Afectacions a l'AVE Barcelona-Figueres per objectes cremats a la via | betevé\nAfectacions a l’AVE Barcelona-Figueres per objectes cremats a la via\nLa línia que enllaça Vilassar amb Mataró s'ha aturat, perquè un grup de manifestants han baixat a les vies\nRedacció | Dimarts, 15 d'Oct del 2019, a les 14.07\nEl servei de l’AVE entre Barcelona i Figueres s’ha vist interromput per l’acció de manifestants que van cremar objectes a la via aquest dilluns al matí. A conseqüència d’aquesta incidència els trens només han circulat per una via des de les 8.43 h d’aquest dimarts i els que hi podien passar ho feien amb límit de velocitat.\nPer seguretat, abans de permetre el pas d’un tren amb viatgers, Renfe ha enviat un tren per comprovar que es pot circular amb seguretat.\nDes de les 10 h el servei ja funciona amb normalitat\nFinalment, el servei de l’alta velocitat s’ha restablert després de les 11.30 h per les dues vies, però els trens circulen amb limitacions de velocitat i acumulen retards de 30 minuts. Pel que fa al servei de l’AVE des de Barcelona cap a Madrid també funciona amb normalitat.\nL’accés de l’L5 de metro des de l’estació de Sants continua tancat\nL’estació de Sants està blindada des del cap de setmana pels Mossos d’Esquadra i està tancat l’accés de l’L5 de metro des de l’estació de Renfe. L’enllaç s’ha de fer des de l’exterior.\nTambé s’ha produït una aturada de la circulació de trens a la línia que enllaça Vilassar de Mar amb Mataró. Un grup de manifestants han baixat a la vies per protestar contra la sentència. El servei ha estat aturat prop de 30 minuts en aquest punt. Poc abans de les 9 h el servei s’ha restablert amb normalitat tot i que s’acumulen retards de 45 minuts.\n— AVE — protestes — Renfe


Una altra final | Sergi de Juan | barcelona | Barça | L'Esportiu de Catalunya\nUna altra final Una altra final Una altra final Una altra final + Una altra final E-mail\nCom si es tractés d’un partit a vida o mort, el Barça avui no pot fallar al Camp Nou contra el rocós Getafe per continuar depenent d’ell mateix per ser campió de la lliga\nLa prèvia Infografia.\nMessi, en l’entrenament d’ahir FCB.\nUna altra final Una altra final Una altra final Una altra final Una altra final E-mail\nNo és una final pròpiament dita, però com si ho fos. De fet, fins d’aquí a final de temporada tots els partits de lliga ho seran. Aquesta és la millor manera que té el Barça d’afrontar els duels que li queden, perquè si ho fa així i els guanya, serà campió. És la gràcia de tornar a dependre d’un mateix per ser campió després de l’empat del Real Madrid contra el Getafe, el seu rival avui a la nit al Camp Nou (22 h). Els blaugrana arriben a la cita en un moment d’eufòria. Enrere queda ja la derrota en el clàssic, en què l’equip no va estar a l’altura en una primera part molt fluixa que donava continuïtat a la mala imatge contra el Valladolid. A Valdebebas l’equip va millor en el segon temps, i va enlluernar en la final de copa contra l’Athletic de fa cinc dies en una magnífica actuació coral de l’equip i que va suposar el primer títol en l’etapa de Koeman.\nPerò ara ja és moment d’aparcar les celebracions i tornar a pensar en la lliga. A Madrid es va posar fi a la ratxa –19 partits sense perdre–, i cal tornar al camí de les victòries per no abandonar-lo fins al final. L’Atlético acaba de fer una maneta malgrat que no estava fi del tot i el Real Madrid va molt just de forces i pensa més en la Champions, però segur que cap dels dos es deixarà anar en el campionat estatal. L’obligació del Barça és no fallar. Afrontar els partits com finals fins a la victòria definitiva. Cal que l’equip canviï el xip ràpidament i se centri en la feina. Que s’oblidi de l’exhibició de La Cartuja i dels debats sobre la Superlliga, i pensi només en el Getafe, un equip rocós que ja per si mateix és perillós i que s’està jugant no entrar en una situació complicada després de portar uns anys fent-ho per classificar-se per a Europa. L’empat contra els blancs és una bona advertència per al Barça, per saber que no els espera un partit fàcil.\nSi Koeman decideix mantenir el mateix dibuix de la final, el 3-5-2, Piqué, que va estar espectacular, formaria trio amb Mingueza i Lenglet; a davant a les bandes jugarien Dest i Alba –encara que Sergi Roberto, ja recuperat, és una opció per la dreta–; al mig del camp actuarien Busquets, De Jong i Pedri, i Messi i Griezmann serien els davanters, encara que no es pot descartar que Dembélé jugui d’inici. Contra un rival que deixarà pocs espais, però, el francès tindrà molts més problemes per explotar la seva velocitat. Koeman no està per fer gaires rotacions, perquè sap el que s’està jugant l’equip en aquest moment de la temporada. Els ha costat remar molt per tornar a dependre d’ells mateixos. No val a badar. El doblet és més que possible.\nKoeman: “La Superlliga? Hi ha hagut tanta moguda que el millor és no opinar”\nCom no podia ser d’una altra manera, a Ronald Koeman se li va preguntar per la Superlliga europea, de la qual el Barça encara continua sent fundador. El tècnic holandès no es va voler mullar gaire perquè entén que aquest és un tema que correspon explicar-lo al president Laporta. “Jo no soc el portaveu, ho és el president. La meva feina és preparar el partit. Hi ha tanta moguda amb aquest tema, que hem d’esperar per veure com acaba. No em sorprèn. Nosaltres volem el millor per al club. Si algú ha de parlar d’això és el president. He parlat amb ell i m’ha explicat la posició del club. Hi ha hagut tanta moguda que el millor és no opinar”, va afirmar. El tècnic del Barça considera que s’ha d’escoltar i pensar més en els futbolistes. “El nombre de partits és increïble. Els futbolistes han de jugar moltes competicions. Tothom parla de la Superlliga, la Champions... Però la UEFA no està fent cas als jugadors amb el nombre de partits. L’únic que importa són els diners. A la lliga, igual. Hem de protegir els jugadors.” Koeman prefereix centrar-se en l’equip i el partit de lliga contra el Getafe. Un partit vital perquè el Barça torna a dependre d’ell mateix per ser campió, després de l’ensopegada del Madrid. “Sabem que ens falten vuit partits i anem partit a partit. Hem gaudit molt de la copa, però ara ens hem de concentrar en la lliga i hem de fer el nostre joc. Hem de guanyar el partit.” L’holandès no tem que els seus homes surtin relaxats després de la victòria en la final de copa; al contrari, veu l’equip amb ganes de demostrar que poden guanyar la lliga després d’haver remuntat una distància espectacular des del desembre. Koeman, que tampoc va voler opinar sobre si ja estan negociant el fitxatge de Depay, va defensar haver convocat tres porters en la final de copa i haver deixat fora Pjanic o Riqui Puig. “Si, per exemple, Ter Stegen es lesiona en l’escalfament, he de posar el segon porter, i si l’expulsen, no puc posar cap més porter si només en tinc dos. A més dels tres porters, tinc tres jugadors per poder fer entrar”, va justificar-se. Sobre Piqué, va dir que avui decidirien si surt d’inici contra el Getafe.\nBordalás: “És un equipàs, han anat creixent”\nJosé Bordalàs es va desfer en elogis cap a la feina feta per Ronald Koeman en el Barça. “Està jugant molt bé i en això té molt a veure la feina del seu tècnic. És un equipàs. Per suposat que m’agrada com juguen. Han anat creixent des de l’arribada de Koeman i estan a un nivell altíssim.”, va dir. El tècnic del Getafe també va assegurar que Messi és “el millor jugador de la història, sense cap mena de dubte” i que vol que es quedi en la lliga.\nL'Esportiu. Nacional 22-04-2021, Pàgina 2


El uso de Twitter por parte de los medios convencionales\nAraceli Castelló 19 febrero, 2013 Araceli Castelló, Redes Sociales\nOs dejamos el vídeo y la presentación de la intervención de Araceli Castelló en el XIV Foro de Investigación en Comunicación que se celebró ayer en Valencia, con la comunicación titulada «El uso de Twitter como canal de información y conversación por parte de los medios convencionales», en el que se profundiza en el fenómeno de la televisión social.\nEn este enlace podéis leer la comunicación completa.\nEl uso de Twitter como canal de información y conversación por parte de los medios convencionales from Araceli Castelló\ncongresos hashtag medios de comunicación televisión social twitter videos


Influencers, MNAC gratuït per a dones i Barcelona americana: deu plans per al cap de setmana\nEl festival Soundeat és una altra opció de cap de setmana. | Soundeat\nAltres opcions són el festival What the foc!, una fira d'antiguitats i un homenatge a Antoni Tàpies\nLes brases de Barcelona\nFestival What the foc!\nEls artífex dels mercats gastronòmics Eat Street i BCN Més –a la Nau Bostik de Sant Andreu– tenien encara més gana i s’han llançat a la piscina amb un sarau més ambiciós i extens: el primer festival What the foc!.\nLa primera edició del festival ‘What the foc!’ es celebrarà dissabte 9 i diumenge 10 de març / Eat Street i BCN Més\nL’edició d’estrena reunirà a grans especialistes de Barcelona en cuina a la brasa, amb un cap de setmana temàtic al parc de la Torrassa de l’Hospitalet.\nOn: parc de la Torrassa (l’Hospitalet)\nInfluencers a la venda\nMercat de roba de 15 influencers\nEl festival 100k influencers. | 100k influencers\nEls influencers ofereixen els seus millors conjunts al 100k influencers que se celebra aquest diumenge al Moll de la Marina. Més de 15 bloguers s’acostaran a l’espai per vendre les peces de roba que mostren a Instagram. El preu de l’entrada és de dos euros sense consumició i de quatre amb beguda.\nQuan: diumenge d’11 a 18 hores\nOn: Moll de la Marina\nFestival al Port\nMúsica i foodtrucks a Barcelona\nEl festival Soundeat al Parc del Fòrum. | Soundeat\nEl Parc del Fòrum acollirà dissabte la primera edició de l’any del festival Soundeat. Música a l’aire lliure per gaudir del cap de setmana és la proposta dels organitzadors, que posen en cartell DJs Todd Terje i Young Marco. Els foodtrucks amenitzaran la festa. Les entrades costen entre 15 i 18 euros.\nQuan: dissabte a les 13 hores\nOn: Parc del Fòrum\nAntiguitats a Barcelona\nFira d’objectes antics\nFira d’Art Modern i Antic. | Ajuntament de Barcelona\nEl Gremi d’Antiquaris de Catalunya organitza la cinquena edició de la fira que vol convertir-se en la referència en compravenda d’art a Barcelona. La Fira d’Art Modern i Antic es pot accedir pagant l’entrada de deu euros i se celebra a les Drassanes Reials.\nOn: Drassanes Reials\nSegle XV al MNAC\nExposició sobre Bermejo\nExposició sobre ‘Bermejo’ al MNAC. | Ajuntament de Barcelona\nL’artista del segle XV Bartolomé de Cárdenas, conegut com El Bermejo. Tot i néixer a Còrdova, el pintor va viure a Barcelona durant un temps. Fins al 19 de maig el MNAC organitza l’exposició Bermejo. El geni rebel del segle XV.\nQuan: dissabte de 10 a 18 hores i diumenge de 10 a 15 hores\nBarcelona es posa americana\nFestival cinema independent nord-americà\nFestival ‘Americana’. | Ajuntament de Barcelona\nBarcelona es posa americana. El festival de cinema independent nord-americà omplirà diverses sales barcelonines en motiu de la sisena edició del certamen, en què es projectaran 32 llargmetratges i 39 curts. Va començar el 5 de març però acaba el 10 de març. Els cinemes Zumzeig, els Girona, el Phenomena i la Filmoteca de Catalunya acolliran les creacions nord-americanes.\nOn: diversos cinemes\nObra sobre dones que no es poden quedar embarassades\nEl monòleg ‘ESTIgMES’. | Ajuntament de Barcelona\nConcha Milla protagonitza un monòleg sobre les dones que volen tenir fills però no es poden quedar embarassades. La Gleva acull ESTIgMES fins al 17 de març. “Vull parlar per totes aquelles dones que, buscant donar vida, s’han deixat un tros de la seva”, diu Milla. L’entrada costa 12 euros.\nQuan: dissabte a les 20:30 i diumenge a les 19 hores\nOn: La Gleva\nClàssica a la ciutat\nFestival de música clàssica a Barcelona\nCartel del Barcelona Obertura Spring Festival. | Ajuntament de Barcelona\nLa música clàssica s’escoltarà per tot Barcelona durant gairebé dues setmanes. El Barcelona Obertura Spring Festival portarà 33 concerts gratuïts, a més dels programats al Liceu, el Palau de la Música i L’Auditori.\nExposició sobre Antoni Tàpies\nExposició sobre Antoni Tàpies a la Mayoral. | Ajuntament de Barcelona\nDes del 17 de gener Antoni Tàpies és el gran protagonisme de la galeria Mayoral. Una dotzena de pintures realitzades des del 1959 fins al segle XXI pel pintor formen part de l’exposició. La mostra, titulada Tàpies avui, és gratuïta.\nQuan: dissabte d’11 a 14 hores\nOn: galeria Mayoral\nMNAC gratuït per a les dones\nJornada especial en motiu de Dia Internacional de la Dona\nEl MNAC serà gratuït per a les dones el 9 de març. | Ajuntament de Barcelona\nL’entrada al MNAC serà gratuïta per a les dones el 9 de març. D’aquesta manera celebra el museu el Dia Internacional de la Dona, i afegirà la xerrada Petites històries, grans dones. Museus amb ulls de dones a la jornada.


«Estic molt motivat per jugar i ajudar els meus companys a certificar la permanència ben aviat» - Empordà\n«Estic molt motivat per jugar i ajudar els meus companys a certificar la permanència ben aviat»\nALFONS ARCAS BORDILS 30.03.2016 | 06:30\nMarc Combis vola en una acció d´un partit contra el Cisne de Pontevedra de la temporada passada. aniol resclosa\nJugador del Bordils. Després d'un parèntesi d'uns mesos a Tanzània, Combis es reincopora avui mateix als entrenaments del Bordils. Pau Campos està onvençut que els pot donar un cop de mà aquests darrers sis partits i ell no s'ho ha pensat gens per tornar.\nTres mesos després de marxar a Tanzània (Àfrica) amb la seva parella per participar en un projecte de voluntariat, l'extrem del Bordils Marc Combis, torna a casa per donar un cop de mà a l'equip en les últimes sis jornades de lliga, amb l'objectiu de certificar quan més aviat millor la permanència per tercera temporada consecutiva a Divisió d'Honor Plata.\nFa poques hores que ha aterrat a Barcelona després de tres mesos a l'Àfrica. Com ha anat l'experiència?\nMolt bé! Ha estat una gran experiència. He tornat molt content, amb molta confiança. Amb més vitalitat i valorant el què tenim aquí (paisatge, electricitat, accés a l'aigua, una dieta adequada, accés gratuït a salut i educació pública...). A més a més , he après moltes coses de la gent d'allà. Una de les coses que destacaria és el fet que aquí la gent fa molts plans de futur i en canvi, allà viuen molt el dia a dia. Viuen el present.\nDurant aquest temps deu haver seguit el dia a dia dels seus companys...\nI tant! Vaig aconseguir trobar Internet -cosa complicada- i d'aquesta manera cada dia que jugàvem em connectava per seguir el partit per la jornada virtual de la Federació. A més, per WhatsApp, la resta de companys em mantenien informat en tot moment.\nQuan es posa en contacte amb Pau Campos per explicar-li que torna a Catalunya i que té la intenció de tornar a jugar?\nMés o menys deu fer cosa d'un mes que li vaig dir que tornava. Ell em va preguntar si estava disposat a tornar a l'equip, i evidentment la resposta va ser afirmativa. A més a més, coincideix amb l'aturada de gairebé un mes, i això em permetrà fer un treball físic extra, entrar de nou en dinàmica d'entrenaments, i posar-me, espero, al mateix nivell que la resta de companys. En Pau em va dir que si en tenia ganes i em sentia amb forces per tornar a jugar que estava segur que els podria donar un cop de mà. Realment estic molt motivat per jugar i sobretot per ajudar a la resta de companys a certificar al més aviat possible la permanència.\nEl dia que va marxar tenia clar que tornaria just després de Setmana Santa per tornar a vestir-se de curt i jugar les últimes sis jornades de lliga?\nQuan vaig marxar ja tenia clar que quan tornés quedarien sis partits. Sincerament, en aquell moment no em vaig plantejar si quan tornés tindria ganes de jugar. Vaig deixar-ho en interrogant, en funció de com anés l'experiència, de com tingués les forces ... Ara sóc aquí amb les piles carregades per ajudar en tot allò que estigui a les meves mans.\nQuan es reincorporarà a la dinàmica d'equip?\nDemà mateix -avui pel lector. Avui -ahir- hauria estat una mica precipitat, perquè hem aterrat aquest matí, després d'estar tota la nit volant. A més a més, ha estat un dia força mogut.\nCom veu la permanència. Creu que és a tocar?\nNo hi ha res fet. Ja ho vaig dir abans de marxar que era optimista. Per Nadal es va fer una bona feina i això es va traduir amb bons resultats en els primers partits de l'any. Ara ens falta certificar-ho. Ho tenim molt a tocar.\nCampos ha assegurat que pot ser un gran reforç per aquest últim tram de temporada sempre que arribi bé físicament. Per tant, la pregunta és obligada. Com arriba? S'ha pogut entrenar a Tanzània?\nArribo bé. Allà és complicat trobar hores. A més a més, hem estat en una zona on hi ha un clima càlid-humit, i per tant, es fa difícil fer esport. De totes maneres, cap a les set del vespre el clima feia un canvi, i era quan aprofitava per anar a córrer. Durant aquests tres mesos he anat a córrer cada dia per mantenir-me actiu. Ara és evident que haig d'aprofitar aquestes tres setmanes que falten abans que la competició es torni a reprendre per recuperar el to muscular i el ritme d'entrenaments i així intentar estar al mateix nivell que els meus companys.


Marco y Puig refuerzan la alianza institucional para afrontar los retos de Castelló | Castelló Extra\nLa alcaldesa de Castelló, Amparo Marco, se ha reunido hoy con el presidente de la Generalitat, Ximo Puig, para abordar asuntos prioritarios de la agenda municipal. En el encuentro, la alcaldesa ha trasladado al jefe del Consell los retos a los que se enfrenta la ciudad y ha destacado «la colaboración plena entre ambas institucionales para impulsar proyectos y atender las necesidades de Castelló en un contexto tan complicado como el actual, en plena emergencia sanitaria por la covid-19». Por su parte, Puig ha trasladado a Marco la «colaboración máxima» de la administración valenciana con los proyectos que impulsa el consistorio. La reunión, como ha explicitado el jefe del Consell, ha transcurrido en un clima de máximo entendimiento y de lealtad institucional. El president le ha mostrado a la primera edil la disposición de la Generalitat para abordar las cuestiones pendientes que tiene la ciudad.\nOtro tema estratégico para Castelló que se ha tratado en la reunión es el impulso definitivo al planeamiento urbanístico que determinará las posibilidades de crecimiento y desarrollo de la ciudad y servirá de motor para la recuperación. «El Plan General ya está en la última fase de la tramitación tras la segunda exposición pública, que ha sido voluntaria, y en este sentido el presidente ha vuelto a mostrar todo su apoyo para que el nuevo planeamiento urbanístico de la ciudad sea una realidad lo antes posible», ha apuntado Marco.\nOtro de los asuntos que se ha puesto sobre la mesa es la necesidad de poner en marcha la comisión de patrimonio, como así se aprobó por unanimidad en el pleno municipal del pasado diciembre. A este respecto, Puig y Marco han acordado convocar la comisión mixta lo más pronto posible para poner en común el patrimonio y las necesidades de las distintas administraciones, tanto del Ayuntamiento como de la Generalitat y la Diputación, con el objetivo de impulsar los proyectos que resulten prioritarios para la ciudad, bajo criterios de reciprocidad y colaboración institucional. En el seno de esta comisión se abordará el futuro conservatorio. «Es una infraestructura prioritaria tanto para el presidente como para la alcaldesa, y es importantísimo que esté en Castelló lo antes posible, por eso lo abordaremos en la comisión mixta de patrimonio», ha asegurado Marco. «En el ámbito de colaboración entre las administraciones, es importante esta comisión para poner en común los inmuebles que hay en la ciudad y las necesidades de espacios para dar el mejor servicio a los ciudadanos y ciudadanas», ha indicado la alcaldesa.\nPor otra parte, en el encuentro también se ha hablado de los fondos europeos y de la continuidad de la colaboración entre ambas administraciones en las nuevas convocatorias. «El Ayuntamiento de Castelló es líder en ejecución de fondos europeos y en esta línea seguiremos trabajando», ha destacado Marco.


El Pleno del Consejo Municipal de Infancia y Adolescencia cierra su curso presentando partidos simb�...\nActualidad municipal 26 de Junio de 2019 Visto 729 veces\nEn este sentido, han trabajado en la creación de cinco partidos, dando a conocer sus logros, integrantes y respectivos programas. Se trata de DDNIS (Defensa de los Derechos del Niño), GPI (Grupo de Progreso Infantil), USM (Unidos Somos Mejor), IDD (Igualdad de Derechos), y el Partido π en honor al número 3,1416. Además, este año han recordado las propuestas de los plenos de 2016, 2017 y 2018 y han elegido las tres que les parecen más importantes, como son promover acciones para la mejora de los menús escolares; dar mayor amplitud a las clases sobre violencia de género y diversidad que se vienen impartiendo, con el objetivo de llegar a un número mayor de centros educativos y a un abanico mayor de edad, y la creación de espacios de ocio y ocupación del tiempo libre en Marbella y San Pedro Alcántara.


Ràdio Tordera – UN BON NOMBRE DE TORDERENCS JA HAN COMENÇAT A ADQUIRIR A LA BIBLIOTECA EL CÒMIC “UN VOL PER TORDERA”. AIXÍ HO EXPLICA LA RESPONSABLE DE LA BIBLIOTECA, MONTSE LLOPART QUE ÉS AVUI LA CONVIDADA EN L’HABITUAL ENTREVISTA AMB LES ENTITATS DE CADA DILLUNS.\njuny 20, 2005Cultura, Entitats\nAlguns torderencs ja han començat a recollir a la biblioteca el còmic, “Un vol per Tordera”, on es repassa l’història del municipi. L’Ajuntament ha repartit per totes les cases de Tordera una carta on s’indica que s’ha de presentar aquest document a la biblioteca i se’ls canviarà per un còmic. Així ho explica la responsable de la biblioteca de Tordera, Montse Llopart en un fragment de l’habitual entrevista amb les entitats de cada dilluns.\nAquesta setmana en l’entrevista amb les entitats, la responsable de la biblioteca, Montse Llopart ens presenta tots els racons del nou equipament i ens parla dels nous serveis que s’ofereixen per tots els torderencs. L’entrevista amb la responsable de la biblioteca de Tordera, Montse Llopart la podreu escoltar íntegrament desprès de l’informatiu de les 7 de la tarda o dissabte desprès de l’informatiu de la 1 del migdia.\nUNA QUARANTENA D'ALUMNES DE L'IES LLUIS COMPANYS ES PRESENTEN AVUI A LES PROVES D'ACCÉS A LA UNIVERSITAT. L'AJUNTAMENT DE TORDERA OBRE DEMÀ EL PERÍODE D'INSCRIPCIÓ PER PARTICIPAR EN EL CASAL D'ESTIU 2005.


Regata de promoció a Castelldefels - Reial Club Nàutic de Tarragona\nL’equip de rem olímpic d’alevins, infantils, cadets nous i màsters del Reial Club Nàutic de Tarragona, van disputar la regata de promoció que la Federació Catalana de Rem va preparar el dissabte 26 de febrer al Canal Olímpic de Castelldefels.\nMés de 30 remers del club van posar-se el “platanito” -maillot de rem-, per recórrer els 500 o 1000 metres del canal olímpic segons la seva categoria.\nEls resultats de la jornada van ser molt favorables pels nostres integrants, ja que van tornar a Tarragona amb un total de 2 primeres posicions, 5 segones posicions i 2 terceres posicions.\nLa propera competició dels equips de rem olímpic serà a Banyoles amb la Confrontació Catalana del proper 19 i 20 de març.\nPublicado por Reial Club Nàutic de Tarragona en Lunes, 28 de febrero de 2022


El nen perdut que sabia el que volia | 9788496735606 | Bol, Aher Arop | Llibres.cat | Llibreria online en català | La Impossible Llibreters Barcelona\n/ El nen perdut que sabia el que volia\nBol, Aher Arop LA CAMPANA EDICIONS Ref. 9788496735606 Altres llibres del mateix autor\nL'Aher és un nen sudanès que des dels 4 anys viu en un camp de refugiats a Etiòpia. No té ni una mare ni un pare que el cuidin, però aviat té molt clara una cosa: no tindrà futur si no estudia. Aquest llibre ens explica d'una manera sincera, directa i senzilla la vida extraordinària d'aquest heroi d...\nISBN : 978-84-96735-60-6\nAutors : Bol, Aher Arop\nL'Aher és un nen sudanès que des dels 4 anys viu en un camp de refugiats a Etiòpia. No té ni una mare ni un pare que el cuidin, però aviat té molt clara una cosa: no tindrà futur si no estudia. Aquest llibre ens explica d'una manera sincera, directa i senzilla la vida extraordinària d'aquest heroi des dels 4 fins els 19 anys.


(S'ha redirigit des de: Pic de Vallibierna)\nEl pic de Vallhiverna o pic de Vallibierna és una muntanya de 3.067 metres que es troba a la Ribagorça, al massís de la Maladeta, província d'Osca (Aragó).\nUna de les rutes d'ascensió es fa des de la presa de Llauset, a 2.135 m. Es tracta d'una excursió fàcil a l'estiu, fins al coll de Llauset. Des d'ací se supera una cresta fins a coronar la Tuca de Culebres de 3.062 m. Passant l'aresta que uneix els dos cims, coneguda com el Pas del Cavall i que requereix passar amb molta precaució.\nUna altra opció d'accés és des del Refugi Cap de Llauset, pel camí que puja directe fins als estanys de Coma Arnau, ruta normal per a pujar al Vallibierna\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Pic_de_Vallhiverna&oldid=27986860»\nDarrera modificació: 9 ago 2021 a les 09:37\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 9 ago 2021 a les 09:37.


L’alcalde de Sagunt, Quico Fernández, assisteix a l’acte de commemoració del 80 aniversari dels bombardejos al litoral valencià\nEl municipi de Sagunt també va patir els bombardejos de l’aviació i la marina feixista\nL’alcalde de Sagunt i vicepresident de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies (FVMP), Quico Fernández, ha assistit hui a l’Ajuntament de València a l’acte de commemoració del 80 aniversari de l’inici dels bombardejos italians sobre València i altres poblacions del litoral de la Comunitat Valenciana, entre les que està el municipi de Sagunt. València, aleshores capital de la República, i per tant seu del govern estatal, va sofrir el primer gran bombardeig naval la nit del 14 de febrer del 1937. Es tractava d’un fet històric novedós en Europa ja que l’aviació i marina italiana bombardejà ciutats i pobles que mai constituiren objectiu militar; foren bombardejos a la població civil.\nFernández ha explicat que ha sigut “un acte d’un gran valor simbòlic i molt emotiu a l’Ajuntament de València en commemoració del 80 aniversari dels bombardejos feixistes a la nostra capital que es van produir a la nit del 14 de febrer, dia de San Valentí, de 1937. Hem acudit perquè també som representants de ciutats que van ser víctimes d’estos actes absolutament monstruosos, injustificables, indecents del feixisme europeu que en aquell moment representaven Itàlia, Alemanya i l’Espanya franquista. Es tracta de bombardejos sense una declaració prèvia de guerra ni d’hostilitats contra la població civil que, si el 14 de febrer van arribar a València, també arribarien més tard a la nostra ciutat. De fet, nosaltres també tenim previst, en el mes de desembre, que és quan se celebren els 80 anys del bombardeig contra la nostra ciutat, celebrar un acte per a, com a mínim, fer un honor a les víctimes, absolutament innocents, d’aquella guerra que per això es diu civil, per no dir incivil”.\nSegons detalla l'alcalde, va ser aqueixa data quan València i tot el litoral llevantí anava a ser objecte d'una agressió continuada sense declaració de guerra que ja no acabaria fins al final del conflicte, i després es va reproduir amb el bombardeig de ciutats i poblacions en la IIª Guerra Mundial.\nCentenars de poblacions valencianes van patir aquells atacs les víctimes dels quals semblen haver sigut oblidades; no van ser soldats caiguts en combat ni afusellats en repressions posteriors, sinó víctimes per estar en territori lleial al Règim legítim.\nPer la seua banda, la Federació Valenciana de Municipis i Províncies (FVMP) ha recolzat la campanya “València, Herida Abierta”, amb la presència d'una important representació de municipis, a més de l'alcalde de Sagunt i vicepresident de la FVMP, Quico Fernández, els qui han sigut els encarregats de coordinar els actes amb l’objectiu de que servisca com un exemple al món de memòria històrica.\nEn l’acte de València no sols ha participat l’alcalde, sinò també l’embaixador d’Itàlia a Espanya, Stefano Sannino, i els organitzadors, que són el Grup de Recuperació de la Memòria Histórica i l’associació Espai Italia, formada per italians residents a la ciutat de València que ja sumen 11.000 i més de 20.000 en el conjunt del País Valencià. L’objectiu d’aquesta important comunitat amb la celebració de l’acte de commemoració ha sigut fer justícia i fer un reconeixement d’aquelles víctimes; de fet hi havia persones que havien sigut testimonis d’aquells bombardejos.\n“Crec que este acte ha sigut un cant a la pau i per a no oblidar mai l’acció del feixisme contra la població, contra la democràcia, contra la llibertat i contra les persones. I també per a tenir en compte que encara hui estem veient, en el segle XXI, alguns episodis com els que estan succeint a Síria o en altres llocs del món que posen a les persones, a la societat civil, com a escuts, com a una manera de sembrar el terror. Això no podem oblidar-ho mai, sobre tot per a intentar defensar els valors que ens permeten conviure en democràcia, en llibertat i en tolerància”, ha conclòs Fernández.


XXII Fòrum de Ciutats per l’Ocupació – Ingeus\nXXII Fòrum de Ciutats per l’Ocupació\nEl passat dia 20 de febrer de 2019, Gregori Cascante, Director General de Ingeus va participar amb la ponència “Projectes locals d’activació en cooperació públic-privada” en el XXII Fòrum de Ciutats per l’Ocupació que es va celebrar a Madrid.\nEn la seva ponència Gregori Cascante va destacar la importància del “Mix” d’Operadors i de Polítiques, a l’hora d’abordar amb èxit el desenvolupament de programes d’inserció laboral dirigits als aturats que estan a la “cuneta”.\nAixí mateix, va presentar els resultats del Programa Laboral Reinicia’t. Una iniciativa de la Diputació de València, l’Ajuntament de València i la Mancomunitat de l’Horta Sud, desenvolupat per la Fundació Novaterra i Ingeus; on els resultats han estat més que positius, aconseguint una taxa d’inserció laboral dels participants superior al 50%.


ROJALS – FARENA\nSituació.- Al sud oest de Montblanc, és l’agregat més elevat del terme.\nHistòria.- Ja apareix documentat l’any 1151. Als inicis formava municipi amb les agrupacions de masies dels Cogullons, la Bartra i el Pinetell de Rojals. L’any 1940 fou agregat a Montblanc.\nEl més destacat.- Església de Sant Salvador o de la Transfiguració del Senyor, probablement d’origen romànic. Rojals és punt de partida de diferents rutes de senderisme i de bicicleta de muntanya. És una porta natural de les muntanyes de Prades. Compta amb allotjaments rurals i un restaurant.\nEn un paisatge abrupte i espectacular, s'hi troba el mateix poble de Farena, un petit nucli urbà medieval molt ben conservat, situat en un coster sobre el riu Brugent que envolta l'antic castell i l'església romànica. Els seus pocs habitants permanents han mantingut les activitats tradicionals de muntanya d'aquesta zona com ara els conreus de l'avellaner i cereals, l'horta i la recollida de tòfones.\nVisita.- Val molt la pena de pujar fins al mirador del poble de Farena, vora l'antic castellot, ara Casa Vilalta, per gaudir d'una bona imatge del Brugent i la Paret Blanca de Farena, on hi ha les Planetes i la Colomina. També cal parar al darrer revolt de la carretera abans d'arribar a Farena.\nTambé es pot pujar per pista de terra des de la confluència dels torrents del riu Sec i la Baridana fins a la Bartra, des d'on es pot contemplar una panoràmica magnífica de les muntanyes de Prades, passant per Serret dels Escurçons, Mas del Tous. La panoràmica és d'una gran extensió forestal molt ben conservada alternant amb conreus més o menys abandonats i masies en la seva majoria en ruïnes.\nAltres.- Cal fer un recorregut per l'interior del poble de Farena: carrers empedrats i cases ben restaurades. Hi ha nombroses excursions possibles des d'ací.\nEl Toll de l'Olla, aigües amunt, al camí del Mas d'Antoni, és un espectacular gorg del riu Brugent, sens dubte un bon bany a l'estiu (és legal, ja que és dins l'àrea d'exclusió de l'Espai d'Interès Natural).\nAquest tram del riu Brugent és de "pesca sense mort" dins l'àrea de pesca intensiva de truita.\nFotos cedidas por: J. Visús y M. Torné\n* Recorrido: 11 Kilómetros.\n* Duración: 3 horas aprox.


Joves caçad@rs fa una trobada amb bona afluència | Cinegeticat - gestió, caça i equilibri\nJoves caçad@rs fa una trobada amb bona afluència\nJoan Garcia – Barcelona – 20/06/2016\nL’associació de joves caçadors/es catalans, va organitzar aquest passat diumenge 19 de juny una tirada de recorregut de caça a la finca Cal Pascol de Caldes de Montbui.\nA les 8 del matí el Toni (Cazador de Pincel) ja tenia muntat el mostrari de teules i pissarres i anava rebent els primers participants, molts d’ells només es coneixien a través de les xarxes socials, però de seguida van fer amistat i van començar a intercanviar impressions sobre el món de la caça en general.\nTot seguit, la Mel, el Sebas, la Núria, el Javier, la Judith, en Marc i el Jose van començar a repartir les esquadres pel recorregut i a preparar els equips i els premis.\nEl Toni, l’Edu i la Mel preparant els obsequis\nMentre les primeres esquadres tiraven, la resta d’assistents esmorzaven a la mateixa finca i així l’espera no es feia tan pesada.\nDurant tota la jornada es va respirar un ambient molt agradable, gens competitiu, però sí que molt participatiu, perquè dels 72 assistents que van acudir a la trobada, 56 van participar al recorregut de caça. També hi va haver la participació sorpresa del mestre de tir, Marcelo Clavero que va delectar als assistents amb alguna tirada i després va donar consell per a corregir errors a aquells que li demanaven.\nuna de les tongades d’esmorzars durant el matí\nParticipants esperant el seu torn\nL’organització de la trobada en col·laboració amb la revista de caça Cinegeticat, vol agrair el patrocini de la trobada a les següents empreses: el Cazador de Pincel, Bodega Castell, Armeria Guara, Bergara, embotits Bosch i Casals, Caza y Aventura, Armeria Pou, Lejarazu Sport, Armeria Taradell i als propietaris i treballadors de la Finca Can Pascol. Totes elles han fet possible la trobada, que ha congregat persones de bona part de la geografia catalana. Així doncs, l’èxit de convocatòria denota unes bones ganes de fer trobades entre joves i treballar per a mantenir activa l’afició cinegètica del nostre país.\nHashtags Can Pascol cazador de pincel joves caçadors Marcelo Clavero Mel Capitan recorregut de caça


Hotel Belvedere, Portovenere – Preus actualitzats 2019\nOfertes al Hotel Belvedere (Hotel), Portovenere (Itàlia)\nVia Garibaldi 26, 19025 Portovenere, Itàlia – Situació excel·lent! Mostra el mapa\nAssegura't un bon preu al Hotel Belvedere - els clients que s'hi han allotjat fa poc li han posat un 8,5.\nMarilyn Regne Unit\nBlues66 Regne Unit\nStepan Regne Unit\n"breakfast was good. great view over the water from the bar area. spacious bathroom in double room. staff were very helpful"\n"Great water views and close to the main village and harbour, friendly and helpful staff. Lovely breakfast spot overlooking the water a great way to start the day."\n"Excellent location near the ferries to Cinque Terre. Nice room with balcony overlooking the sea."\n"The staff were charming and they couldn,t be more helpful. The location was excellent The breakfast very good. Great value !"\n"Location, location,location. Lovely views and easy to walk just round the corner into the main part of town."\n"Excellent location. On the sea front, short walk to main centre. Very comfortable beds."\n"The hotel staff were very helpful, particularly with parking which isn't easy in Portovenere. The location is ideal for going into the centre of the town."\n"Perfect location - beautiful spot - walking distance from everything - town, boat to Palmeria (takes 5 minutes to reach beaches on Palmeira) - would recommend !"\n"The hotel was easy to find and close walking distance to attractions"\n"The hotel is on the waterfront, good location for Portovenere generally. Very nice and friendly staff."\nL'Hotel Belvedere està situat a Portovenere, a la regió de Cinque Terre, i acull una terrassa amb vista panoràmica sobre el golf de La Spezia i l'illa de Palmaria, que és a prop.\nLes habitacions disposen d'aire condicionat, TV per satèl·lit i internet WiFi. Algunes habitacions també tenen vista sobre el mar.\nEl personal de l'Hotel Belvedere organitza excursions per la regió de Cinque Terre i itineraris gratuïts de Portovenere a Riomaggiore. També s'ofereixen excursions diàries a Pisa, Florència i Gènova.\nHotel Belvedere treballa amb Booking.com des del 14 de juny de 2010.\n뀐 Aquest hotel té una puntuació de la ubicació excel·lent (9,5): està situat a la zona més ben valorada de Portovenere!\nL'han desat a 765 llistes\nAquesta habitació disposa d'aire condicionat, TV per satèl·lit i bany privat amb articles de tocador gratuïts. Algunes habitacions tenen vista sobre el mar.\nAquesta habitació, que és més espaiosa, disposa d'aire condicionat, TV per satèl·lit i bany privat amb articles de tocador gratuïts. Algunes habitacions tenen vista sobre el mar.\nHabitació Quàdruple amb Vistes al Mar (2 Adults + 2 Nens)\nDisposa de 2 habitacions espaioses amb aire condicionat, TV per satèl·lit i bany privat amb articles de tocador gratuïts. Algunes habitacions tenen vista sobre el mar.\nS'acaben de reservar a Portovenere S'acaba de reservar 1 allotjament com Hotel Belvedere en els últims 15 minuts al nostre web\nInstal·lacions de Hotel Belvedere Bones instal·lacions! Puntuació: 8,1\nTargeta ATM Bankcard Greatwall Peony Dragon Pacific Jin El Hotel Belvedere accepta aquestes targetes i es reserva el dret de fer una retenció temporal a la teva targeta abans de l'arribada.\nPreguntes freqüents sobre Hotel Belvedere\nQuant costa allotjar-se a Hotel Belvedere?\nEls preus de Hotel Belvedere poden variar segons l'estada (p. ex. depenent de les dates seleccionades, les condicions de l'hotel, etc.). Indica les dates per veure els preus.\nCom arribo a Hotel Belvedere des de l'aeroport que hi ha més a prop?\nPots arribar a Hotel Belvedere des de l'aeroport que hi ha més a prop amb:\nTrasllat a l'aeroport (gestionat per l'allotjament) 90 minuts\nQuins tipus d'habitació puc reservar a Hotel Belvedere?\nA Hotel Belvedere trobaràs:\nCom puc pagar a Hotel Belvedere?\nEl moment i els mètodes de pagament poden variar. De tota manera, Hotel Belvedere accepta els mètodes següents:\nQuina és l'hora d'entrada i de sortida de Hotel Belvedere?\nPots fer el check-in a Hotel Belvedere a partir de les 14:00 i el check-out fins a les 11:00.\nQuantes habitacions té Hotel Belvedere?\nEn total, Hotel Belvedere té 0 habitacions.\nTots els enquestats Famílies (55) Parelles (168) Grups d'amics (8) Persones que viatgen soles (13) Persones en viatge de negocis (6)\nTotes les puntuacions Fantàstic: 9+ (110) Força bé: 7 – 9 (142) Bé: 5 – 7 (17) Malament: 3 – 5 (2) Molt malament: 1 – 3 (0)\nAra hi ha 37 persones buscant allotjament a Portovenere\nCom arribar al Hotel Belvedere des de Aeroport internacional de Pisa\n"Location, location,location. Lovely views and easy to walk just round the corner into the main part of town. Breakfast in the open dining room / terrace is charming as are the other public areas and staff."\n"The hotel staff were very helpful, particularly with parking which isn't easy in Portovenere. The location is ideal for going into the centre of the town. The facilities were excellent and the breakfast room/bar has excellent views over the bay"\nÚltims comentaris del Hotel Belvedere\nEscrit el 30 d'oct. de 2017\n"Portovenere és a l'entrada del golf de la Spezia."\nQue l'hotel és prou car\nEl promontori a l'entrada de Portovenere\nEl millor de Portovenere Clica aquí per veure més hotels i allotjaments a prop de llocs d'interès populars de Portovenere\nAeroport de Cristoforo Colombo de Gènova (GOA) 88,2 km\nAeroport internacional de Parma (PMF) 93 km\nEstalvia't fins a un 50% a Portovenere


Harmon - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n41° 43′ 14″ N, 89° 33′ 19″ O / 41.7206°N,89.5553°O / 41.7206; -89.5553\n149 hab. (2000)\nHarmon és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia una població de 149 habitants.\nSegons el cens del 2000, Harmon tenia 149 habitants, 58 habitatges, i 44 famílies. La densitat de població era de 410,9 habitants per km².\nDels 58 habitatges en un 41,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67,2% hi vivien parelles casades, en un 5,2% dones solteres, i en un 24,1% no eren unitats familiars. En el 19% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.\nPer edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 10,7% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 14,8% 65 anys o més.\nL'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 126 homes.\nLa renda mediana per habitatge era de 58.750 $ i la renda mediana per família de 63.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.864 $ mentre que les dones 19.375 $. La renda per capita de la població era de 14.697 $. Aproximadament el 2,6% de les famílies i el 3,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.\nAmboy (19 km)\nDeer Grove (17 km)\nDixon (15 km)\nNelson (9 km)\nRock Falls (13 km)\nWalnut (19 km)\n↑ 2,0 2,1 2,2 «Fact Sheet- Harmon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.\n↑ «Geographic Comparison Table- Harmon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Harmon&oldid=19356880»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 20 des 2017 a les 22:46.


Tesis, tesines i treballs de recerca (14 registres)\nId. GREC: 008346 Autor: Adrià Miranda Alonso Any: 2015 Títol: Disseny dels circuits oleohidràulics d'una plataforma elevadora mòbil de personal d'ús agricola Director: Jaume Arnó Satorra i Eduard Gregorio López Clau: Treball Fi de Grau\nId. GREC: 009143 Autor: Alejandro Solans Any: 2015 Títol: Sistema de adquisición de datos portátil para la generación de nubes de puntos 3D georeferenciadas a partir de un sensor LIDAR 2D Director: Alexandre Escolà, Jordi Palacín Clau: Treball Fi de Grau\nId. GREC: 008561 Autor: Carla Vera Labrador i Sheila Bosch Gracia Any: 2015 Títol: Disseny i implementació d’algoritmes de navegació en una plataforma d’ús agrícola Director: Alexandre Escolà Agustí i Eduard Gregorio López Clau: Treball Fi de Grau\nId. GREC: 008565 Autor: Josep Garcia Begué Any: 2015 Títol: Monitoratge d'un banc d'assaig de components hidràulics Director: Alexandre Escolà i Joaquim Monserrat Clau: Treball Fi de Grau\nId. GREC: 008567 Autor: Joel Clivillé Aixalà Any: 2015 Títol: Disseny i automatització del circuit pneumàtic d'un trepant de columna Director: Jaume Arnó Satorra i Eduard Gregorio López Clau: Treball Fi de Grau\nId. GREC: 008568 Autor: Sandra Llasera Miró Any: 2015 Títol: Rehabilitació d'un habitatge unifamiliar entre mitgeres a Isona i Conca Dellà Director: Josep Coll Miró i Eduard Gregorio López Clau: Treball Fi de Grau\nId. GREC: 008638 Autor: Jordi Jordana Mestre Any: 2015 Títol: Millora de la portabilitat i ergonomia d'un sistema LIDAR per al seu ús en camp Director: Eduard Gregorio López i Joan Ramon Rosell Polo Clau: Treball Fi de Màster


L'última aventura: EL COS HUMÀ\nEl nostre projecte poc a poc va avançant. Entre tots vàrem acordar l'esquema que marcarà aquest projecte. En aquest esquema hi surten i s'han relacionat els eixos temàtics més importants que estudiarem. Ara el projecte depèn de vosaltres, de les ganes que tengueu de dedicar-li temps, de l'esforç que hi poseu, de les idees que tengueu per fer les maquetes, per buscar respostes a les nostres preguntes, i per preparar unes exposicions que poden ser molt interessants. Vos he posat algun vídeo en el bloc però crec que no hi entrau a veure'ls. M'equivoc?\nA veure si tots ens posam una mica les piles i pegam una estiradeta.\nPer altra banda avui vos he donat a tots unes contrasenyes perquè pogueu entrar al programa Actua contra el càncer què ens ha oferit la Associació espanyola contra el càncer. És un programa prou interessant on hi trobareu 6 mòduls d'activitats que hi guarden relació i que us ajudaran que entendre millor què és el càncer i a fer el vostre treball que heu d'entregar el 9 de desembre sobre el tipus de càncer que hagueu elegit.\nFrom esquema projecte\nPublicat per Miquel Àngel a 20:29\nElena 28 de novembre de 2011, a les 21:07\nA jo m'agrada el projecte que tenc i el grup, lo que passa es que no tenc molt temps liure.. Pero intent buscar algo!\nNatalia 28 de novembre de 2011, a les 23:03\nEm pareix molt interesant el sistema circulatori te moltes coses que saber i coses que pareix raro que pugi passar pero que son veritat\nMiquel Àngel 29 de novembre de 2011, a les 21:09\nJo també crec que tenim un projecte molt interessant i m'està agradant tot el que anau trobant. De totes maneres crec que hi ha grups que s'estan dormint i no duen el ritme adequat.\nTonislava 6é 5 de desembre de 2011, a les 21:01\nA jo m´agrada el projecte que tenc i el grup. M´agrada aquest grup perque treballen molt i en Oscar per ara a dut molta informacio.Ja em trobat 5 preguntes i ens falten 3. Hi ha preguntes que costa molt trobarles o com diu na Natalia pareix raro que sigui veritat.\nMateu 7 de desembre de 2011, a les 23:08\nEl meu tema m'encanta. Hem trobat molt fàcilment algunes preguntes! Però en falta una que es bastant difícil. Igualment, anam molt bé de ritme.\nSi ens posam les piles, jo i na Xenia pronte ho tendrem acabat. Peeeerò ho hauriem de fer a net així que... Encara ens dura un cert temps...\naventurafa 29 de febrer de 2012, a les 19:13\nBon dia, sóc un dels Aventuremix m'interessa molt el vostre projecte del cos humà. Jo crec que podriem treure molta informació entre les dues classes.\nUna salutació d'en aventurafa\nTania 2 de març de 2012, a les 18:16\nBon dia, soc na aventutania i em pareix molt be com treballau, també hem pareix molt be l'idea de ajudar-nos mútuament amb els projectes crec que treure'm molta informació.\nAventusian 3 de març de 2012, a les 13:59\nBon dia, soc un dels Aventuremix i m'agrada molt de que os estau estudiant el cos humà, a nosaltres també nos interessa, i crec que podríem treure molta informació de uns en els altres.\nMaria 6è 4 d’abril de 2012, a les 18:01\nMoltes gràcies Aventuremix!!!!!\nA jo tambè m'agrada molt aquesta ideia de que ens juntem després de setmana santa. Crec que aprendrem molt uns dels altres amb aquest projecte.\nEsperc que ens trobem pronte.\naventuabraham 7 d’abril de 2012, a les 10:46\nHola son aventuabraham estic molt content que vindreu vorer la nostra escola i creo que aprendremos mucho de vosotros i vosaltres de nosaltres i ens podem ayudar molt perque hemos empezado de las mateixes partes pero al reves.\nMiquel 7 d’abril de 2012, a les 10:49\nABRAHAM te has cambiado de escuela porque has puesto aventuabraham i los que empiezan en aventu son del CEIP SANT MIQUEL i los que ponen solo su nombre son del CEIP SANTA GERTRUDIS.\nFlash Clock Widgets at Widgia.com\nLA CINQUENA GALÀXIA\nLa quarta evolució\nEls 23 misteriosos


Entrevista a Amadeu Mezquida | Agón - Cuestiones políticas\n«Espanya interpretada des de Madrid, és una mala interpretació d'Espanya».\nAquesta entrevista va ser realitzada al mes de juliol. Els recents moviments en l’espai del canvi polític i l'aliança de Compromís amb Más País, encara no s’havien produït.\nAmadeu Mezquida és una peça clau en l’engranatje de Compromís. Politòleg graduat per la Universitat de València, va dirigir l’exitosa campanya de Joan Ribó, ha excercit com assessor del regidor Pere Fuset i ara es troba com secretari del Grup Municipal de Compromís a la ciutat de València.\nEl seu llibre “El valencianisme enfront d´Espanya” (Fundació Nexe) és una obra imprescindible per entendre el valencianisme actual, els seus orígens i debats més importants. A més, traça el que hauria de ser el futur d’aquest moviment polític: abarcar a quanta més gent possible i, per a aconseguir-ho, proposa superar debats antics. El repàs històric i sociològic que ofereix en les més de 200 pàgines ens projecta la imatge d’un País Valencià divers, i d’un valencianisme que sols ha guanyat quan ha entès el propi país pel que lluitava.\nEn aquesta entrevista, Mezquida fa un repàs complet sobre el valencianisme, la figura de Ribó, els possibles futurs de Compromís, del País Valencià i d’Espanya. Des d’Agon pensem que el temps ha fet aquesta entrevista molt més clarificadora.\nEntrevista realitzada per Xavier Calafat i Xavier Granell\nPregunta: On situaria l’origen del valencianisme polític?\nResposta: El valencianisme polític naix a principis del segle XX. Dins del que és el valencianisme cultural, la matriu és “Lo rat penat” i, diguem-ne, entitats que estan en la seua òrbita. En un principi és una qüestió molt vinculada a la llengua i a la seua recuperació, un poc en eixe corrent que recorria l’Europa del romanticisme. I poc a poc això va prenent cos i forma política amb la Declaració Valencianista, amb la formació de les primeres organitzacions polítiques de tall valencianista i, diguem-ne, hi ha una trajectòria amb un creixement que arriba fins a la República, on fins i tot tenim regidors valencianistes a l’Ajuntament de València. Però clar, amb la Guerra Civil això es trenca, i es trenca l’evolució que estava seguint el valencianisme, una evolució normal respecte el que estava passant a altres llocs d’Europa. Amb la guerra i la dictadura de Franco això es trenca i ve el no res. I en eixe no res és on apareix Joan Fuster, que fica damunt de la taula el que s’anomena el nou valencianisme, que és un plantejament diferent. Doncs uns dels seus anhels és trencar amb eixe valencianisme de preguerra que considera que és massa regionalista i està massa vinculat a la qüestió folklòrica per poder plantejar la qüestió nacional de forma més científica i en la clau del nacionalisme ètnic alemany. És a dir, en la clau del nacionalisme que està funcionant a la resta d’Europa\nÉs important Fuster?\nFuster és clau, marca un abans i un després. De fet, quan es parla de valencianisme de preguerra, marquem la guerra i la dictadura com a punt d’inflexió, però quan torna a reviscolar la qüestió valenciana és amb Joan Fuster. Abans era tot -com ell sempre ha dit- regionalisme folklòric, és a dir, era una cosa que no tenia intencions de convertir-se en un moviment de transformació social, en un moviment d’avantguarda nacional, sinó que era altra cosa. Amb ell això canvia i el que comença a passar és que hi ha una elit democràtica i progressista que s’impregna dels plantejaments que ell fa.\nQuè penses de la figura de Blasco Ibáñez? No creus que potser va ser l’iniciador d’un valencianisme que com vostè ha dit alguna vegada estiga centrat en la qüestió del centre i la perifèria?\nBlasco Ibáñez és un personatge que, com tots els personatges que han tingut una rellevància, és molt polièdric. Per una banda, ell aconsegueix ficar en marxa un moviment republicà que té un ampli abast al llarg del territori valencià però al mateix temps té una forta connotació anticatalanista. Un moment en que el anticatalanisme no es plantejava en els termes que es plantejarà després a partir de la Transició, com una qüestió purament identitària, sinó que ho enfocava des d’un plànol més econòmic, és a dir, ell plantejava un País Valencià més liberal i lliure canvista front una Catalunya més proteccionista.\nTot això és hereu de la pèrdua de Cuba, perquè Catalunya tenia en Cuba un dels seus principals mercats i, aleshores, amb eixa pèrdua, el catalanisme polític comença a reivindicar i a demanar davant l’Estat central que se pugen els aranzels i una sèrie de proteccions davant dels seus productes tèxtils, que eren els que ells exportaven. Per altra banda, el principal producte dels valencians era la taronja, i a nosaltres ens convenien menys aranzels, la qual cosa ens permetia exportar a Europa amb més facilitat. Així que podríem dir que aquest és l’origen de l’anticatalanisme, és eixa confrontació entre models econòmics i de com enfocar la qüestió comercial que distància a catalans i valencians. Després això derivaria amb el temps en altres qüestions.\nEl regionalisme valencià del PP va actuar com a unificador del bloc de poder dominant al País Valencià i com a proposta política integradora del propi País Valencià dins del Règim del 78. Creus que la crisi del Règim del 78 és el trencament d’eixe regionalisme i d’eixa distribució de poder territorial?\nCrec que el factor clau vertebrador del PP valencià no és precisament el regionalisme valencià, més bé seria l’espanyolisme. A la fi, si una cosa tenen en comú els valencians de nord a sud, ens agrade més o menys, és la seua comoditat o la seua afecció a la idea i al projecte nacional espanyol.\nPer tant, eixe regionalisme que assenyaleu seria més bé una qüestió de vernís que no té aspiracions d’anar molt més enllà. De fet, en clau autonomista fins i tot, hi ha moltes coses que podrien haver-se aconseguit en eixa etapa, com per exemple la qüestió del finançament que encara hui estem batallant, que no es van plantejar. O per exemple el fet de que el País Valencià siga considerat una nacionalitat històrica, no s’ha desenvolupat, no ha tingut ninguna conseqüència real, com per exemple la recuperació del dret civil. Al final el PP juga molt a adaptar-se al terreny, que és una cosa que els altres partits han entès que és important i que han començat a fer, i ho dic per exemple perquè hui en dia hi ha una diferència brutal en com aborda la qüestió lingüística el PP de la província de València a com ho aborda el PP de la província d’Alacant. En la província d’Alacant ho planteja com una dicotomia valencià-castellà, mentre que en la província de València ho intenta amagar en una dicotomia valencià-català, quan en realitat el que hi ha darrere és una idea de supremacisme del castellà enfront del valencià i dels castellanoparlants enfront dels valencianoparlants.\nL’anomenada Batalla de València i els seus resultats encara ofereixen claus explicatives del nostre present polític?\nCrec que cada vegada menys. Vicent Flor sempre diu que el blaverisme va morir d’èxit i crec que en part té raó, perquè arribà més enllà de la política i es va convertir en una mena d’explicatiu social del que passava. Al final tots, amb diferents intensitats, portavem un anticatalanista o un blaver dins, com a mínim en València i la seua àrea metropolitana que era la seua zona d’influència. Però jo crec que amb els últims esdeveniments, sobretot la crisi econòmica, l’enfonsament del model que representava el PP (el model econòmic, el model social, el model de valores) això ha canviat. Una de les mostres de que ha canviat és el fet que un partit com Compromís puga tindre l’alcaldia de València, i no només tindre-la sinó revalidar-la i millorar els resultats. Això és molt significatiu i marca un canvi en eixa manera d’aglutinar que tenia la dreta d’aquesta ciutat i d’aquest territori -quan dic territori no parle del país sinó que parle d’eixa àrea d’influència de València- on la qüestió identitària i la qüestió lingüística han tingut molt de pes, i l’anticatalanisme ha servit per a vertebrar i cohesionar a la dreta.\nCrec que això continua funcionant, crec que continua servint com a cohesionador i algutinador d’un cert sector de la població que no es planteja votar a altres opcions, però ja no té una capacitat d’atraure a nova gent a eixe discurs, perquè és un discurs que xoca contra una realitat i és que el fantasma contra el que lluiten ja no existeix.\nEl valencianisme ha tingut una evolució que no ha tingut l’anticatalanisme, llavors l’anticatalanisme està lluitant contra un catalanisme que no existeix. I d’això la gent se n’adona, sap que hi ha més de teatralització que de realitat.\nP: Vostè en el seu llibre "El valencianisme enfront d’Espanya" parla d’aquesta evolució del valencianisme: el pas d’un nacionalisme més ètnic, on tindríem com a màxim exponent a Fuster, cap a un nacionalisme de tall cívic. Vostè parla que en eixa evolució sempre hi havia la dicotomia entre “fusterians” i “antifusterians”. L'article que va escriure Francesc Miralles per a Valencia Plaza després de les eleccions, que s’anomenava “Hermanos de Leche”, on deia que Podem tenia més difícil ampliar posicions al País Valencià que Compromís, i que este fet era degut per la coherència que havia tingut Compromís. Però encara així Miralles deia que “no tiene una teoría nada desarrollada de quiénes son y qué quieren”. On situaria doncs, a Compromís?\nR: Comence pel que deies al principi de fuesterians i antifuesterians perquè en el llibre parle d’això i el que dic és que moltes vegades s’ha amagat baix un conflicte entre fuesterians i antifusterians el que en veritat era altra cosa.\nEn realitat és un conflicte entorn al model de nacionalisme que volem construir, si un nacionalisme que se basa en un llinatge, en una herència rebuda que al final és un tipus de nacionalisme d’arrel alemanya, ètnic, en el qual el que pesa és la llengua, cultura i història compartides, de manera que l’individu no té ninguna decisió al respecte, és a dir, has nascut ací, parles el que parles, eres fill de qui eres, per tant pertanys a aquesta determinada nació i has de fer o seguir este determinat camí.\nFront això, el que comença a plantejar Joan Francesc Mira a finals del 90 i altres autors (i jo crec que també era un debat que estava al si del valencianisme polític) era: “Esta manera d’interpretar el nacionalisme pot ser més o menys errada però, per descomptat, no està sent útil per aconseguir els objectius que nosaltres pretenem”\nI, al final, s’introdueix un factor, que nosaltres entenem que és fonamental, que és la voluntat del poble. La voluntat del poble és determinant, és el nacionalisme que planteja que la nació la fa el propi poble, per tant, no pots construir nació si el poble no et segueix. És un nacionalisme de caràcter cívic que posa l’accent en allò que ens uneix, en el qual la diversitat d’origen no suposa un problema ni un conflicte, sinó que enriqueix. I és una manera de plantejar-ho que és molt més adequada per al País Valencià, que és un territori que al cap i a la fi, pràcticament des de la seua creació, ha estat un territori de frontera, és un territori pel que han passat fenicis, grecs, romans, visigots, àrabs... Som un territori de mestissatge i això s’havia de traduir en un valencianisme que fora coherent amb la manera de ser i la pròpia idiosincràsia del país. Crec que al Bloc en el seu moment i a Compromís li va ser difícil fer eixe trànsit, però crec que hui és una cosa que, per sort, està pràcticament superada. No hi ha un qüestionament explícit de que s’haja de tornar a postulats de tipus ètnic i tampoc tindria molt de sentit i no seria coherent amb la realitat progressista del moviment.\nPer altra banda, què és el que anem a construir a partir d’ara? Jo el que crec és que hi ha un problema. Una cosa que ha fet molt bé Compromís és que ha tingut molta coherència en el seus plantejaments i que això el votant ho valora. El votant valora que davant d’un escenari on hi ha partits que canvien d’opinió d’un dia a l’altre, que hi haja un partit que mantinga una línia més o menys clara i estable, això és positiu, això suma. Ara bé, si que és cert que moltes vegades Compromís, o inclús el Bloc, han confós -i crec que estem encara en eixe moment de confusió- fer un valencianisme adaptat a la realitat del país amb amagar el valencianisme, que és una cosa totalment diferent. En aquest sentit a mi hi ha coses que em criden l’atenció: no entenc perquè alguns líders nostres no diuen “País Valencià” amb més naturalitat, o siga puc entendre el perquè, perquè és un terme que crea cert rebuig, però nosaltres hauríem d’estar pensant en com designificar eixe terme i resignificar-lo. Hauríem d’estar pensant en això, no en amagar-lo o utilitzar eufemismes com: “el nostre territori” “la nostra terra” o “la nostra comunitat”. Que jo utilitze de vegades “Comunitat Valenciana”, però també utilitze “País Valencià” i, tal Volta, eixa seria la manera d’anar treballant poc a poc.\nLlavors és com una cosa que plantejava en el llibre, que és que el valencianisme sempre s’ha trobat mancat de ferramentes per a fer eixe tipus de pedagogia o eixe tipus d’estratègia. Em preocupa que estant en el Govern i havent assolit unes posicions de rellevància publica molt més grans, encara no siguem capaços de fer valencianisme d’una manera més natural i sense tindre que amagar certes coses que fins ara semblava millor tenir amagades.\nR: A mi de vegades em diuen, gent que és independentista o que té un posicionament proper a l’independentisme: “Espanya no va a canviar mai”, i pense, si jo acceptara això també hauria de pensar que el País Valencià no va a canviar mai i, per tant, me n’aniria a ma casa i no faria res. Perquè si Espanya és com és, el País Valencià també és com és i això ho sabem tots.\nJo crec que Espanya ha funcionat d’una determinada manera i al que estem assistint ara és a una crisi d’eixa manera de funcionar que tenia Espanya. Espanya basculava, era com una balança, en un plat estava Andalusia i en l’altre Catalunya, i el que feia d’eix era Madrid. Des de fa uns anys això ha començat a canviar per diversos factors, el primer ha estat que Madrid ha passat de ser capital administrativa i política a ser capital total. Madrid és ara, també, capital econòmica, capital d’infraestructures, etc. S’ha convertit en una espècie de paparra que només fa que xuclar recursos. De fet, podríem entrar a parlar també de l’Espanya vaciada, que no és vacia, és vaciada, i ho diuen ells mateixos, on està eixa gent que s’ha anat d’allà? Han anat a Madrid majoritàriament.\nAl final Madrid xucla població de les castelles, de la meseta i xucla recursos econòmics de la perifèria i, per tant, el model aquest en el que basculava el sud espanyol front la Catalunya díscola, s’ha trencat. I s’ha trencat per allà, i s’ha trencat també pel Tribunal Constitucional i la seua interpretació de la Constitució. A mi m’escandalitza el fet que els partits que hui en dia s’anomenen constitucionalistes estan en desacord en molt més punts de la Constitució que partits que no ens reben com a constitucionalistes estem d’acord, i fique l’exemple de Vox i de voler llevar les autonomies. Com pot ser que un partit que nega el tret diferenciador fonamental de la Constitució del 78 que és l’Estat Autonòmic siga considerat constitucionalista? És absurd, va contra tota lògica. Si una cosa identifica a la Constitució del 78 respecte a les altres constitucions espanyoles que han hagut, és el fet de l’Estat Autonòmic, és el fet de possibilitar un autogovern i damunt un autogovern bastant ampli.\nPer tant, pense que no és Compromís el que pot aportar allà, pot ser Compromís siga el vehicle però és el País Valencià el que pot aportar alguna cosa a eixe nou context. En eixe nou context on els equilibris s’estan reequilibrant, en algun moment eixa Espanya vaciada de la que parlava i eixa Espanya perifèrica de la que formem part hauran de comprendre que els seus objectius són molt pareguts, I són que hi haja un repartiment equitatiu dels recursos, siguen econòmics, poblacions, d’infraestructures, siguen del tipus que siguen. I al final el que plantegem és o ser perifèria de la perifèria d’Europa o tindre un pes específic dins del conjunt de l’Estat Espanyol i en Europa també. Són eixos dos models entre els que es debat el país.\nI aleshores jo crec que el país pot aportar molt en això, i intentar ficar un poc de llum en aquesta solució possible per a Espanya. Quin és el problema o la dificultat que veig jo? Que pense que eixa solució no pot vindre només de la mà del País Valencià sinó que ha de vindre de la mà d’altres territoris, i el fet que hi haja una esquerra espanyola que podria jugar eixe paper però que continua repetint esquemes de l’Espanya antiga, del model antic de “hay que bascular con Andalucia, con Cataluña” i no entenen que estem en un escenari nou on necessàriament han d’haver més actors, perquè si a eixos actors no els dones cabuda, esclataran. Esclatarà l’Espanya vaciada, esclataran els valencians infrafinançats, els balears també infrafinançats i això anirà a més. Aleshores, si vols buscar una solució, eixa solució haurà de passar necessàriament per tindre en compte més actors en el tauler de joc, i això ens portaria a parlar de federalisme i cogovern, però clar, el problema d’això és que poca gent s’ho creu.\nEn qualsevol cas jo pense que una solució federal no pot vindre mai de la mà -com s’està demostrant- de partits d’àmbit estatal, ha de vindre de partits d’àmbit territorial o autonòmic. Però és molt simptomàtica la situació en la que es troba Unidas Podemos, doncs eren els que millor preparats estaven per dur endavant eixa reforma i crec que la gent que està allà no és que s’ho crega, és que ho entén, però hi ha una espècie d’inèrcia, que és eixe “madridisme polític” del que també he parlat alguna vegada, i del que mai es sol parlar, que fa que s’interprete Espanya des de Madrid. I Espanya interpretada des de Madrid és una mala interpretació d’Espanya.\nP: Compromís s’ha erigit en el partit més representatiu de l’anomenat “espai del canvi” hereu i producte del 15M ací al País Valencià. Vostè ha explicat que este creixement va ser degut a l’explotació per part de l’actor polític valencianista de l’eix statu quo-regeneració. Quin creu que va ser l’encert de Compromís per beneficiar-se d’aquell moment social?\nR: Trobe que Compromís, a banda d’estar en el lloc adequat en el moment adequat, va saber aprofitar eixe moment i va saber llegir el que estava passant. El que estava passant és que, i això ja ho dèiem fins i tot abans, en 2012-2013 parlàvem de que el bipartidisme havia mort i hi havia gent que s’enreia. Al final, el que estava passant era que s’estava donant l’aparició d'un nou eix, que era l’eix “arriba-abajo” del que parlava Podemos. Nosaltres ho explicàvem a través de l’eix statu quo-regeneració, i és un eix amb el qual plantejàvem una cosa molt bàsica: que la sobirania, o el dret a decidir, o la capacitat de decisió, s’havia demostrat que estava totalment en uns ens abstractes que en aquell moment era la Troika, el FMI o Merkel. És a dir, ens que estaven molt lluny però que ningú sap qui són o qui els havia triat, estaven decidint coses que afectaven directament a la vida dels que estàvem ací i vivíem ací.\nUn poc eixe plantejament era el que fèiem nosaltres. Som nosaltres els que vivim ací, els que tenim dret a decidir el que passa ací i, a més, amb un context de corrupció absoluta del PP, que nosaltres vàrem saber capitalitzar des de l’oposició. Al final en el País Valencià han hagut 20 anys de PP a nivell autonòmic però han hagut 4 anys d’oposició, doncs els altres 16 anys anteriors... Va haver d’arribar Compromís per a que ací es comencés a fer oposició i determinats temes isqueren a la llum. Crec que això és el que va implicar Compromís en el tauler, de fet és el que marca la diferència respecte al que passa en Murcia o Castilla la Mancha, perquè és el partit que està ací i no està en altres llocs. I això va marcar en aquell moment i ho continua fent hui en dia.\nP: Encara que parega que Compromís s’ha allunyat del primer valencianisme fusterià i adopte cada vegada més un nacionalisme de tall cívic, pareix que té moltes dificultats en penetrar en les comarques del sud. Rafael Castelló assenyalava que no es tractava d’una qüestió lingüística sinó més bé de tradició política. Creu que el passat del valencianisme encara és una rèmora en el present?\nR: Jo crec que és una qüestió d’estratègia, com vos deia abans. Crec que el valencianisme ha de començar a entendre que si vol ser un moviment de construcció nacional o de redreçament identitari o com vulgues dir-li, aclarint que no dic que haja de ser en clau rupturista, no estic parlant d’això, estic parlant de ser un moviment transformador al cap i a la fi. Doncs bé, per fer-ho ha de tindre una estratègia clara darrere, i el que no pot ser és que el sud del país estiga despenjat de la resta del país. La realitat és que el valencianisme presta entre poca i gens d'atenció al que passa de la línia Biar-Busot cap avall, i això és un problema. Jo conec de prop la realitat del sud del país i és una zona molt complicada, però també és certa una cosa: no he vist mai un territori tan necessitat de referents identitaris com és eixe territori, que no tenen perquè ser referents identitaris que vinguin de la ciutat de València, han de ser referents identitaris que nasquen del propi territori, però es un espai que pot ser un laboratori ideal per al valencianisme polític de com construir relat, construir identitat i construir referents. Ara, la pregunta és: se vol aprofitar això? A mi m’agradaria que s’aprofitara perquè al final estem parlant del segon pol de població del país, perquè això és una cosa que el valencianisme sembla que no acaba de veure o no vol veure, i és que l’àrea metropolitana de València son 1.500.000 persones, però la constel·lació del sud són al voltant de 1.200.000 persones. Tu tens un país que té dos pols de població i el valencianisme està renunciant a un d’ells, és estratègicament suïcida, no té sentit. Per tant, crec que la gran assignatura pendent del valencianisme és el sud.\nP: L’Ajuntament de València, des de l’arribada de Ribó, s’ha consolidant com un dels ‘Ajuntaments del Canvi’ on millor s’han fet les coses i ara es consolida, junt amb Cadis, com un dels que millor ha sortit d’aquest cicle electoral. Quin balanç ens pot fer? En quines polítiques creu que s’ha d’incidir més en esta nova legislatura?\nR: Per a Compromís, el que ha passat en València és important i rellevant també si ho veiem en el context global del que ha passat en el país. Tots sabem, i és evident, que l’avançament electoral per part de Ximo Puig va suposar una dificultat afegida a Compromís perquè al final situava les eleccions autonòmiques en unes coordenades molt estatals, però tampoc és qüestió de fer política ficció i d’intentar fer lectures de que haguera passat si això no haguera estat així. Jo tinc la meua teoria i és que ens haguera anat millor en les eleccions autonòmiques, però això no ho puc assegurar. El que puc assegurar és que en les eleccions locals allà on el PSPV tenia l’alcaldia, el PSPV ha aconseguit majories absolutes i allà on Compromís tenia l’alcaldia o l’ha mantinguda o l’ha perduda, o ha crescut un poc o ha baixat un poc. Llavors alguna cosa també ens hem de mirar en l’àmbit municipalista, perquè nosaltres som un partit que sempre ha portat a gala, i era cert, que érem un partit municipalista, que naix des de la base, ens vanagloriàvem de ser el partit que millor coneix la realitat de cada poble i de cada comarca i al final pareix que això no s’està complaint. Al final València sembls com una mena d’illa i s’ha quedat un poc com la joia de la corona de Compromís, i poc més. Jo crec que això forma part d’eixa reflexió que ha de fer el valencianisme.\nEn el cas de València, quienes coses crec que hem fet bé? Doncs crec que hem sabut combinar les aspiracions ideològiques i de programa que nosaltres teníem amb la realitat de la ciutat que tenim. Igual no ha estat una cosa del tot conscient sinó que també ha vingut donada per la dificultat de ficar en marxa polítiques públiques en un moment com l’actual en el qual tens pocs recursos. Aleshores crec que hi ha coses on s’han vist canvis importants i altres en que s’ha seguit un poc una línia que és semblant a la que hi havia, però crec que la sensació general que queda és una mena d’obertura, és com si València s’hagués obert de repent. València ha canviat, València està donant una imatge diferent i València s’està transformant per dins també: els barris tenen més importància, la mobilitat té una dimensió completament diferent a la que tenia, etc. I jo crec que això ha estat ben valorat per la ciutadania al final.\nDesprés està el factor de Joan Ribó, que és una persona que té la capacitat de capitalitzar tot això. Té un lideratge que podríem dir que és un poc salomònic, és a dir, Ribó ha aconseguit ser “l’Alcalde”, de manera que queda per damunt del bé i del mal en algunes coses. Això és positiu perquè la gent veu en ell un referent de confiança, una persona que te pot agradar més o menys però que al final és confiable, perquè saps més o menys quina línia va a dur. Saps que és una persona que no va a caure en estridències, saps que és una persona “moderada”, entenent això com que no va a plantejar ninguna cosa excessivament allunyada del que s’entendria pel centre de la Campana de Gauss social, per dir-ho així.\nR: Al final el sistema és seu, és a dir, tot està configurat per a que tot isca com ha d’eixir, per dir-ho així. Per tant, quan ets un partit que va a favor del vent, és molt més fàcil desenvolupar i desplegar un model de ciutat, un model de país. Quan tu vas contracorrent, quan qüestiones el que el mercat està dient, quan qüestiones el que determinats gurús de l’economia estan dient, ja no és tan fàcil. Canviar, per exemple, el model urbanístic d’aquesta ciutat, doncs encara estem treballant, encara no s’ha aconseguit un canvi en profunditat, per això nosaltres en aquestes eleccions portàvem com a una de les banderes la qüestió de l’urbanisme i fer un gran procés participatiu que servisca per definir i dissenyar entre tots la València que volem d’ací a 30 anys vista.\nIgual que passa amb això també passa amb l’habitatge, que és un tema que ens preocupa molt, però clar, sabem que el problema no és en València, és en tota Espanya i sense reformar la LAU poca cosa podem fer. Te n’adones que estàs lluitant contra qüestions molt més grans que la teua capacitat d’influència. Però dins dels marges que tenim, crec que la transformació que estem duent a terme s’està notant i s’està veient, però va lenta i en eixe sentit el major enemic que hem tingut nosaltres en estos 4 anys han estat les expectatives generades. Però trobe que hem sabut explicar això bé i que s’entén que el procés de transformació va lent.\nPer això se’ns ha donat la confiança 4 anys més, perquè en València hi ha una majoria de gent que és dretes, i això és així. I si guanya l’esquerra és o bé perquè la gent de dretes es queda en casa, o que hi ha gent de dretes que ens està votant (o les dues coses). Això significa que d’alguna manera gent que no és teua t’està donant un vot de confiança. I pense que si això és així, és també perquè veuen que s’estan fent coses bé i que el camí iniciat, és el camí correcte. Crec que al final l’hegemonia comença per ahí, és a dir, que el teu rival o el que tens enfront te reconega també els encerts, doncs l’hegemonia política no s’aconseguirà mai sense l’hegemonia social, i l’hegemonia social és guanyar-te a la gent de la teua ciutat. A mi una de les coses que més satisfacció me dona del resultat d’estes eleccions és que si tu agafes el plànol per barris i veus quins barris han votat i quins percentatges, te trobes sorpreses molt sorprenents (valga la redundància). Hi ha coses que dius: “en este barri segurament no hi havia una persona més que ens poguera votar, ens han votat tots els que podien votar-nos”, i això dóna satisfacció i ens dóna esperances de que és possible continuar eixamplant.\nEn l’últim consell nacional que hi hagué del Bloc, on es va fer una lectura de com havien anat els resultats de les últimes eleccions, vaig pujar a parlar i una de les coses que vaig dir, i que me la crec de veres, és que si en València s’ha pogut fer, es pot fer en qualsevol lloc del país, estic convençut que pot fer-se. La qüestió és que ací s’ha fet des d’un treball que parteix d’una reflexió, de plasmar-ho en un paper, començar a aplicar-ho, assaig i error. Hi ha una planificació i crec que a vegades el que falta és precisament una planificació i una estratègia.\nP: Vostè ha dirigit la campanya de Joan Ribó i podem dir que mal no li ha anat. Quines han estat les claus d’aquesta campanya?\nR: Les claus de la campanya són moltes, com vos deia la figura de Joan és importantíssima perquè aglutina a molta gent, teníem un bon candidat. Després crec que vàrem encertar amb el missatge, era un missatge que animava a sumar-se, o siga, el “Jo amb Ribó” és un poc de “és Ribó però eres tu”, “estem els dos en açò”, no és una cosa de Ribó soles ni de Compromís, és una cosa que vàrem fer possible entre tots i ara hi ha que tornar a anar a votar per a que continue.\nSobre l’estratègia, nosaltres sempre hem seguit una línia que es eixir al carrer, tindre contacte amb la gent, que la gent et diga el que pensa, el que vol i tot això fet també amb una planificació de a quins llocs cal anar, en quins barris hi ha que centrar-se més a partir de dades demogràfiques de quins són els barris més poblats, com són les característiques socioeconòmiques de cada barri, els barris on hi ha marge de creixement perquè l’esquerra va treure uns bons resultats en les passades eleccions, tot això combinat te dona una sèrie de barris prioritaris i en eixos barris prioritaris són en els que nosaltres ens centrem. Nosaltres portem anant als barris des d’un any abans de les eleccions perquè la campanya són 15 dies però en veritat nosaltres ja portàvem fent un rendiment de comptes des de molt abans.\nP: En un article que va publicar a eldiario.es, “Ribó llévame en tu bicicleta”, vostè plantejava que varen fer una campanya basada en la pregunta de “Ribó ha de continuar?”, si la resposta de l’electorat era afirmativa ja havien quasi guanyat. Un altre partit progressista, Podem, amb Maria Oliver al front, va plantejar una pregunta distinta senyalant que Ribó pot ser tenia falta de lideratge o s’havia equivocat en algunes gestions molt importants. Pensa que va ser un error de Podem confrontar tan fort amb Compromís?\nNo crec que siga ningú per entrar a criticar la campanya d’un altre partit. El que sí que diré és que als fets em remet. A veure, la campanya pot estar bé a un nivell, crec que el disseny de campanya era molt xulo, el plantejament d’una “València que cuida” em va agradar molt, però sí que al final quan tu tens un electorat que se sent orgullós de Ribó, atacar a Ribó no és molt intel·ligent i sobretot intentar fer com la pinça amb el PSOE perquè era una cosa molt estranya. Mo és que tu te reivindiques, sinó que dius: “No, no votis a Ribó però tampoc em votes a mi, vota a eixa”. Jo això no ho vaig entendre. Ho dic per un titular que va donar ella que era algo així com “Gómez sería mucho mejor alcaldesa que Ribó” i jo haguera entès que diguera: “Yo sería mucho mejor alcaldesa que Ribó”, no l’altra cosa, era un poc boig.\nUn plantejament que jo crec que va fer que molta gent que en un principi pensava votar-los per a que ells foren un poc de “pepito grillo de l’esquerra” o de Ribó, que jo crec que era el paper que havien d’haver jugat en campanya tot el temps, en lloc de centrar-se en qüestions molt concretes com la ZAL i la qüestió del port, que són importants i que són rellevants i que segurament són gestions que es podrien haver fet molt millor i que s’hauran de fer molt millor en el futur, però hi ha molt més que això, o siga n’hi ha molts més temes. Sé que es centraren en dos temes que eren l’habitatge i la ZAL i després un plantejament d’atacar a Compromís i crec que ninguna de les dos coses va ser encertada. Llevat que sí que vaig veure moltes qüestions de campanya que em van parèixer interessants com per exemple el disseny, el lema, la manera d’enfocar, el llenguatge, crec que això sí que va ser molt encertat.\nR: Pense que al final encara que vivim en l’era de la informació i de les xarxes socials, hi ha un element que és la televisió que té un pes enorme en la societat, i nosaltres ho hem notat així. Per exemple, no sé si recordeu la polèmica que va haver amb la vestimenta de les falleres, jo estava amb Pere Fuset d’assessor, i tot el món en València sap d’eixa polémica. Ara han hagut altres polèmiques de les que no s’ha enterat ningú. Quina és la diferència? Que eixa va eixir per la tele, és la diferència. I clar, diguem-ne que les televisions estatals, totes, tenen com una espècie de guió... hi ha com una espècie d’interès general en els mass media per a que l’statu quo es mantinga.\nSi tens l’ull un poc entrenat te n’adones, per exemple, quan parlen de Veneçuela doncs és que volen atacar a Podemos, ara estem en la mort d’Albert Rivera, ens estan televisant la mort d’Albert Rivera tots els dies per la tele. És tot com un gran teatre en el qual van conduint a l’opinió pública en una direcció o altra. En eixe modus operandi, dins d’eixe modus operandi n’hi ha que entendre també el naixement, crescuda i mort de Vox. Doncs aquest partit va ser una creació mediàtica que va tindre una utilitat en un moment concret que era aglutinar a l’esquerra un altra vegada en el PSOE, per a evitar un govern PSOE-Podemos. El poder econòmic per descomptat ho volia així. I allà entren qüestions com derogar la reforma laboral, limitar els lloguers, una sèrie de qüestions que toquen la butxaca de molta gent poderosa. I així ho hem viscut amb tota la “parafernàlia” dels vetos mutus del PSOE i Ciutadans per a que acabada la campanya el PSOE s’obriga a un pacte amb Rivera.\nN’hi ha tot un entramat de com funciona l’arquitectura de l’Estat que se sent amenaçada per no se sap molt bé què i en eixe no se sap molt bé què és on entren independentistes, batasunos, republicans, homosexuals, tot entra allà, tot el que no forma part de la seua idea d’Espanya és una amenaça potencial. Al final pense que tota la gent que entrem allà, que tenim molt més trellat i som molt millors espanyols que ells (que és fort que diga això), s’estimem molt més eixa Constitució i està terra (jo em vaig a Galícia i em sent com a casa) que ells.\nCrec que falta que eixe espai s’articule i això és el que vos comentava abans que és on ha fracassat Podemos i crec que eixe espai s’articularà des de els territoris, no s’articularà des de Madrid.\nR: Estic plantejant el que més convinga en cada situació i en cada moment, però des dels territoris. I crec que el que ha passat amb Adelante Andalucia i el que ha passat en els territoris on la gent de Podemos ha agafat un camí propi o el propi Errejón en la Comunitat Autònoma de Madrid, indica que és molt més fàcil treballar des d’eixa cooperació amb els territoris perquè al final això respon molt més a l’Espanya real i a l’Espanya que la gent d’esquerres té en el cap que el model centralista de sempre.\nP: Quin paper juguen en este moment Compromís i Podem? Està clar que tots hem de celebrar el Botànic II, però no es corre el risc de que el PSPV subordine a les dos forces més progressistes i es porte tot el rèdit electoral?\nR: Sí, sí, es corre el risc. Per això és important tindre un pla i una estratègia i saber el que anem a fer els pròxims 4 anys i sobretot plantejar un model de país i un model de societat que vaja més enllà de la visió electoralista de 4 anys vista. Crec que ara ve un període de temps en el que no hi hauran eleccions i crec que és un moment per a la reflexió i per a que ens plantegem tot això del que hem estat parlant. Al final hi ha una realitat i és que en una situació molt adversa com era l’avançament electoral i el marc estatal de les eleccions, hem aconseguit mantindre el tipo, els resultats de Compromís en el context que eren no són uns mals resultats, i els resultats de Compromís en el país que tenim identitàriament parlant, tampoc són uns mals resultats. Ara bé, no són boníssims, però sí que demostren que tenim una capacitat d’aguantar el vot i d’aguantar l’electorat en situacions complicades. I si tenim eixa capacitat d’aguantar en situacions complicades, en situacions no tan complicades hauríem de ser capaços d’eixamplar.\nAixí que a mi no me val que es que estàvem davant un “efecto Sánchez” o una onada socialista i ja estava tot venut, no, el plantejament no pot ser eixe. Evidentment alguna cosa s’ha de millorar i s’ha de fer mirar i crec que passa per la formació dins dels partits. Hi ha que formar quadres i això té que veure molt de com es dirigeix la direcció de Compromís. La direcció ha de reflexionar. Al final estem davant també d’un tancament de cicle, vosaltres ho plantejàveu abans, si Compromís naix o comença a despuntar amb el 15M i al costat de la Primavera Valenciana, jo crec que eixe cicle s’ha tancat en aquestes eleccions.\nMónica Oltra ha intentat ser presidenta per segona volta i no ho ha aconseguit, Joan Ribó encara la seua última legislatura, Baldoví ja porta 4 legislatures i ara s’ha quedat de nou a soles en el Congrés. És a dir, estem en un moment on hi ha que asseure’s a reflexionar i hi ha que pegar-li la volta com un calcetí al tema i, per tant, hi ha que començar a pensar alguna cosa nova.\nJo sempre he dit, i ho pense així, que Compromís es un instrument i quan un instrument deixa de funcionar igual hi ha que canviar-lo, que no estic dient que Compromís ja no siga útil. Però sempre he dit que allò important no són els partits i segurament el valencianisme no necessite un partit de tota la vida com son el PSOE o ERC o EU, necessitem instruments útils i si en algun moment hi ha que renovar-se dins de Compromís, o ampliem Compromís, o obrim Compromís a nous sectors, doncs hi haurà que fer-ho, s’haurà de plantejar. Jo crec que Compromís i el valencianisme sempre que s’han obert i sempre que han sigut generosos, sempre han eixit guanyant.


Visitants: BROMATOLOGIA, NUTRICIÓ I DIETOTERÀPIA\nL'avaluació consisteix en quatre parts:\n1.-TEORIA: suposa un (50%) de la nota, consta de 30 preguntes tipus test, cada 4 malament resta 1 bé. S'ha d'aprovar de forma independent.\n2.-PRÀCTIQUES D'AULA: suposa el 10% de la nota, consta de diversos exàmens de problemes i casos en forma d'avaluació contínua. S'ha d'aprovar de forma independent.\n3.-PRÀCTIQUES DE LABORATORI: suposa el 20% de la nota, l'assistència és obligatòria i un cop finalitzades l'alumne realitzarà un examen de preguntes curtes en la convocatòria oficial. S'ha d'aprovar de forma independent.\nEs guarden pràctiques d'aula, laboratori i teoria un cop aprovats de forma independent en les successives convocatòries


Amb el cap ben alt (0-1) - UE Sant Andreu\nAmb el cap ben alt (0-1)\nEl Sant Andreu no ha pogut superar el Figueres al Narcís Sala i ha dit pràcticament adéu a les opcions de jugar la promoció d’ascens. L’equip de Mikel Azparren no ha pogut superar la defensa numantina dels visitants, que han aprofitat una jugada aïllada en temps afegit per marcar el gol de la victòria. L’afició quadribarrada ha agraït l’esforç i el compromís de l’equip, que acabarà la temporada amb el cap ben alt.\nTristesa al Narcís Sala després de la desfeta del Sant Andreu contra el Figueres. Els andreuencs no han pogut mantenir viva la flama de l’esperança i han topat contra un rival que, malgrat quedar-se en inferioritat numèrica a la mitja hora de joc per l’expulsió de Ferran, s’ha defensat amb solidesa. El gol de Pedro en temps afegit en una acció aïllada ha estat un càstig massa dur pel Sant Andreu, que ho ha intentat de totes maneres i novament sense sort.\nNo hi ha hagut encert de cara a porteria.\nL’inici del partit ha estat bo, amb intensitat i ocasions de gol. Una combinació rapidíssima entre Luismi i Arjona ha acabat amb un xut desviat (5′), i un altre tir de Sekou ha anat al lateral de la xarxa (8′). El Figueres responia amb un contracop veloç i un xut de Moha que Segovia blocava en dos temps (10′).\nPoc després, doble oportunitat per Sekou i Robert Simón que Bartrina avortava amb una gran aturada (13′). A la sortida del córner, la rematada d’Arjona ha sortit alta (14′). Abans del descans, Bartrina ha blocat una rematada franca de Sekou (33′) i ha rebutjat una centrada de Noguera que buscava rematador (35′).\nLa defensa visitant s’ha fet forta a la seva àrea.\nL’equip de Mikel Azparren tenia tota la segona meitat per fer gol, però no ha estat possible. La solidesa dels empordanesos, la precipitació i les ganes de marcar han desgastat mentalment els quadribarrats, que venien de dos encontres sense marcar. Al final, càstig cruel en forma de gol en contra. Enmig, nombroses pèrdues de temps.\nEl Sant Andreu ha dit pràcticament adéu a les opcions de jugar la promoció d’ascens. Matemàticament encara és possible si els andreuencs guanyen l’últim partit, el Terrassa perd i s’eixuga una diferència de vuit gols en el gol average general, atès que el particular està igualat. Malgrat tot, l’afició ha estat animant l’equip fins una bona estona després del partit i la plantilla ha correspost saludant una graderia orgullosa de la temporada del Sant Andreu.\nUE Sant Andreu (0): Segovia, Méndez (Juanan, 62′), Carroza, Noguera, David López, Guerrero (Toro, 62′), Jorge Muñoz (Joel, 81′), Simón, Luismi, Arjona i Sekou.\nUE Figueres (1): Bartrina, Romero, Cunill, Ferran, Pedro, Moha (Casanova, 75′), Ritxi, Revert (Venzal, 68′), Setti, Ian i Varese (Quimo, 65′).\nGol: 0-1 Pedro (89′).\nÀrbitre: Sr. Sánchez Rico (del. Baix Llobregat), ha amonestat Guerrero (52′), Carroza (70′) i Toro (89′) pels locals i Ferran (21′ i 33′), Ian (64′), Moha (67′) i Ritxi (87′) pels visitants. Ha expulsat Ferran per doble amonestació.\nIncidències: partit corresponent a la Jornada 37 de la Tercera Divisió (Grup V), disputat a l’estadi Narcís Sala. S’ha guardat un minut de silenci en memòria de l’ex-futbolista Jordi Alcarraz.\nCE Sabadell FC ‘B’ 0-1 Santfeliuenc FC\nFC Vilafranca 2-0 AEC Manlleu\nEC Granollers 0-3 UE Vilassar de Mar\nCF Montañesa 1-0 Cerdanyola del Vallès FC\nUE Olot 5-0 UE Castelldefels\nCF Peralada 3-0 FC Ascó\nUE La Jonquera 0-0 CE Júpiter\nPalamós CF 0-0 CE Europa\nTerrassa FC 0-0 CF Pobla de Mafumet


Ahir, avui i demà - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEduardo De Filippo i Isabella Quarantotti per Adelina\nCesare Zavattini, Bella Billa i Lorenza Zanuso per Anna (d'Alberto Moravia)\nCesare Zavattini per Mara\nEmbassy Pictures i Netflix\nRoma i Milà\nprostitució, contraban i Infidelitat\nRoma, Milà i Nàpols\nOscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa (1963)\nAhir, avui i demà (títol original en italià: Ieri, oggi, domani) és una pel·lícula italiana dirigida per Vittorio de Sica, estrenada el 1963 i doblada al català.\nPel·lícula en 3 parts: Adelina, Anna i Mara.\nLa primera història explica com una venedora de cigarretes aconsegueix esquivar una multa durant anys valent-se d'un subterfugi legal: les lleis italianes no permeten tancar a la presó per un delicte menor a una dona embarassada o en període post-part. Així que cada any Adelina porta un nou fill al món, fins que el seu marit queda esgotat i no pot complir, generant un divertit conflicte a la parella.\nEl segon episodi relata el conflicte d'una rica dona i la seva passió per un interessant periodista de classe mitjana. Al final, la diferència de classes i la frivolitat de la dama s'imposen amb un ruptura còmica, com si De Sica s'hagués penedit del to amb el qual va començar aquesta història en particular.\nL'últim relat ens porta un personatge més estereotipat, la típica prostituta de “bon cor” que realitza la seva bona acció del dia en ajudar a la seva moralista veïna a que el seu net segueixi en el seminari.\nSophia Loren: Adelina Sbaratti / Anna Molteni / Mara\nMarcello Mastroianni: Carmine Sbaratti / Renzo / Augusto Rusconi\nAldo Giuffrè: Pasquale Nardella (la part d'"Adelina")\nAgostino Salvietti: Dr. Verace (la part d'"Adelina")\nLino Mattera: Amedeo Scapece (la part d'"Adelina")\nSilvia Monelli: Elivira Nardella (la part d'"Adelina")\nArmando Trovajoli: Giorgio Ferrario (la part d'"Anna")\nTina Pica: Àvia Ferrario (la part de "Mara")\nGianni Ridolfi: Umberto (la part de "Mara")\nOscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa.\nBAFTA al millor actor per Marcello Mastroianni\n↑ «Ieri, oggi e domani». The New York Times.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Ahir,_avui_i_demà&oldid=28611721»\nPel·lícules d'Itàlia del 1963\nPel·lícules de comèdia d'Itàlia\nPel·lícules guanyadores de l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa\nPel·lícules de comèdia del 1963\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 16 nov 2021 a les 17:53.


el mèlich: Tardor\nSentiu la tardor?\nM’endinso entre les soques de l’arbreda. Vull tenir el seu toc de tardor.\nRebre el frec suau de les fulles de vermells ataronjats, sienes i ocres, en el meu cos. M’agraden les llàgrimes dels roures i la remor dels faigs vinclats pel mestral que es resisteixen a despullar-se.\nLa sortida del barranc. El bram de l’aigua que es precipita sense fre. L’alba que no és alba. La taronja del sol ixent. Potser la tardor em va posseint en el temps, quan més m’acosto al meu crepuscle. Davant hi tinc un mar enllustrat de plom que escup bromera malva.\nLa tardor. L’hora del castanyer, de l’aglà i l’avellana, de la vinya esventant el confeti dels seus pampols. L’olor del rovelló que rebenta la pinassa. La tardor de sol valent que es resisteix, foradant torralls de núvols. La tardor amb udols de llamp i torrentada.\nPer què em recorda tant la meva infantesa? Potser perquè em porta la memòria dels flaires de mestra nova, de full de Cuaderno Henri i de les tapes de cartró d’enciclopèdia. El gust de fusta del llapis de cedre i el tacte de mugró de la goma Milán. La memòria més clara que tinc és la de les tardors de la meva vida. Penso que només vivim amb records clars de tardor.\nHe rebut la que fa seixanta. He anat a passejar per la vora del mar. M’he ensucrat de salnitre, he begut el vent fresc que gronxava les palmeres. He mirat al ponent . El sol començava a il·luminar de grog lluminós la serra del meu poble. He llegit tota la seva silueta, endevinant el queixal del Morral de Vilanova, arrupit al costat de la Mola de Colldejou.\nMolts dies puc gaudir d’aquest miracle. En les eixides solars de tardor que em duen en volandes cap a la meva Argentera.\nNo em dieu que la melangia no és també una pinzellada de bellesa.\nPublicado por el Mèlich en dilluns, de setembre 25, 2006


Relat "ESCÒCIA I CATALUNYA"\nInici > detall del relat: ESCÒCIA I CATALUNYA\n- 1259 Lectures\nLa meva salud m'ha maltractat, però finalment m'ha perdonat la vida.\nUna otitis em provoca una meningitis i després un tumor cerebral al costat mateix de la meninge que m'han d'operar d'urgència, als dos mesos d'haver sufert un infart i posat quatre by-pass. Després, com a cirereta de tot aquest pastís, em trenco la quarta vértebra cervical, amb la gran sort que la caiguda va ser absolutament perpendicular i la mèdula no en va patir les conseqüències.\nSóc, doncs, un afortunat que sé fer un balanç de cada 24 hores i treure'n un balanç favorable. (Sempre trobo l'ampolla mig plena).\nTinc, però, algunes seqüeles. La memòria m'ha quedat clapejada i, si recordo coses de la meva infància amb nitidesa, oblido a l'instant el nom de les persones que m'acaben de presentar.\nExplico tot això per referir-me a una pàgina que em creia haver publicat a Relats i que em sorprenia que no hagués rebut cap comentari, perquè a mi em semblava el millor que havia publicat, potser - i segurament -, perquè no era meu.\nEra un conte escocès que va publicar la Pilar Rahola a l'AVUI, declarant que no era seu, però que el veia molt bo. I jo, recordant allò que es diu dels que roben a un lladre, vaig pensar que cent anys de perdó bé es valen la meva mala acció.\nD'altra banda, els meus escrits a Relats tenen el nombre de lectures que penso que es mereixen, però m'estranyava que el conte escocès no s'hagués fet notar.\nI avui he repassat un per un els continguts de tot el que jo he publicat, i em donc compte que aquell relat no hi és. Podria ser que no hagués sigut acceptat, però m'inclino més a pensar que és una conseqüència d'aquelles clapes de la memòria que us he explicat.\nEl conte parlava del quint dia de la creació del món, i de com els arcàngels que anaven veien la feina tan bona que Déu anava fent, varen quedar sorpresos de l'interès especial que el Creador estava treballant un racó d'aquell món, que ja estava gairebé fet del tot.\nTímidament, l'Arcàngel que estava més a prop es va interessar per la seva tan evident excitació en aquell moment de la feina.\nI Déu li va dir que li estava sortint un racó màgic, amb un equilibri de fauna i flora, de muntanyes nevades i platjes delicioses i d'una gent tranquil·la gens amiga de guerres i sí de llargues converses a l'ombra de qualsevol arbre, i millor si podia ser menjant-se un bon tros de pa sucat amb tomàquet, que els agradaria molt.\nL'Arcàngel, tímidament, va objectar: "però, Senyor, no hi ha una certa contradicció? ¿ Que no havíeu fet ja el Paradís?"\nI Déu, amb la seva infinita sabiduria li va contestar: " Naturalment que ja ho tinc tot pensat. Ja veuràs quins veïns els hi poso\nLlibre | 15-09-2005\nMolt ben portat, Pere.\nD'entrada m'ha despistat la introducció, on comences a parlar-nos d'uns certs problemes de memòria. A poc a poc trobem la raó de ser d'aquesta argumentació: que el narrador no sap segur si va enviar un relat a la pàgina perquè fos publicat.\nI d'aquí passes al relat en qüestió.\nBo. Perquè tornes a captar, a capturar l'atenció de la lectora, que pensa: "Ah! Ara ve la història de debó".\nI el final de la tava narració... genial!\nSí: m'ha agradat de veritat.


Marie-Rose Savignac-Ledrier França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLes Barrieres, Savignac-Ledrier, França - Veure al mapa\nMés informació sobre Marie-Rose\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Savignac-Ledrier, no busqui més enllà de Marie-Rose. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Marie-Rose és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Marie-Rose.