parlamentaris "ha estat complicat" i que després de provar diferents formats de reunions de coordinació comencen a detectar quins "funcionen millor", per convertir-los en "mecanismes permanents" de treball. "Aquests dos mesos ens ha anat bé. Ara podem fer un moment de reubicació i de replantejament perquè de cara tardor tot estigui més afinat", ha dit.


Can Titó i can Morera es descarten per ser futurs polígons de la Conca d'Òdena - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nCan Titó i can Morera es descarten per ser futurs polígons de la Conca d'Òdena\nLa Generalitat es decanta per crear nou sòl a l'entorn de l'aeròdrom i per desenvolupar terrenys a l'àrea del Parc Tecnològic Jorba-Igualada\nredacció. igualada 02.03.2021 | 21:19\nProtestes veïnals contra els grans polígons arxiu particular\nProtestes veïnals contra els grans polígons\nLa Generalitat i els set ajuntaments de la Conca d'Òdena han decidit que el nou sòl industrial es creï al voltant de l'aeròdrom Òdena-Igualada i al Parc Tecnològic Jorba-Igualada, en parcel·les de gran format. La implantació industrial arribarà, segons han explicat fonts de la Generalitat, «en un desenvolupament programat en el temps i per fases». Han quedat descartades les dues ubicacions que havien aixecat polèmica i moviments socials en contra, la de Vilanova del Camí Sud (Can Titó) i de la Plataforma Ferroviària Nord, a Òdena, (Can Morera). Són les conclusions després del procés de participació ciutadana per decidir què ha de dir el futur pla director urbanístic industrial de la Conca.\nManresa exposa la seva experiència per impulsar els objectius de l'Agenda 2030.\nEl departament de Territori i Sostenibilitat ha formulat el PDU consensuadament amb els set municipis que formen part de la Mancomunitat Intermunicipal de la Conca d'Òdena (Igualada, Vilanova del Camí, Santa Margarida de Montbui, Òdena, la Pobla de Claramunt, Jorba i Castellolí) per facilitar la implantació de noves activitats empresarials a la zona, segons han indicat fonts de la Generalitat. El mateix govern es compromet a promoure noves inversions, que haurien de generar llocs de treball, i consolidar el teixit empresarial existent.\nEl debat plantejat als veïns de la Conca s'ha estructura en tres eixos: el model econòmic i social de la Conca d'Òdena, els valors ambientals, paisatgístics, patrimonials i culturals, i possibles emplaçaments per a la implantació de nova activitat econòmica. Un primer document s'hauria d'aprovar a principis del 2022.


Arxius diaris: 13 Novembre 2011\nMàgia Química amb l’Escola d’Enginyeria d’Igualada\nTal i com vaig anunciar, ahir dissabte, amb en @pepduran i en @miquelduran, vàrem gaudir d’una bonica vetllada envoltada de ciència a Igualada, en el marc de les activitats organitzades per l’Escola d’Enginyeria d’Igualada amb motiu de la celebració de l’Any Internacional de la Química (Jornades de l’AIQ2011 a l’EEI).\nA la Plaça de Pius XII de la localitat barcelonina, vàrem oferir el nostre xou La Màgia de la Química i la Química de la Màgia davant d’uns 300 assistents, grans i petits, interessats en la ciència i encuriosts pels jocs de màgia, tots ells relacionats amb la taula periòdica.\nTot plegat, va ésser una vetllada molt bonica, amb molta química.\nFoto: Joan Torras


Experiències guiades | Ediciones León Alado\nInicio / Ediciones León Alado / Libros / Silo / Experiències guiades\nExperiències guiades consta de dues parts: «Narracions» i «Jocs d’imatges». Ambdues seccions apareixen, a primera vista, com un conjunt de relats senzills amb final feliç. No obstant això, a mesura que ens internem en la seva lectura, hi descobrirem un enfocament més profund que complementa aquests relats…\nIdioma: Catalán - Año: 2013\nFormato: papel - Encuadernación: Rustica - 13,5x20,5 cms.\nExperiències guiades cantidad\nExperiències guiades consta de dues parts: "Narracions" i "Jocs d'imatges". Ambdues seccions apareixen, a primera vista, com un conjunt de relats senzills amb final feliç. No obstant això, a mesura que ens internem en la seva lectura, hi descobrirem un enfocament més profund que complementa aquests relats amb una sèrie de pràctiques psicològiques plenes de referències culturals –Lewis Carroll, Jung, Dante, Shakespeare, el Tarot i el Popol Vuh– destinades a potenciar els arquetips presentats provocativament per l'autor.\nSilo demostra en aquest llibre que res no és aliè a ningú. La divisió de les parcel•les culturals, estimulada per la competència i l'especialització, és una perillosíssima fal•làcia de la nostra època . Hi ha una cultura essencial, de tots i per a tots, i es tracta que cada un de nosaltres hi ressoni.\nExperiències guiades estimularà la imaginació profunda de cada lector i el portarà a participar, a la seva manera individual, de la intensa experiència del relat.\nSilo, breu explicació sobre el llibre Experiencias Guiadas. Madrid, 03/11/1989\nCartes als meus Amics\nCatalà - 2013\nRustca 13,59x20,59 cms.\nHumanitzar la terra\nCatalán - 2013\nRustica - 13,5 x 20,5 cms.\nCatalán - 2014


PROGRAMA DE TERMALISME IMSERSO – EXERCICI 2020 | Ajuntament Fondó de les Neus\nPROGRAMA DE TERMALISME IMSERSO – EXERCICI 2020\nESTAR EMPADRONAT EN EL MUNICIPI.\nSER MAJOR DE 65 ANYS O MAJOR DE 60 QUE ACREDITE LA CONDICIÓ DE PENSIONISTA.\nPERSONES DE 60 ANYOS O MÉS AMB DISCAPACITAT.\nPODRAN ASSISTIR ELS CÒNJUGES DELS SOL·LICITANTS SEMPRE QUE SIGUEN MAJORS DE 50 ANYS I COMPLISQUEN ELS REQUISITS.\nTERMINI PER A LA PRESENTACIÓ DE LES SOL·LICITUTS:\nPer als torns dels mesos de febrer fins a agost de 2020, tots dos inclosos: fins al 10 de gener de 2020.\nPer als torns dels mesos de setembre a decembre 2020, tots dos inclosos: finds al dia 15 de maig de 2020.\nPER A MÉS INFORMACIÓ POTS CONTACTAR AMB ELS SERVEIS SOCIALS DEL MUNICIPI.