Currículum – Casos en xarxa\n47. Aprendre ciències fent vídeos de receptes culinàries\n46. Manca de motivació en una matèria optativa\n45. Cas pràctic com a fil conductor per a una assignatura instrumental\nAnterior 1 2 3 4 5 6 7 … 19 20 Següent\n23. Internet: el problema forma part de la solució\nMai com ara l’alumnat ho havia tingut tan fàcil per accedir, contrastar, copiar i gestionar informació. Això planteja un repte interessant pel que fa a identificar i evidenciar els processos d’ensenyament-aprenentatge presents en aquestes accions, els coneixements que ha de tenir l’alumnat, i com poden ser avaluats aquests coneixements.\nUn institut d’una gran ciutat, que imparteix els cursos d’educació secundària obligatòria (ESO) i de batxillerat. El claustre de professorat és estable i experimentat, de tarannà més aviat clàssic i amb certes ganes de posar-se al dia. S’han introduït les pissarres digitals interactives i els ordinadors portàtils com a eina de treball habitual a les aules. Combinen de forma desigual aquestes eines més actuals amb els llibres de text de tota la vida. La seva metodologia és normalment transmissiva, però comencen a introduir pràctiques més col·laboratives i comprensives.\nUna docent detecta que un alumne de segon d’ESO ha copiat en un examen. Normalment, els exàmens són en paper i no s’utilitzen els portàtils mentre es realitzen. La professora intueix que l’ha fet utilitzant Internet. En l’examen, l’alumne utilitza paraules tècniques que, verbalment, és incapaç d’explicar de forma coherent i raonada quan se li pregunta posteriorment.\nUn altre alumne assegura que el seu company ha utilitzat el mòbil, connectat a Internet, durant l’examen. En qualsevol cas, l’ús dels mòbils està prohibit en tot moment i en tot el centre. El company afegeix que no és una cosa nova, que aquest alumne també copia en l’elaboració dels treballs d’aula. I no és l’únic, és una pràctica estesa a les aules, i molt difícil de detectar en certs casos.\nEs genera al centre un debat al voltant del fet de copiar i de fer-ho aprofitant eines que l’alumnat té al seu abast. Una estudiant explica que, en la vida real, fora de l’institut, tothom utilitza Internet, i troba injust que ells no puguin fer-ho.\nNormalment, el noi manifesta bona predisposició pels aprenentatges i treu bones notes. És espavilat, potser una mica mandrós. En el seu sentit de justícia, no veu malament això de copiar textos i imatges de llocs públics. Si la informació hi és… per què no aprofitar-la? Altres companys donen suport a la seva postura públicament, amb el mateix raonament.\nLa docent ho comenta amb una companya i aquesta veu el problema de manera més global. No és la primera vegada que arriba a les seves oïdes un cas com aquest en el centre. En el seu departament, estan d’acord que és un problema més ampli. Decideixen portar-ho al claustre, amb l’acord de l’equip directiu, i aprofitar-ho com debat pedagògic.\nHo discuteixen en un claustre pedagògic. En aquest, afloren moltes qüestions: prohibició total de la tecnologia en el centre, replantejament del tipus d’avaluació que es vol dur a terme, pèrdua de la cultura de l’esforç, com afecten els canvis socials al centre, enduriment de les sancions, falta d’exercitació de la memòria, excés de continguts del currículum, treball per competències, necessitat de canviar la normativa del centre, que aquest sigui un tema de la revista escolar…\nEl fet que generi tant debat i opinions diverses fa palès que es tracta d’un tema que involucra tots. Així doncs, atès que no és un problema individual, la resolució de la situació s’aborda de manera globalitzada.\nEl claustre decideix fer una prova pilot a segon d’ESO, una proposta d’examen amb accés a Internet en què hi haurà preguntes de reflexió i altres de contrast de la informació que poden trobar a la xarxa. Així doncs, es podrà consultar Internet.\nPel que fa a la primera part, l’accés no aportarà gran cosa, perquè la reflexió serà molt personal; en la segona, hauran d’aplicar de forma pràctica criteris de selecció, contrast i recomanació d’informació útil i interessant.\nContext Institut d’una gran ciutat\nParticipants Alumne, Professorat, Claustre\nDesenvolupament •\tDetecció d'un cas de còpia d'Internet en el curs d'un examen\n•\tRecollida i contrast d'informació amb els estudiants\n•\tReacció contradictòria i plena de dubtes\n•\tReflexió i debat per part dels equips docents i el claustre\n•\tUtilització de les noves tecnologies en situació d'avaluació\nDuració Un mes, des de la detecció del problema fins a la proposta de la prova pilot\nPublicat el maig, 2015 novembre, 2016 Autor Categories Acció, Àmbit, Avaluació, Centre, Currículum, Metodologia, Nivell educatiu, Secundària obligatòriaEtiquetes Adaptació curricular, Equip docent, MetodologiaDeixa un comentari a 23. Internet: el problema forma part de la solució\n15. El Pla Individualitzat i l’acreditació de les etapes educatives\nUna noia amb un desenvolupament normal que als 4 anys pateix una lesió neurològica que li provoca un retard maduratiu lleu. Com a conseqüència, ha de repetir P5 i durant la repetició de 2n d’Educació Primària es planteja l’elaboració d’un Pla d’Individualitzat. Aquest pla té per objectius estructurar l’acció educativa dels docents que hi intervenen en el curs actual i en els futurs; i plantejar una educació emocional que li permeti expressar els seus sentiments i millorar les relacions entre iguals.\nLa Blanca està escolaritzada a 2n d’Educació Primària en una escola concertada ordinària de Barcelona ciutat, ubicada en un districte de nivell socioeconòmic alt. És un centre que imparteix classes des de P2 fins a 2n de Batxillerat, amb quatre línies de P2 a 6è d’EP, i l’ESO i el Batxillerat amb 3 línies. La ràtio de nens i nenes a l’educació primària és de 22 alumnes.\nÉs una escola molt completa pel que fa a instal·lacions i recursos materials i humans, amb serveis externs tipus menjador, formació musical, d’idiomes i artística. L’equip de professionals especialistes està format per un psicòleg per a cada etapa educativa, 3 en total, i molts mestres especialistes en anglès, ja que és una llengua molt treballada, i d’educació física. El centre té molt poc contacte amb organismes i serveis educatius de caràcter públic com ara l’EAP, el CRP, el CREDA, el CSMIJ…\nLa Blanca és una nena de 9 anys que viu a Barcelona. Va néixer d’una família saludable i amb uns bons hàbits. És la primera filla del matrimoni i la gran de tres germans més. Sempre han viscut a la mateixa ciutat, però a causa de la procedència xilena de la mare, han passat llargues temporades en aquest país. El nivell socioeconòmic de la família de la Blanca és elevat, i tota la família paterna viu a Barcelona, mentre que tota la família materna, la més nombrosa, viu a Xile.\nLa Blanca sempre ha anat a la mateixa escola. És una nena que va tenir un desenvolupament normal fins als 4 anys. Va ser llavors quan la ingesta d’un aliment en mal estat li va produir un coma durant un mes a causa d’una síndrome Hemolític-Urèmic. A partir d’aquest fet la Blanca presenta seqüeles neurològiques que l’afecten bàsicament a la via visual i als dos hemisferis (sobretot l’esquerre).\nLes seves avaluacions no surten quantitativament baixes per tipificar-la de retard maduratiu, però sí com a persona que està al llindar de la normalitat (borderline). Aquest fet és degut bàsicament a què des de ben petita, la família de la Blanca ha lluitat i treballat perquè rebés una educació el més ordinària possible, fins i tot ha mantingut les activitats extraescolars que ella ha volgut (dansa i teatre).\nLa família s’ha abocat en tot moment a oferir-li els tractaments més adequats per a ella, sobretot els de reeducació. Actualment la Blanca assisteix a revisions optomètriques periòdiques, fa reeducació amb un psicòleg dos cops per setmana i també realitza activitats de psicomotricitat un cop a la setmana.\nLa Blanca és una nena molt inhibida en general i amb moltes dificultats per relacionar-se amb els iguals. Tot i conèixer bé els seus companys i companyes, es mostra insegura i només accedeix a jugar amb algunes nenes de la classe. Per altra banda, cada cop més passa desapercebuda dins del grup, ja que la distància entre ells respecte a l’adquisició d’aprenentatges és més gran.\nTot i esforçar-se molt, li costa expressar les seves idees i sobretot els seus sentiments, i aquest fet fa que la comunicació amb la mestra encara mostri mancances.\nÉs una nena que s’activa en el treball individualitzat i es mostra molt més oberta, dinàmica i contenta; té ganes de treballar i intenta superar-se a través de molt d’esforç tot i les seves dificultats evidents. S’ha d’anar amb compte perquè la Blanca s’adona cada cop més de les seves dificultats i això comença a repercutir en la seva autoestima.\nEscolarment, la Blanca és una alumna que ja ha fet una repetició a P5 i una altra a 2n. Actualment està repetint 2n d’Educació Primària a l’escola ordinària i es troba treballant objectius del 1er trimestre de primer d’Educació Primària. Rep suport 3 hores a la setmana de la mestra de reforç i alhora fa reeducació 2 hores a la setmana fora de l’escola.\nEncara no s’ha elaborat el Pla Individualitzat (PI). Davant aquesta situació la tutora i la mestra de reforç es proposen iniciar el procés d’elaboració del PI. Primer de tot, es fa una recollida d’informació, analitzant tota la documentació que tenen de la Blanca al llarg de la seva escolaritat. Seguidament es concerta una entrevista amb la professional que realitza la reeducació externa per ajustar les expectatives i comprovar com van les tasques escolars, en gran grup i individualment.\nTenint en compte que l’avaluació ha de proporcionar una descripció del trastorn i trobar els camins possibles per a dur a terme una intervenció ajustada a les necessitats de la Blanca, es proposa fer una descripció el més completa possible de les seves característiques posant èmfasi en els punts forts i febles, alhora que es té en compte l’explicació del trastorn i el diagnòstic que facilita l’especialista. L’objectiu és poder tenir elements de comparació respecte als aprenentatges adquirits en posteriors avaluacions poder mesurar els canvis que es realitzen.\nPerò a més a més, s’inclou en aquesta intervenció a la família, ja que la seva participació és cabdal per poder fer una atenció acurada i generalitzada en tots els àmbits. També caldrà acompanyar-los en tot el procés d’elaboració del PI fent-los sentir importants en aquesta intervenció de millora.\nLa proposta d’elaborar un PI per a la Blanca té com a objectiu estructurar la intervenció educativa, però també la seva funció burocràtica per a què pugui acreditar la primària i posteriorment l’ESO, i accedir al món laboral amb les millors condicions tenint en compte les seves capacitats.\nAquest PI ha d’afavorir a la Blanca, en tant que servirà de pauta orientativa per a estructurar l’acció educativa que els docents duran a terme. En ser un pla estratègic consensuat a nivell de claustre i de centre, li permetrà adquirir uns aprenentatges significatius i de qualitat, amb les metodologies ajustades a les seves capacitats i amb una avaluació d’acord amb la manera en què s’ha vist el seu progrés, reajustant-lo en cada moment segons els avenços o les irregularitats que vagi mostrant. Tot aquest disseny, flexible i individualitzat, aportarà seguretat a la nena, ja que es veurà capaç d’afrontar els reptes de les tasques escolars en més bones condicions i podrà experimentar un sentiment de competència i control propi respecte de la tasca. Tenir èxit repercutirà enormement en la seva autoestima.\nPel que respecta a la metodologia, es pensa incorporar en el PI la realització d’activitats multinivell i de cooperació a l’aula. Aquest fet afavorirà no tan sols a la Blanca sinó també a altres alumnes del grup-classe amb dificultats d’aprenentatge o amb més possibilitats. Serà perfectament implementable en les àrees més conceptuals: coneixement del medi social i natural, religió i llengua anglesa. En les àrees de llengua catalana i castellana i en matemàtiques caldrà fer adaptacions més especifiques per consolidar conceptes bàsics. En les àrees d’educació física, plàstica i música, no caldrà fer cap adaptació curricular, ja que la Blanca supera aquests aprenentatges, en ser àrees on es valora més la part creativa i participativa.\nLa realització d’activitats cooperatives on la Blanca pugui tenir cert protagonisme i s’hagi de responsabilitzar de la part que té més assolida o domina, reforçaran el sentiment de competència sobre la tasca i alhora els companys la tindran més en compte.\nUn dels punts que es vol remarcar en el PI és que, tant en les activitats plantejades a l’aula com en el tarannà amb el qual els docents treballen, aparegui en tot moment un treball específic en la part emocional, no només per a la Blanca sinó per a la resta dels companys de l’aula. L’expressió d’emocions, el treball en habilitats socials, l’autoconeixement, el treball de la pròpia autoestima i/o el sentiment de pertinença al grup, són elements que cal contemplar com a transversals en aquesta acció educativa i que ens serviran per disminuir la distància entre la noia i el grup-classe. Adonar-se que tots tenim limitacions, que tots tenim defectes però que tenim una vinculació amb la resta de companys i amb els docents, ajudarà als alumnes a obtenir seguretat en els reptes que dia a dia proposa l’escola, no tan sols acadèmics sinó de relació.\nContext Escola concertada\nNivell educatiu Primària\nParticipants Blanca i família, Mestra tutora, Mestra de reforç\nDesenvolupament •\tDesenvolupament normal d’una noia fins els 4 anys, quan pateix una lesió neurològica produïda per un estat de coma. Retard maduratiu lleu\n•\tRepetició a P5 i 2n d’EP. Plantejament d’elaboració d’un Pla Individualitzat a la repetició de 2n d’EP\n•\tSensibilització i implicació familiar en la reeducació de la Blanca\n•\tEn les àrees instrumentals bàsiques precisa d’adaptacions curriculars específiques\n•\tEn les àrees de coneixement del medi social i natural, religió i llengua anglesa precisa un plantejament metodològic multinivell\n•\tEn les àrees d’expressió corporal, plàstica i música supera els aprenentatges\n•\tProblemes en la relació amb els coetanis i baixa autoestima. Es fa un reforç en l’expressió de sentiments, del treball d’habilitats socials i d’autoconeixement\nDuració A partir de 2n, per al període d’escolarització primària\nPublicat el novembre, 2013 novembre, 2016 Autor Categories Acció, Àmbit, Atenció a la diversitat, Currículum, Estudiant, Nivell educatiu, PrimàriaEtiquetes Adaptació curricular, Diversitat, Equip docent, Necessitats educatives especials, Relació educativaDeixa un comentari a 15. El Pla Individualitzat i l’acreditació de les etapes educatives\n10. Un treball en equip coordinat\nLa possibilitat de fer un treball d’equip coordinat amb els professionals d’un Institut de secundària, amb altres professionals de serveis especialitzats externs, i la família, permet elaborar conjuntament la proposta i aplicació d’una adaptació curricular d’un noi de 1r d’ESO amb discapacitat física.\nEl barri on s’ubica el cas és molt divers, amb un nivell sociocultural i econòmic mitjà, mitjà baix. Actualment hi ha nova immigració, sobretot sud-americana. Té una població d’uns 37.000 habitants aproximadament i es troba al cinturó d’una gran ciutat, amb un fort creixement demogràfic i urbanístic a partir dels anys 50. Majoritàriament, els habitants són de segona i tercera generació d’immigració de la resta de l’Estat, poc integrada culturalment. El teixit associatiu és feble. La ciutat es dedica sobretot a la indústria i als serveis. Les famílies ocupen una gran part del seu horari en l’ocupació laboral.\nEn quant al centre, és tracta d’un Institut d’ensenyament secundari que funciona des de 1990. Hi ha uns 350 alumnes, amb tres línies d’Educació Secundària Obligatòria i dues de Batxillerat. El claustre està constituït per 47 professors i professores, 30 amb plaça definitiva. Segons les necessitats, desdoblen internament un o dos cursos d’ESO. El primer cicle d’ESO té una ràtio molt alta. En el segon cicle es dóna un percentatge alt d’abandonament als 16 anys, malgrat no tenir el graduat escolar. Té els valors de l’escola publica: gestió democràtica, obertura a l’entorn, igualtat d’oportunitats, participació, educació de qualitat, escola inclusiva, model integrador i flexible. Els principals valors que treballen, recollits en el Projecte Educatiu de Centre (PEC), són els següents:\nConnectar el centre amb l’entorn.\nContribuir a la cohesió social (acceptació de les diferències) i a l’equitat, escola inclusiva.\nConvivència i aprenentatge.\nCurrículums dinàmics i oberts que es puguin adaptar.\nPromoure la innovació i formació.\nAquests valors es recullen també en el Pla d’Acció Tutorial (PAT), el Projecte Lingüístic i el Pla d’Acollida. per a l’alumnat nouvingut.\nnoi de dotze anys, amb necessitats educatives especials (NEE) derivades d’una discapacitat física (paràlisi cerebral), amb un reconeixement del 51%. A més, té greus dificultats socials i familiars. La mare es soltera, té un nou company i tres germans petits seguits. També hi ha problemes econòmics greus i de salut. La mare i la seva parella són alcohòlics. Han viscut a diferents ciutats d’Espanya amb familiars diversos (tiets, avis, cosins, entre altres). Han arribat aquest estiu a Catalunya.\nEl noi té unes capacitats normals – baixes, però amb molta motivació per l’estudi, li agrada aprendre i sobretot llegir. Té bons hàbits de treball i d’autonomia personal dins les seves limitacions físiques i mostra una molt bona actitud i comportament. Demana ajuda quan la precisa, l’accepta i la valora.\nSegons el dictamen de l’Equip d’Assessorament Psicopedagògica (EAP), el noi precisa una adaptació curricular, sobretot a nivell d’accés al currículum (no de continguts), de temps i de material. Per part dels Serveis Socials (SSSS), en l’informe destaca una necessitat de suport econòmic, social i personal (menjador, materials, activitats extraescolars, acompanyament a l’institut).\nValorades les necessitats del noi es procedeix a elaborar una proposta d’actuació a partir d’un treball en equip coordinat amb els professionals de la Unitat Tècnica d’Adequació Curricular (UTAC), la Federació ECOM (Moviment associatiu integrat per organitzacions de persones amb discapacitat física), l’EAP, els Serveis Socials, l’Institut i la família. Es dissenya una adaptació curricular individualitzada per 1r d’ESO, coordinada per la psicopedagoga de l’institut, i en la que es consideren els següents aspectes claus:\nAccés al currículum:\n-Ordinador per escriure,\n-Mobilitat i desplaçament, i\n-Moviments – fisioteràpia (no educació física).\nAdaptació temporal: més temps per a les diferents feines i, també, diferent distribució de les matèries al llarg dels cursos escolars.\nAdaptació horària: absència d’educació física i donar més temps per fer les feines de les diferents assignatures.\nAtenció individualitzada de la psicopedagoga: seguiment personal, suport i reforç escolar (ajuda a l’estudi i organització dels deures). Ensenyar nous programes informàtics.\nAjuda per a l’assistència a l’institut (alumnes batxillerat, voluntariat).\nCoordinació amb la família.\nIntegració en activitats extraescolars\nEl noi ha anat seguint els cursos, és treballador i autònom dins les seves limitacions. El treball d’equip entre els professionals ha donat lloc a aplicar i revisar els suports establerts en l’adaptació curricular. La implicació de la mare ha estat cabdal per al progrés i desenvolupament del noi. Es preveu que aconsegueixi el Graduat d’ESO en 5 cursos.\nContext Institut de l’àrea metropolitana d’una gran ciutat\nParticipants Noi de dotze anys amb necessitats educatives especials, família, psicopedagoga del centre, Unitat Tècnica d’Adequació Curricular (UTAC), Federació ECOM (Moviment associatiu integrat per organitzacions de persones amb discapacitat física), Equip d’Assessorament Psicopedagògic (EAP)\nDesenvolupament •\tNecessitats educatives especials derivades d’una disminució física (paràlisi cerebral)\n•\tGreus dificultats socials i familiars\n•\tTreball d’equip coordinat\n•\tAdaptació curricular\n•\tEl noi va seguint els cursos. Aconseguirà el graduat en l’ESO\nDuració Un curs escolar\nPublicat el octubre, 2013 novembre, 2016 Autor Categories Acció, Àmbit, Atenció a la diversitat, Comunitat educativa, Currículum, Equip educatiu, Nivell educatiu, Recursos i serveis, Secundària obligatòriaEtiquetes Adaptació curricular, Recursos, Suport1 comentari a 10. Un treball en equip coordinat\nEn una aula oberta, amb un total de 10 alumnes amb dificultats manifestes d’aprenentatge, de convivència i d’auto imatge, amb l’arribada d’un nou professor d’educació física s’implanta un projecte d’interdisciplinarietat entre l’àrea d’educació física i l’àrea d’educació visual i plàstica. El projecte es concreta en 10 sessions al voltant de diferents tècniques audiovisuals que s’adapten a les característiques de l’alumnat\nSintesis del cas →\nEs tracta d’un Institut d’Ensenyament Secundari (INS) de la zona metropolitana d’una gran ciutat d’una comunitat amb llengua pròpia, amb una població de majoria castellanoparlant i amb una forta influència de la cultura andalusa com els seus antecessors; també hi ha una important població de nouvinguts, majoritàriament magribins i, en menor percentatge, llatinoamericans. És un barri obrer, que ha experimentat un important creixement amb l’arribada de nous veïns que han buscat habitatge a preus més assequibles que els de la gran ciutat.\nEl centre imparteix Ensenyament Secundari Obligatori (ESO) i batxillerats i no té cicles formatius. Abans de la reforma era un institut de batxillerat, i encara es conserven algunes dinàmiques pròpies d’aquella època.\nEl cas es centra en l’àrea d’educació física. Es tracta d’un professor amb poca experiència docent, que arriba per primera vegada al centre. Una part del seu horari la farà a l’aula oberta, amb les següents característiques:\nTres hores a la setmana.\nUn grup de deu alumnes (8 nois i 2 noies) amb problemes de disciplina (7 alumnes), inadaptació al grup (1 alumne), problemes greus de rendiment (1 alumne) i un nouvingut amb diverses problemàtiques (1 alumne).\nEl currículum de l’aula oberta es desenvolupa al voltant dels audiovisuals i de la informàtica.\nEs tracta d’un grup amb problemes d’auto imatge i de convivència amb la resta de companys. A més, té dificultats en l’aprenentatge. Segueixen una adaptació curricular grupal.\nEs planteja generar un taller que combini objectius d’educació física i d’audiovisuals, i desenvolupi conductes d’autocontrol i autoconservació en els alumnes. Es planifiquen deu sessions, cadascuna amb una tècnica d’animació concreta, de manera que al final de cada sessió els alumnes arribin a una petita producció.\nSessió 1. Circuit tancat TV. S’organitza, amb els estudiants, un circuit tancat de televisió al gimnàs. Els alumnes participen en la posada en marxa, fan les connexions i algunes proves de gravació. Un cop en funcionament, cada alumne realitza una petita interpretació lliure i, finalment, fa una petita dramatització amb una única condició: no es poden utilitzar paraules.\nSessió 2: Stop motion. Primer s’explica la tècnica: no registrem el que no ens interessa veure, de manera que si no variem l’enquadrament ni la disposició dels objectes, l’espectador no tindrà noció d’aquests temps no registrats. Col·loquem la càmera davant del plínton, (aparell d’educació física) al qual hem tret les peces superiors; registrem les entrades de persones i d’objectes, però no les sortides; d’aquesta manera obtenim l’efecte de ficar dins una quantitat impossible de coses. Visionem el resultat, ho comentem, decidim un títol i busquem una música que l’acompanyi. Finalment, utilitzem la tècnica en situacions proposades pels mateixos alumnes.\nSessió 3: Angle aberrant. Es tracta de col·locar tots els elements de l’enquadrament en un pla inclinat; es fa coincidir la càmera amb aquest pla, de manera que la pantalla sembli que estigui col·locada en posició normal. En creuar el quadre, donarà la impressió que els alumnes baixen o pugen, es tracta de fer els gestos adequats per simular l’esforç que es suposa que s’està fent. Finalment, registrem, visionem i col·loquem títol i música.\nSessió 4: Pixelació. Es tracta de fer una animació de persones com si es tractés de dibuixos: fem dues fotografies de cada posició de les persones, de manera que obtenim un moviment animat. Comencem amb un exercici senzill (fer un cercle asseguts a terra i anar girant en una direcció) i fem altres animacions proposades pels alumnes. Finalment, carreguem les imatges a l’editor de vídeo i el convertim en un arxiu de vídeo amb títol i música.\nSessió 5: Càmera lenta. Organitzem un circuit amb diferents obstacles i registrem els alumnes mentre fem la gravació. Després, demanem als alumnes que ho tornin a fer simulant una càmera lenta i ho gravem. Carreguem la primera passada a l’editor de vídeo i s’alenteix digitalment. Visionem aquest darrer i el que han simulat els alumnes i ho comentem. Finalment, oferim als alumnes la possibilitat de repetir la simulació corregint el que hem vist.\nSessió 6: Càmera ràpida. Repetim la sessió anterior simulant una acceleració dels moviments i fent una càmera ràpida.\nSessió 7: Càmera inversa. Es tracta de registrar moviments, portar-los a l’editor de vídeo i aplicar-los-hi una càmera inversa. Salts, tombarelles, llançaments, etc. es veuen de manera diferent i bastant còmica. Fem unes primeres proves i després els alumnes fan diferents propostes.\nSessions 8 a 10: Videoclip. Fem una selecció dels trucs que ens han agradat més, planifiquem alguns enregistraments amb aquests trucs i portem a terme una petita edició sobre un tema musical que ens sembli apropiat. Posem títol al clip resultant i hi col·loquem els crèdits. Fem una valoració dels resultats i de les activitats.\nAtès que és un grup amb problemes de relació i d’imatge amb la resta dels companys, acabem el taller fent una projecció a les aules ordinàries i explicant als companys els trucs que hem utilitzat i algunes anècdotes que s’han produït. Encara que al llarg de les sessions, de vegades, ha costat que tot l’alumnat es concentrés en la tasca a realitzar, en general, s’han mostrat molt motivats.\nSintesis del cas\nContext Institut, en zona metropolitana d’una gran ciutat, amb majoria de població immigrant\nParticipants Professor novell, grup d’estudiants\nDesenvolupament •\tL'alumnat mostra dificultats d'aprenentatge, d'autoimatge i de relació\n•\tEl professor programa 10 sessions considerant les característiques del grup d'estudiants\n•\tEls alumnes responen positivament, encara que de vegades amb dificultats d'atenció\n•\tEl treball realitzat és presentat a alumnes de les aules comunes\nDuració 10 sessions de classe\n↑ torna adalt\nPublicat el juny, 2013 novembre, 2016 Autor Categories Acció, Àmbit, Assignatura, Atenció a la diversitat, Aula, Currículum, Metodologia, Nivell educatiu, Secundària obligatòriaEtiquetes Aula oberta, Metodologia, Professorat novell, RecursosDeixa un comentari a 2. Millorant el clima d’una aula oberta


La nostàlgia en un quadrat de cartró | Edición impresa | EL PAÍS\nLa nostàlgia en un quadrat de cartró\nEl món dels aficionats a la música popular, que és un territori abonat per a les obsessions -ja siguin de col·leccionistes, freakies, dipsòmans, discjòqueis o simples entusiastes del ritme i la melodia-, es divideix avui dia en dues faccions que semblen irreconciliables. D'una banda hi ha els nostàlgics del vinil i l'agulla de diamant, de les portades de disc com a obres d'art (els adolescents que les penjaven a les parets de l'habitació igual que pòsters). De l'altra, els apòstols de l'MP3, del sampler i el copyleft, de l'espai virtual com a camp de proves musicals. La realitat, tanmateix, és que les diferències entre totes dues posicions són mínimes. Allò que els allunya en el temps és també allò que els acosta en les intencions: el mitjà, l'embolcall de la música com a element artístic i alhora comercial.\nEls 30 anys llargs del vinil com a suport -tal com demostra l'exposició del Macba- han deixat un rastre fortíssim; és lògic, doncs, que s'enyori i que intenti perpetuar-se en exposicions o antologies de portades com les que publica l'editorial Taschen, o com aquells exercicis d'imatge i tipografia que realitzava el segell de jazz Blue Note, i que també s'han recollit en llibre. El pas al disc compacte i després al DVD també ha deixat alguna petja: de sobte la imatge dels grups ja no es vincula tant a la portada del disc i se centra més en els videoclips (experimentals o no) que divulguen les cançons. Actualment, per exemple, es comercialitzen en DVD -i tenen molt èxit- els videoclips d'artistes com Michel Gondry, Chris Cunningham, Spike Jonze o Mark Romanek. Molt probablement, el següent pas -via iPod i artefactes similars- és la conjunció total de música i imatge, de tal manera que els videoclips recuperaran cada cop més el vessant artístic que actualment han perdut en mans de la simple comercialitat. És a dir, les firmes dels realitzadors tindran una importància similar a les dels artistes que il·lustraven les portades del vinil.\nMés enllà de la nostàlgia, l'exposició Vinil del Macba és una bona mostra d'aquesta relació artística en l'espai limitat d'un quadrat de cartró de 31 x 31 centímetres. S'ha de dir que els seguidors més abrandats de la música pop i rock hi trobaran a faltar moltes referències -inevitablement-. La part internacional es dedica sobretot a uns quants casos extrems, en què l'experimentació artística -del grup Fluxus, per exemple, o de l'artista Joseph Beuys- utilitza el suport del disc com a obra total i integradora. Molts exemples tenen la contundència de l'escena artística alemanya (no és perquè sí: l'exposició prové del Museu de Bremen). El vessant popular, doncs, queda lluny. Les referències, més conegudes, a Sonic Youth (que utilitzen obra de Gerhard Richter o Raymond Pettibon, entre d'altres), o als discos dels Rolling Stones (la bragueta), The Who (les cares) o Velvet Underground (el plàtan de Warhol) no satisfaran prou als fans. A la sortida cadascú farà la seva llista de les portades que, "incomprensiblement", els comissaris no han tingut en compte.\nLa secció dedicada a l'àmbit espanyol, en canvi, que ha comissariat específicament Víctor Nubla junt amb diversos col·laboradors, sí que satisfarà les curiositats. Hereus del temps en què van ser creats, els discos ofereixen grans moments de col·laboració. Començant amb el Visca l'amor de Guillermina Motta, amb una portada dibuixada per Enric Sió amb el seu peculiar estil de còmic, en què una Guillermina diu: "L'amor és que m'aturmenta". La mostra repassa tendències molt diverses. Hi ha les portades psicotròpiques d'Ivan Zulueta per als Brincos (amb una influència palpable del Sergent Pepper's dels Beatles). Es poden admirar els treballs de l'Equipo Crónica per a Raimon i Ovidi Montllor, i el desplegable de Miralda per al Barcelona Postal de Sisa; enganxen les volades de Rubiales per aquell grup únic en el seu moment que era Suck Electrònic (L'home reanimat). Els famosos grups de la movida madrilenya també hi surten molt representats: Ceesepe dibuixava per als Golpes Bajos i Kiko Veneno; Javier de Juan per a La Unión. A Catalunya, Guillem Cifré va treballar per a Avikultores Modernos i Cacao Pal Mono; Mariscal per a l'Orquestra Mirasol, i Gallardo per a Los Rebeldes. N'hi ha molts més exemples, i gairebé tots provoquen la regressió feliç a una època en què la música i l'art plàstic s'ajuntaven en un component d'aventura canalla mig furtiva. Coses del vinil.\nAstrud: la imatge pop\nEl duet Barcelona Astrud és un dels grups que més es preocupa per la seva imatge gràfica. Fotografies molt originals, dibuixos, logos i una elaborada construcció de la imatge del grup a càrrec de diferents grafistes i fotògrafs donen per resultat una imatge inconfusible. Genís, teclista del grup i artista que ha desenvolupat una atractiva i excèntrica imatge, és un altre nostàlgic del vinil. "El meu company Manolo no és gens nostàlgic, però jo trobo a faltar una alternativa al vinil, amb aquella esplèndida superfície per explicar coses. Jo crec que els discos de Magnetic Fields encara m'agradarien més si tinguessin una portada tan gran com la dels temps de vinil' A més a més de les possibilitats gràfiques que ofereix la portada per a disc de vinil, Genís indica un altre avantatge: "Les fundes per vinil eren fundes només per vinils. Qualsevol persona, tot i que mai hagués comprat un disc a la seva vida, reconeix en un objecte així un contenidor de vinils. Per contra la caixa de compactes no és tan iconogràfica, pot contenir qualsevol mena d'informació". La clau de la imatge d'Astrud és, segons Genís "la foto, una foto maca, que per cert a priori ningú no sap que és, ni els fotògrafs, ni les discogràfiques ni de vegades nosaltres mateixos. Desprès de grafismes, dissenys i logos al final el que més ens interessa és una foto maca".\nEl disc canvia de cara


» Cruilla Festival 2016 Barcelona\nCruilla Festival 2016 Barcelona\nItaca-Home /-/ itacanoticies /-/ Cruilla Festival 2016 Barcelona\nDes de Itaca Hostel Barcelona estem encantats de comunicar-vos que ja s’ha completat el cartell per al Festival Cruïlla Barcelona 2016 , el gran festival de l’ estiu a Barcelona que no et pots perdre.\nUn cop de cultura musical, tant estrangera com nacional que es durà a terme al Parc del Fòrum com ja és tradició. Anima’t a comprar el teu abonament des de ja i reserva en Itaca Hostel Barcelona perquè la teva experiència sigui encara millor.\nNo triguis que les entrades volen! www.cruillabarcelona.com/ca/\nDivendres : Crystal Fighters, Damien Rice, Rudimental, Vetusta Morla, Bunbury, Cat Power, Digitalism, Bomba Estéreo, Chambao, Esperanza Spalding, Adrià Puntí, Ramon Mirabet,200.\nDissabte: Robert Plant, Alabama Shakes, Shank Anonsie, Fermín Muguruza, Love of lesbian, 091, Ana Tijoux, Snarky Puppy, Xoel López, Animal.\nDiumenge: Calexico, Elefantes .


To: Daniel <daniel.elias@gigamail.cat>\nSubject: Re: Drivers NVIDIA\nFrom: Daniel <daniel.elias@gigamail.cat>\nDate: Wed, 19 Aug 2009 17:10:27 +0200\nEn/na Daniel ha escrit:\nDesprés d'una avaria a la controladora dels discos durs que ha durat un mes, ahir vaig recuperar el meu ordinador en plena forma. Però a l'actualitzar el software, em trobo amb un nou kernel (2.6.30-1-686) a més del que feia servir (2.6.26-2-686). I el que és més emprenyador, ara no em reconeix cap driver de la placa NVIDIA GeForce4 MX440 GPU.\nHe anat baixant amb el temps unes quantes versions del driver NVIDIA-Linux_x86-96.43.xx-pkg1.run; les versions són la 43.01, 43.05 i la darrera 45.11; tret de la darrera, la resta han anat funcionant normalment.\nHe estat remenant per Internet i no trobo res que s'assembli. Algú s'hi ha trobat?\nJa funciona. Amb el module-assistant (gràcies, forumaires) he aconseguit instal·lar el driver. Llavors, amb les utilitats del Nvidia Xserver Setting he aconseguit posar la definició a 1280x1024 i bé. Tot correcte. Ah, però en el moment que he reiniciat el sistema, a l'hora d'entrar el Gnome s'ha quedat amb la pantalla negra. Per arrancar, he arrancat amb el DVD del Càtix; de sempre, el Càtix arranca amb la definició de 1280x1024. Se m'ha acudit de copiar al xorg.conf la instrucció corresponent al xorg.conf del Càtix:\nIdentifier   "nVidia Corporation NV17 (rev a3)"\nPrev by Date: Re: Drivers NVIDIA\nNext by Date: Problemes amb Google Earth\nPrevious by thread: Re: Drivers NVIDIA\nNext by thread: Problemes amb Google Earth


Mercè Biadiu, un testimoni de Laya Films – El blog del director\nMercè Biadiu, un testimoni de Laya Films\n25 octubre 2012 24 febrer 2016 xarxes2 comentaris\nEns acaba d’arribar la notícia de la mort de Mercè Biadiu. Era una persona molt propera a la Filmoteca de Catalunya perquè hi tenia uns vincles molt concrets: Ramon Biadiu, el seu pare, havia estat un dels principals realitzadors de Laya Films, la productora cinematogràfica del Comissariat de Propaganda de la Generalitat Republicana. Els noticiaris setmanals i documentals rodats durant la Guerra Civil i que han sobreviscut nodreixen ara els fons de l’Arxiu de la Filmoteca, són un dels nostres tresors patrimonials i Mercè Biadiu era un dels pocs vincles directes que ens quedaven amb aquest material tan valuós. Ella va explicar els seus records familiars en un llibre sobre Ramon Biadiu escrit amb la col·laboració amb Josep Maria Caparrós. També conservava documents d’aquella època i, de fet, el dia que la vaig conèixer ens obsequià amb uns fotogrames de dos dels documentals del seu pare que es consideren perduts.\nMercè Biadiu era una part important de la memòria d’aquells cineastes que, durant la Guerra Civil, van posar la seva càmera al servei de la democràcia i de Catalunya. Els noticiaris de Laya Films van denunciar la invasió del feixisme, i els documentals de Biadiu, com Els tapers de la costa, reivindicaven el progrés social de la reraguarda republicana a Catalunya. En record de tots aquells valors, una de les sales de la nova seu de la Filmoteca de Catalunya porta el nom de Laya Films i la nostra primera exposició va estar dedicada a la Guerra Civil i el cinema, amb un especial subratllat de la tasca de Ramon Biadiu, Joan Castanyer, Jaume Miravitlles i d’altres herois de Laya Films. És de justícia incorporar el nom de Mercè Biadiu a aquest record que ara volem tributar-li des de la Filmoteca.\n2 respostes a “Mercè Biadiu, un testimoni de Laya Films”\nLaia Balart ha dit:\n21 novembre 2012 a les 4:07 pm\nMoltíssimes gràcies pel vostre comentari, crec que ara ja podrà descansar en pau, tot i la feinada que li quedava per fer. Mercè t’estimo.\nMestre Pruna ha dit:\n25 desembre 2014 a les 11:26 pm\nLa recordo a Bardon Art potser amb un afecte insospitat per ella… sempre em va agradar (en tots els aspectes). Fins aviat, Mercè.


Talls de digestió: què hi ha de cert i què no? | NacióTarragona\nTalls de digestió: què hi ha de cert i què no?\nHi ha alguns mites sobre aquest temut fenomen fisiològic\nper NacióDigital, 20 de juliol de 2019 a les 14:38 |\nUna platja de Lloret de Mar | Albert Alemany\nEls anomenats talls de digestió són un dels fenomens més temuts de l'estiu per la seva relació amb els banys estivals a les piscines o a les platges. Però hem de recordar que no només poden passar a l'estiu, ni per acció de l'aigua i la majoria de les vegades són reversibles.\nEl tall de digestió és un fenomen fisiològic que es desencadena freqüentment després d'un àpat, habitualment pesat i això passa quan se li exigeix a l'organisme un requeriment de sang a un altre lloc de l'organisme diferent al tub digestiu, com quan hi ha un canvi brusc de temperatura.\nAra bé, això no només passa en aquest supòsit, com se sol creure, sinó que també pot desencadenar un tall de digestió a la realització d'activitat física. Una de les causes més popularment conegudes és el bany després de dinar, encara que és una mica més mite que realitat. La Fundació Espanyola de l'Aparell Digestiu (FEAD) destaca que qualsevol xoc tèrmic durant la digestió pot provocar aquest fenomen. Però, en el cas dels banys, quan ens posem en aigua freda, el cos ens demana escalfor i per això intenta redirigir la sang cap a la pell, però com que està gairebé tota en el tub digestiu, hi ha un insuficient volum sanguini.\nAixò no vol dir en absolut que estigui prohibit el bany després de dinar, aquesta és la part de mite, el que cal intentar és reduir al màxim el xoc tèrmic, introduint-se a poc a poc en l'aigua. Com s'ha dit tota la vida, primer ens hem de mullar les extremitats (turmells, canells i clatell) per adaptar el cos a la nova temperatura i després les altres parts del cos abans d'introduir-se completament.\nCal evitar menjars molt pesats per dinar Foto: Pixabay\nDesprés de dinar hi ha més possibilitats\nEls talls de digestió que passen més freqüentment són els de després del dinar, ja que després del sopar és menys probable, perquè el menjar és molt més suau i també perquè el cos descansa tota la nit.\nDes de la fundació s'alerta que pot passar després de qualsevol menjar, no se'n pot descartar cap. Altres factors als quals cal posar-hi molta atenció són els menjars greixosos, perquè poden afavorir-ho, ja que el cos necessita més energia per fer la digestió.\nLa mort per tall de digestió, mite o realitat?\nUna de les creences que cal desmitificar és la por que un tall de digestió causi un esdeveniment mortal si es produeix amb un bany després de dinar. Des de l'entitat es comenta que la majoria de les ocasions són molèsties que poden ser bastant intenses i limitants, però habitualment lleus i reversibles amb les mesures adequades", puntualitza l'expert.\nAlguns dels símptomes poden ser marejos, visió borrosa, dolor abdominal, urticària, nàusees, vòmits, diarrea, tremolor, pell freda i suada i hipotensió. No obstant això, pot produir-se una síncope, que és la més greu.\nQue s'ha de fer si algú en pateix un?\nHem de seguir tres passos clau. Primer, evitar conseqüències majors, com caigudes o ofegament, per la qual cosa haurà de sortir, treure de l'aigua i / o deixar l'exercici que s'estigués practicant".\nEn segon lloc, caldrà intentar evitar que es provoqui la hipotensió i la síncope, i per això serà essencial que la persona es mantingui estirada i que algú li aixequi les cames per compensar el flux sanguini.\nI per últim, cal regular la temperatura corporal i això ho aconseguirem tapant la persona amb la seva roba, una manta o el que pugui servir.\nSocietat, estiu, platja, tall de digestió, salut, digestió


BES La Salle :: PR. Expert Universitari en Robòtica (Barcelona) BES La Salle - Universitat Ramon Llull\nIntroducció Objectius Perfils Professorat Programa Acadèmic Metodologia [+] Informació Admissions DOWNLOADS Agenda.pdf_ (4.036,297K) MADR.pdf_ (2.090,55K) Solicitud_Inscripcion.pdf (707,182K) si no se't descarrega: Botó dret>>Guardar destino... ALTRES CAMPUS ALTRES AREES ALTRES PROGRAMES PR. Expert Universitari en Robòtica (Barcelona) Lloc: Barcelona\nHorari: De dilluns a dijous de 19 a 22h\nEn el postgrado se dan los conociminetos básicos para configurar soluciones robóticas a partir de dispositivos existentes en el mercado, customizables a partir de elementos estándar y elementos de propia creación. Se abarca desde cómo aplicar la robótica en el ámbito educativo hasta cómo aplicarla en el ámbito industrial, sin dejar de lado la robótica social como complemento personal y ayuda a gente mayor y gente con singularidad funcional. Coordinador: Jordi Albó


Junqueras expressa el suport a Puigdemont i demana "amnistia i autodeterminació"\nBarcelona. Dijous, 23 de setembre de 2021. 23:52\nAltres membres de la direcció també s'han pronunciat sobre la retenció del president Puigdemont. Marta Vilalta, secretària general adjunta de la formació, ha clamat: "Prou repressió. Volem llibertat. Defensem amnistia i autodeterminació. Tot el suport, President. Solidaritat i força".\nPer la seva banda, Alba Vergés, vicepresidenta primera del Parlament, sosté que "la repressió només porta a mostrar la feblesa democràtica de l'Estat espanyol. El nostre objectiu és la independència, el camí és la fi de la repressió. Amnistia i autodeterminació".\nEls consellers Roger Torrent i Tània Verge també han mostrat el suport al president a l'exili, Carles Puigdemont, com també han fet Dolors Bassa, Raül Romeva o Meritxell Serret.\nImatge principal: Oriol Junqueras, en l'acte de l'ofrena floral a Rafael Casanova en la Diada 2021. Carlos Baglietto.\nExili Casado i Arrimadas s'avancen i veuen Puigdemont a Madrid Lluís Bou


Gestoria Fernández farà seixanta anys amb la tercera generació preparant el futur - Empordà\nGestoria Fernández de Figueres farà seixanta anys amb la tercera generació preparant el futur\nSANTI COLL 09.11.2020 | 19:13\nEnric Fernández Soler al costat del seu pare Santi Fernández Carbó.\nJaume Fernández Gumbau, fundador de l'empresa. ARXIU FAMILIAR\nSanti Fernández sempre s'ha caracteritzat per envoltar-se d'un equip professional format per a dur a terme la seva feina. Ell mateix admet que «és un tema que sempre ens ha preocupat perquè sense el personal i els coneixements adequats, difícilment pots donar un bon servei als teus clients».\nEl creixement de la Gestoria va fer evident que calia tenir una seu més adequada per a les seves necessitats reals. Així va ser com, després de projectar-la a consciència, la vigília de Sant Jordi de 1991 es va inaugurar l'edifici del carrer Eres de Vila, que consta de tres plantes, on es concentren tots els departaments d'aquesta empresa multidisciplinària que avui ja té la tercera generació present en la seva direcció.\nI és que l'any 2015 es va produir la incorporació en el negoci d'Enric Fernández Soler, un dels dos fills de Santi Fernández. Enric té 36 anys. És llicenciat en ADE, Gestor Administratiu titulat, posseeix dos màsters, en Gestió Administrativa i en Tributació Fiscal, a més de tenir un postgrau en Control de Gestió d'Empreses. Abans de tornar a Figueres va estar treballant pel món en diverses multinacionals de primer nivell, com l'auditora Americana EY, i va ser responsable del departament de clients de Ferrovial Servicios, l'antiga Cespa.\nPer a Santi Fernández l'aterratge professional del fill va ser «una alegria doble, perquè suposa garantir la continuïtat de l'empresa amb aquesta tercera generació i perquè l'Enric ens ha aportat una experiència molt valuosa».\nEnric Fernández va poder treballar braç a braç, durant dos anys, amb l'advocat Antonio Esquioga Carbonell, una de les ànimes de l'empresa, abans de la seva jubilació. «Tornar a Figueres per treballar en el negoci familiar va ser una decisió fàcil, perquè el pare i el seu equip han creat una Gestoria amb majúscules i, des del primer moment, he tingut clar que venia per aprendre d'elles i per aportar els meus coneixements», explica Enric Fernández. Pare i fill exerceixen una «direcció compartida», com la defineixen ells mateixos, que ha permès a Santi Fernández dedicar-se més a fons a la seva especialitat dels vehicles i transports.\nForma part de la junta directiva de Girona del Col·legi de Gestors de Catalunya des de fa més d'un quart de segle i, en l'àmbit català, és el ponent de la secció de transports del mateix Col·legi.\nAmb seixanta-set anys i moltes anècdotes viscudes, Santi Fernández té clar que «als clients sempre cal donar-los bons consells en tots els àmbits, i n'hi ha un de molt important: l'empresari, a part de preocupar-se del dia a dia de la seva empresa o activitat, també ha de planificar i assegurar el seu futur amb una bona jubilació».\nEnric Fernández Soler escolta el pare i aporta el seu punt de vista. «El tracte personalitzat ha estat el fort de la Gestoria durant anys i en un món tan exigent i fred com el d'ara, hem de procurar que això no es perdi. Hem de saber aconsellar el client, aportar-li estratègies i resoldre les seves inquietuds». «Tenim l'empresa molt ben compartimentada –expliquen ambdós– en quatre àrees: Vehicles i transport; Fiscal i comptable; Laboral i Assegurances. Cada departament té els seus professionals, així garantim que el client rebi el servei que necessita sense interferències».\n«Aquests departaments –afegeix Enric Fernández– els conformen disset treballadors, molts d'ells amb més de vint-i-cinc anys d'experiència. Així i tot, actualment s'ha potenciat la incorporació de nou personal, més jove, buscant una fórmula entre l'experiència i el coneixement de les noves tecnologies».


Horaris i botigues\nVine'm a beure\nClub sa i estalvi\nIncendi en un supermercat\nEL passat 17 d'agost el supermercat de Passeig marítim 92 va patir un incendi\nAquest lloc web fa servir cookies per a gestionar l'autenticació, navegació, and other functions. En utilitzar el nostre lloc web, accepteu que podem col·locar aquest tipus de Cookies al vostre dispositiu.\nCookies tècniques .jrsupermercats.cat Les Cookies tècniques són necessàries i ajuden a fer una pàgina web utilitzable activant funcions bàsiques com la navegació a la pàgina i l'accés a àrees segures de la pàgina web. La pàgina web no pot funcionar adequadament sense aquestes galetes.\nCookies de tercers .twitter.com .facebook.com .instagram.com .google.com Les Cookies de màrqueting s'utilitzen per rastrejar als visitants en les pàgines web. La intenció és mostrar anuncis rellevants i atractius per a l'usuari individual, i per tant, més valuosos per als editors i tercers anunciants.\nCompartir les teves anàlisis de navegació i grups d'interès amb tercers .doubleclick.net .everesttech.net Les Cookies estadístiques ajuden als propietaris de pàgines web a comprendre com interactuen els visitants amb les pàgines web reunint i proporcionant informació de forma anònima.\nCanviar consentiment Cookie\nHeu permès la col·locació de Cookies al vostre ordinador. Aquesta decisió es pot modificar.\nC/Vapor 20, Vilanova i la Geltrú\nTelèfon: 93 811 50 68\nJRsupermercats © 2022 Potítica de privacitat


"El Barça jugarà aquesta nit al 100%"\nHOQUEI SOBRE PATINS - OK LLIGA\nConfiat El jugador català del Liceo es pot proclamar aquest vespre campió de l'OK Lliga al Palau Blaugrana, en un final de temporada que ha generat debat\nMARTÍ MOLINA Actualitzada el 26/05/2011 00:00\n260x366 El capità del Coinasa Liceo, Jordi Bargalló, controla la pilota en un partit d'aquesta temporada contra el Voltregà. / HOCKEY CLUB LICEO El capità del Coinasa Liceo, Jordi Bargalló, controla la pilota en un partit d'aquesta temporada contra el Voltregà. / HOCKEY CLUB LICEO\nCom arriba el Coinasa Liceo a aquest partit decisiu?\nLa veritat és que cansats. I en certa manera és lògic, perquè els tres partits de la final a vuit de la Copa d'Europa van ser molt durs. Però en qualsevol cas arribem contents i amb ganes d'aixecar un altre títol aquest any.\nCom afronteu aquest últim partit?\nAmb precaució, perquè ens hi juguem el títol contra el rival més difícil i a la pista més complicada. Però sabem que depenem de nosaltres i que per això només ens hem de centrar en el partit.\nAquesta setmana hi ha hagut certa polèmica entre el Reus i el Barça, i s'ha arribat a acusar els blaugranes de no donar-ho tot aquest vespre. Quin rival espereu?\nNo en tinc constància, d'això, però estic convençut que ens trobarem un Barça que jugarà al 100%. Principalment perquè no crec que als culers els faci gaire gràcia que nosaltres ens proclamem campions de l'OK Lliga al Palau Blaugrana.\nUs jugueu la Lliga just després de guanyar la Copa d'Europa a Andorra. Fins a quin punt us pot perjudicar pel que fa a la concentració?\nÉs possible, però esperem que això no passi. Al contrari, el que hem d'intentar és que la victòria europea ens faci creure una mica més en nosaltres i ajudar-nos a derrotar un rival tan difícil.\nCom us van rebre els aficionats després de guanyar la final a vuit?\nVam tenir una molt bona rebuda a l'aeroport i això ens va fer estar molt contents. Però aquell mateix dissabte, en futbol, el Deportivo va perdre la categoria, i tot plegat va ser una sensació una mica estranya, perquè molts dels aficionats del Liceo també ho són del Dépor.\nTeniu el títol a tocar. Seria una frustració no guanyar-lo?\nCrec que frustració no és la paraula. L'objectiu a principi de temporada era lluitar pels títols, i ho hem fet. Amb el pressupost i la plantilla, tampoc no ens podíem considerar un candidat clar per guanyar la Lliga. Penso que tots hauríem firmat trobar-nos amb la situació actual.\nEl Barça ha guanyat les 13 últimes Lligues consecutivament. Com heu viscut aquesta hegemonia?\nLa guanyaven perquè eren els millors, i tenien els millors jugadors. Nosaltres ho intentàvem i no podíem. Però ara s'ha obert una petita escletxa i la intentarem aprofitar.\nDurarà gaire aquesta escletxa?\nPenso que el Barça sempre serà un candidat al títol. I nosaltres hem de centrar-nos a fer un bon equip i esperar que la sort ens acompanyi.\nAcabes contracte aquest any. Com està la renovació?\nFins que no s'acabi la temporada no hi haurà res definitiu. De totes maneres ja fa molts anys que sóc aquí i hi estic a gust. Sóc optimista.


Keown, Dominic - Resultados de la búsqueda - Traces : base de datos de lengua y literatura catalanas\nPágina principal > Resultados de la búsqueda: Keown, Dominic\nComentari de dos poemaris d'Estellés que destaquen pel seu caràcter periodístic, de "cronista militant": les 'Horacianes' (1974), on "ens és privilegiada una visió de la vida local dels anys seixanta —en particular la denominada «Batalla de València»"; i 'Exili d'Ovidi' (1982), que "ens ofereix una reflexió en vers sobre l'alegria inicial de la Transició sense oblidar mai la repressió de la dictadura". [...]\nInclou un apèndix amb els poemes "Cypresses", de D.H. Lawrence, i "The Harp That Once Through Tara’s Halls", de Thomas Moore (p. 122-124)\n'2n Col·loqui europeu d’estudis catalans'. Vol. 1: 'La recepció de la literatura catalana medieval a Europa' i vol. 2: 'La intertextualitat a la literatura de la postguerra fins avui' / Keown, Dominic (University of Cambridge)\nL'article és una traducció a l'anglès d'un text sobre l'escriptor valencià extret del portal escriptors. cat, de l'Associació d’Escriptors en Llengua Catalana.\nKeown, Dominic en Amazon\nKeown, Dominic en Google Books\nKeown, Dominic en Google Scholar\nKeown, Dominic en Google Web Keown, Dominic en INSPIRE\nKeown, Dominic en NEBIS\nKeown, Dominic en Scirus


...... hectornadal: el temps passa\nTemps: Paràmetre real (no negatiu) que constitueix una de les quatre coordenades del conjunt continu espaitemps (espai de Minkowski) que permet de situar un punt material, individualitzant-lo, en una successió d’esdeveniments observats des d’un mateix sistema de referència.\nJa fa sis setmanes de l'últim comentari, amb això hom se n'adona que el temps passa molt ràpid i que he tingut el cap en altres assumptes més importants que escriure i exposar el que sento a través de la pràctica esportiva.\nA partir d'ara però, el temps i el context del que disposo em permetrà deixar fluir els dits sobre el teclat del pc per poder expressar una part de les emocions que es desencadenen amb la pràctica esportiva.


A Sant Esteve de la Sarga, Alsamora i Taús aquesta setmana i a Baro demà dilluns || Per exigir a l’Administració més seguretat contra despreniments\nEl campanar de Sant Esteve demana solidaritat - El campanar de Sant Esteve de la Sarga va ser el promotor de la iniciativa, que demana el suport d’altres consistoris en la mateixa situació i la solidaritat d’ajuntaments de pobles de muntanya.\nToc de difunts als campanars de diversos pobles del Pallars Jussà, del Pallars Sobirà i de l’Alt Urgell s’han anat succeint des de dijous passat per denunciar les escasses actuacions de l’Administració als accessos a poblacions que representen un perill per als vehicles, així com la falta de serveis bàsics. La cadena de repics la va iniciar Sant Esteve de la Sarga i divendres va seguir Alsamora, nucli d’aquest municipi i Taús, a les Valls d’Aguilar, a l’Alt Urgell. Demà dilluns està convocat un nou toc al migdia a Baro, a Soriguera, i la previsió és que s’hi vagin unint més pobles amb la mateixa problemàtica a tot el Pirineu.\nL’alcalde de Sant Esteve de la Sarga, Jordi Navarra, ha estat l’impulsor d’aquesta iniciativa. Des del mes d’abril passat, quan un despreniment de milers de tones de roques va causar la mort a dos persones, els pares del primer edil, Navarra insisteix que les intervencions per reobrir i consolidar la carretera LV-9124 de Castell de Mur han estat insuficients i encara aquest mes es registren despreniments de pedres, l’últim el dia 8 d’agost, malgrat que sense causar danys personals.\nPer la seua banda, l’alcalde de Soriguera, Josep Ramon Giró, va indicar que, a més del perill per les allaus a l’accés a Mencui, també hi ha reg a les vies d’entrada als nuclis de les Llagunes i Puigforniu. “No és acceptable que arribar a alguns d’aquests punts només sigui possible en totterreny. Amb els repics volem conscienciar tant la Diputació, com la Generalitat i l’Estat que hi ha un veritable perill i que en el que va d’any s’han detectat despreniments en nombroses vies que s’han d’assegurar”. També s’han de garantir serveis “perquè arribarà un dia en què, si no s’hi actua, alguns pobles quedaran morts i abandonats”, va assenyalar.


2014 0819. A disposició del procés. - Gironès per la independència\n2014 0819. A disposició del procés.\nA disposició del procés\nLes diputacions catalanes s'alineen amb Mas per la consulta i no veuen alternativa al 9-N\nReivindiquen el seu paper present i futur evocant l'èxit de la Mancomunitat\n19/08/14 02:00\t- PRADA DE CONFLENT - ÒSCAR PALAU\n“Estarem sempre al costat del govern de Catalunya.” Clar i català, ahir el president de la Diputació de Barcelona, Salvador Esteve, resumia així l'actitud que adoptaran les quatre diputacions catalanes al servei del procés sobiranista, començant pel suport incondicional a la consulta del 9-N, que van refermar a la Universitat Catalana d'Estiu de Prada de Conflent coincidint amb la commemoració que s'hi va fer del centenari de la creació de la Mancomunitat.\n“El nostre objectiu és votar el dia 9, i només n'hi ha un, no tenim cap més perspectiva que aquesta”, assegurava Esteve, secundat pels seus homòlegs de Girona, Joan Giraut, i Lleida, Joan Reñé, a més de Benet Jané, en representació de la Diputació de Tarragona. “Cal una reivindicació total l'Onze de Setembre per poder manifestar el dret a decidir el 9 de novembre, no veiem cap altre objectiu”, refermava Giraut, que, com va fer la resta, va confirmar la seva presència a la V gegant que l'ANC i Òmnium organitzaran per la Diada.\nTots quatre van aprofitar el centenari de la Mancomunitat per posar en relleu la tasca ingent que va fer la primera institució pròpia que recuperava Catalunya en dos-cents anys, gràcies a una llei estatal que permetia l'associació de diputacions, a què sols es van acollir les catalanes. “Mai en tan poc temps s'havia fet tant; en només nou anys –fins que la dictadura de Primo de Rivera la va eliminar, el 1923– es van estructurar elements culturals, sanitaris i d'infraestructures que encara són referents”, evocava Reñé. “Davant l'immobilisme i la deixadesa institucional del sistema espanyol, la Mancomunitat significava un anhel de desenvolupament”, subratllava Esteve, que la situava com a exemple de racionalitat administrativa i servei públic eficaç, amb un resultat “que no admet dubtes”. No en va, en aquests anys es van crear, per exemple, l'Institut d'Estudis Catalans i el Servei de Meteorologia de Catalunya, i es van construir 1.770 quilòmetres de carreteres i 6.000 de línia telefònica, que va passar de cobrir 38 municipis a 410.\nEls quatre representants, això sí, van destacar el “significat polític” i de veritable “estructura d'estat”, més enllà del purament administratiu, de la Mancomunitat, i ho van entroncar de ple amb el procés que viu el país. I si, segons Giraut, llavors les diputacions “eren l'únic poder capaç de generar un poder superior sense que l'Estat ho veiés com una amenaça política”, fet que el va obligar a reconèixer la identitat catalana, avui poden fer un paper similar, especialment important en la vertebració del territori. Així, Giraut reivindicava el “paper clau” que fan i poden continuar fent per aplicar polítiques de subsidiarietat de la UE, afavorir polítiques per mancomunar serveis, harmonitzar les aspiracions de camp i ciutat i “arribar on no pot arribar la Generalitat”, arran de l'ofec econòmic a què la sotmet l'Estat. Esteve aclaria que continuen “treballant” amb el govern per bastir la hisenda pròpia. “S'estan fent passos importantíssims, però la situació és complexa i hi ha moltes coses a fer encara”, indicava, sense entrar en detalls.\n“Ara ens toca posar distància amb aquest estat opressor i irrespectuós amb els nostres drets”, resumia Reñé, que qualificava de “noucentista” la llei de racionalització de les administracions locals que impulsa Rajoy, un altre cavall de batalla. “No difereix d'aquella pretensió de fa cent anys de control del territori”, lamentava.\nVolem el mateix que el 1914: un estat que sentim com a propi i s'adeqüi a la societat que té al darrere\nLes diputacions volem i podem ser una estructura d'estat, tant se val si en canviem el nom\nPRESIDENT DIPUTACIÓ DE GIRONA\nLa Mancomunitat representa un punt de generositat que volem mostrar dels territoris en interès del país\nPRESIDENT DIPUTACIÓ DE LLEIDA\nPotser la voluntat de decidir del poble català és aquell demà que s'iniciava amb la Mancomunitat\nPRESIDENT ÀREA ECONÒMICA DIPUTACIÓ DE TARRAGONA


Chambres d'Hôtes Le Vol à Voile Tolosa França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nChambres d'Hôtes Le Vol à Voile\n27 rue du vol à voile , Tolosa Centre, Tolosa, França - Veure al mapa\n"Not big, but very cozy room! All necessary things are includ..."\nNotable 7,7 (3566 comentaris)\nBarri Tolosa Centre Tolosa Centre Tolosa Centre\nLe vol à voile B&B està situat al centre de Toulouse, a només 3 km de la plaça del Capitole. Es troba en un jardí amb una terrassa i ofereix internet Wi-Fi gratuïta a tot l'establiment i aparcament privat gratuït. L'habitació doble de l'establiment disposa de TV de pantalla plana i accés a un bany compartit amb dutxa. Les suites inclouen TV de pantalla plana i bany privat amb dutxa i articles de tocador gratuïts. Algunes tenen un entresolat. A més, tots els allotjaments tenen microones i nevera i cada dia se serveix un esmorzar continental. L'autobús número 16 para a només 200 m de l'establiment i enllaça amb l'estació de tren i l'estadi E. Wallon. Els clients poden practicar ciclisme i senderisme al Canal du Midi i l'aeroport de Blagnac està situat a 18,6 km.\nSi reserveu una suite Comfort per a 2 persones i utilitzeu més d'1 llit, es cobrarà un suplement de 25 EUR per nit per al llit supletori. Cal abonar el pagament per avançat mitjançant xec o transferència bancària. L'establiment es posarà en contacte directament amb vosaltres per organitzar el pagament. S'accepten xecs com a mètode de pagament.\nTots els tipus de viatgers (50) Parelles (15) Viatgers en solitari (13) Famílies amb infants petits (14) Famílies amb infants grans (3) Grups (5)


HISTORIA VCF | L'adéu a la Champions, por Josep Bosch - Plaza Deportiva\nVALÈNCIA. Finalizada la participació del València en la present edició de la Champions League, després de no haver pogut classificar-se entre els dos primers del seu grup, pot ser bon moment per analitzar quina ha sigut la trajectòria dels de Mestalla en les seues darreres participacions en els tornejos continentals. Fer l’anàlisi únicament d'esta última temporada podria ser catalogat de ventajista i a més ens podria confondre, al no observar tota la tendència, de les últimes campanyes europees dels blanc-i-negres.\nFins ara, el balanç del València a la Lliga de Campions és de 45 victòries, 30 empats i 29 derrotes, amb 199 gols a favor, 104 en contra. Havent jugat dos finals, arribant una vegada als quarts i dos als huitens de final.\nSi ampliem el camp de visió a totes les competicions europees, el primer que observarem és que en la darrera dècada en tres temporades 2014/15, 2016/17 i 2017/18, els de Mestalla han estat absents de jugar en Europa. En la 2008/09 van caure en setzens de final de la Copa de la UEFA. En la 2009/10 en quarts de la UEFA Europa League. En la següent campanya van ser eliminats en huitens de final de la Champions. Una temporada després, la 2011/12, arribarien a disputar les semifinals de la UEFA Europa League després de ser eliminat a la fase de grups de la Champions. En la 2012/13 caurien en huitens de final de la màxima competició continental. La campanya 2013/14 de nou va arribar a jugar les semifinals de l'Europa League. I en la 2015/16, després de caure en la fase de grups de la Lliga de Campions, novament, els huitens del segon torneig europeu suposaren el punt i final de la participació europea. I en la present edició, de nou els valencianistes no han superat la primera fase.\nTornant al present, una vegada coberta, amb més pena que glòria, l'etapa de la Champions League, amb dos victòries, dos empats i altres tantes derrotes, tots els estaments del club: directiva, plantilla i cos tècnic han de ser conscients que el marge d'error en esta temporada del centenari, s'ha reduït al màxim. Queda molta feina per davant i cal millorar molt per aconseguir finalitzar en dignitat la campanya. En Lliga, desgraciadament, ja no depenen d’ells mateixos per a conseguir classificar-se de nou per a la màxima competició continental. I ara tocarà jugar en la Lliga Europa, una competició que està prou allunyada del glamour i del suculent botí en forma de premis econòmics de la Champions. També queda la competició de Copa, un torneig on els de Mestalla no asaboreixen el triomf des del 2008. Esperem que el València recupere el seu ADN “bronco y copero” i que en estes dos competicions, per eliminatòries, arriben les alegries que tant necessiten l'entitat i els seus aficionats.


Filling equipment | Buy filling equipment B2B B2C marketplace ► Ukraine Allbiz\nALL.BIZ Ukraine Products Packaging Filling and weighing equipment Equipment for filling Filling equipment\nFilling equipment Ukraine\nMilk filling line Index 6 (Bulgaria)\nFilling equipment from ХарьковТрейдСервис\nThe packaging machine for production of mustard plasters\nRastarivatel of bags Big-Beg SVEDA RMK\nFilling equipment from Технолог\nFilling equipment from ТОВ «Системи модернізації складів»\nAutomatic filling and forming ATI-1000-LB for the production of lipstick.\nThe equipment is packing\nThe line of packing of the loose raising dust products\nComplex for the overload of contents of bags of "Big-Beg" and packing of zashivny bags\nThe packaging machine for processed cheese and M6-ARU paste briquettes in aluminum foil\nFilling equipment from Saminvest\nThe packaging machine for Junior oil\nfrom 256000 UAH\nWeight stations for weighing of carrots\nPacker of dry mixes\nThe line for packing pellet or other loose production\nFilling equipment from Краматорский завод Теплоприбор\nThe batcher weight for loose products (sugar, grain, grain, seeds, compound feeds, pellets, mineral fertilizers, etc.)\nPacker of dry construction mixes\nFilling equipment from Фимакс Лтд\nBelts packing of automated workplace oil, APT, APC cottage cheese, ARE processed cheese, variatorny for automatic machines\nScreen of light OB6T\nFilling and packaging equipment249\nEquipment for the packing of bulk products96\nEquipment for the packaging of liquid products25\nEquipment for filling pasty products20


E-commerce app, per què la necessites?\nE.commerce App, per què la necessites?\nAvui en dia l'ús del telèfon mòbil és cada vegada més freqüent entre els usuaris, fins i tot a l'hora de comprar. A més el ràpid creixement dels negocis electrònics en el mercat ha provocat que moltes botigues populars apostin pel comerç electrònic app com a extensió de la pròpia pàgina web.\n"Espanya és el país amb més "Smartphones" per habitant del món." segons ABC.\nEl concepte e-commerce o comerç electrònic s'empra per definir la distribuició, venda, compra, màrqueting i subministrament d'informació de productes o serveis a través d'Internet, i / o mitjançant apps mòbils.\nPer què els consumidors les prefereixen?\nSeguons una enquesta de Clutch les principals raons per les quals els usuaris fan servir els e-commerce apps són les següents:\n1. Per rebre ofertes (68%)\n2. Flexibilitat per comprar en qualsevol moment (64%)\n3. Comparar productes i preus (62%)\n4. Estalviar temps a la botiga (54%)\n5. Veure una gamma més àmplia de productes (53%)\n6. Eviten anar a la botiga física (47%)\n7. Tenen la possibilitat de triar on i quan poden rebre la seva comanda (27%).\n"Cada dia es descarreguen més de 4 millones d'Apps mòbils a Espanya."\nNo tots els beneficis són per als consumidors, tenir un comerç electrònic App del teu negoci pot aportar-te grans beneficis i estalviar molts diners. Què per què? T'ho expliquem:\n1. Et permet tenir accés directe al telèfon mòbil del client.\n2. Millora el posicionament de marca.\n3. Augmenta la visibilitat dels productes.\n4. Potència la fidelització del públic objectiu.\n5. Estableix comunicació directa mitjançant la utilització de les "notificacions push".\n6. Redueix la inversió en publicitat.\nJa siguis un minorista o majorista, invertir en un comerç electrònic App és una de les millors inversions que pot fer la teva marca, tot i que en un inici pot suposar un gran cost, amb el temps i una mica d'esforç veuràs com comença a aportar-te grans beneficis.\nUn e-commerce App et donarà lleialtat com a marca, oferint ofertes i descomptes exclusius als teus usuaris, a més de poder oferir i personalitzar experiències atractives, contingut de més qualitat, més eficient i més ràpid (els clients odien les webs lentes), podràs crear estratègies de màrqueting avançades i innovadores i posicionar com un gran comerç electrònic en línia.\nAlguns exemples de grans marques que disposen de comerç electrònic App són: Zara, Stradivarius, Calvin Klein, Adidas, Telepizza, Zalando, Wallapop, Just Eat ... entre d'altres.\nTens un negoci i vols donar el pas a les vendes en línia? En Utilitza It som experts en disseny i desenvolupament de pàgines comerç electrònic i Apps comerç electrònic. Si vols més informació per al teu projecte, contacta'ns, estarem encantats de formar part d'ell.\nInfografies, un recurs clau\nRemarketing: què és i com funciona\nDiferències entre hosting i domini\nCom aconseguir més engagement a LinkedIn?


e Article: Comentaris al marge (Nat 52) |Nativa\nArticle: Comentaris al marge (Nat 52)\nEscrit el 05/11/2009 per Ramon Faura a la categoria Comentaris al marge.\nNat_52_nov09 Ramon Faura Coll.\nSi no t’acabes la sopa, vindrà el Fèlix Millet i…\nJa fa unes quantes setmanes, mesos, que només sentim parlar d’aquesta, la gran bèstia corrupia, Fèlix Millet, que ha profanat el gran temple de la música catalana, buidant la caixa forta amb finalitats tant altruistes com ampliar-se la casa … Magazines de sobretaula es permeten fins i tot realitzar documentals graciosets sobre el cas Millet… com si la cosa fos una broma. La burgesia catalana és especialista en tractar com a broma els crims que comet… tots sabem sobre quin horror s’assenta la nostra renascuda cultura catalana -un invent post-romàntic de l’últim terç del XIX- sublimació burgesa finançada amb els diners de l’esclavatge, la canya de sucre i el cotó. Per què, si no, hi ha negres a Cuba?… els mateixos empresaris que van posar en peu els llaminers palaus i temples modernistes -també, i és clar, aquesta caixeta de bombons anomenada Palau de la música-, necessitaven netejar la suor negra, invertint el capital depredat en visibilitat pública…. Ai, Millet… dolent, més que dolent!…\nProbablement de tota la generació finançada per aquesta burgesia de nous rics, els dos únics que es van mantenir integres van ser Verdaguer i Gaudí. I tots sabem com van acabar (¡). Casualment, cada vegada que la societat catalana rebia un sotrac perquè l’obrerisme -aquest sí, veritablement catalanista- amenaçava amb cremar quatre parròquies, els grans burgesos es posaven la barretina i construïen un nou palau. Si la cosa, tot i així, no es calmava, aquest prohoms no dubtaven a sortir fora la ciutat, bombardejar-la i dir després que tot era culpa dels Madrilenyus (1). Insignes empresaris locals, amb escultureta inclosa a Via Laietana, van finançar, anys després, el mateix bàndol nacional que desmantellaria les institucions catalanes i afusellaria al president de la Generalitat.\n… I ara es lamenten del mal institucional contra aquest temple de la cultura, mirall de la societat catalana. De quina?… Afortunadament, la societat Catalana ja fa temps que ha paït Mozart, Brahms; fins i tot Albéniz… Afortunadament, la societat catalana quan pensa en compositors contemporanis no pensa en La Oreja de Van Gogh, Tracy Chapman o Jarabe de Palo (2).\nEls edificis del modernisme, alguns, com a arquitectura, tenen un valor enorme, únic, total. Semànticament són repulsius. La cobdícia petrificada. L’esnobisme esgrafiat. Fèlix Millet, un de tants, participa d’aquesta lògica. Forma part del mateix estament i es serveix dels mateixos mecanismes… encara ara, en llibertat sense fiança, escoltant, al sofà de casa seva, l’últim cd de Luz Casal.\n(1) Val la pena llegir l’article “La Lliga i el lerrouxisme” de Josep Coll Creixell (Extret de “Justícia Social”, òrgan de la Unió Socialista de Catalunya, 9 de juny de 1934). Podeu trobar-lo a: https://andreuespasa.blogspot.com/2006/08/la-lliga-i-el-lerrouxisme.html\n(2) Tots tres programats en la temporada 2009-2010\n« Article: Reduccions (Nat 52) Nativa 52 »


Espadas insta a Zoido a acometer la remodelación del parque infantil de tráfico - Sevilla Ciudad\nEspadas insta a Zoido a acometer la remodelación del parque infantil de tráfico\nEl portavoz municipal del PSOE, Juan Espadas, considera «lamentable» el estado de abandono y parálisis en el que se encuentra la estructura y las obras iniciadas en el anterior mandato para la remodelación del Parque Infantil de Tráfico, «pese a contar con un proyecto definitivo e incluso disponer de presupuesto municipal de 477.000 euros aprobado desde enero» y «del que nada se sabe sobre su ejecución o siquiera licitación pese a haber transcurrido ya medio año». El socialista teme que «la desidia que Zoido demuestra con un proyecto fraguado en el anterior mandato pueda desembocar en que en 2013 tampoco se retomen las obras».\nLa remodelación del parque de educación vial se inició en el anterior mandato con un proyecto que tuvo que ser revisado y que fue satisfactoriamente aprobado ya en 2010. «Problemas con la constructora ha llevado incluso al Ayuntamiento a resolver el contrato sin que se hubieran retomado siquiera las obras», detallan los socialistas.\nEn este contexto, Espadas y el concejal Joaquín Díaz han podido comprobar «la realidad de la parcela que acumula ya dos años de abandono sin que se haya realizado siquiera un mínimo de mantenimiento o limpieza de la zona y sin conocer el estado de conservación en que se encuentra la parte de la estructura que sí llegó a construirse». Espadas reclama a Zoido que «se tome interés en darle continuidad a las obras para que el parque infantil de tráfico vuelva a estar en uso en el menor tiempo posible y a disposición de los cerca de 5.000 escolares que cada año hacía uso de esta instalación municipal».\nPara el socialista, la parcela «abandonada refleja a la perfección que la tan traída y llevada eficacia que Zoido prometía una y otra vez queda en entredicho ante la evidencia de los hechos: un idea de mejora que cuenta con suelo, con proyecto y hasta con presupuesto al que el Gobierno municipal no ha sido capaz de darle trámite para licitarlo, adjudicarlo y que se acabe de construir».\n«Dos años de Gobierno nos suficientes para que Zoido hubiera sido capaz de retomar la remodelación del circuito, una parálisis que sirve de ejemplo del bloqueo en el que está la maquinaria municipal sin que, además, se den explicaciones por los retrasos, ni información», señala. En cualquier caso, Espadas espera «que la reclamada licitación pueda producirse en las próximas semanas de manera que no llegue a perderse el año entero como ya se han perdido estos primeros seis meses», concluye.


Dietari operístic: TEMPORADA OBERTA SOTA UN ARBRE\nEl Teatre de Santa Creu (avui Principal) de Barcelona va acollir el 1791, quatre anys després de la seva estrena a Viena, les primeres representacions a Catalunya de L'arbore di Diana de Vicent Martín i Soler. Des d'aleshores, i fins entrat els anys 80, l'òpera del compositor valencià havia quedat enterrada sota un oblit injust. La reexhumació de "Martini lo Spagnuolo" (com se'l coneixia a Viena) està col.locant les coses al seu lloc, tant a Madrid, València o Barcelona. La "Martini Renaissance" ens permet conèixer aquestes òperes (aviat tindrem entre nosaltre Il burbero di buon core que ja circula en DVD en la mateixa producció que veurem al Liceu) del contemporani de Mozart. En el cas de L'arbore di Diana (que el desembre del 2008 vaig poder veure a València) s'ha de reconèixer que la partitura és extraordinària (pel meu gust no tant com Una cosa rara), en part gràcies al llibret de Lorenzo Da Ponte, directament amoral i amb evidents dobles lectures en què el joc i la complicitat amb l'espectador estan servides. És clar que davant dels ulls d'un espectador del segle XXI molts referents mitològics i històrics poden escapar-se, i d'aquí la importància de lectures escèniques que permetin jugar amb criteris de decodificació per tal que la gràcia escumejant del text (la música segueix sent una delícia) s'absorveixi amb total transparència.\nEl muntatge que dirigeix escènicament Francisco Negrín incideix en l'aspecte desenfadat, sensual i canalla, amb concessions "petardes", al pop i al manga. És una opció interessant, tot i que la seva resolució no sempre és eficient i el ritme decau ostensiblement a la primera meitat del segon acte. El principal problema de l'espectacle és que el Gran Teatre del Liceu té un escenari massa gran i una sala de gran capacitat per percebre tots i cadascun dels matisos d'un muntatge que un espai molt més petit hauria estat més eficaç.<?xml:namespace prefix = o />\nHarry Bicket ha ofert una lectura vigorosa de la partitura, amb temps dinàmics i detalls expressius seguits amb una correcció per una orquestra que, si no va estar brillant, tampoc no va desentonar amb el clima general.\nLa festa vocal que hauria de ser tot Arbore di Diana… va quedar en un aperitiu que no va acabar de saciar la gana que tenim d'excel.lències canores. Laura Aikin va ser una Diana de mitjans sobrats en agilitat i extensió per a una part gens fàcil. Al principi de la funció va pecar d'una certa fredor i de volum escàs, tot i reconèixer que la immensitat del decorat va jugar contra seu. En tot cas, va anar a més. No va fer-ho el Silvio de Charles Workman, amb una emissió de coll poc grata, si bé ho va compensar la seva parella escènic, un Steve Davislim en la pell d'un Endimió de noblesa i lirisme provats. Molt bé les tres nimfes, en un conjunt ben enfilat per Ainhoa Garmendia (Britomarte), Marisa Martins (Clizia) i Jossie Perez (Cloe)al costat de l'imposible Amore del sopranista Michael Maniaci. (Por cert, ¿per què al segon repartiment es confia el paper a una soprano?). Debutava al Liceu Marco Vinco, sensacional en la part de Doristo, una de les más carismàtiques d'una partitura tan singular com aquesta. Feliçment reexhumada, tot i que un sempre n'espera més.\nposted by Jaume Radigales at 10:19\nMolt d'acord. per cert, l'òpera és preciosa però res millor que el "teu" Mozart. Gràcies,\nNo crec que Mozart sigui "d´" en Jaume, però crec que Martí i Soler no li arriba a la sola de les sabates a Mozart, encara que potser fa vestits molt portables, millors i menys problemàtics que els del Camps de València. ;-)\nSi, no em va desagradar. Si t'hi fixes bé ja la vida fa una tria dels que són més bons, aquells que amb la seva música arriben a la part més fonda del cor.\n¿Perquè es coneixen més les òperes de Mozart, i encara no totes, que les d'en Martín i Soler, Salieri, i tants d'altres, d'aquella època? posem per cas també Haydn. Esta bé que es desenterrin velles òperes, així es pot comparar, i estar contenta de la opció per Mozart que has fet.\nFelicito als artistes que no es limiten a cantar sino que fan exercicis gimnàstics i més... i animen la situació.


Ampolles amb segona vida | Revista | EROSKI CONSUMER\nReciclar una ampolla d'aigua mineral té més beneficis ambientals i econòmics dels que es pensa\nUn gest tan senzill com dipositar les ampolles d'aigua mineral de plàstic al contenidor groc genera multitud de beneficis per al medi ambient i l'economia: disminució de les emissions de diòxid de carboni (CO2) implicades en el canvi climàtic, reducció d'energia i d'explotació de matèries primeres, fabricació de nous envasos o altres productes com folres polars o vaquers... Els consumidors en són cada cop més conscients, com ho demostra el fet que l'any passat es va reciclar a Espanya el 70% dels envasos de plàstic PET (polietilè tereftalat), el material més utilitzat per a produir ampolles d'aigua.\nPerò encara es pot fer més i evitar que acabin contaminant espais naturals com ara mars i platges. Conèixer algunes curiositats sobre el seu reciclatge hi ajuda.\n1. PET, el material estrella\nEl polietilè tereftalat és el material més utilitzat per a fabricar ampolles d'aigua mineral: el 2016 es va fer servir en 4.200 milions d'envasos, el 86% del total del mercat d'aigua envasada a Espanya, tal com apunta l'Associació Nacional de l'Envàs de PET (ANEP-PET). La seva lleugeresa, transparència, resistència, reciclabilitat total i aptitud per als productes alimentaris expliquen que el PET hagi esdevigut el material estrella per als envasos.\nLes ampolles d'aigua de litre i mig pesen només uns 34 grams i són capaces de contenir més de 44 vegades el seu propi pes. "Aquesta reducció de pes significa menys residus, energia, recursos, costos de transport i emmagatzemament i emissions de gasos d'efecte d'hivernacle durant tot el seu cicle de vida", assenyala Beatriz Meunier, directora de comunicació de PlasticsEurope a Espanya, l'associació paneuropea de fabricants de matèries primeres plàstiques.\n2. El plàstic que es recicla més\nEl 2016 es van reciclar al nostre país 207.851 tones de plàstic PET, segons xifres d'Ecoembes , la societat que gestiona el reciclatge dels residus dels contenidors groc i blau. Un dels seus especialistes en innovació, Álvaro Molina, apunta que la taxa de reciclatge d'envasos de plàstic en general a Espanya és del 66,5% i, dins d'aquests, els de PET aconsegueixen una mica més del 70%. Aquestes dades confirmen que és el plàstic que es recicla més.\n3. Amb una ampolla d'aigua es pot fer ...\nUna ampolla d'aigua que es recicla pot convertir-se en altres productes, com ara fleixos d'embalatges, peces injectades per a enginyeria, làmines per a safates o per a fibres tèxtils amb les quals es pot confeccionar roba tècnica com ara folres polars o motxilles. Fins i tot marques com G-Star o Levis fabriquen roba vaquera a partir de PET reciclat.\nAixí mateix, embotelladores d'aigua mineral com Font Vella, Lanjarón, Nestlé, Grupo Pascual o Auara fan servir aquest plàstic reciclat, conegut com "R-PET", per fer noves ampolles. Segons Antonio Balairón, director general d'ANEP-PET, "podem trobar ampolles fabricades al 100% amb PET reciclat, fins i tot n'hi ha que en contenen el 50% o el 25%, com es pot llegir en les seves etiquetes".\nPer fer-ho possible, les ampolles recollides al contenidor groc es transporten a les 95 plantes de selecció que hi ha a Espanya, on les classifiquen en una fracció de PET en concret. Després, les empreses recicladores compren aquest material embalat, el netegen i el trituren. D'aquí en surt una mena d'escates que serveix de material per als productes. Segons Molina, "els envasos que es reciclen més bé són els transparents, però això no significa que els altres no es puguin reciclar, només que costa més i es fan servir per a d'altres aplicacions".\n4. Algunes ampolles són bio\nLes etiquetes d'algunes ampolles al·ludeixen al terme "bio" en la seva composició, cosa que pot generar certa confusió. Meunier explica que es pot produir un plàstic "tradicional", és a dir, a partir de petroli i que sigui "biodegradable", perquè es descompongui molt abans que el convencional. D'altra banda, es poden fer "bioplàstics" a partir de recursos vegetals, com la canya de sucre, però no per això són biodegradables, si bé també n'hi pot haver.\nBalairón afegeix que hi ha plàstics biodegradables compostables que es degraden per microorganismes en condicions similars a fulles, paper o fusta, no deixen fragments en el residu durant 12 setmanes i el seu residu permet el creixement de vida vegetal. Segons aquest expert, l'ús més conegut d'aquests plàstics és en les bosses de supermercat i, encara que en algun cas s'han fet servir plàstics biodegradables com el PE (polietilè) o el PLA (àcid polilàctic) per a envasos d'aigua, el seu ús no s'ha estès.\n5. El reciclatge de les ampolles combat el canvi climàtic\nCada cop que es recicla una ampolla d'aigua s'evita omplir els abocadors i extreure noves matèries primeres. A més, es redueix el consum d'energia i l'emissió de diòxid de carboni (CO2), un dels principals gasos causants del canvi climàtic. Segons Molina, des que Ecoembes va començar la seva activitat el 1998, s'ha impedit l'emissió de 18 milions de tones de CO2 gràcies al reciclatge d'envasos, l'equivalent a les emissions de la ciutat de Sevilla durant vuit anys. El reciclatge de sis ampolles de PET contraresta la contaminació de 10 minuts de CO2 del tub d'escapament d'un cotxe.\n6. Les ampolles abandonades també es reciclen\nDiverses iniciatives arreu del món reciclen ampolles de PET abandonades en platges i oceans per reduir l'alt impacte ambiental que tenen. Aquests projectes recuperen residus d'escombraries marines per fabricar peces de roba, calçat, motxilles, bosses i accessoris, com ho fa l'espanyola Ecoalf.\nNo obstant això, tots hauríem de reciclar. "Les ampolles llençades a les nostres ciutats, camps o platges són un despropòsit ambiental. Els plàstics són massa valuosos per a abandonar-los de forma irresponsable", sentencia la portaveu de PlasticsEurope a Espanya.


El Torneig de Dramatúrgia Valenciana ja coneix els seus quatre semifinalistes - Diari Millars, informació local en valencià.\nEl combat escènic de l’IVC celebra les semifinals el 21 i 23 de gener a la Sala Matilde Salvador.\nEl Torneig de Dramatúrgia Valenciana de l’Institut Valencià de Cultura i La Nau Centre Cultural ja té els quatre semifinalistes: Borja López Collado i María Cárdenas s’han unit esta setmana passada als dos semifinalistes que es van conèixer la setmana anterior, el benisser Joan Nave i la castellonenca Begoña Tena.\nEls huit púgils d’esta edició s’han enfrontat per parelles en els quarts de final, mitjançant dos textos de trenta minuts llegits per dos actors professionals, en un ring de boxa.\nEls dies 21 i 23 de gener, a les 19 hores, se celebren les dues vetlades pugilístiques. Demà dimarts s’enfronten el dramaturg emergent Borja López Collado (El Benjamí Button de Patraix) versus l’autora María Cárdenas (La gauchita de Benimaclet), mentre que el dijous el protagonitzaran Begoña Tena (La corba de la Plana) contra Joan Nave (El garroferet de Benissa). I la gran final per a aconseguir el cinturó de campió del Torneig serà el 29 de gener en este mateix ring. El xou està servit.\nSón temes contemporanis, amb colps d’humor càustic i crítica social. Des de la història de la mainadera de la Princesa d’Astúries a les referències als partits polítics. Predomina l’humor i l’atreviment en l’escriptura. Els intèrprets que participaran en estes semifinals i que donaran veu als textos són: Sergio Caballero, Alfred Picó, Sonia Alejo, Manu Valls, Isabel Martí, Diego Braguinski, Arianne Algarra i Arantxa Pastor.\nEn esta quarta edició del Torneig de Dramatúrgia estan participant els escriptors i escriptores Gemma Miralles, Joan Nave, Lucía Sáez, Begoña Tena, Gabi Ochoa, María Cárdenas, Pasqual Alapont i Borja López Collado, i compta amb l’actriu Pilu Fontán com mestra de cerimònies. Es tracta d’una ’emocionant i divertida activitat’ nascuda dins del Festival Temporada Alta de Girona fa set anys, de la mà del dramaturg Jordi Casanovas.\nPost més nousVila-real crearà una Junta de Coordinació de Festivals per a unir esforços en la consolidació d’aquest producte cultural i turístic\nPost més vellsCor de Carxofa reedita el primer premi en la 3a edició dels pinxos més ‘etxurats’ a Benicarló


VAT incl. Plus € 14 shipping. | JCH52


territoris.cat 23:01 27/08/19\npla urgell afecta pedregada fruita punts\nPagesos de Vila-sana mostren pomes danyades al president d'Asaja, Pere Roqué\nUna tempesta acompanyada de pedra ha afectat aquest dimarts cultius de fruita dolça a diferents punts del Pla d'Urgell. Segons el sindicat Asaja, la pedra ha caigut de forma molt focalitzada entre Castellnou de Seana, Golmés i Vila-sana provocant danys que poden anar entre el 30 i el 40%.\nEl president del sindicat Asaja a Lleida, Pere Roqué, ha lamentat que aquest tipus de tempestes que no tenen una afectació del 100% 'suposen més feina al pagès ja que haurà de triar la fruita. Segons les dades d'Asaja la pedra ha caigut entre els municipis de Castellnou de Seana, Golmés i Vila-sana, amb afectació a cultius de poma, pera i préssec.\nRoqué ha remarcat la necessitat d'un pla de país perquè els fructicultors puguin tapar almenys el 80% de la fruita dolça de Lleida ja que no tothom pot fer front als 15 o 18.000 euros per hectàrea que costa posar les malles antipedra\nRoqué ha afegit que ja han parlat amb Agrosseguro per fer les peritacions per aquesta pedregada que enguany és una de les úniques que han afectat els cultius de Lleida, a diferència d'altres estius on s'han arribat a comptabilitzar fins a 12 episodis amb pedra.


Millet i Osàcar tenen fins al 25 de juny per entrar al centre penitenciari\nBarcelonaL'ex número dos del Palau de la Música Jordi Montull ha ingressat a la presó de Brians 2, a Sant Esteve Sesrovires (Baix Llobregat), aquest dilluns a la tarda. Des d'avui, començarà a complir la pena de set anys, sis mesos i quinze dies que li va imposar el Tribunal Suprem pel cas Palau. Tal com informa l'ACN, Montull ha arribat al centre penitenciari a dos quarts de set i acompanyat de la seva família i una advocada. Tant ell com l'expresident del Palau Fèlix Millet i l'extresorer de CDC Daniel Osàcar tenen fins dijous de termini per entrar a presó.\nEl Tribunal Suprem (TS) va ratificar fa unes setmanes la sentència de l'Audiència Barcelona, va confirmar la condemna a Montull i Millet (de 7 anys, sis mesos i 15 dies) i va rebaixar a tres anys i mig la d'Osàcar, per malversació, apropiació indeguda, tràfic d'influències, falsificació en document mercantil, falsedat comptable i blanqueig.\nTenint en compte l'avançada edat de tots tres i el context de pandèmia, l'Audiència de Barcelona, que va dictar l'execució de la sentència, va allargar el termini de deu dies indicat en el Reglament Penitenciari fins dijous, però va rebutjar les peticions de les defenses d'eludir l'ingrés a presó. La jutge va desestimar també el recurs de súplica que havia presentat Millet per quedar en llibertat fins que el govern espanyol decideixi sobre la seva petició d'indult. Osàcar també ha fet una petició d'indult a l'executiu de Pedro Sánchez i va presentar un recurs d'empara al Tribunal Constitucional, encara pendent de resolució. Però això tampoc no li ha permès, per ara, posposar la seva entrada a presó.\nLa sentència del Suprem va confirmar que CDC havia cobrat 6,6 milions d'euros en comissions il·legals de Ferrovial a canvi de l'adjudicació de contractes d'obra pública entre 1999 i 2009. La comissió que rebien era del 4% del valor de l'adjudicació: Millet i Montull se'n quedaven un 1,5% per fer d'intermediaris i la resta de diners anaven al partit. A més, la sentència detalla que tots dos van obtenir rèdits de la caixa del Palau, des de reformes fins a les vacances familiars o els casaments de les filles de Millet. El tribunal va rebaixar la condemna d'Osàcar tenint en compte que no s'havia embutxacat diners en benefici propi. El tribunal va embargar els béns que CDC havia dipositat com a fiança per pagar el decomís dels 6,6 milions d'euros i reclama a Millet i Montull que retornin a les estructures de l'entitat els 23 milions d'euros que van desviar en benefici propi.


El Valladolid acusa el Girona d'imputacions interessades - Regió7\nEl club considera que les atribucions de l'equip català en la denúncia presentada per l'operació Oikos es basen només en retalls de premsa\nBorja Fernández (centre), un dels implicats en la compra del partit LALIGA\nEl Valladolid va acusar ahir, en un comunicat recollit per Europa Press, d'imputacions «interessades» per part del Girona en la denúncia que ha presentat el club català per l'operació Oikos, i consideren que «està basada en retalls de premsa». L'equip val·lisoletà va afirmar que no permetrà que es qüestionin els mèrits esportius, els resultats esportius «obtinguts lícitament ala temporada 2018-19» i que confirmen la permanència de l'equip a Primera Divisió. El Girona, que va certificar el seu descens, ha demanat la seva inclusió a la Lliga Santander fins que es resolgui l'operació.\nComproven la compra del partit\nSegons les darreres informacions del diari El Mundo, la Policia Nacional té comprovat que el resultat del Valladolid-València (0-2) es va veure «clarament condicionat» per la trama de compra de partits.\nD'acord amb els investigadors, «a la compra del partit hi va intervenir com a mínim un jugador, Borja Fernández». Cal recordar que un dels líders de la trama, l'exfutbolista Carlos Aranda, va assegurar que «hi havia comprats set jugadors del Valladolid». L'informe policial redacta que «el resultat pactat era victòria del València a la primera part i que guanyava al final del partit».\nEl Valladolid va insistir en el comunicat d'Europa Press que «no ha existit cap tipus de participació per part del club ni directa, ni indirectament». El club presidit per Ronaldo Nazario, exjugador del Barça i del Reial Madrid, va afirmar que presentarà les al·legacions que siguin oportunes en els terminis legals que s'estableixin de conformitat amb les pautes de La Lliga i la Federació Espanyola de Futbol (RFEF). De totes formes, el club val·lisoletà va voler expressar el seu «màxim respecte» per les autoritats judicials.\nUnzué, nou tècnic dels gironins\nD'altra banda, ahir es va fer oficial el que ja se sabia, que Juan Carlos Unzué serà el nou entrenador del Girona en l'intent de tornar a la Lliga Santander. Unzué firma per un any, amb opció a dos més. Aquesta temporada ha seguit molt l'equip, ja que el seu fill Aitor formava part de l'equip d'Eusebio, l'extècnic, com a analista.


Fes front a la fotosensibilitat si prens anticonceptius orals - Farmàcia Camps\nAnticonceptius orals i fotosensibilitat. Realitat o mite?\nRealitat. Els anticonceptius orals són un dels mètodes anticonceptius més utilitzats per les dones. Al tractar-se d’un tractament de llarga durada, s’ha de fer un seguiment especials dels seus efectes secundaris. Entre d’altres, la fotosensibilitat, és un dels més freqüents.\nExisteixen dos tipus d’anticonceptius orals: els que combinen diferents hormones i aquells que només contenen un tipus d’hormona. Quin tipus és el que has de prendre, t’ho haurà d’indicar el teu ginecòleg/a.\nCom dèiem, un dels efectes secundaris és la fotosensibilitat provocada pels estrògens i progestàgens, principis actius dels anticonceptius orals. Tot i que cal indicar que és un efecte secundari que també té altres medicaments.\nCOM ES PRESENTA LA FOTOSENSIBILITAT A LA TEVA PELL\nLa sensibilitat al sol es presenta de diferents maneres, però sempre després de l’exposició al sol de manera directa o indirecta. Veiem les més comunes:\nHiperpigmentacions: un augment exagerat del color de la pell, amb l’aparició de marques a la pell com peques o lunars, entre altres.\nUrticària solar: es presenten erupcions vermelles en forma de faves i picor.\nFotosensibilització: enrogiment de la pell que pot anar acompanyat de picor i descamació.\nErupcions poliformes a la llum: en els casos més greus, pot aparèixer una erupció de forma molt característica, amb ampolles, principalment a la pell del coll i l’escot.\nEn el cas dels anticonceptius orals, la conseqüència més habitual és la hiperpigmentació, és a dir, un augment en la producció de melanina a les zones més sensibles (el front, les galtes i el llavi superior). Això es tradueix en una taca o enfosquiment de la pell a la zona afectada.\nFOTOPROTECCIÓ PER EVITAR ELS EFECTES DE LA SENSIBILITAT AL SOL\nEvitar els efectes de la fotosensibilitat és fàcil i ho tens a l’abast de la mà. Només has de demanar a la teva farmàcia un bon fotoprotector solar que t’ajudi a cuidar de la teva pell de l’exposició a la llum del sol.\nMoltes dones no tenen instaurat a la seva rutina l’ús d’un fotoprotector facial perquè temen les textures d’aquest tipus de productes i el seu ús queda relegat a quan van a la platja o a la piscina.\nPerò com en altres productes de cosmètica facial, el secret està en trobar el tipus de fotoprotector que més s’adequa a la teva pell. A continuació, et diem què has de tenir en compte segons el teu tipus de pell.\nPell mixta/grasa i/o amb imperfeccions: has de buscar un protector solar amb textures oil-free, gel, aquoses, lleugeres i sense agents seboreguladors i matificadors.\nPell seca: en aquest cas, demana un solar amb textura crema, amb fases grasses per aportar un extra de nutrició i hidratació.\nPell sensible o reactiva: si tens aquest tipus de pell, demana un solar de fórmula mineral amb elevat SPF+.\nPell madura: per a pells madures, el millor és un protector amb actius antioxidants i reparadors de la pell.\nPell amb hiperpigmentació: per aquest tipus de pell, l’ideal és un solar específic amb SPF+, anti UVA, antioxidants i actius il·luminadors o amb color per unificar el to.\nRecorda que a la farmàcia pots trobar el millor consell sobre com protegir la teva pell de manera adequada. Pregunta al teu farmacèutic!


Confraria de Sant Jordi - La campana de Sant Jordi\nLa campana de Sant Jordi\nLa campana de Sant Jordi, va ser fabricada pel taller de Juan Bautista Roses Soler, d'Adzeneta d'Albaida, en 1951. Està orientada al mestral (noroest i té un pes aproximat de 645 quilos. La seua reposició al finalitzar la Guerra Civil va ser possible gràcies a les aportacions de materials de bronze i coure realitzades voluntàriament per tot el poble.\nSegons la “Colla de Campaners de la Vall d’Albaida”, pot ser siga una “falsificació”, ja que les lletres de l’inscripció que l’identifica están soldades i no foses com tendrían que ser si fora de nova creació, es a dir una campana que procedeix d’alguna altra parròquia i que la van amagar durant els anys 1936-1939 en algún taller de fundició. Fet que en cas de confirmarse le donaría un valor testomonail molt important.\nPer al nostre poble, té una significació especial, ja que els Gojos que cantem a Sant Jordi, fan referència a la campana que amb gran devoció el poble feia sonar al llarg de molts anys per a demanarli ajuda i protecció al seu excels Patró:\nCuando la tempestad ruge la vuestra campana toca y al instante la tormenta ya toca rumbo en contra. Y ante tan gran devoción deja al pueblo admirado\nConfraria de Sant Jordi Confraria de Sant Jordi (consulta: 15-10-2015)\n© Confraria de Sant Jordi (2015)