Centenari Revolució Russa | Democràcia sense centralisme no té res a veure amb el bolxevisme | Corrent Roig\nInici › Especials › 100 anys Revolució Russa › Centenari Revolució Russa | Democràcia sense centralisme no té res a veure amb el bolxevisme\nLa història del moviment obrer revolucionari des dels dies de la I Internacional és una crònica ininterrompuda de grups i tendències petitburgeses, de tot tipus, de realitzar atacs furiosos contra «els mètodes organitzatius» dels marxistes per recompensar-se a si mateixos per les debilitats teòriques i polítiques. Sota el rètol dels mètodes organitzatius ells inclouen tot, des del concepte de centralisme revolucionari fins afers de rutina administrativa; i, a més, també qüestions personals i de mètodes dels seus principals oponents, als quals invariablement descriuen com «dolents», «durs», «tirànics» i, és clar, és clar! «burocràtics». Fins al dia d’avui, qualsevol grupet d’anarquistes t’explicarà com «l’autoritari» Marx va maltractar Bakunin. (James Cannon, La lluita per un Partit Obrer, 1940)\nPer Francesco Ricci (militant del PdAC – secció italiana de la LIT-QI)\nAl Blog de Convergència van ser publicats l’any passat molts articles sobre el règim als partits revolucionaris, és a dir, sobre el centralisme democràtic. Jo vaig comptar, almenys, nou articles, però pot ser que m’hagi perdut algun . Aquí em vull referir a la sèrie de quatre articles d’Enio Bucchioni i, més en general, al tema del centralisme democràtic.\nEls articles d’Enio Bucchioni són molt interessants perquè ofereixen una àmplia reconstrucció històrica de com el tema del règim del partit va ser enfrontada pels bolxevics i, després de la mort de Lenin, per Trotski. Però la falla que hi veig a l’argumentació de Bucchioni és el fet que emfatitza (potser no intencionadament) un dels dos components del binomi (la democràcia) en detriment de l’altre (el centralisme), sense percebre que el centralisme democràtic no és la suma de dos elements diferents, sinó un tot indivisible. I, d’aquesta manera, es perd de vista el propòsit del centralisme democràtic: fer funcionar un partit revolucionari, ser l’instrument de lluita per la conquesta del poder. Posant sota lupa fets específics de la Història, extrets del seu context, els articles de Bucchioni ens ofereixen -en la meva opinió- una visió lleugerament deformada de la concepció bolxevic, per això el binomi centralisme-democràcia es desfà i roman tan sols una democràcia sense centralisme, sense disciplina.\nNo podent, per raons d’espai, abordar tots els detalls d’aquest important debat, em disposo només a sotmetre al lector a quatre observacions sobre determinats aspectes del problema.\nS’han de prendre precaucions si s’utilitza a Broué com a font\nBucchioni (i també altres companys que van escriure els articles que he mencionat) es refereix constantment a Pierre Broué i, en particular, a Història del Partit Bolxevic.\nBroué, sens dubte, fou un gran historiador marxista i els seus llibres són recomanats per a cada activista que vol estudiar la història del bolxevisme i del trotskisme sense les falsificacions estalinistes. No obstant això, Broué, com qualsevol historiador, inevitablement va escollir temes i va argumentar a partir de la seva concepció, sustentada per dos pilars: en primer lloc, per una preferència pel «jove» Trotski, no bolxevic i crític del suposat «ultracentrisme» leninista (un Trotski que el mateix Trotski madur criticarà implacablement); segon, per no comprendre al Trotski constructor de la Quarta Internacional. No és per casualitat que a la construcció de la Quarta Internacional, això és, el que Trotski creia que havia estat la tasca més important de la seva vida (més encara que la direcció de la Revolució Russa amb Lenin), Broué li dedica, significativament, només una dotzena de pàgines a la seva (sens dubte excel·lent) biografia de Trotski, que té gairebé mil pàgines.\nPer això és bo estudiar a Broué. Però, per prendre com a base els seus jutjaments històrics, convé sempre recordar que ells estan inevitablement interconnectats amb els seus (moltes vegades equivocats) jutjaments polítics.\nÉs necessari parar més atenció als fets històrics\nVolent discutir la qüestió del règim, al començar (justament) per l’experiència històrica, és oportú basar-se en una reconstrucció exacta dels fets. Això significa evitar certs llocs comuns que, lamentablement, també la historiografia anti-estalinista va difondre; i també evitar recórrer a la memòria citant textos que potser van ser llegits fa molt de temps i dels quals no ens en recordem bé.\nAl text de Bucchioni vaig trobar diversos d’aquests llocs comuns i fins i tot alguns grans errors en la reconstrucció històrica. Em limito a mencionar tres afirmacions falses parcialment vertaderes (per tant, falses, tot i les bones intencions de l’autor). Bucchioni diu:\nEn primer lloc, que «(…) pocs saben o recorden, abans de 1918, tots els corrents marxistes existents a l’antiga Rússia es trobaven al POSD-R. (…) Hi havia, tanmateix, només un Partit. A rigor no existia el Partit Bolxevic fins alguns mesos després de la Revolució del 1917, però sí la fracció bolxevic del POSD-R. Només al març del 1918 va ser fundat el Partit Comunista Rus (bolxevic)»;\nEn segon lloc, que Lenin estava convençut que «les diferències (…) enfortien el partit»;\nEn tercer lloc, que el centralisme democràtic va ser creat per Lenin i les «línies mestres» estan delineades al llibre Què fer?, de 1902.\nEn realitat, les dues primeres afirmacions són mitges veritats i, per tant, com tota veritat a mitges, ve acompanyada per una meitat que no és vertadera, i la tercera afirmació simplement no es correspon amb els fets històrics. Lamentablement, és d’aquesta manera que Bucchioni acaba involuntàriament pintant una imatge distorsionada del debat històric, que podria prestar-se a generalitzacions equivocades que altres podrien fer.\nPerò, endrecem-nos i veiem aquestes tres afirmacions.\nEn primer lloc. Bucchioni fa una mica de confusió quan reconstrueix la història del bolxevisme. És cert que formalment el Partit Bolxevic va néixer només després de la Revolució d’Octubre i és cert que abans existia el Partit Obrer Socialdemòcrata de Rússia, amb les seves diferents fraccions. És també veritat (agrego) que, Després de la primera divisió el 1903, va haver-hi períodes d’unió parcial entre bolxevics i menxevics. És bo remarcar, tanmateix, com fa Edward H. Carr, un dels millors historiadors de la Revolució Russa, que mentre molts estaven convençuts que la revolució del 1905 havia eliminat la demarcació entre les diferents fraccions, «Lenin no creia en tot això. Si ell considerava absolutament inevitable la reunificació, per causa de la demanda provinent de les masses (…) encara es declarava a favor seu amb molta reluctància i no la va prendre seriosament» .\nEn realitat, la unitat no va durar molt i fou només formal, van continuar existint de fet dos partits separats, amb les seves estructures, fins que la divisió fou confirmada novament el 1912. Però ni encara després de 1912 la separació era completa i, en algunes situacions, menxevics i bolxevics (abans de la tornada de Lenin) va proposar una reunificació amb els menxevics i socialistes revolucionaris (SR’s). Per això, Lenin fou forçat a enviar missatges peremptoris a la direcció bolxevic contra la reunificació amb els menxevics.\nNo recordant aquests fets històrics, l’afirmació de Bucchioni, segons la qual fins al 1918 «hi havia, no obstant això, un únic Partit» (això és, el POSDR compost per bolxevics i menxevics) i, per tant, una mitja veritat que pot justificar els clixés de tots els que durant un segle han minimitzat la ruptura del 1903.\nNo obstant això, l’opinió de molts (que Bucchioni reprèn) no fou compartida per Lenin. En un text (més freqüentment citat pel seu títol que llegit), Esquerranisme, la malaltia infantil del comunisme (1920), Lenin va escriure: «el bolxevisme existeix com a corrent del pensament polític i com a partit polític des de 1903» (la cursiva és meva). \nLa veritat de Bucchioni és parcial: és veritat que els bolxevics van ser, formalment, una fracció d’un partit que incloïa també als menxevics. Però, com justament destaca el dirigent trotskista nord-americà James Cannon, en desacord amb aquells que es limitaven a fer la mateixa contestació formal que Bucchioni, nosaltres hem de dir que l’altre mitja veritat, és a dir, que «La fracció de Lenin era en realitat un partit únic», i també per això es van constituir en ell (des del 1906), en diferents ocasions, tendències i fraccions. \nEn segon lloc. Als articles de Bucchioni és recurrent l’afirmació que Lenin estava convençut que les diferències internes enfortien el partit.\nNo sé quins textos de Lenin afirmaven això. Conec, però, molts textos on Lenin reitera quelcom significativament diferent: que l’elaboració política necessita una confrontació i, quan és necessari, un embat d’idees al partit. En el cas en què apareixen diferències, aquestes han de poder expressar-se conforme a les regles del centralisme democràtic (amb l’oportunitat de tornar-se majoria), no han de ser sufocades, però s’han d’expressar en conformitat amb les regles que, en qualsevol cas, permetin que el debat i les diferències no impedeixin l’acció.\nLenin (i això és el fet essencial que crec que escapa a la interpretació de Bucchioni) concebia el partit revolucionari com un organisme de lluita, un exèrcit a la guerra de classes. Per això, com Trotski agrega: «Naturalment, el contingut fonamental de la vida partidària no residia a la discussió, sinó a la lluita». \nLlavors, el que diu Bucchioni (que Lenin veia en les diferències quelcom que «enfortia el partit») no correspon a la concepció que Lenin tenia del partit, i presa com una generalització podria arribar a defensar un règim basat en una democràcia sense fronteres: una idea que pertany no només als menxevics i als anarquistes, sinó també, per exemple, a la tendència dins del partit bolxevic anomenada Centralisme Democràtic (liderada per Sapronov i Vladimir Smirnov) que, ja el 1919 i el 1920 (molt abans de la degeneració estalinista), van atacar a la majoria bolxevic de Lenin i Trotski per un suposat «centralisme autoritari», «bonapartisme», etc.\nAl contrari de la lectura que historiadors com Pierre Broué i dirigents polítics com Ernest Mandel li atorguen credibilitat, no és possible trobar en Lenin ni en Trotski l’exaltació d’un partit compromès amb un debat permanent: perquè això és contrari a la concepció del partit com a eina de lluita. En lloc d’això, podem trobar moltes afirmacions (en breus en veurem algunes) de Trotski contra el partit concebut com un «club de debats», paralitzat i incapaç d’actuar mentre espera que la realitat provi quina tesi és la correcta: és veritat que per als marxistes la realitat és el criteri de la veritat, però pot ser testada una línia política cada vegada, és a dir una línia política que, després del debat democràtic, sigui aprovada per la majoria i hagi de ser activa i lleialment recolzada fins i tot per aquells que no tenien acord amb ella. Esgotat el debat, s’entra en acció i el debat cessa fins que el partit no el torni a obrir en Congressos o en altres moments d’avaluació que el Partit decideixi.\nFraccions i tendències són, per tant, l’expressió normal d’un partit al qual les diferències no són resoltes de forma positiva. Afirmar això, clarament, no significa dir que les diferències «enforteixen el Partit», que l’existència de tendències i fraccions és un fet positiu. O, sobretot, que això signifiqui concebre el partit com un conjunt permanent de fraccions o, pitjor (com fan organitzacions com el Secretariat Unificat, el NPA francès, el PSOL, etc.), concebre el partit com la unió de revolucionaris i reformistes. Aquest últim concepte, en qualsevol cas no té res a veure amb Lenin i amb Trotski, qui, de fet, va observar: «Un partit sol pot tolerar fraccions que no persegueixin objectius directament conflictius amb els seus». \nEn tercer lloc. Bucchioni es confon quan escriu que les «línies mestres» del centralisme democràtic estan al llibre Què fer?\nÉs un error comú, però tot i així, un error. És necessari recordar que el Què fer? va ser escrit per Lenin el 1902, quan no estava prevista la divisió entre bolxevics i menxevics (que serà al congrés de l’any 1903). Hem de recordar que el tema central del Què fer? no és el règim del partit sinó la controvèrsia amb un corrent d’economicistes. Aquest és el grup Rabocee Delo (Causa dels Treballadors), dirigit per Keicevskij i Martynov. Aquest grup defensava la impossibilitat que el partit revolucionari aixequés la consciència socialista de l’avantguarda que lluita i per això teoritzaven que era necessari «rebaixar» la política revolucionària al nivell de consciència de les masses, reduir el programa només als objectius immediats i comprensibles al conjunt de la classe. És un debat interessant i actual, que mereixeria ser desenvolupat, però no és el tema d’aquest article. Aquí ens interessa destacar que al Què fer? no hi ha una única línia sobre el tema del centralisme democràtic. La mateixa expressió centralisme democràtic no apareix al llibre, i no pot aparèixer perquè el terme fou encunyat tres anys més tard (cap a finals del 1905) i no per Lenin (com afirma Bucchioni) sinó pels menxevics .\nUna vegada posades les dates històriques al seu lloc, paga la pena esmentar que si el nom (centralisme democràtic) neix el 1905, la cosa (el concepte polític-organitzatiu) ja existia al segle anterior. És, de fet, un concepte introduït a la Primera Internacional per Marx i Engels, a la batalla contra Bakunin i el federalisme dels anarquistes, quan, després de la Comuna de París (i gràcies a les lliçons de la seva derrota), van poder acabar la llarga batalla de demarcació del marxisme que havien empostissat contra tots els corrents a la Internacional i «posar fi a l’acord ingenu de totes les fraccions» per intentar, finalment, construir una Internacional «purament comunista» i amb base al marxisme . El concepte de partit dels treballadors democràticament centralitzat, instrument indispensable per a la conquesta del poder és, en realitat, l’eix de totes les resolucions aprovades a la Conferència de Londres (setembre del 1871) i al Congrés de La Haia que, un any més tard, va establir la necessitat d’una Internacional centralitzada, amb base en una rigorosa disciplina, en el respecte pel principi de la majoria. Aquests elements van provocar la ruptura amb els anarquistes que polemitzaven contra «l’autoritarisme» de Marx, no només perquè refusaven el programa de la dictadura del proletariat (quelcom en realitat molt «autoritari», perquè… es guanya amb baionetes i canons, com bromejava Engels), sinó també perquè ells refusaven (amb alguna consistència que ha de ser reconeguda) el partit centralitzat que era (i encara ho és) la premissa indispensable.\nLenin sobre el règim del partit revolucionari\nDesprés de fer alguns aclariments històrics, veiem que el tema del paper del Partit en Lenin i Trotski comença a prendre colors diferents. Prosseguim.\nNo és en el “què fer?”, al contrari del que Bucchioni escriu, sinó sí en un altre llibre de Lenin on hem de buscar la controvèrsia sobre la qüestió de règim del partit: es tracta d’ «Un pas al capdavant, dos passos enrere». És un llibre de 1904, on Lenin resumeix el famós Congrés de 1903 que va acabar amb l’escissió entre bolxevics i menxevices i que va ser (repetim el que diuen Lenin i Cannon, en desacord amb Bucchioni) el veritable naixement del Partit Bolxevic.\nEn aquest llibre tan important, que lamentablement és poc conegut, apareix un ampli espai centrat en la polèmica en defensa d’un règim centralista rigorós, de la disciplina, del principi de la majoria, de la subordinació de la part al tot, això és, de la secció local al centre (i als organismes triats pel Congrés Nacional), de cada militant individualment al partit en el seu conjunt, de la minoria a la majoria.\nLenin és implacable contra la «mentalitat anarquista i individualista» típica dels petitburgesos: els obrers afirma, no tenen por de la disciplina de l’organització. A qui acusa de concebre el partit «com una fàbrica amb un director», el Comitè Central, Lenin respon: «la fàbrica, que per a algunes persones sembla amb prou feines un espantaocells, representa la forma superior d’organització capitalista que va unificar i va disciplinar al proletariat, que li va ensenyar a organitzar-se». Ell continua: per a alguns, «l’organització del partit que desitgem és una ‘fàbrica monstruosa’; la submissió de la part al tot i de la minoria a la majoria els sembla una ‘esclavitud».\nD’acord amb Lenin, en cada partit l’«oportunisme (…) es manifesta (…) en les mateixes tendències, en les mateixes acusacions, i moltes vegades amb els mateixos motlles» i per això reapareix «el mateix conflicte entre autonomisme i centralisme, democràcia i ‘burocratisme’, entre la tendència a afeblir i la tendència a reforçar el caràcter rigorós de l’organització i de la disciplina (…)».\nEll continua així, pàgines i pàgines. No podem citar tot el llibre, però aconsellem la lectura a tots els companys i companyes que estiguin interessades a aprofundir sobre el tema del règim en el partit.\nClarament, la disciplina de la qual Lenin parla és «fèrria», però no és «cega» perquè no és passiva, és assumida per aquells que, conscientment, van decidir dedicar-se a la revolució i el partit és fet de caps pensants, i la capacitat per a la crítica i autocrítica és una de les principals virtuts de cada revolucionari.\nEls conceptes d’aquest llibre de 1904 (en el qual no apareix l’expressió «centralisme democràtic», però el concepte és ben il·lustrat) seran confirmats en la victoriosa experiència de la Revolució Russa. Per això, escrivint el 1920 ‘Esquerranisme, malaltia infantil del comunisme’, Lenin dóna el títol al segon capítol: «La condició fonamental per a la victòria dels bolxevics», per després explicar que aquesta «condició fonamental» va ser «una disciplina severíssima, realment fèrria».\nCentralisme i «disciplina severíssima, realment fèrria»\nUna vella llegenda (molt estimada per tots els oportunistes) diu que la «disciplina severíssima, realment fèrria» de la qual parla Lenin era practicada tan sols pels bolxevics perquè eren un partit que estava en la il·legalitat. Aquesta seria una característica d’un element lligat a una realitat específica.\nUns altres recorden la polèmica de Trotski, en els primers anys del segle, contra les posicions de Lenin, posicions que Trotski definia com «hipercentralista», mentre acusava Lenin de «robespierisme».\nUns altres, encara, prenen textos en els quals Trotski polemitza contra la deformació que l’estalinisme va fer del centralisme, o sigui, textos escrits contra la distorsió contrarevolucionària del centralisme democràtic, i, extraient aquests textos d’aquella lluita, intenten presentar cada element del centralisme i de la disciplina com un element «burocràtic», sostraient del binomi centralisme-democràtic la primera paraula amb la mateixa facilitat amb què es treuen les xinel·les abans de dormir.\nI és, almenys des dels temps de Bakunin (o sigui, un segle i mitjà enrere) que, amb petites alteracions, es repeteix sempre el mateix refrany. Com diuen els francesos: «On connait la chanson», és una cançó que nosaltres coneixem. Però, per més antiga que sigui, roman com una cançó desafinada, que no combina amb el leninisme.\nVegem junts aquests arguments, recordant els fets històrics.\nLa concepció leninista del centralisme democràtic no va ser concebuda solament per als partits en la il·legalitat (en realitat, era més aplicable a partits no sotmesos a la clandestinitat). Les bases del centralisme democràtic van ser, per això, codificades per la Internacional Comunista en les tesis vàlides per a tots els partits comunistes: «Sobre l’estructura organitzativa dels Partits Comunistes» (Tercer Congrés de 1921).\nÉs evident que l’estructura i els mètodes d’un partit revolucionari no són una abstracció: no prescindeixen de les condicions concretes que aquell determinat partit està sent construït. No obstant això, existeixen certs principis que són vàlids en qualsevol circumstància.\nRespecte de Trotski, hauria de ser recordat que ell va fer una autocrítica profunda sobre les seves acusacions quan era jove, al que li semblava en l’època «l’hipercentralisme» de Lenin. Per exemple, en La meva Vida, ell admet que no havia entès «la importància d’un centralisme rigorós i sever per a un partit revolucionari que vol dirigir contra la vella societat a milions d’homes».\nEn el que es refereix, finalment, a la temptativa d’utilitzar els arguments que Trotski usava en els anys vint i trenta contra el centralisme burocràtic per usar-los contra tot i qualsevol centralisme, en contextos completament diferents, procurant presentar a Trotski com el defensor de la democràcia sense regles i sense centralisme, precisem recordar que justament mentre enfrontava una batalla mortal contra els mètodes (bessons del feixisme) usats per la burocràcia estalinista, Trotski participava de la construcció d’una Internacional i de partits basats en el centralisme democràtic autèntic, això és, en «una disciplina severíssima, realment fèrria», usant les paraules de Lenin.\nNo és per casualitat que el document de fundació del SWP dels Estats Units, redactat el 1938 sota la direcció de Cannon i amb la directa col·laboració de Trotski, insisteix cada tres línies en la necessitat de combinar el debat i la democràcia amb aquella «severa disciplina i aquell centralisme, sense el qual no existeix partit revolucionari». És interessant notar que, en aquell Congrés, una minoria (dirigida per Burnham i Draper) va fer contra aquesta concepció de la majoria del SWP (profundament compartida per Trotski) acusacions de «burocratisme», amb crítiques des d’un punt de vista democràtic.\nPodem llegir en el document de fundació de 1938: «Qualsevol discussió interna del partit ha de ser organitzada a partir del punt de vista segons el qual el partit no és un club de debats, amb debats interminables sobre tota i qualsevol qüestió i en tots els moments, en què no s’arriba mai a prendre cap decisió, paralitzant així l’organització; al contrari, el partit ha de ser concebut com un partit disciplinat per a l’acció revolucionària».\nNo ajuda a aclarir els fets històrics el record de Bucchioni quan (en el segon dels seus quatre articles sobre aquest tema) recorda com, en el Partit Bolxevic en 1917, el debat intern va ser moltes vegades públic. Novament Bucchioni pren un element veritable de la realitat, aïllant-ho del seu context i ho presenta com una regla general. Però, en aquest cas, oblida que, sí, inevitablement, en un partit de desenes de milers, una part del debat es torna «públic», això no s’aplica necessàriament a partits d’algunes centenes o alguns milers (com són avui tots els partits revolucionaris). Aquesta simple constatació, que per a algú podria semblar «burocràtica», no és meva: qui la fa és Trotski, en resposta al mateix argument de Bucchioni usat en aquell cas per Schachtman. En una carta (març de 1940) per al dirigent del SWP Farrel Dobbs, Trotski escriu: «Schachtman busca, o sigui, inventa precedents històrics. L’oposició tenia en el partit bolxevic els seus propis periòdics, etc. Amb prou feines oblida que el partit, en aquell moment, tenia centenes de milers de militants, que la discussió hauria d’arribar a tots ells i convèncer-los. En aquestes condicions, no era possible limitar la discussió a cercles interns.»\nTornant a l’exemple del SWP, quan la secció nord-americana de la Quarta Internacional es va dividir en dues fraccions sobre la qüestió del caràcter de l’estat a Rússia, una majoria i una minoria més o menys del mateix pes numèric, Trotski, per intentar evitar la ruptura del partit, va insistir sobre la necessitat d’ampliar el debat, admetent mesures excepcionals (incloent-hi butlletins de discussió interns en períodes no congressuals i fins a la permanència d’una fracció interna després d’acabat el congrés). Però va anar precisament (i això també ho recorda Bucchioni) una situació excepcional, perquè el partit estava amenaçat per una divisió al mitjà (que després d’un temps en realitat es va materialitzar): de qualsevol manera, el partit va continuar funcionant segons les regles d’un centralisme democràtic basat en la «disciplina severíssima, realment fèrria». Trotski, en resposta a la minoria del SWP, que atacava a la majoria citant (amb una comparació injustificada) les modalitats de l’estalinisme per defensar la necessitat d’expandir sense límits la democràcia, separant-la del centralisme, afirmava: «Les garanties jurídiques permanents no són, amb tota seguretat, herència de l’experiència bolxevic. (…) L’estructura organitzativa de l’avantguarda revolucionària ha de subordinar-se a les exigències positives de la lluita revolucionària, i no a garanties negatives de la seva degeneració.»\nTrotski torna a aquest tema diverses vegades. En una carta a Burnham, dirigent de la minoria del SWP, que invocava «més democràcia» en el partit, respon:\n«Vostè, de la mateixa forma, busca un tipus de democràcia interna ideal que asseguri a tothom, en totes les circumstàncies, la possibilitat de fer i dir el que els passi pel cap, i que vacuni el partit contra la degeneració burocràtica. Deixa de costat, no obstant això, el fet que el partit no és un lloc per a l’afirmació personal, sinó un instrument per a la revolució proletària; doncs solament una revolució victoriosa és capaç d’evitar la degeneració no solament del partit sinó del proletariat en el seu conjunt i de la civilització moderna en general.» \nI encara: «És veritat que, per justificar la seva dictadura, la burocràcia soviètica va utilitzar els principis del centralisme bolxevic, però en el procés els va transformar en el contrari del que eren. Però això no desacredita, en última anàlisi, els mètodes del bolxevisme. Durant molts anys, Lenin va educar el partit en la disciplina proletària i en el centralisme més sever. En fer-ho, va haver de sofrir centenes de vegades l’atac de les camarilles i fraccions petitburgeses. El centralisme bolxevic va ser un factor progressiu, i va assegurar el triomf de la revolució. No és difícil comprendre que la lluita de l’actual oposició del SWP no té res en comú amb la lluita de l’oposició russa de 1923 contra la casta privilegiada dels buròcrates però, d’altra banda, és molt semblada amb la lluita dels menxevics contra el centralisme bolxevic.»\nEn conclusió, el centralisme democràtic no és una fórmula màgica, sinó solament la manera que els revolucionaris (des dels temps de Marx, quan el terme encara no existia) van trobar per organitzar de manera eficaç un partit que lluita per prendre el poder per la via revolucionària. El centralisme democràtic per a Lenin, Trotski i Cannon implicava una dialèctica entre els dos termes, la qual cosa significa: la més àmplia discussió possible en un determinat moment per a l’elaboració de les opcions, amb plena igualtat de drets entre la majoria i la minoria; una disciplina molt rigorosa en l’aplicació de les opcions i, conseqüentment, el principi de la majoria (la minoria ha de sotmetre’s a les opcions fetes democràticament, i ha d’aplicar-les lleialment); elecció i constant control del partit sobre els seus òrgans dirigents; circulació interna d’informacions per a tots els militants; congressos freqüents com a moment màxim de decisió i adreça.\nLa concepció leninista de partit no inclou el centralisme sense democràcia (el centralisme burocràtic, típic de l’estalinisme), així com democràcia sense centralisme (típic de l’anarquisme, del menxevisme, etc.). Aquests dos extrems, que de vegades es converteixen ràpidament un en l’altre, no tenen res en comú amb el trotskisme o amb el règim típic del bolxevisme, això és, amb el centralisme democràtic.\nAtès que la història dels revolucionaris és per a nosaltres la font constant d’aprenentatge, quan tornem a estudiar-la és important reconstruir la veritat en la seva complexitat, recordant que mitges veritats (fins i tot quan són dites amb absoluta honestedat) són perilloses perquè, com sembla haver dit Oscar Wilde, s’arrisca a prendre a les mans la meitat equivocada…\nNo es pot separar la democràcia del centralisme. Aquesta opinió és compartida no solament per qui escriu aquest article sinó també per Trotski, al com cedeixo la paraula perquè, com ocorre moltes vegades, és inútil parafrasejar el seu pensament que és claríssim.\nTrotski va escriure el 1933: «Alguns membres de la nostra organització qualifiquen d’estalinisme qualsevol mesura defensiva contra els elements en descomposició, qualsevol cridat a la disciplina, qualsevol repressió. Amb això solament demostren estar tan lluny d’entendre l’estalinisme com també de l’esperit que ha de guiar a una organització veritablement revolucionària. La història del bolxevisme va ser des dels seus primers passos l’educació de l’organització en una disciplina de ferro.\nOriginalment es deia ‘durs’ als bolxevics i ‘tous’ als menxevics, perquè els primers estaven a favor d’una dura disciplina revolucionària, mentre els segons la substituïen per la indulgència, la clemència i l’ambigüitat. Els mètodes organitzatius del menxevisme són tan enemics d’una organització proletària com el burocratisme estalinista. (…) Els bolxevics leninistes rebutgen la democràcia sense centralisme com una expressió de contingut petitburgès. És necessari purificar les organitzacions leninistes dels mètodes anarquistes i menxevics per ser capaços d’encarar les noves tasques.»\n Els nou articles són aquests:\n– Quatre articles d’Enio Bucchioni:\n“A propòsit do regime intern dos bolxevics abans de fevereiro de 1917” – blogconvergencia.org/?p=4096; “A propòsit do regime intern dos bolxevics entre fevereiro i outubro de 1917” – blogconvergencia.org/?p=4300; “A propòsit do regime intern dos bolxevics após Outubro: as fraçõés públiques” – blogconvergencia.org/?p=4459; “A propòsit do regime intern dos bolxevics: a visão de Trotski” – blogconvergencia.org/?p=4496\n– Tres articles d’Euclides de Agrela: “Sucessão de geraçõés i burocratização do partit em Leon Trotski” – blogconvergencia.org/?p=5749; “Composição social i burocratização do partit em Leon Trotski” – blogconvergencia.org/?p=5803; “Agrupamentos, formaçõés fracionais i burocratização do partit em Leon Trotski” – blogconvergencia.org/?p=5842;\n– Dos articles d’Henrique Canary: “Centralisme versus democràcia? Reflexõés sobre o regime Leninista de partit” – blogconvergencia.org/?p=4453; “Us dirigents i suas grosserias” – blogconvergencia.org/?p=6044.\n(2) I.H. Carr, Història de la Revolució Russa (edició italiana Einaudi, 1964, p. 51).\n(3) V.I. Lenin, Esquerranisme, malaltia infantil del comunisme (Capítol II).\nÉs un discurs donat per Cannon al novembre de 1953, en una reunió del SWP (secció nord-americana de la Quarta Internacional). En aquelles setmanes, havia acabat la lluita de fraccions dins del SWP amb la minoria de Cochran i Clarke (lligada internacionalment a Michel Pablo). Aquesta fracció defensava una versió deformada del centralisme democràtic, rebutjant la disciplina i el principi de la majoria i pretenent imposar una espècie de dret de veto de la minoria sobre les decisions preses democràticament pels òrgans dirigents del partit.\nEl text de Cannon es troba en l’idioma original en aquest enllaç:\nTambé pot ser llegit en la traducció a l’espanyol en aquest enllaç: www.marxists.org/espanol/cannon/1953/noviembre/03.htm\n(5) León Trotski, “Les fraccions i la Quarta Internacional” (1935), pot ser llegit en aquest enllaç: www.archivoleonTrotski.org/download.php?mfn=19664\n(6) Trotski, “Las fracciones y la Quarta Internacional” (1935).\n(7) Diversos historiadors, incloent-hi a Lars T. Lih (autor de diverses monografies sobre Lenin i el bolxevisme), van demostrar que l’expressió “centralisme democràtic” va ser usada per primera vegada pels menxevics en la seva conferència de Petrograd, en novembre de 1905. Això és el que Vladimir Nevsky també escriu en la seva Història del Partit Bolxevic (1924; edició italiana, Pantarei, 2008). Nevsky va ser el director de l’Institut per a la Història del Partit Bolxevic en els temps de Lenin. Va ser assassinat pels estalinistes en la dècada de 1930.\n(8) Carta d’Engels a Sorge, 12 de setembre de 1874, en Marx i Engels, Cartes 1874-1879 (edició italiana Lotta Comunista, 2006, p. 35).\n(9) V. I. Lenin, Un pas al capdavant, dos passos enrere.\n(10) V. I. Lenin, Esquerranisme, malaltia infantil del comunisme\n(11) “Sobre l’estructura organitzativa dels Partits Comunistes” (Tercer Congrés de la Internacional Comunista, 1921, que es troba en el primer dels sesis volums editats per Aldo Agosti que reuneixen en italià els principals textos de la Internacional Comunista amb el títol La Tercera Internacional. Història Documentada. Editora Riuniti,1974).\n(12) L. Trotski, La meva Vida (edició italiana Mondadori, 1976, p. 175).\n(13) “The internal situation and the character of the party”. In: The founding of the SWP. Minutes and resolutions, 1938-1939 (Pathfinder Press, 1982). La traducció de l’anglès és meva.\n(14) Carta de Trotski (març de 1940) al dirigent del SWP Farrell Dobbs (trobat en la col·lecció de textos intitulat En Defensa del Marxisme).\n(15) Carta de Trotski (desembre de 1939) a la majoria del Comitè Nacional do SWP (En Defensa del Marxisme).\n(16) Carta de Trotski a Burnham (gener de 1940) (En Defensa del Marxisme).\n(17) L. Trotski, “D’una esgarrapada al perill de gangrena” (gener de 1940) (En Defensa del Marxisme).\n(18) L. Trotski, “Cal posar punt final” (18 de setembre de 1933).\nPublicat en: Blog Convergência\n‹ Brasil | PSTU: Hem enfrontat una repressió inacceptable, però hem ocupat Brasília!\nVÍDEO | Xerrada en commemoració dels 100 anys de la Revolució Russa per Martín Hernández ›


La Cuenca del Tordera. Estudio geomorfológico / María Sala Sanjaume\nDirigida per: Solé Sabarís, Lluís. Universitat de Barcelona. Departament de Geografia, 1978\nS'estudia la conca de la Tordera en els seus aspectes generals estructurals leioclimàtics i hidrològics i en les seves unitats geomorfològiques interiors les quals comprenen tres sectors ben diferenciats: la conca alta i mitja de la Tordera, la conca de Santa Coloma i el curs baix. (A.).\nMatèries: Geomorfologia ; Tesis doctorals ; Rius ; Relleu ; Hidrologia\nLa Freqüència de cabals i el transport de sediment en suspensió a la conca alta de la Tordera / Jaume Ferrández Rubio, Maria Sala Sanjaume. Departament de Geografia Física i Anàlisi Geogràfica Regional, Facultat de Geografia i Història, Universitat de Barcelona\nFerrández Rubio, Jaume\nEn: 078838 III i IV Trobades d'Estudiosos del Montseny. Barcelona : Diputació de Barcelona. Servei de Parcs Naturals, 1999. p. 95-97 : gràf.\nMatèries: Geologia ; Rius ; Sedimentació\nMediciones de reptación y lavado superficial en la cuenca de la Riera de Fuirosos (Montnegre, macizo litoral catalán). Métodos y resultados / Maria Sala Sanjaume, Ferran Salvador Franch\nEn: Revista de geografia. Barcelona. Vol. 14, núm. 1-2 (1980) , p. 17-25 : il.\nMatèries: Rieres ; Llit fluvial ; Erosió\nDepósitos periglaciales y explotación biológica en el Macizo del Montnegre / Maria Sala Sanjaume\nEn: Revista de geografia. Barcelona. Vol. 12-13, núm. 1-2 (1978) , p. 45-48\nMatèries: Relleu ; Usos del sòl ; Flora ; Vegetació ; Fòssils


Envaint Polònia: de maig 2008\nPublicat per meta.N a 14:54 4 comentaris:\nSi Espanya Guanya l'Eurocopa...\nSé que és improbable.\nPerò per tal de curar-me en salut, i donar una altra mostra del meu altruisme cap a occident, obro aquest blog proposant un PLA B, només en cas d'emergència.\nSi aquest blog passa de quarts comencem-nos a preocupar.\nPublicat per meta.N a 16:02 3 comentaris:\nPublicat per meta.N a 13:41 2 comentaris:


En la propera dècada el mercat de treball espanyol deixarà fora els joves amb baixa formació i concentrarà les oportunitats en els més qualificats - Xarxa Vives d'Universitats\nUn informe Fundació BBVA-Ivie analitza la inserció laboral dels joves espanyols i el paper de l’educació en els propers anys. D’una banda, s’espera una millora de les oportunitats laborals dels joves espanyols d’aquí a l’any 2025, ara bé, les probabilitats d’ocupació es concentraran en els joves més qualificats -per al seu nivell d’estudis i de competències efectivament adquirides-, mentre que els joves amb nivells formatius més baixos quedaran fora del mercat de treball, accentuant sobre les desigualtats laborals generades durant la crisi. En aquest sentit, l’informe “La formació i l’ocupació dels joves espanyols. Trajectòria recent i escenaris futurs” alerta del risc d’exclusió laboral dels joves escassament qualificats si no s’endeguen iniciatives per millorar la seva ocupabilitat.\nRespecte al valor de l’educació, l’estudi aporta altres dades rellevants:\nFins i tot durant la crisi, la formació ha actuat com a protecció davant l’atur dels joves més qualificats, i així succeirà també en la pròxima dècada.\nL’educació universitària augmenta en 13 punts percentuals la probabilitat de treballar d’un jove respecte a un altre amb només estudis obligatoris, encara que més anys d’educació no són suficients per trobar feina.\nLa qualitat de la formació presenta àmplies possibilitats de millora i les competències són cada vegada més rellevants: posseir un alt nivell de competències pot incrementar en altres 13 punts percentuals addicionals la probabilitat d’ocupació.\nL’evolució demogràfica farà que els joves tinguin més oportunitats laborals en els propers deu anys perquè caldrà cobrir 7,6 milions de jubilacions.\nL’ocupabilitat i el tipus d’ocupació depenen de les competències i no només de tenir un diploma.\nProp del 60% de les oportunitats laborals seran a l’horitzó 2025 per a treballadors amb educació universitària o de formació professional superior, mentre que les opcions per als nivells educatius inferiors seran gairebé inexistents (2%).\nEl sector serveis, especialment els serveis privats, incrementarà notablement el seu pes en l’ocupació dels joves.\nSet de cada deu nous llocs de treball creats en la pròxima dècada seran d’alta qualificació: directors i gerents; tècnics i professionals científics i intel·lectuals; i tècnics i professionals de suport.\nTags:Competències, Estudiants, formació, Inserció laboral, ocupació, qualitat, universitat, Via Universitària


26 entitats juvenils es trobaran dissabte a Figueres :: Tramuntana TV\n26 entitats juvenils es trobaran dissabte a Figueres\nLa 3a Trobada d’Entitats Juvenils de l’Alt Empordà es portarà a terme el proper dissabte 6 d'octubre a la Rambla de Figueres entre les 11.00h del matí i fins a les 20.30h del vespre. Aquest és un esdeveniment organitzat de forma conjunta per les entitats juvenils del territori, el Consell Local de Figueres, el Consell Comarcal de l’Alt Empordà, l’Ajuntament de Figueres i que compta també amb el suport de la Taula Comarcal de Joventut de l’Alt Empordà.\nL'acte, on hi participen enguany 26 entitats de la comarca, va dirigida, a més, de a les pròpies entitats, a tot tipus de joves, infants i famílies, doncs a més de la difusió de la tasca que realitzen les associacions i de les propostes programades per aquestes al llarg de l'any, també s'ofereixen tot tipus d'activitats de lleure, culturals, musicals, etc. Un seguit de propostes que han de servir mentre se’n gaudeix, per oferir als i les joves de la nostra comarca, models d’oci alternatius i alhora noves formes de participar i d’intervenir en la societat actual.\nPer aquesta edició hi ha com a entitat convidada l'Associació del Casal de la Gent Gran de Figueres, una mostra més de l'interès de les entitats juvenils per obrir nous espais de col·laboració i alhora per donar-se a conèixer socialment.\nentitats | Alt Empordà | Joventut | Consell Comarcal


Ses Salines Mercats Artesania,\nLes Escoles Velles solen ser l'escenari durant un cap de semana del Mercadet de Nadal de Ses Salines. El municipi s'ambienta durant aquestes dates amb motius nadalencs i amb més d’una cinquantena de paradetes artesanes, productes gastronòmics i més propostes. El mercadet comença dissabte a partir de s'horabaixa i diumenge a partir del matí, i sol rebre la visita del Pare Noel.


Càtedra base amb armes de Mobles de terrassa | Hospitalitat en línia\n<< Tornar Inici > Mobles d'Hostaleria>Cadires d'hostaleria>Cadires de terrassa>Cadira de terrassa amb braços per terrasses Dock sho1104025\n58,27 € impost incl.\nTaula per a terrassa...\nTaula QUATRO d'Ez...\n164,81 € 199,42 € impost incl.\nTaula apilable. Cames...\nTaules ONE per a ...\n142,95 € 172,97 € impost incl.\nButaca apilable de terrassa model Dock | mobiliari d'hostaleria en línia\nMesures cadira per a terrassa de bar i jardí\n54cm ample x 56 cm de profunditat x 79.5 cm d'alt\nPolipropilè reforçat amb fibra de vidre i d'injecció de gas\nRecomanacions d'ús cadira de terrassa de bar\nCadira de terrassa i jardí robusta homologada per a ús públic\nProducte per a ús públic. Utilitzar sobre superfícies estables i planes. Netejar amb aigua i sabó. Evitar productes de neteja agressius.\nCertificats de Qualitat de la cadira Dock d'Ezpeleta\nAIDIMME UNE EN 581-1: 2017 UNE EN 581-2: 2016 General Public Use


4 min. SANTA EUGÈNIA 04/05/2014 21:53\n"Quinze anys no són pocs. Expressen una trajectòria extensa i fèrtil, i tot el bagatge anterior és l'argument que explica la proposta d'enguany, una proposta variada, de qualitat i elaborada per agradar i gaudir-ne", explica Antoni Picó, fundador del mític grup Iguana Teatre i l'impulsor i director artístic de la Mostra de Teatre de Santa Eugènia d'ençà de la primera edició.\nUn dels objectius fundacionals d'aquest esdeveniment teatral, que va néixer fa quinze anys, "continua sent el fet d'acostumar la gent d'aquí a veure els diferents prototipus de llenguatges avantguardistes que triomfen en els circuits teatrals de fora de Balears", afegeix Picó.\nI és que, segons un dels fundadors d'Iguana Teatre, "el teatre regional té el mèrit d'haver mantingut viva durant molts anys la flama del teatre, però volíem fer normal el fet de veure companyies de l'estranger i d'altres punts de l'Estat".\nL'Ajuntament de Santa Eugènia "ha estat i continua sent el principal promotor de la Mostra i també de la Quarterada, que enguany arriba a la sisena edició", explica el batle, Francesc Martorell.\nAmb un pressupost "que supera els 20.000 euros", aquest esdeveniment, que ja és una cita imprescindible del calendari cultural estiuenc, "s'ha convertit en una segona festa grossa de les celebracions que el poble organitza durant els mesos en què fa més calor", afegeix la primera vara.\n"Atès que som tossuts, i gràcies als ànims i a la força que ens transmeten els veïns del poble i tots els que vénen a veure teatre des d'altres punts, mantenim intacta la creença en aquest projecte, i l'estiu de 2014 donarà vida a la 15a Mostra i 6a Quarterada Teatral", explicà el director de l'esdeveniment en una conversa amb aquest diari.\nNou espectacles, vint-i-set artistes i cinc espais teatrals són la carta de presentació de l'edició d'enguany. Les representacions es repartiran entre els dies 25 i 27 de juliol i també dia 3 d'agost. Dues companyies de Madrid, tres de Catalunya, una d'Itàlia i tres de Mallorca aterraran a Santa Eugènia per actuar davant els milers de persones que cada any constitueixen "el públic fidel que sap que trobarà entrades que no superen els deu euros i una oportunitat per veure actuacions úniques a les Balears", apunta Picó.\nEl 25 de juliol es donarà el tret de sortida de la 15a Mostra amb l'espectacle Paradis of love per Tutti Quanti (Mallorca), un muntatge literari i musical sobre la figura dels "picadors" mallorquins dels anys 60, a la plaça de Bartomeu Coll.\nEl 27 de juliol serà el dia de la festa major del teatre amb la 2a etapa de la Mostra i la Quarterada Teatral, una de les maratons teatrals que més expectació genera entre el públic de Mallorca. Des de les cinc i mitja de l'horabaixa i fins passades les dotze de la nit, Santa Eugènia es convertirà "en un punt d'atracció per a la gent que estima el teatre a Mallorca". Els artífexs de tot plegat seran els protagonistes dels espectacles Més Tumacat (Catalunya) i la dansa impactant del muntantge dels madrilenys Candelaria Antelo & Arthur Bernard Te Odiero. A més, l'espai per a Joves Creadors reunirà tres companyies novelles: els madrilenys Diego y Elena i els mallorquins Manipulats i Alex Sierra.\nDia 27 mateix, la companyia italiana Tituritrek tornarà a Santa Eugènia. I el plat fort de la jornada vindrà de la mà de Guillem Albà amb Marabunta (Catalunya), un espectacle boig, enèrgic, inclassificable i amb la millor música en directe.\nNo serà fins dia 3 d'agost que la 15a Mostra abaixarà el teló amb Zirocco, dels catalans Cascai Teatre, la companyia que l'any passat va guanyar el premi al millor espectacle.\n"Sense el suport del públic, res del que feim no seria econòmicament viable", assumeix Antoni Picó. "Una part molt important dels doblers que tot això costa els paga el públic, així ho creim i així ho practicam des de la primera edició", afegeix. "Les institucions públiques, en el nostre cas, assumeixen el dèficit que pot arribar a generar tot plegat i el que genera la insularitat", explica el director de la Mostra i la Quarterada teatral.


Celler del Sindicat de Vinaters de Montblanc - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nCeller del Sindicat de Vinaters de Montblanc\nEl Celler del Sindicat de Vinaters de Montblanc és un edifici del municipi de Montblanc (Conca de Barberà) protegida com a bé cultural d'interès local. Fou una obra projectada per l'arquitecte modernista Cèsar Martinell i Brunet.\nS. XX (1919)\nMuralla de Santa Tecla, 54-56. Montblanc (Conca de Barberà)\n41° 22′ 43″ N, 1° 09′ 48″ E / 41.378731°N,1.163226°E / 41.378731; 1.163226Coord.: 41° 22′ 43″ N, 1° 09′ 48″ E / 41.378731°N,1.163226°E / 41.378731; 1.163226\nSindicat de Vinyaters (Montblanc)\nSituat entre el ferrocarril i el carrer de la Muralla de Santa Tecla, és format per una gran nau dividida en tres crugies, cobertes amb encavallades de fusta i teulada a dues vessants, dues per a sala de tines i la tercera per a l'elaboració; aquesta darrera comunicava amb el moll de descàrrega cobert per un terrat, damunt del qual s'aixecà la torre del dipòsit de l'aigua, assentat sobre arcs de maó i coronat amb teulada cònica i una bola decorativa.\nA l'interior, la separació entre el sector central i els dos laterals es fa mitjançant pilars (de planta quadrada o cruciforme) i arcs són de maó, que suporten encavallades de fusta. Per damunt dels arcs els murs són arrebossats. A l'exterior es combina la pedra, el paredat arrebossat i el maó vist. La façana paral·lela a la via del tren, centrada per un portal adovellat gòtic (reaprofitat), és dividida en tres sectors longitudinals: l'inferior fet de pedra, el segon, de paredat arrebossat i el superior format per una galeria d'arcs fets de maó, que s'agrupen en set cossos que es corresponen amb pilars de l'interior; el cos central , situat a la vertical de la porta, acaba amb un coronament mixtilini amb boles decoratives.\nÉs un celler d'estil modernista-noucentista fet de maó vist i a la façana posterior, que dóna a la carretera, hi destaca el dipòsit elevat damunt quatre peus inclinats de maó vist. La porta principal està feta amb les dovelles de l'antiga Plebania. La sala d'estibatge és de 20 x 25 m. És adossada, a ponent, la sala de màquines i també el moll de descàrrega, que s'esglaona en tres nivells descendents des del moll. La sala d'estibatge està dividida en tres cossos paral·lels. Les cobertes són amb pilars i arcs equilibrats de maó vist que suporten encavallades i cobertes de teulada a dues vessants. Conté 24 tines de ciment i 17 cups. La façana incorpora una porta dovellada procedent de l'antiga presó de Montblanc.\nL'Associació Agrícola de Montblanc es va constituir en sindicat de Vinyaters l'any 1919, que va encarregar la construcció del celler a Cèsar Martinell; el 1922, el celler era acabat. L'inici de la nova construcció va coincidir amb l'enderroc de l'edifici de l'antiga presó de Montblanc, la porta del qual -de mig punt adovellada- fou reaprofitada, de manera que el traçat de la façana es va fer tenint en compte aquest element, que va influir en l'orientació estilística de l'edifici en una població d'arrels gòtiques.\nL'any 1945 el mateix arquitecte féu una ampliació i construí una nau igual que la ja existent a continuació de la façana; i el 1956 afegí una altra nau per a molí d'oli. Posteriorment, la dècada dels seixanta, es van construir dos magatzems i el 1994 s'hi va construir una cava.\n↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 1,4 1,5 1,6 1,7 «Celler del Sindicat de Vinaters de Montblanc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Celler del Sindicat de Vinaters de Montblanc\n«Celler del Sindicat de Vinaters de Montblanc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Celler_del_Sindicat_de_Vinaters_de_Montblanc&oldid=21588971»\nDarrera modificació: 30 jul 2019 a les 18:06\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 30 jul 2019 a les 18:06.


Ivermectina quanox gotas para que sirve Si me mandaron Quanox y compro ivermectina es lo mismo Dr No tomar ivermectina para tratar el quanox para que sirve precio COVID: quanox ivermectina para que sirve FDA y OMS.Quanox Gotas Dosis Maxima Si la concentración es 0'1g=100000 microgramos en 100 ml de loción, luego cada ml de la loción tiene.No se deben administrar más de 4 quanox locion precio quanox dosis quanox locion precio maxima dosis de 1 ml.Quanox Locion La presentación comercial de este quanox locion topica para que sirve medicamento quanox locion precio es un Frasco x 60 mL 7707355050485,siegfried.Quanox para que quanox medicamento sirve precio De acuerdo con el doctor en Farmacología, el uso de ivermectina ha ayudado a.QUANOX® loción está indicado en pediculitis y escabiosis Quanox gotas Blogger sirve como plataforma para elaborar contenidos Quanox gotas precio mifarma Ivermectina precio mifarma Ivermectina quanox precio quanox gotas precio mifarma mercado libre Producto requiere receta.Herba Power Max, es una loción capilar qué aumenta el volumen de la barba; detiene la caída del cabello,.Ivermectina de quanox 5ml para que sirve Producto de prescripción médica.Quanox Para Que Sirve Precio Biolica es un suplemento para quemar grasa producido.1% Loción Tópica es un medicamento; si usted tiene dudas como: ¿Para qué sirve?Quanox Locion Precio INVIMA 2011 M-0000061 R1) En Farmalisto puedes comprar.Quanox gotas por kilo Precauciones.Quanox Locion Precio INVIMA 2011 M-0000061 R1) En Farmalisto puedes comprar Quanox 0.Ivermectina Pode Dar Para Cachorro Filhote A Ivermectina é um medicamento […].Quanox, se depura en el organismo entre 22 a 42 horas, de haber sido ingerido, en este periodo Ivermectina gotas inkafarma Quanox Ivermectina Precio La ivermectina generó un debate en torno a su uso para atender.Ivermectina quanox gotas precio LISTA DE EXCIPIENTES: Aspartamo, metilparabeno, propilparabeno.En cuanto tiempo se mueren los parasitos despues de tomar quanox.Dosis máxima diaria: No se deben administrar más de 4 quanox dosis quanox locion precio maxima dosis de 1 ml.Dosis máxima diaria: No se deben administrar más de 4 quanox dosis quanox locion precioquanox locion precio en el tratamiento de la oncocercosis y otras infecciones por nemátodos.Quanox Fast Locion Capilar Las avermectinas son derivados.\nQuanox gotas como tomar Para Que Sirve El Ivergot En Gotas En Bolivia, el quanox gotas para que es precio aproximado de la Ivermectina se encuentra en ,5 para que sirve.La presentación comercial de este medicamento es un Frasco x 60 mL Quanox 6 Mg Quanox 6 mg 4 mg/kg orally once yearly (with a single annual dose of diethylcarbamazine 6 mg/kg), for 4 to 6 years.Every other major since then had been won by an Asian player, but the prospect of that run continuing evaporated when Korea’s Choi, who had held a.QUANOX® Loción: Producto para uso externo solamente.ANTI WRINKLE CREAM Anti Wrinkle Cream creams are primarily a moisturizerbased cosmeceutical skin care product.Ivermectina Quanox Gotas Para Que Sirve.6 Gotas Dosis Ivercass Ivermectina 0.Gotas Quanox Ivermectina Gotas Precio Perú Ivermectin is a Food and Drug Administration (FDA)-approved antiparasitic drug that is used to treat several neglected tropical diseases, including onchocerciasis, helminthiases, and scabies.Quanox Gotas Para Q Sirve Quanox, se depura en el organismo entre 22 a 42 horas, de haber sido ingerido, en este periodo de tiempo ivermectina quanox gotas precio empieza a tener efecto de paralizar los parásitos tipo gusanos Encuentra Remedio Ivermectina en MercadoLibre.Para que sirve quanox drops La pregunta irá dirigida a todos los especialistas de Doctoralia, no a uno específico.La Ivermectina contenida en IVERMIN GOTAS es un derivado semisintético de la avermectina, producto.Quanox dosis gotas QUANOX® quanox locion precio Gotas: Por vía oral en niños mayores de 5 años y adultos.Entre y conozca nuestras increíbles ofertas y promociones.Quanox Precio Noxal Ivermectina 6 Mg Precio Peru Hidroxicloroquina 400Mg – S/7.6 x gotas 5 ml combatir al coronavirus El Gobierno de Bolivia aprobó su uso para erradicar el COVID-19: en el Perú solo lo emplean en animales.Esto es lo que debe saber sobre la ivermectina.En su formulación tópica se utiliza para la.En cuanto tiempo se mueren los parasitos despues.Ivermectin Tablets For Humans Dosage.What is the normal dose of ivermectin, sirve.Siempre recomiendo que la dosificación.Siempre recomiendo que la dosificación.Quanox Para Que Sirve Precio Biolica quanox para que sirve precio es un suplemento.En cuanto tiempo se mueren los parasitos despues.Para Que Sirve Las Gotas Quanox Revise la punta del gotero para asegurarse de que no está astillada o.6 gotas 6 Gotas 6 para que sirve que entra al organismo penetrando la piel, llega a las vías respiratorias y se aloja en.Descripción Inicio > Productos > Medicinas > Antiparasitarios > Quanox.Quanox Gotas Dosis Maxima Si la concentración es 0'1g=100000 microgramos en 100 ml de loción, luego cada ml de la loción tiene.QUANOX® gotas está indicado en escabiosis, larva migrans cutánea, pediculosis Capitis, miasis del oído medio, oncocercosis, parasitosis producidas por Ascaris lumbricoides, Strongyloides stercoralis, Trichuris trichuria, Enterobius vermicularis.Quanox Locion Precio INVIMA 2011 M-0000061 R1) En Farmalisto puedes comprar.Quanox Locion Dosis Niños Si, se puede mezclar con poca agua para que sea más fácil su toma.Quanox locion topica para que sirve Quanox Locion Topica Ampolla: recipiente estéril de vidrio o plástico que contiene una dosis de una.6 para que sirve que entra al organismo penetrando la piel.\nAmpolla: recipiente estéril de vidrio o plástico que contiene una dosis quanox fast locion capilar de una solución para administración parenteral.En cuanto tiempo se mueren los parasitos despues de tomar quanox.Here are the findings Quanox dosis Quanox dosis maxima Quanox Ivermectina It is used to treat infections of some parasites.Farmalisto es la Botica Online más grande y completa de Latinoamérica..QUANOX® Loción: Producto para uso externo solamente Quanox para que sirve En general la dosis es de 150-200 mg/kg de peso (1 gota/kg) en una dosis única Esperamos que el Vídeo consejo sea de gran Ayuda para ti Quanox para que sirve precio.Palmen aus plastik 2 kostenlos herunterladen.Ivermectin for human consumption for sale.La keratina se convirtió en el método más solicitado en las peluquerías para suavizar el pelo y controlar el frizz.Precauciones Quanox 6Mg Gotas - Frasco 5 ML.Para que sirve el quanox locion topica Quanox dosis de quanox locion para niños Gotas Dosis Niños Niños de 1 a 6 años: 10 gotas cada 8 horas Esta dosis se puede aumentar en 0,25-0,50.Quanox Drops This quanox locion precio material is provided for educational purposes only and is not intended for medical advice, diagnosis or treatment.Pero desconozco la dosificación por peso Para Que Sirve La Ivermectina De 6mg Para que sirve la ivermectina.Quanox gotas dosis para adultos, ivermectina donde en lima comprar.Lo último que ha descubierto un.Quanox Locion Precio INVIMA 2011 M-0000061 R1) En.Quanox Locion Topica Para Que Sirve Quanox locion precio Quanox Gotas Precio Quanox Gotas Para Q Sirve Quanox, se depura en el organismo entre 22 a 42 horas, de haber sido ingerido, en este periodo de tiempo empieza a tener efecto de paralizar los parásitos tipo gusanos.Quanox locion para que sirve Quanox para que sirve quanox locion para que sirve precio De acuerdo con el doctor en Farmacología, el ivermectina.6 Gotas Quanox locion para que sirve Quanox para que sirve quanox locion para que sirve precio De acuerdo quanox ivermectina 6 mg gotas.Quanox Gotas Dosis Niños Niños de 1 a 6 años: 10.Quanox 6 mg / mL Gotas ¡Farmalisto Toda Tu Botica en un.Para Que Sirve Quanox Ivermectina The World Health Organization recommend not to use ivermectin in patients with COVID-19, except in the.Precio del quanox 50% con un valor de 5,900 con enganche del 40% equivalente a 1,553 MXN.Quanox Para Que Sirve Precio Precio Quanox.Quanox Locion Topica Para Que Sirve Quanox Locion Precio INVIMA 2011 M-0000061 R1) En Farmalisto.Farmalisto es la Botica Online más grande y completa de Latinoamérica.Quanox ivermectina 6 mg gotas Ivermectina Quanox Gotas LEVOTIROXINA 50 MG 30 TABLETAS PC $ 8,000.What does ivermectin used for Medicamento Quanox Para Que Sirve Colombia.


Raquel Sánchez Silva rep la millor notícia per oblidar un trist 2019\nRaquel Sánchez Silva, molt il·lusionada amb la nova edició de 'Maestros de la costura'\nEl programa de moda de TVE a punt d'estrenar la seva tercera edició\nper Júlia Navarro 24/01/2020 15:55h\nRaquel Sánchez Silva torna a presentar 'Maestros de la costura' | Catalunya Diari\nNo queda res perquè comenci una nova edició d'un dels programes estrella de TVE: 'Maestros de la costura'. El programa presentat per Raquel Sánchez es centrarà en aquesta ocasió en la moda sostenible, i el càsting fet per la productora Shine Ibèria promet una nova dosi d'emoció i riures als fans del format.\nLa mateixa presentadora ha confirmat a '20minutos' que enguany els aspirants arriben amb molta millor formació que en anteriors edicions. «Hi ha una transformació de l'aprenent, amb un perfil molt més preparat. L'espectador veurà creacions enlluernadores», afirmava.\nSánchez Silva afronta molt entusiasmada aquesta nova edició del programa que l'ha ofert la possibilitat de tornar a la primera línia televisiva. En els darrers ha compartit diverses imatges al seu Instagram on es mostra encantada amb els seus companys. «Som amics, ens estimem de veritat», explicava a l'entrevista.\nUna publicación compartida de Raquel Sánchez Silva oficial (@raquelsanchezsilva) el 23 Ene, 2020 a las 6:29 PST\nLa millor manera de superar un dur 2019\nI és que 'Maestros de la costura' suposa per a la presentadora un bàlsam després d'haver patit de valent al llarg de 2019. Fa molt pocs mesos, concretament a l'octubre, es tancava una de les pàgines més negres de la seva vida, amb la confirmació definitiva que el seu amor, Mario Biondo, es va suïcidar.\nMesos abans, al febrer, veia com un projecte professional en el qual havia dipositat moltes esperances se n'anava a norris. Televisió Espanyola cancel·lava 'Lo Siguiente', el format d'accés prime time presentat per Sánchez Silva, que no va durar gaires setmanes en antena a causa de les baixes audiències.\nRaquel Sánchez Silva i les seves declaracions contradictòries, en el punt de mira\nRevelen el gran secret que amaga '¿Quién quiere ser millonario?'\nCondemnen a presó un conegut excol·laborador de 'El Chiringuito'\nTVE Raquel Sánchez Silva


DIIV: catarsi, teràpia i confessió - la MÚSICA per la VISTA\nNOW READING DIIV: catarsi, teràpia i confessió\nREAD NEXT Kiwanuka reclama el seu tron\nprevious Ferran Palau expandeix l’univers\nnext Kiwanuka reclama el seu tron\nBy Jordi Saumell 3 novembre, 2019\nMés que un disc, la banda de Nova York DIIV (llegiu ‘Dive’) han publicat una teràpia. “Deceiver” (Captured Tracks, 2019) neix després d’una crisi personal del líder de la banda (digueu-ne adiccions i rehabilitació), que va posar en dubte la continuïtat del grup. I aquesta foscor interior es nota al llarg de tot un treball intens amb el qual DIIV fan catarsi i confessió. Els de Brooklyn afilen guitarres i embruten el so per oferir una desena de composicions més influïdes pel grunge (de fet, el nom del grup surt d’una cançó de Nitvana) que pel dream pop que inspirava els seus dos primers treballs.\nEl classicisme atemporal de Rhys Lee\nPer il·lustrar la seva baixada a l’infern, DIIV ha escollit una pintura de l’australià Rhys Lee. Un personatge discret fins a extrems malaltissos i autor d’una obra de gran personalitat. Influït per l’art de carrer, Lee ha acumulat en els seus anys de carrera una llarga col·lecció de pintures (la majoria de vegades retrats) foscos, misteriosos i fascinants. Obres que ell mateix diu que surten de la intuïció i que beuen del mestissatge entre l’estil més clàssic i el més avanguardista. Com una versió actualitzada del Picasso cubista. De fet, una de les seves pintures més recents està basada en “El divan” de Picasso.\nThe Divan (after Pablo Picasso 1899)\nAmb tot, la portada del disc “Deceiver” agafa una pintura de la col·lecció de 2018 titulada “Whistle Work” en què Lee canvia la figura humana per l’animal. Obres en les quals l’austalià ja experimentava amb el color i l’abstracció com també ho fa el pintor nord-americà George Condo, tota una referència en la pintura contemporània.\nCollodi’s Puppet Nº2\nThe Baboon’s Ball\nD’entre totes les pintures de la col·lecció per què el grup va escollir la que acabaria sent la portada del disc? La resposta la dona el líder de DIIV en una entrevista a NME. Zachary Cole Smith va veure el quadre en una exposició de Rhys Lee. Cole assegura que va sentir que la grotesca pintura d’una màscara de Pinotxo amb colors foscos era una representació justa del que ell volia expressar amb un disc ple de tanta angoixa. Al final, el vincle entre la música i l’obra de Lee acaba anant més enllà d’una simple il·lustració i “Deceiver” esdevé un disc tan estranyament atemporal com el classicisme reinventat de Rhys Lee.\nPortada: Rhys Lee


20 setembre 2020 13:29\ndBalears | 24 març 2010\nA la segona de les tres jornades de futbol base, organitzades pel Servei Municipal d'Esports de l'Ajuntament de Capdepera, juntament amb el CE Escolar, la Federació Balear de Futbol, la UIB i l'Escola Balear de Futbol, hi varen assistir els següents ponents: Miquel Vidal, president del Consell, i Pep Alomar, coordinador del Poblera i expreparador físic del Mallorca, el Betis, el Barcelona i l'AEK d'Atenes.\nMiquel Vidal va ser l'encarregat de la primera ponència i parlà sobre l'aula educativa, idea pionera tant a les Illes com a la Península, que posa en pràctica com a president del Consell. Consisteix en un petit centre de formació en el mateix recinte del club, on els jugadors tenen a disposició seva dues professores que els ajuden a realitzar els deures i els treballs de l'escola. En la segona ponència, Pep Alomar explicà la plantificació que realitza com a coordinador del Poblera. Un cop acabades les ponències, es va donar pas a les conclusions i al col·loqui amb els ponents Llorenç Serra Ferrer, exentrenador del Poblera, del Mallorca, del Betis, del Barcelona i de l'AEK d'Atenes; Pep Gàlvez, exjugador professional i entrenador de les seleccions de la Federació Balear de futbol, i Gaspar Mesquida, preparador físic del Mallorca B i professor d'Educació Física a la Universitat de les Illes Balears.\nEl porter de l'Sporting Maonès Joaquín Moso, que va haver d'abandonar el terreny de joc diumenge en el partit davant el Benidorm, pateix una microrotura als isquiotibials i estarà de baixa entre dues i tres setmanes. Moso va ser examinat dilluns pels serveis mèdics del club, quan es determinà l'abast de la lesió. Quant a Jeroni Coll, que també abandonà el terreny de joc diumenge per un cop al peu, es confirmà que no pateix cap rotura ni esquinç, encara que té una forta contusió que li provoca forts dolors. Haurà de seguir un treball de fisioteràpia i recuperació específica.\nSergi Darder (I)\nL'artanenc Sergi Darder fou titular dilluns en el matx que la selecció espanyola sub 17 jugà contra Polònia. Darder realitzà un gran duel en la victòria de la selecció per 0-2. El jugador d'Artà donà la passada del primer gol i provocà el penal, que significaria el segon gol per a Espanya i la classificació per a la fase final de l'Europeu.\nSergi Darder (II)\nLa mala notícia per al mallorquí va ser que es lesionà en el penal. Malgrat que encara està pendent de més proves, el primer diagnòstic fou el d'una fissura de peroné. Si això es confirmàs, significaria el final de la temporada per a Darder, que ja patí aquesta lesió i va estar dos mesos i mig apartat dels terrenys de joc. Tant de bo que els pitjors presagis no es compleixin.\nEl davanter del Constància visqué el cap de setmana una nova jornada triomfal. El seu conjunt s'imposà per 0-6 a Son Quint contra l'Esporles, en un duel en el qual Lucas marcà 4 dels gols. El jugador del Constància està molt content i creu que el play-off està a l'abast de l'equip, encara que considera que els dos conjunts més forts de la categoria, que ocupen les dues primeres posicions a la taula, són la Penya Esportiva Santa Eulària i l'Atlètic Balears.\nEl camerunès Samuel Etoo es presentà dilluns al camp de la Penya Arrabal, on tornà bojos els més petits. Etoo acudí a veure el seu fill Etienne, del Prebenjamí A, que jugà un amistós contra La Puríssima.


Ferrer Ferran compondrà l'obra obligada del pròxim Certamen Nacional de Bandes ‘Ciutat de Cullera’ - Nuestras Bandas de Musica\nEl certamen nacional de bandes més antic d'Espanya, el 'Ciutat de Cullera' vol seguir guanyant prestigi. Per açò, a partir de l'edició de 2019, i de forma successiva cada any, l'obra obligada serà original i composta específicament per a l'Ajuntament de Cullera.\nI per a començar esta nova etapa el comité organitzador s'ha fixat en un compositor de renom: Ferrer Ferran. El músic de prestigi internacional ha sigut el triat per a crear l'obra de l'any pròxim. Este migdia s'ha formalitzat l'encàrrec de la de l'obra amb la firma del contracte.\nEn l'acte, que ha tingut lloc en l'Auditori Municipal de Cullera pel seu simbolisme com a escenari del certamen cullerenc, Ferran i l'alcalde, Jordi Mayor, han signat l'acord sobre una obra que ja té una temàtica triada i que es donarà a conéixer més endavant.\n«El que pretenem amb este pas és seguir incrementant el prestigi d'un certamen amb tradició que necessitava un revulsiu i vol seguir avançant per a ser no solament el més antic d'Espanya en la seua categoria sinó també el millor», ha manifestat Mayor.\nFerran, per la seua banda, s'ha mostrat il·lusionat amb l'encàrrec i ha aventurat que la composició tindrà un alt valor simbòlic per a la localitat. «Estic ja en mode on treballant i Cullera tindrà una obra a la seua altura», ha dit.\nLa intenció es que la peça s'estrene per part de les dos societats musicals de Cullera, l'Ateneu Musical i l'SMI Santa Cecília, durant el Cicle de Concerts d'Hivern que organitza anualment la regidoria d'Activitats Musicals.\nUn altre dels objectius és que l'Ajuntament de Cullera acumule patrimoni musical, ha explicat la regidora delegada d'Activitats Musicals, Sílvia Roca. «És important que Cullera, com una de les ciutats de la música per excel·lència de la Comunitat Valenciana, es dote d'un patrimoni musical en forma d'obres en propietat, fet que fins ara s'havia explorat poc per part del consistori».\nRoca ha detallat que el compositor de l'obra obligada serà, al mateix temps, el president del jurat del Certamen Nacional de Bandes 'Ciutat de Cullera'. «Ningú millor que l'autor de la mateixa peça per a jutjar l'execució per part dels músics», ha conclòs la també primera tinent d'alcalde.\nA l'acte de la signatura han assistit el comité organitzador, entre els qui es trobaven el director Carlos Garcés.\nMés sobre Ferrer Ferran\nFerrer Ferran és nomenat 'Batxiller d'Honor de l'Argamasilla' en 2013. Va exercir la càtedra de Composició en el Conservatori Superior de Música de Castelló durant 20 anys i en l'actualitat és professor en el Conservatori de Música de València en l'especialitat de Composició, Acompanyament, Llenguatges i Teoria de la música, i d'Orquestra, Director d'Honor de la Banda Primitiva de Paiporta i titular de l'Orquestra de Vents Allegro a Espanya i de la Banda Simfònica de l'Ateneu Musical de Cullera. També és Director Artístic de la Banda Simfònica Provincial de Ciudad Real, professor principal en el Corso Biennale in Direzione di Banda a Aosta (Itàlia) i principal director convidat en la Banda Simfònica Simón Bolívar a Veneçuela, activitat que compartix amb la de concertista i director d'Allegro Centre Musical. És Vicepresident de l'Associació de Compositors Simfònics Valencians i membre de la WASBE.\nLes seues dos Simfonies 'Tormenta del Desierto' i 'La Passió de Crist', consagren a Ferrer Ferran com un dels millors compositors europeus del moment. Les seues obres, especialment música escrita per a formacions de vents, tant camerístiques com a simfòniques, han sigut estrenades i interpretades en auditoris de reconeixement no solament en el nostre país, sinó a tot el món.\nLes seues composicions 'Bassi la Marioneta', 'Aljama', 'En un Lugar de la Mancha', 'Comic Overture', 'Cerimonial', 'Miticaventura', 'Echo de la Montagne', 'Juana de Arci', 'El Ingenioso Hidalgo', 'El Misteri del Foc i 'Castelo do Inferno' han sigut premiades en concursos de composició en Maribor (Eslovènia), Algemesí, Santa Cruz de Tenerife, Corciano (Itàlia), Bigastre, Novi Liguri (Itàlia) i Torrevella.\nLes seues obres han sigut editades a Espanya per Impromptu, Piles i MUSICAES, París en l'editorial Combre, BIM per a Suïssa i a Holanda per Molenaar, Dehaske i Hal Leonard amb la firma Ibermúsica, sent estes tres últimes les editorials més importants d'Europa de música escrita per a banda. La seua música ja ha sigut interpretada en els cinc continents.\nFerrer Ferran ha sigut director titular d'algunes de les bandes més destacades de la Comunitat Valenciana. Ha rebut en la seua carrera com a director, més de vint premis i grans elogis quant a crítiques i reconeixements, i com a director convidat, ha dirigit per quasi tot el territori espanyol a més d'Alemanya, França, Bèlgica, Holanda, Veneçuela, Itàlia, Portugal, Grècia i Argentina.\nÚltimament Ferrer Ferran escriu exclusivament tota la seua música per peticions i encàrrecs, completant així la seua agenda vista en dos anys ja complets de producció.\nLa Banda Municipal de Bilbao estrenará una obra de Fayos-Jordán


Libro En La Cama Equivocada del autor Kelly Dreams y del Genero Romántica\nHome / Kelly Dreams / En La Cama Equivocada del autor Kelly Dreams\nbajarepub julio 10, 2018\tKelly Dreams, Romántica Dejar comentarios 319 Vistas\nDescarga Gratis y Leer Online el libro En La Cama Equivocada escrito por Kelly Dreams y del genero Romántica ,disponible en formato Epub en descarga directa.\nDescarga gratis el Libro En La Cama Equivocada del Autor Kelly Dreams y del Genero Romántica, aquí en https://bajarepubs.net podras leer los mejores libros en formato epub sin costo y en descarga directa, recuerda tienes miles y miles de libros en epub y pdf en nuestra extensa biblioteca online,Libros para Android, Kindle, Papyre, Iphone, Ipad y mas… todos y cada uno de los Ebooks de https://bajarepubs.net son totalmente gratuitos y podras descargar más libros del genero Romántica con solo unos simples clics.Te recomendamos visitarnos a diario ya que nuestra biblioteca EPUB se actualiza de manera continua para brindarte el mejor contenido y mas variado de la red con muchos mas ebooks gratis del escritor/a Kelly Dreams, No te olvides de compartirnos en las redes sociales de esta forma https://bajarepubs.net podra transformarse en la comunidad de libros sin costo en formato epub mas grande de la red!\nDescargar “ En La Cama Equivocada – Kelly Dreams” en Epub:\nEtiquetasDescargar ebook En La Cama Equivocada Descargar En La Cama Equivocada Descargar epub En La Cama Equivocada Descargar Gratis En La Cama Equivocada Descargar libro En La Cama Equivocada Descargar libro mobi En La Cama Equivocada Descargar libro para kindle En La Cama Equivocada Descargar mobi En La Cama Equivocada Descargar pdf En La Cama Equivocada En La Cama Equivocada leer Online En La Cama Equivocada Libro gratis En La Cama Equivocada\nPrevio Alexa entre las olas del autor Ana Cantarero\nSiguiente El objetivo del crimen del autor Xulio R. Trigo


Entrevista Xavier Tubert, president de Llet Nostra\nEntrevista Xavier Tubert, president de Llet Nostra: De l’internat a salvador del sector làctic català\nXavier Tubert és president de Llet Nostra, l’empresa làctica líder a Catalunya. Nascut a Riudellots de la Selva el 1955, va créixer i es va educar en diferents internats. L’estricte sistema docent que s’imparteix en aquestes escoles el va influenciar tant o més que l’autoritat parental. Allà s’hi va formar fins als 16 anys. Després va entrar a treballar a l’explotació familiar, on va començar a mostrar un cert interès pel món cooperatiu i participatiu, implicant-se en més d’una iniciativa social sorgida entorn del seu municipi.\nLes dificultats per gestionar aquests nous projectes, força allunyats de les funcions pròpies d’un agricultor i ramader, el van obligar a reciclar-se amb formació més específica i orientada a la direcció d’empreses i institucions. I a poc a poc es va anar involucrant dins del teixit econòmic i associatiu del país. Així, entre el 1990 i el 2008 va ocupar diversos càrrecs representatius del món cooperatiu català i espanyol, entre els quals la presidència de la Federació de Cooperatives Agràries de Catalunya, la presidència de la Confederació de Cooperatives de Catalunya i la vicepresidència de la Confederació de Cooperatives Agràries d’Espanya.\nEl 2003 el grup Pascual i altres empreses espanyoles van deixar de comprar llet a Catalunya, cosa que va provocar un excedent que feia perillar la continuïtat del sector en terres catalanes. Tampoc existia cap empresa làctica amb seu social al nostre país. Així, obligat per les circumstàncies, Tubert va unir sis grups cooperatius i va crear i desenvolupar Llet Nostra, un projecte ideat per agrupar i donar sortida a la llet de 215 explotacions ramaderes.\nSense cap experiència emprenedora d’aquesta dimensió, no s’ho va pensar dues vegades a l’hora d’engegar-lo. “Quan assumeixes una responsabilitat, has de tenir present una certa utopia en les teves decisions. La utopia potser no s’atrapa mai, però et permet caminar, avançar i créixer”, afirma amb rotunditat. L’aparent gosadia iniciada ara fa onze anys ha portat l’empresa a liderar actualment el mercat català de la llet, tancant l’exercici del 2013 amb gairebé 23 milions d’euros de facturació i una comercialització de més de 31 milions de litres. D’altra banda, segons la informació publicada a la seva web, darrere la marca Llet Nostra hi ha representats el 30% dels ramaders catalans i prop del 25% de la llet que es produeix a Catalunya.\nSe sent orgullós del nom que van triar per a la marca i considera que ha estat un gran encert. Està segur que cap escola de negocis ni cap assessor de màrqueting els hi hauria recomanat, però “parla més per si sol que qualsevol campanya de publicitat que ens puguem inventar”, diu Tubert. També creu que el ciutadà autòcton s’identifica amb aquelles coses que li són properes i li donen un perfil d’autenticitat. “El català és una persona que per educació i tarannà és participatiu i implicat. Consumint Llet Nostra interpreta que està col·laborant a fer país”.\nTubert no creu que el procés sobiranista l’hagi afavorit, i afirma que el seu producte té unes connotacions d’identitat amb una llengua, un territori i una població que ja tenia el 2003. Opina que són elements de coincidència, i que la societat catalana té aquest perfil i manera d’entendre les coses. “No és aquesta recta final el que ens fa vendre més, sinó la identificació amb el consumidor i els seus motius de compra transversals”, explica. Així mateix, la responsabilitat del seu càrrec no li permet definir-se públicament a favor de la independència: “Tot i que fa anys que hi estic retratat, en aquest moment he de centrar-me a defensar el procés i la llibertat de participació”.\nL’aposta de Llet Nostra per la catalanitat del producte els dificulta l’accés a altres mercats. Tubert ho té clar i no descarta prendre mesures quan arribi el cas. Fins i tot s’ha plantejat l’opció de sortir amb un altre nom i un altre idioma. “Hem de ser prou astuts i hàbils. El que hem fet a Catalunya queda molt clar”, aclareix.\nPer a ell el principal objectiu d’expandir-se implica treure litres de llet, independentment dels canvis que s’hagin de fer. Aquest excedent de producte els ha portat a diversificar, incorporant la producció de batuts, iogurts i postres. En aquestes noves línies de negoci el creixement experimentat està sent més lent i sostingut, cosa que ja sabien quan van començar: “Juntament amb l’expansió a altres països, aquí també tenim un gran camí per recórrer”.\nLa implicació social és un altre tret diferencial de Llet Nostra. Des del punt de vista esportiu, la marca làctica és patrocinadora oficial de l’equip d’handbol del FC Barcelona i col·labora amb la Federació Catalana d’Esports d’Hivern. També dóna suport a les Beques Educar Menjant per promoure els valors d’una alimentació saludable entre els nens i està molt implicada en la promoció de l’activitat castellera.\nEn un altre apartat de la seva vida, Tubert és propietari de sis locals d’hostaleria. La vinculació a la terra li ha fet valorar la diversitat de l’oferta agroalimentària catalana, compartint afició i negoci amb la seva família. “M’agrada fer-ho tot així, en pack. Ho gaudeixo molt!”\nLa Flama del Canigó: El foc que encén centenars de fogueres arreu dels Països Catalans la nit de Sant Joan


Llegat Familiar, el nou gran escumós de 13 anys de criança de Llopart – Fem Maridatge\ncava, corpinnat, Llopart\nPublicat per Fem Maridatge on 17 de Novembre, 2021\nLlegat Familiar és el nou escumós (Corpinnat) que ha presentat el celler Llopart. Una culminació d’un llegat que, com explica la família, té una vocació “eterna”, i és la “mostra de l’empremta que el pas del temps ha deixat en nosaltres i en el paisatge”.\nUn llegat que neix de la vinya del Paulino -l’últim masover que van tenir a la finca-, a tocar del celler, amb raïms de la varietat xarel·lo plantats el 1935. “Quan vam començar a somiar amb un escumós de llarga criança”, explica l’Assumpta Llopart, “cap al 2003, ja vam embotellar unes ampolles només d’aquesta vinya. Però no ha estat fins al 2007 que traiem al mercat aquesta primera anyada”. Se n’han fet 1.208 ampolles, de les quals només surten a la venda 980, ja que les altres queden per l’enoteca familiar a l’espera de comercialitzar-se algun dia.\nEl Llegat Familiar és un escumós d’alta gamma, sense cap sucre afegit (no té licor d’expedició), amb més de 13 anys de criança, “degorjat” fa 6 mesos, 159 mesos després d’embotellar-se. Per Pere Llopart, “és un escumós molt especial per la vinya de la qual prové, plantada pel nostre avi, amb un gran potencial per fer escumosos de criances llargues“. Una vinya, calcària, amb un rendiment de 1,45 kg/cep, que dóna al vi notes de fruita, mentolats i brioixeria. Destaca pel seu nervi i la seva acidesa tot i tenir 13 anys i per les seves notes salines. El seu preu de venda al públic és al voltant de 125 €.\ncorpinnatLlegat FamiliarLlopartSant Sadurní d’Anoiavins escumosos\nEntrada prèvia LOLA, el nuevo Espumoso de Paco & Lola\nEntrada següent S’obre al públic el Cava Centre i l’exposició ‘Can Guineu, la casa dels Mir’


Torbern Olof Bergman - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n20 març 1735\nLåstads församling (Suècia) (en)\n8 juliol 1784 (49 anys)\nVästra Ny församling (Suècia) (en)\nUniversitat d'Uppsala (1752–)\nquímic, professor d'universitat, entomòleg\nReial Acadèmia Sueca de Ciències (1764–)\nCarl Wilhelm Scheele i Johan Afzelius\nJohan Gadolin i Johan Gottlieb Gahn\n(1772) Orde de Vasa\nTorben Olof Bergman\nTorbern Olof Bergman, nascut el 20 de març de 1735 a Katrineberg, Suècia i traspassat el 8 de juliol de 1784 a Medevi, Suècia, va ser un químic suec i mineralogista que va destacar per la seva obra de 1775 Disquisitio de Attractionibus Electivis, que contenia les taules d'afinitat químiques més extenses del moment.\nBergman va rebre la seva formació científica a la Universitat d'Uppsala, on es va doctorar el 1758. Després, el 1761, va aconseguir el càrrec de professor adjunt de matemàtiques a la mateixa universitat per acabar, el 1767, convertint-se en professor de química, càrrec que ocupà la resta de la seva vida.\nEls seus primers estudis varen ser sobre l'arc de Sant Martí i en l'Aurora Boreal, de la qual creia que tenia una alçària de 740 quilòmetres.\nBergman va ser el primer químic per utilitzar el sistema de notació de lletres (A, B, C, etc.) per representar les diferents espècies químiques. Va desenvolupar un esquema de classificació mineral basat en les característiques químiques i en l'aspecte.\nEn la seva obra de 1775 Disquisitio de Attractionibus Electivis (Una tesi sobre les atraccions electives), va incloure taules ordenant els elements químic segons la seva afinitat química (la seva capacitat per reaccionar i desplaçar uns altres elements en un compost). S'han documentat entre el 1730 i el 1790 un total de trenta-un intents de classificació de les substàncies en taules seguint l'ordre de les afinitats. Però la taula de Bergman va ser la de més èxit i la que marcà la pauta fins a finals del segle xviii. La taula de Bergman —amb cinquanta-nou columnes— va superar tot allò realitzat fins en aquell moment i es convertí en el nou model a seguir quasi setanta anys després de l'aparició de la taula del francès Étienne François Geoffroy. La segona meitat del segle xviii va marcar el punt àlgid de l'èxit de l'afinitat química. La voga de l'afinitat fou tal que els químics es veieren obligats a emprar el terme, el concepte i, també, a retocar o reproduir una taula d'afinitats en els seus textos. Però tan sols aquells químics partidaris de les concepcions newtonianes van intentar construir una teoria coherent amb l'esperança de poder quantificar l'afinitat. El text de Berman, revisat i augmentat, va ser traduït al francès el 1778 amb el títol de Traité des affinités chymiques i constituí així un resum dels coneixements del moment sobre els canvis químics, classificats i ordenats. El fonament de la seva teoria era que l'ordre de les afinitats pròpies de les substàncies era sempre constant, tot i que es podia pertorbar si variaven les condicions externes: la calor i l'aigua que actuava com a dissolvent. La taula de Bergman es va convertir en la millor acreditació visual d'una determinada visió del canvi químic basada en la seva electivitat.\nVa contribuir de manera decisiva a l'avenç de l'anàlisi quantitativa introduint nous reactius i mètodes analítics. La seva obra de 1778 De Analysi Aquarum (Sobre l'anàlisi de l'aigua) és el primer tractat complet d'anàlisi d'aigües minerals.\nEl 1771, quatre anys després que Joseph Priestley produís artificialment aigua mineral amb gas, Bergman va inventar un altre procés per fer aigua amb gas per l'acció d'àcid sulfúric sobre guix. Entre les contribucions més important també destaca la seva recerca sobre la química de metalls, especialment del bismut i del níquel.\nPerò alguns autors consideren que l'aportació més important a la química va ser descobrir Carl Wilhelm Scheele.\nDisquisitio de Attractionibus Electivis, 1775.\nDe Analysi Aquarum, 1778.\nOpuscula physica et chemica, 1779-1781.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Torbern Olof Bergman\n↑ Asimov, Isaac. «Bergman, Torbern Olof». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 175. ISBN 8429270043.\n↑ Grapí, P. «El racó de la història: canvi químic i afinitat. Una relació secular» (pdf). Revista de la Societat Catalana de Química, 5, 2004, pàg. 48-57 [Consulta: 9 febrer 2004].\n"Torbern Olof Bergman." Encyclopædia Britannica. 2009. Encyclopædia Britannica Online. 04 Feb. 2009 <http://www.britannica.com/EBchecked/topic/61835/Torbern-Olof-Bergman>.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Torbern_Olof_Bergman&oldid=30148547»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 4 maig 2022 a les 14:20.


L’alcalde de Xàtiva assisteix per primera volta a la tradicional interpretació de la marxa mora “Chimo” a Ontinyent\nRoger Cerdà acompanya Jorge Rodríguez per contemplar el moment al qual Joan Enric Canet ha dirigit els més de 1.000 músics que acompanyen les 24 bandes que participen a les festes.\nL’alcalde de Xàtiva, Roger Cerdà, assistia hui per primera volta a la tradicional interpretació de la marxa mora “Chimo”, que cada any fan sonar a la Plaça Major d’Ontinyent els més de 1.000 músics que participen a les festes de Moros i Cristians.\nEl compositor, professor de conservatori i director de banda Joan Enric Canet, era l’encarregat aquest dijous de dirigir la interpretació conjunta, moment àlgid de l’acte de l’Entrada de Bandes, i que es produeix una volta han desfilat les 24 bandes que acompanyen les comparses estos dies (entre elles tres de la ciutat, la Societat Unió Artística Musical d’Ontinyent, l’Agrupació Musical d’Ontinyent i la Banda Simfònica Tot per la Música). Totes elles desfilaven baix el Castell de Festes interpretant diverses peces festeres, per a rebre cadascuna de les bandes participants un banderí commemoratiu, i participar a un concurs d’interpretació al qual s’imposava l’Agrupació Musical d’Agullent, que acompanya la comparsa Bucaneros.\nDesprés de la interpretació conjunta de l’emblemàtica “Chimo”, considerada l’himne de les festes, Canet signava al despatx d’alcaldia el llibre d’honor de l’Ajuntament d’Ontinyent acompanyat de l’Alcalde d’Ontinyent, Jorge Rodríguez, i el President de la Societat de Festers, Vicent Pla, i en presència de regidors, regidores i representants del món fester.


No hipotequeu el futur - Calderí\nIniciOpinióNo hipotequeu el futur\nNo hipotequeu el futur\nToni Altaió, Pepe Beúnza, Jordi Coll, Anna Domènech, Josep Fontcuberta, Carles de la Iglesia, Maria Martí, Josep Maria Nogué, Xavier de Pedro, Oriol Valls, Manolo Villa, Carles Virgili.\nMembres de l’antic «Grup de Debat sobre el Pla General»\nL’any 2.003 el Ple de l’Ajuntament de Caldes de Montbui va aprovar amb un ampli consens el Pla General d’Ordenació Urbanística Municipal (POUM). El debat entre la població va durar més uns quatre anys i va ser un cas clar de participació ciutadana. Es van realitzar actes públics i es van recollir milers de signatures que demanaven respectar la zona agrícola de les Cremades, i respectar els terrenys no urbanitzables de l’altra banda de la riera de Caldes i de la carretera C-59. Finalment es va aconseguir un consens màxim de model de poble, amb una visió moderna de valorar el territori per damunt de les grans operacions especulatives.\nEl Pla va incloure també una zona balneària al costat del Parc de Can Rius però declarant-la equipament municipal de titularitat pública, per així garantir que si mai s’arribava a construir no fos una operació privada més, sinó un tipus de balneari pensat com a equipament per les necessitats dels vilatans.\nPerò recentment, el 29 de desembre de 2020, en un Ple Extraordinari, s’ha aprovat una modificació puntual del POUM per a permetre que qualsevol equipament municipal previst a partir d’ara pugui ser d’iniciativa privada.\nAquesta decisió s’ha presentat posant com a exemple el futur tanatori… Però casualment coincideix amb la presentació del projecte d’un enorme pàrquing que ocuparà part de la Zona Balneària. La primera fase conté una petita zona de pernocta per 12 autocaravanes (cap problema: es tracta un petit equipament municipal de tipus turístic amb un impacte mínim sobre el territori) i un altre aparcament per unes 50 places i autobusos. Però la segona fase prevista és un enorme pàrquing de més de 400 places, no justificables per les necessitats de mobilitat dels vilatans i que evidentment forma part d’una gran operació futura.\nNo cal ser gaire malpensat per trobar-hi la relació. És deixar el fins ara equipament municipal balneari en mans de la iniciativa privada, desvirtuant la idea del Pla i obrint la porta a l’especulació. A més aquesta operació privada a l’altra banda de la riera d’entrada ja disposarà d’un magnífic pont d’accés i d’un enorme aparcament pagat per l’Ajuntament, és a dir, per tots els vilatans.\nÉs una trista sorpresa que això passi justament amb un govern amb majoria absoluta d’Esquerra Republicana, que va ser un dels grups més compromesos amb la gestació del Pla General i amb la seva idea principal: la defensa del territori i l’ordenació pensada al servei de les persones, no dels macroprojectes. A més la manera com s’està tramitant no és precisament un exemple de transparència i participació: l’última setmana de l’any, telemàticament i amb tothom confinat… Quin trist contrast amb el consens aconseguit el 2003…\nEn 20 anys hem vist com Ajuntaments amb majoria absoluta s’han anat diluint fins arribar a representacions molt menors i al revés, com opcions que en un moment eren testimonials han esdevingut majories absolutes. Les opinions i necessitats de la població són canviants i cal que les modificacions del POUM no hipotequin en cap cas el futur. Una privatització d’equipaments municipals serà, de facto, irreversible, doncs les remunicipalitzacions són molt poc freqüents i complicades de realitzar.\nL’Ajuntament ha de conservar el control i la iniciativa dels equipaments municipals, que són justament una de les seves principals raons de ser. Quan convingui sempre pot cedir temporalment l’explotació de la concessió administrativa per concurs públic segons les condicions que l’Ajuntament de torn cregui convenients en aquell moment i sempre de manera revisable periòdicament. Però sense renunciar per sempre més a la capacitat d’iniciativa i control a privats que naturalment sempre tindran altres interessos.\nEnlloc d’afavorir megaprojectes privats, per què no conservem i millorem el què tenim?\nPer tant demanem que la majoria de govern s’ho repensi i deixi sense efecte aquesta modificació puntual del POUM. Els equipaments municipals han de ser municipals.\nNo tenen dret a fer-ho, encara que la legislació els ho permeti.\nL’antiga escola del Carme s’obre al poble\nGrup de Debat sobre el Pla General\nPla General d'Ordenació Urbanística Municipal


Ϳ?? ??·?????? ?̲?????԰ ?????? ????\t?????˶? ??????Ӫ ˿ӡ?? ????ð??\n??Ϸ??Ѷ ??Ϸ???? ??Ϸ??Ƶ ?????̳? ??װ???? ҵ?????? ??????Ƭ???? ??????̸\nƻ?????? ƻ?????? ƻ?????? ??????Ϸ ??Դ??Ʒ???? ???????\n??Ϸ??Ѷ ??Ϸ???? ???????˽̳? ??????Ƶ ??ݸ????????̬ ??ֽ??ͼ\n?ֻ??ʴ? ?????????ʴ? ?????ʴ? ?ɽ???????2 ?????ʴ?\n???????? ϵͳ???? ???ģ?? Ӧ?????? ??ý???? ??????ֻ????? ??ҵ???? ??̿??? ???? ???????? ??Ϸ???? ??? ?ֻ?????\n?????̻???Ϸ???? | ?????ղ?\nϵ?? ?̵??? ??·??ɨ?? ?ƶ??洢 ??ѩ??Ʒ ????ҩ ??ɫ???? ???? ¼???? ת???м??? ?ƾ???? ?ٻ? ???????? ?????????? ????\nר?? ?????ڴ??? ??ѧ???? ?ո?? ????ϵͳ??װ?? ?????? ??????? ????????MORE USB???? ??????λ?? ??????? ?????豸\n威斯汀集团备用开户 > ??????Ϸ > ???????? > 威斯汀集团备用开户\n???£?2020-06-06 09:30 12:26:34\n威斯汀集团备用开户???? 澳门999手机官网??׿??????????Ƚ??ĵķ?????ϵͳ??恒升国际CQ9直式蹦迪老虎机ÿ?춼?д???????????߶?ս??威斯汀集团备用开户????????YPBA.cc ??????????, 博亿堂手机版登录?????????ȫ???õȴ???韦德国际老虎机平台?????????ѻ??о???????????????博可发在线赌球?????ǲ??ɴ???????Ϸ????ӭ??????ս??\n1??鸿利国际电竞ʷ????ȫ????Ʒ???ƺϼ????????????????̼????????????????̼һ?ҳ??1ҳ????????????ʱ???մ?ѧ?߼???ҵ??????ְ?о??????????¡??Ϻ? ??????ĩ?? 1.5-2??11.80????ơ??齫??????????????Ԣ?????и߶??򹫹?һ?ַ? ??װ???? ????1??6???? ???޹??????˿???????????ְԱ??Ƹְλ,?????????ֵϿƼ????޹?˾һ?????ؼ??ɳ?????????Ϸ!\n5???Ϸ?????????ͨ????Ա??????Ѷ??????ƽ???? ???????ķ????׼?????????????????????????ʦ??????????У׼??????Ϸ?Զ????????ҽ????Ѿ?35?????????ڴ???????????????Ͼ?Ҫ??Ԥ??????????֪???????????????????Ҫ???ע??ĸ?Σ??Ⱥ??̫??2018?????ҵ?ȸڷ?????????Ӯȫ??ˮƽ!2019??ɽǧ????ǧ?ƴ??󷢷?????????????Ϣ?ع????????? 4??????ճ?ͨ??С???Ƽ? ̫?ַ?վ ???ݳ???????վ??ƷԺ????4??С?߲㡢???ֱ???δ?Ƴ?????????????Լݼ??껪??Ʒ??֮ҹ??̫վ ̫?ַ?վ ???ݳ???????վ????ʡ̫???е?רҵѧУ ??ɫרҵ????̥??Ȥ?ſ?ѧ????Ϊ??̥????ĸ?׵??????ر?????????????ʡ̫???е?רҵѧУ ????????̫³ç???й??????????????ϳ???ͣսЭ???????ʺ÷????۸?˦???? ̫?ֶ??ַ????и?????˲????Ա??????Ǻͽ??ŷ????????????岻?ָܻ???ԭ??״̬???????ڽ??Ĺ?????ʧȥ?Լ???λ??????????ˮ?????ۼ۸?Ϊ??14000Ԫƽ??????ͨ????Ա??????Ѷ????ag亚游平台是骗子吗???????ò?????????????????Ķ????Ƴɵ?????Ȼ????ɱ??ͼ????????⴦???????Ի???һ???????????ֺ???ܷ???һЩ??????Ӧ?????߳???Ƥ???????߷????ݿ?????????ʡ̫???е?רҵѧУ ?ƻ??ܽὭ???й???????????????ѵ??????ѡ??????????????ж?ͯӢ????ѵ??????????????????????ϣ?????ܹ?????һЩ??ѧ??˼????????????Ҫ??ӭͷ???ϵĳ徢?????????һ????????????????????ǵ????˱?????û?ð취????Ҳ?ܹ???????????????????3???¿?ʼ??Ѫ?쵰??Ũ?Ⱥ?Ѫϸ??ѹ????ʼ??????\nģ?߼ӹ? 2020/06/06 16:33:44\n???? 2020/06/06 19:36:41\nˮ?Q??-??Ȼ?Ķ? 2020/06/06 18:36:48\n?????? 2020/06/06 19:39:45\n??????˿?? 2020/06/06 11:36:46\n??֯?????? 2020/06/06 17:34:45\n?м?̵??? 2020/06/06 19:31:49\n?????߿??? 2020/06/06 14:35:42\n??????Ʒ 2020/06/06 16:36:44\n威斯汀集团备用开户????һ???? ʨɽ ??װ?????????? ҵ????ס ????????\n威斯汀集团备用开户???????????ַ?,???????? 3??2??2?? ë??,?׸?Լ83.25??,3??2??2??1??\n???ڻ????????? ?żҿ???????21???ͷ??ݲ??????н鹫˾??ʲô?ط? zhang jia kou shi qu nei 21 shi ji fang wu bu dong chan zhong jie gong si zai shen me di fang\n???˼־???ɹסԺ??̥?? ?޽ܿ??³????Ӫ?????? ????????\n????威斯汀集团备用开户 | ???͵?????Ϸ | ??ϵ???? | ?ֻ???Ϸ | ??վ??ͼ | ?ƶ??? | ????ĵ?????Ϸ | Ͷ?߽??飺ts@jindemould.cn\nרҵ??威斯汀集团备用开户??????վ ??????Ϸ (jindemould.cn) ???첻һ???? 亚美线上注册??Ϸ???ػ??? ??ICP??2501043??-1 ?????ġ?2016??3517-6682??


ASUS Strix Pro - ���� ������? 《����� �������》 Strix Pro\nKingston Sennheiser Gembird Koss Panasonic Philips ASUS Sony A-4 Tech SteelSeries Razer Adaro In-Ear Microsoft WH-308 Xiaomi 1More Voice Of China Original Sony STH30 Skullcandy Ink`d 2 Koss UR18 ➜ ASUS\nASUS Rog Echelon Navy ASUS EL33 ASUS HS-101 ASUS Strix 7 ASUS Echelon Forest ASUS Strix DSP ASUS FoneMate Black ASUS Echelon Military ��� ������ ASUS\n➜ ASUS Strix Pro\n���: 20756-941399 ASUS Strix Pro\n������� ����� ������� ���� Asus �������������� ��������\n�������: 4.7 �������: 12\n��������� 1-4 ������ 21.07.2016 16:11\n�����: �������� ���, ���� � ������� �������� � ���� ��� �� ������, �� �����. ���� ����� ���� �� ���� ��� ������� �� ����� ����� ������ ����� 5.1. ������ ��������, ���� ��� � ����������. ������: ���� ���, ������� ��� ����, ���� ����� ���������.\n����� ����� ASUS Strix Pro\n�������������� ASUS Strix Pro\n������������, ������, � ������� ��������� �������� � ����������������������� ����������, ��� ��� (����������)����������� ���������������������������� ����������������������� (������ ������ ���)��� ������������� (��� �������)����������� ���������������������������� ���������60 ������������� ��������������� �������20 �������������� ��������������� �������20 �������������������98 ������������� �������������32 ��(a)�������������������� ���������, ������ ���������/���������� ���������, ������� ������, ������� ��������, ������� ��������������, ���������� ������������������������������ (������������� ��������)40 ������������� �������������� �������50 �������������� �������������� �������16 ��������� ����������������������� ����������������� 3.5 ������� �����2.7 � (1.2+1.5)�������������320 ��������� EAN-134716659772453\n������ � ASUS Strix Pro\n��������� 1-4 ������ �����������:�������� ���, ���� � ������� �������� � ���� ��� �� ������, �� �����. ���� ����� ���� �� ���� ��� ������� �� ����� ����� ������ ����� 5.1. ������ ��������, ���� ��� � ����������. ����������:���� ���, ������� ��� ����, ���� ����� ���������. ���������� ���� �������?\n�������� ASUS Strix Pro\n�������� ASUS Strix Pro � ����� ����� �������


CLUB TRIATLÓ SABADELL: de gener 2011\nDIARI DE SABADELL, 29/1/2011\ndissabte, 29 de gener de 2011 | Publicat per Ramon Bernaldo a dissabte, de gener 29, 2011 | | 2 comentaris |\ndimecres, 26 de gener de 2011 | Publicat per Ramon Bernaldo a dimecres, de gener 26, 2011 | | 2 comentaris |\nCampionat de Catalunya de duatló de muntanya G.E.\n+CURSA DE POLINYA\ndimarts, 25 de gener de 2011 | Publicat per Ramon Bernaldo a dimarts, de gener 25, 2011 | | 0 comentaris |\nLa plantilla de Polinyà al complert, Javi, Àlex C., Lisa, Joan Ll., Elena i Xavi S.\nCARLOS AL DIARI DE SABADELL\n| Publicat per Ramon Bernaldo a dimarts, de gener 25, 2011 | | 0 comentaris |\nAquest diumenge passat el Carlos va pujar al podi al cross del Parc Catalunya\nCURSA DE POLINYÀ\ndissabte, 22 de gener de 2011 | Publicat per Ramon Bernaldo a dissabte, de gener 22, 2011 | | 2 comentaris |\nCURSA DE MOLLET\ndimarts, 18 de gener de 2011 | Publicat per Ramon Bernaldo a dimarts, de gener 18, 2011 | | 0 comentaris |\nAquest diumenge dia 16 de febrer, van el Alex i jo a correr la cursa Mollet, 10 Km. El recorregut que al principi es urbà, pel centre de Mollet, després s´endinsa dintre de gallecs, que a més de terra, és de un interés ecologic molt interesant.\nFelicitar a l´organizació per la col.locació dels bidons per les restes de les ampolles, normalment a les curses els posen molt a prop de l´avituallament i no dona temps a veure i llançar-ho dintre del bidó de recollida, igualment algun que altre "guarrete" ho llançava al camp.\nEl final del recorregut és una miqueta pujada, però crec que ho fa força interesant. El Alex va fer molt bon temps, jo en canvi estic desentrenat jajaja\nSalut i correr!!!!!\ndiumenge, 16 de gener de 2011 | Publicat per Ramon Bernaldo a diumenge, de gener 16, 2011 | | 0 comentaris |\nMatí fred a Blanes , per ferla Mar i Murtra 20k per pistes amb 320+, en bona companyia, el Xavi Marina megacrack 2º absolut amb 1h12', que fí que estàs, que tremolin les dunes de Llibia i companys del C Triatló Sabadell, Pep i David Morillas, a mes de companys del "cuerpo".Super bones sensas, sense forçar 1h29'. Jaume T.\ndissabte, 15 de gener de 2011 | Publicat per Ramon Bernaldo a dissabte, de gener 15, 2011 | | 0 comentaris |\nAvui Dissabte, uns quant han sortit a fer carretera aprofitant que no fa massa fred, total a Sant Llorenç a esmorzar i tornar, que demà quí no té la mitja de Terrassa té la Mar i Murtra i quí no té res algo més farà.\nA la foto, feta pel Jaume "tiramillas" T. podem veure al Carlos, David M., Lisa, Lluis, Modesto, Ignasi, Óscar i Jordi A.\nSAN SILVESTRE ISOCRONA\ndissabte, 1 de gener de 2011 | Publicat per Ramon Bernaldo a dissabte, de gener 01, 2011 | | 0 comentaris |\nAbans de sortir:David Moreno, David Morillas, Pep, Carlos, Ramon B., Ramon C., Oriol, Ruth, Jaume, Anna, Francesc, Lisa i Raul\nAl final: David Morillas, Pep, Carlos, Rut, Jaume, Anna, Ramon B. Ramon C., Oriol, Raul, James i Francesc. A destacar el David P. que es va passar la tarda amb el micro i no va poguer sortir a cap foto.