Teatro de los Sentidos | BCNCultura.cat\n01/04/2015 4 Mins Read\nDes del 13 de març fins al 5 d’abril, Teatro de los Sentidos proposa un recorregut sensorial a través del gust, l’olfacte i la memòria al barri del Polvorí de Montjuïc. BCNCultura ha tingut l’oportunitat d’entrevistar la companyia teatral i viure en primera persona Degustar Records, un espectacle íntim que es gaudeix en petits grups.\nEl primer que crida l’atenció de Degustar Records és que el sentit del gust n’és el protagonista, fet poc habitual al món del teatre. D’on va sorgir la idea?\nFa 10 anys, vam començar a experimentar amb el gust al Polvorí, fent sopes i jugant amb la seva olor i el seu sabor a l’obscuritat de les fredes nits d’hivern. Ens divertíem molt. Després vam afegir el vi i el pa com a detonadors clàssics de la nostra memòria. Només faltava un bon joc per agrupar-ho tot i apropar al públic a la seva pròpia història relacionada amb els seus propis records.\nA Teatro de los Sentidos investigueu la relació entre llenguatges sensorials i creació teatral. Què heu après amb Degustar records?\nTrencar la distància que té l’espectador al teatre, convertint-lo, com ho vam dir anteriorment, en protagonista de la seva pròpia història.\nPodríem entendre l’obra com un viatge, un viatge individual però també col·lectiu. Doncs l’obra està concebuda per a “degustar-la” juntament amb trenta persones.\nAmb aquesta obra proposeu un viatge sensorial als espectadors. Com han estat les primeres representacions? Quines sensacions s’hi han despertat?\nGenial! Està anant molt i molt bé! Els amics del Teatro de los Sentidos, d’alguna manera ja saben a què venen: espais a l’obscuritat, paisatges sonors, olfactius i visuals que ens evoquen molt… però sempre els tenim reservada una grata sorpresa, com passa aquí, a Degustar Records.\nL’obra s’assaboreix en petits grups. Cada sessió és única?\nEn efecte, cada sessió és única! Varia molt la resposta del públic, el seu grau de curiositat i la seva obertura al joc. N’hi ha qui viuen l’experiència molt íntimament, i n’hi ha que prefereixen celebrar-la de manera més col·lectiva. Els éssers humans som una caixeta de sorpreses i en aquest sentit els ”habitants” de Degustar Records (els actors), hem d’estar molt atents i amb un grau d’escolta altíssim respecte a allò que necessita cada viatger (espectador) de la nostra obra.\nDieu que durant l’obra el públic connecta amb els seus propis records. Com ho aconseguiu?\nPartim d’una llegenda relacionada amb l’antic Polvorí de Montjuïc, el nostre teatre. Expliquen els veïns que aquest vell Polvorí del segle XVIII estava freqüentat per una dona que entrava i sortia per les nits. Alguns expliquen que la veien recollir herbes al Montjuïc, d’altres despertaven a les nits, envaïts per una olor molt desitjable. Qui és aquesta dona?\nAl crear aquesta curiositat en els espectadors connectem aquesta història amb la seva pròpia història, convidant-los a emprendre un recorregut ple de olors i sabors.\nPotser darrera de cada olor, de cada sabor s’amaga una història.\nLa música té una presència important a Degustar records. En quin sentit participa del peculiar viatge que proposeu?\nÉs cert, la música n’és un element molt important! Per una banda ens acompanya al llarg del viatge a través de diversos paisatges sonors sense edat ni temps, sons llunyans com a extradits de la nostra pròpia memòria i que han format part de la nostra pròpia història. Per l’altra, una vella cançó ressonarà en un moment de l’obra… Quan? Convidem els nostres lectors a venir a descobrir-ho\nHeu triat el barri del Polvorí per representar aquesta obra. Què té d’especial la seva història?\nAquest antic edifici del segle XVIII, el Polvorí, va ser moltes coses: una presó, un lloc abandonat, un vell magatzem, un fortí a la guerra civil, un estable de cavalls, etc. I quin millor lloc per a parlar de memòria que precisament aquest, amb tanta història a les seves espatlles.\nGràcies als veïns del barri hem pogut continuar amb aquestes històries. Encara avui ens segueixen aportant elements i anècdotes essencials per al nostre treball. Estem convençuts que el nostre vell Polvorí s’està convertint en un patrimoni històric important per a la vida cultural del barri i de la ciutat.\nQuin objectiu perseguíeu amb aquesta obra? L’heu aconseguit?\nConsiderem les nostres obres com a un laboratori d’investigació teatral. Mai estén acabades. A cada representació aprenem nous elements que només sorgeixen quan estem en contacte amb el públic i que aportaran una nova inflexió poètica per a l’experiència del següent dia. Pot ser que el nostre objectiu sigui aquest: compartir una experiència amb el públic i aprendre els uns dels altres.\ncreació teatralDegustar RecordsinvestigacióMontjuïcPolvoríTeatreTeatro de los Sentidos


Article Policies Tota Espanya I Europa Participen Benidorm Unes Jornades Dunitats Canines\nLa trobada congrega a unitats especialitzades en detecció de substàncies estupefaents, diners i explosius, i combina ponències amb tallers pràctics\nMás de 150 policies d'Espanya i d'Europa participen des de hui i fins divendres que ve a Benidorm en les I Jornades Internacionals d'Unitats K9, que congreguen a grups especialitzats en gossos detectors de substàncies estupefaents, diners i explosius. Estes jornades, organitzades per la Policia Local de Benidorm, combinen ponències amb tallers pràctics i exhibicions de les unitats canines.\nEn l'obertura d'estes jornades, l'alcalde de Benidorm, Toni Pérez, ha destacat el paper de les unitats canines en "l'increment i millora de la percepció de seguretat". Una obertura celebrada en la Sala d'actes de l'Ajuntament i a la qual han assistit, entre altres, el regidor de Seguretat Ciutadana, Lorenzo Martínez; membres de la Corporació; el cap de les Unitats Canines de l'ONU, José Gallardo; representants de la Policia Federal de Bèlgica; Comissari del Cos Nacional de Policia, Ceferino Serrano; el Comissaria de la Policia Local, Juan Fuertes; el tinent de la Guàrdia Civil Isidro Palomares; i el jutge degà de Benidorm, Juan Vives.\nToni Pérez ha indicat que "en un Estat de Dret, on el benestar és fonamental, totes les Administracions hem de tindre tota la nostra obstinació a propiciar els recursos materials i humans per a continuar incrementant les dotacions en pro de la seguretat i dels qui tenen la responsabilitat de garantir que la ciutadania puga desenvolupar les seues activitats quotidianes en la confiança que els nostres béns i vides estan en les millors mans".\nEn este sentit, ha remarcat que a Benidorm, "on ens agrada cuidar de la gent i de la gent que cuida a la gent", els visitants "valoren la seguretat amb un índex de satisfacció superior al 94%", per damunt "fins i tot del sol i de la qualitat de les nostres platges". Un indicador, el de la percepció de seguretat, "d'incalculable valor per a qualsevol ciutat i més encara per a una destinació turística".\nL'alcalde ha afirmat que les unitats K9 "milloren les estadístiques de seguretat ciutadana, fins i tot podent arribar a erradicar el problema", alguna cosa que "a Benidorm hem comprovat". "Comptar amb unitats canines –ha agregat– comporta un gran impacte directe no sols en missions contra la delinqüència, sinó en matèria de prevenció, proximitat social i imatge, en aconseguir que la societat confie més i valore els assoliments del seu policia conformant-se amb això una noció positiva de proximitat".\nPer part seua, el sotsintendent de la Policia Local Carlos López ha destacat que estes jornades "naixen amb vocació de continuïtat" i per a "aprendre tots de tots"; i ha agraït la seua participació i assistència a tots els ponents i inscrits arribats des de diversos punts d'Espanya i Europa.\nDesprés de l'obertura, ha tingut lloc la primera ponència de les jornades a càrrec del cap de la Policia Local de Salamanca, Manuel Fernández, que s'ha centrat en l'organització d'esdeveniments. Seguidament, ha sigut el torn dels membres de les Unitats K9 de la Police Fédérale de Bèlgica. La jornada de ponències es tanca amb SOS Malinios. Ja a la vesprada està previst el desenvolupament de tallers pràctics.\nDemà dimecres, les jornades es desplacen a l'edifici de l'Invattur, on hi ha prevista una primera ponència a càrrec del Servici Cinològic de la Guàrdia Civil entorn d'esquers enverinats; a qui seguiran membres de la Policia Foral de Navarra i de la Unitat K9 de Nacions Unides. El dijous, la Policia Local de Benidorm abordarà els aspectes jurídics dels Clubs de Cànnabis; mentre que VetPlus oferirà una ponència sobre complements vitamínics per a gossos de treball. Tancaran el cicle de ponència, els responsables del Jutjat de Benidorm.\nIgual que hui, el dimecres i dijous hi ha previstos tallers pràctics en horari vespertí. El divendres se celebrarà una exhibició canina i l'acte de clausura d'estes I Jornades Internacionals d'Unitats K9.


Tècnica terapèutica manual d’efecte sedant i relaxant, indicada per a alleugerar contraccions musculars i dolor en general. Es realitza mitjançant la pressió mecànica de les mans sobre el cos, alleujant o eliminant dolències, augmentant la sensació a sensació de vitalitat, millorant els estats d’ànim, eliminant el cansament i donant benestar psíquic-físic.\nEl nostre equip de terapeutes l’assessorarà, guiarà i mimarà en tot moment amb els nostres exclusius massatges i teràpies alternatives.\nA continuació detallem els diferents tipus de teràpies alternatives que ofereix el centre termal de l’Hotel Balneari Prats a Caldes de Malavella.\nMassatge específic de 25 minuts per aquella zona que acumuli més estrès i cansament.\nSuau hidratació per tot el cos destinant a menors d’edat.\nMassatge amb pressions als diferents punts dels peus, que estan associats amb les diferents parts del cos. D’efecte estimulador a tots els sistemes (nerviós, digestiu,circulatori), equilibra les energies.\nTècnica terapèutica manual de efecte relaxant o de efecte específic per eliminar dolences concretes del cos. Beneficiosa per el estres, per la pell, per el sistema nerviós, el sistema circulatori, el sistema muscular, entre altres beneficis.\nMassatge revitalitzador i energètic, combina el plaer del massatge amb l´efecte de les pedres calentes. Cada pedra, a una determinada temperatura, es col·loca a punts específics del cos, als xacres.\nIdeal per a dolor crònics, tensions musculars, malestars d´espatlla i coll, redueix l´estres.\nEl massatge amb canyes de bambú és una tècnica que afavoreix l’eliminació de toxines, millora la circulació sanguinía i limfàtica, combat la cel·lulitis i remodela la silueta.\nDrenatge limfàtic (massatge manual)\nMassatge corporal molt suau sobre la circulació limfàtica activant el metabolisme i sistema immunològic. Actua sobre la retenció de líquids, obesitat i és d’ajuda en processos inflamatoris postoperatoris i quirúrgics.\nMassatge manual molt suau fet amb oli, que treballa el sistema nerviós-parasimpàtic, responsable de l’estrès psíquic. Recomanat per relaxar i alleujar tensions.\nMassatge d'origen japonès, és un tractament regulador energètic, físic i psíquic, realitzat en un tatami en el qual es treballen els meridians més importants del cos amb digitopressió, per retornar-hi l'equilibri.\nEl massatge a quatre mans és un espectacular massatge terapèutic realitzat per dos massatgistes perfectament sincronitzats, que brinden a la persona que ho rep relaxació total amb una sensació única. El pot rebre tot tipus de públic, especialment persones amb estrès, nerviosisme, contractures, ansietat, etc.\nSón sessions de 50 minuts que es personalitzen amb olis d'essències específics, per ajudar a que la ment es relaxi i es senti envoltada en una agradable sensació de total relaxació que permeti desconnectar de l'estrès quotidià.\nMassatge relaxant i de benestar pensat per compartir en parella en un ambient especial, acompanyat d'una copa de cava.


70% Nota de teoria i problemes. Un examen escrit ONLINE al final del quadrimestre.\n15% Nota de pràctiques. Lliurament de dades mesurades i de treball de pràctiques en finalitzar els laboratoris.\n0% Realització d'un examen parcial no eliminatori de matèria. (NO ES REALITZARÀ PER EL COVID19)\n15% Entrega de treballs (problemes, temes).\nÚnicament és obligatori la realització de l'examen final. Les altres activitats no són obligatòries. Si només es realitza l'examen final, aquest valdrà el 100% de l'assignatura. Si es realitza alguna de les altres activitats (que valen el 15%) llavors l'examen final valdrà el 85% o 70% segons s'hagin realitzat 1 o 2 de les activitats. Cadascuna de les activitats aprovades, es guarden per a convocatòries posteriors fins a la de desembre.\nClases de teoría: Se realiza preferentemente mediante la herramienta Google Meet desde el campus virtual (Universite).\nClases prácticas: Se han realizado ya el 75% de las sesiones previstas de prácticas antes del confinamiento. El proceso de evaluación sigue su curso previsto desde el principio.


Castell de Santa Florentina; Can Caralt de Llavaneres : pintures de Mercé Armengol; Gliptoteca Monjo – Mi Blog\nPosted: febrero 02, 2020 Under: Uncategorized\tBy\tdaraendavant 4 Comments\nUna coincidència que ens descol.loca: el blog canvia d ubicació i de format, i el nostre cap ens comunica que no podem continuar programant sortides quinzenals perquè estem esgotant les possiblitats d´omplir les jornades, com hem fet fins ara, amb les visites que ressenyem.\nRes a dir. Sinò agrair la seva dedicació programant i gestionant els horaris i les reserves i portant-nos fins els llocs amb seguretat i molt bon rotllo. Però ara per ara, la tropa ens proposem demostrar que podem continuar descobrint nous destins, i mantenir el ritme de les sortides.\nTanmateix hem de deixar constància que el primer intent de confeccionar un programa no ha estat, ni de lluny, fàcil , No tant perquè no ens quedin llocs, sinò que la majoria només són accesibles en dies o hores concrets, o els caps de setmana, Només després d´haver-nos posat a la feina, entenem la dificultat que comporta confegir la programació d´una jornada a aquestes alçades.\nAixí doncs una gran onada de reconeixament a tú, amic, per haver-nos conduit fins aquí, en aquest llarg viatge.- I confiem en continuar compartint lo d´alguna manera , com i quan vulguis, «daraendavant».\nTampoc l`adaptació al nou blog serà fácil, ens hi haurem de barallar, però almenys en aquest aspecte, superada l´ etapa d aprenentatge, segurament hi sortirem guanyant.\nun Sant Jordi independentista al salò del tron , suposadament del gust dels amics del senyor Montaner que freqüentaven el castell\nNo va ser fàcil , com hem dit, programar una sortida de proximitat, però sí que va valer la pena. Sobretot la visita guiada a l´ interior del castell de Santa Florentina de Canet de Mar. Perqué vam satisfer la curiositat sobre la història d´aquest edifici tan singular en l´entorn on s´ubica. Una curiositat que manteníem des que havíem tingut la oportunitat d´assistir a un concert d´estiu en el pati del castell, ja fa uns quants anys..\nAixí doncs, vam saber que l´espectacular conjunt arquitectònic està constituit per una part edificada en l´edat mitjana, que en el context de la societat feudal era residència del senyor, el qual des d´allà exercia el seus drets com a amo de les terres de l´entorn i sobre les persones de hi vivien. Però la singularitat de l´aspecte actual del castell, es deu a que, a principis del segle XX, un dels descendents d´aquella nissaga de senyors de la terra, empresari d´éxit a Barcelona , editor de primera línea, noble, molt ben relacionat amb les elits del poder, va decidir recuperar la propietat del castell dels seus avantpassats, i fer-se construir, annexa a la fortalesa medieval, una residència. L´encàrrec el va fer al seu nebot, que era ni més ni menys, que el prestigiós arquitecte modernista Lluís Domènech i Montaner. El projecte del Sr Montaner en mans del seu nebot, que també tenia una flaca per l´arquitectura de edat mitjana, aviat esdevinguè un altre castell a l´estil medieval. Quasi autèntic, perquè inclús va incorporar fragments d´edificis d´origen medieval, que en aquells moments es trobaven abandonats, i eren malvenuts. Però la residència del senyor Montaner incorporava a la vegada tots els elements que primaven en les residències acomodades que s aixecaven en aquells moments, com ara els artesonats de fusta, els ferros forjats, la ceràmica, les xemeneies esculpides, les entrades preferents de la llum natural, etc. Una combinació de resultat espectacular, que no podia deixar indiferents els convidats del Sr.Montaner . Entre els quals es va comptar fins i tot el propi rei d´Espanya.\nLa visita guiada recorre aquesta part de l´edifici construida en el segle XX, però la part auténticament medieval, també està acondicionada com a vivenda, i encara és propietat i residència actual d´una branca de la família Montaner.\nEn canvi, la part que es visita, va ser venuda fa poc anys a un Fons d´ínversíó forani . Uns inversors que no sembla que estiguin rendabilitzant, ara per ara, aquesta propietat, com seguramente es proposaven en comprar-la. Els festivals de música clàssica al pati d´armes malauradament ja són història, però per sort, els nous propietaris mantenen el castell en bon estat, de manera que els espais exteriors, i també les estances interiors fan molt de goig , i les visites que faciliten al públic en general estan ben portades per les persones que en són responsables. Recomanem la visita. Una oportunitat, sinò única gens habitual, per gaudir d´un recinte a cavall de dues etapes rellevants de la història del nostre país , i de l´arquitectura.\nAl museu Arxiu de Llavaneres, ubicat a l´edifici de Can Caralt, hi vam anar per veure l´exposició temporal de les obres de la pintora Mercé Armengol, manresana de naixement, resident a Llavaneres des de fa vint anys, segons amablement ens van informar en entrar a la Sala.\nEs tracta d´obres hiperealistes, i les escenes representades son majoritàriament retrats , sobretot d´infants, dels quals, l´artista capta la expressions i moviments naturals, en escenes de la vida cotidiana jocs, esports, etc. Tots els quadres tenen en comú una brillantor especial dels colors que els caracteritza. El resultat és interessant. I no podem evitar pensar que aquest tipus de retrats poden tenir una clientela potencial, no tant entre els inversors o coleccionistes, sinò entre famílies que s´ho poden permetre, per immmortalitzar aquest tipus d´escenes familiars, en un format per disfrutar-lo i presumir, si convé.Al sortir, voldríem informar-nos sobre la tècnica d´ aquesta artista : per aconseguir una reproducció tan acurada dels models, la lluminositat espectacular de la pintura, però no tenim a l´abast cap fulletò que ens ajudi. La persona que està al càrrec de la Sala ens parla de la veladura, una tècnica que practica diluint la pintura a l´oli, en determinats productes, per aplicar unes capes traslúcides sobre els colors ja aplicats previament i assecats, i aconseguir així tonalitats noves. No és, ni de lluny una tècnica nova, sinò que ja es practicava en època de Leonardo. Sortim amb ganes d´ abocar al Google les preguntes que ens queden pendents, i, en fer-ho, aquesta vegada, no obtenim resposta.\nDesprés marxem cap a Vilassar de Mar, per anar a conèixer una gliptoteca. Vet aquí una paraula d´ús tan reduit, que només tenim conciència d´haverla escoltat referida a aquesta casa. Un indret que ens resulta familiar per la seva ubicació a peu de la carretera N-II, però no recordem haverla visitat fins ara. El nostre objectiu és conèixer l´escultor titular de la institució , i , com a mínim, saber situar adequadament la seva obra en la història de l´art del nostre país, quan haguem completat la visita.\nEnric Monjo va nèixer l´any 1896 a Vilassar, i la gliptoteca que porta el seu nom es va crear l´any 1971, per acollir el conjunt d´obres que l´artista va cedir en vida a la seva ciutat natal. Fill d´un mestre i directiu de l´escola nàutica de la població, va estudiar belles arts a la Llotja, i va tenir com a mestres els escultors rellevants del modernisme, Eusebi Arnau i Josep Llimona. Monjo va persistir sempre en el realisme clàssic que practicaven els seus mestres i va aprofondir molt especialment en l´estudi de l anatomia humana per aconseguir millors resultats, sempre en aquesta línea.\nLa Guerra Civil va trasbalsar la seva carrera, però, en el transcurs dels anys quaranta, les noves circumstàncies van oferir-li grans oportunitats i ofertes per treballar i vendre les seva obra. Segons escoltem en l´audiovisual de la gliptoteca, no hem d´atribuir aquesta dinàmica a una particular sintonia de Monjo amb al nou règim , sinò més aviat al seu tarannà acomodatici, i poc donat als enfrontaments. Tanmateix els primers anys 40, gran part dels artistes rellevants, i-o d avanguarda, havíen abandonat el país, en un moment en que calia reconstruir edificis i institucions artístiques. i Monjo va ser molt sol.licitat per part d´aquells que van tenir en les seves mans la responsabilitat de fer-ho. Posteriorment, a partir dels anys cinquanta successius contactes a nivell internacional li van proporcionar contractes arreu del món. Així ho demostra un mapa esquemàtic , on podem resseguir la gran qûantitat de ciutats d´Europa, Amèrica i Âssia on actualment es poden admirar obres de Monjo.\nMarxem amb el propòsit de començar per la plaça de Catalunya de Barcelona. On mirarem de localitzar, en la propera visita, les dues escultures de Monjo que s´hi ubiquen. Una representació de Pomona, i una figura femenina que porta a les mans una imatge de la Vergemaria.\nUn Eucalyptus, fotografiat a tocar del castell de Sta Florentina, de Canet\n4 response to "Castell de Santa Florentina; Can Caralt de Llavaneres : pintures de Mercé Armengol; Gliptoteca Monjo"\nBy:\tMmerce.compte\tPosted: febrero 3, 2020\nHe pogut entrar sense cap problema.\nBy:\tdaraendavant\tPosted: febrero 4, 2020\nuna mica estrany el nou format.haigd anar veient com funciona tot\nBy:\tMONTSERRAT ARIÑO\tPosted: febrero 11, 2020\nBy:\tMontse Ariño\tPosted: febrero 11, 2020\nEl format està be. Està tot passat, veig que comenca el 2017?\nResponder a Mmerce.compte Cancelar la respuesta


https://www.abarcasmenorquinas.com/ca/cataleg/nobuck/65?variantId=108790000120928Nobuck Avarca de línies elegants de fabricació artesanal. Amb una forma més estreta en punta. Confeccionada amb pell de boví, planta en pell vaqueta natural i sola de goma. https://www.abarcasmenorquinas.com/static/uploads/141-00084nobuckarena1001.jpghttps://www.abarcasmenorquinas.com/static/uploads/141-00084nobuckarena1001.s.jpg34.500.00instockArenaHome/Avarques Classic


ANIMACIÓ SOCIOCULTURAL I GÈNERE: GÈNERE I GENT GRAN\nSom un grup d’estudiants de segon d’Animació sociocultural de l’institut Ribot i Serra de Sabadell, que estem realitzant el projecte final de crèdit de síntesi.\nEns plantegem com a projecte, per tal de treballar i experimentar el rol de les persones de la 3ª edat, la seva visió en quant a gènere i la coeducació a través dels estereotips. Mitjançant la realització d’un vídeo documental on es fan diferents preguntes sobre aquests temes, volem aconseguir una aproximació a l’anàlisi de la realitat i veure com aquest col·lectiu els entén.\nUna vegada extretes les conclusions de les enquestes que realitzarem a alguns centres de la tercera edat del districte 6 de Sabadell, i sapiguem les necessitats, carències o els dubtes sobre la coeducació podrem portar a terme diferents accions amb ells i elles per treballar el tema.\n- Crear una eina de treball per compendre la realitat de la gent gran al districte 6\n- Coneixer els diferents punts de vista de aquest col.lectiu entorn el tema de la coeducació .\n- Potenciar les capacitats de comprensió de la igualtat de gènere al seu entorn\n- Conscienciar els i les professionals a través d’aquesta eina de la importància del treball en la coeducació\nPer a l’elaboració d’aquest vídeo - documental utilitzarem com a entorn els diferents espais per on es mouen les persones de la tercera edat el districte 6 de Sabadell.\nRealitzarem una “enquesta agitadora” relacionada amb la coeducació per tal de veure el que pensen sobre aquet tema, com veuen el gènere, com els han educat... a més els facilitarem uns objectes i els hauran de identificar i dir quin sexe ho utilitza més. Aquesta acció serà gravada en vídeo i l’editarem per fer un petit documental intern pel centre educatiu.\nQUESTIONARI GENT GRAN\nRealitzarem una sèrie de preguntes i a més ensenyarem diferents objectes i els hauran de relacionar per sexe; com per exemple una escombra, un martell, un carret de la compra..etc\n- Està casat o casada?\n- Qui fa les tasques de casa, com planxar, cuinar...?\n- Creu que hi ha igualtat entre homes i dones a la societat?\n- Creu que les dones estan valorades a la societat?I els homes?\n- A la relació de parella, creu que el comportament de la dona o de l’home és diferent?\n- Creu que pel sol fet de ser d’ un sexe o un altre el comportament és diferent( més sensible, més tendre...?\n- Sap el que és ser feminista? I masclista?\n- Està d’acord amb les feministes?O amb el masclista?\n- Vol l’ igualtat?\n- Creu que les dones i el homes tenen els mateixos drets ?\n- Creu que arribaran a tenir-los?\n- Creu que les dones poden fer els mateixos treballs que els homes? I a la inversa?\n- Pensa que els pares tracten als seus fills diferents si són nens o si són nenes?\n- Té fills? Ha educat igual als fills que a les filles?\n- Té germans o germanes?\n- L’han educat igual que als seus germans/es?\n- Veu algun canvi en la societat de quan vosté era petit/a i ara?\nPublicado por Crèdit de sintesi TASOQUES/CS GENERE en 10:53\nEtiquetas: GÈNERE I GENT GRAN


Escultura pública de Valldoreix | EMD Valldoreix\nInici La Vila Escultura pública de Valldoreix\nEscultura pública de Valldoreix 15/04/2021\nEl propòsit d’aquest Pla d’Escultura Pública de Valldoreix, és ordenar les intervencions escultòriques a la vila, les quals, ajudaran d’aquesta manera, a constituir un patrimoni artístic i cultural col·lectiu a l’abast de tota la ciutadania, així com a generar una dinàmica d’identificació d’aquesta amb el fet escultòric.\nPer dur a terme els seus objectius, aquest Pla, impulsat des de la vocalia de l’àrea de Cultura de l’EMD de Valldoreix, compta amb el suport d’Amicart Valldoreix i dels tècnics de l’EMD de cultura, urbanisme i paisatge.\nEn aquest context, els objectius específics i els criteris per a la implantació de les escultures són els següents:\nCrear un circuit d’escultures al territori\nDifondre la cultura escultòrica a Valldoreix\nTria de propostes contemporànies i de qualitat.\nSignificació dels espais d’identitat de Valldoreix\nLlocs i escultures\nMàquina!, de Toni Batllori. I Biennal d’escultura Valldoreix dels somnis.\nA la pujada per a vianants des de l’estació de Valldoreix cap a l’Església de Sant Cebrià, en un espai enjardinat, s’ha implantat aquesta escultura per referències al ferrocarril. Des del lloc d’ubicació, es pot veure al mateix temps, l’estació i els trens passar. “Per on passa el tren ?” … pregunten els nens en un dels seus primers intents de prendre’ns el pèl d’una manera explícita. No és que el meu tren (la meva màquina), no vulgui entrar en el joc de la canalla, és que vol passar de la realitat, per això va per la travessa”, Toni Batllori.\nFitxa nº 13\nPuerta al Cielo. Federico Eguia, I Biennal d’escultura Valldoreix dels somnis.\nA estat col·locada a l’lla de vianants davant de la farmàcia, pel seu significat. Segons l’autor, encaixa amb l’Església de Sant Cebrià que es pot veure al fons segons el punt de visió del vianant. Imma Pueyo : “El seu llenguatge plàstic se centra en la precisió poètica i el rigor tècnic, estètic i compositiu. Aquesta obra forma part de la col·lecció “Paraiso Artificial”.


Llistant per autor "Pereira Puigvert, Sílvia"\nTítol: Adaptació del procés d’execució hipotecària a la realitat econòmica i social dels últims temps : consideracions i propostes concretes de millora pels creditors i deutors hipotecaris  Autors: Fernández Romero, Francisco A. Data: 2016-06\nTítol: Anàlisi teòrica i pràctica de la mediació civil i familiar : reflexió crítica de la qüestió  Autors: Deniel Ricart, Núria Data: 2016-06\nTítol: El Dret d’informació a les víctimes de delictes : especial referència a les víctimes de violència de gènere  Autors: Ferrer Teixidó, Laura Data: 2015-06\nTítol: Identitat pròpia o dependència estatal?  Autors: Pereira Puigvert, Sílvia Data: 2007\nTítol: La exhibición de documentos probatorios y soportes informáticos  Autors: Pereira Puigvert, Sílvia Data: 2012-09-14\nTítol: La Independència "Trampa" del poder judicial.  Autors: Pereira Puigvert, Sílvia Data: 2009\nTítol: La legitimación activa en las acciones colectivas  Autors: Corominas Bach, Sergi Data: 2015-07-08\nTítol: L’Audiència prèvia en el judici ordinari  Autors: Donat Vílchez, Pedro José Data: 2015-06\nTítol: La Mediació com a mecanisme alternatiu de resolució de conflictes : especial referència a la mediació civil i experiències de dret comparat  Autors: Picas Rico, Vanessa Data: 2015-06\nTítol: Mesures limitatives de drets fonamentals : especial referència a l’entrada i registre en lloc tancat i a la intervenció corporal per a la determinació del perfil d’adn de l’imputat  Autors: Verdaguer Picazo, Marina Data: 2015-06\nTítol: El Procés penal de menors : visió teòrica i pràctica  Autors: Pallarès Coromina, Eduard Data: 2016-06\nTítol: La Prova electrònica : concepte, regulació, assegurament i verificació  Autors: Caballero Alcobet, Judit Data: 2016-06\nTítol: La prova electrònica : particular estudi de com ha afectat l’aparició de la prova electrònica en la fase probatòria del procés civil i propostes de millora  Autors: López Roca, Gerard Data: 2015-06


“L’únic que podem fer és evitar que això torni a passar” (Albert Nadal)\nUn equip català es queda sense disputar l’ascens per un desajust normatiu\n5 min. Barcelona 08/07/2018 23:05\n651x366 Les jugadores del Concòrdia de la Llagosta no van poder lluitar per l’ascens a la pista. / ARA Les jugadores del Concòrdia de la Llagosta no van poder lluitar per l’ascens a la pista. / ARA\nL’àrbitre es va posar el xiulet als llavis per anunciar el final de la partit. Les jugadores del Concòrdia es van fondre en una abraçada: havien aconseguit classificar-se per jugar el play-off d’ascens a la màxima divisió estatal del futbol sala femení. Però ben aviat els nervis fruit de la il·lusió de pensar que s’havien classificat van deixar pas al neguit per la possibilitat de quedar-ne fora. Els pitjors presagis es van complir i l’equip gallec Viaxes Amarelle va ocupar una plaça que les jugadores de la Concòrdia sentien seva. Què va passar? Un desajust en el reglament de la RFEF resolt just abans del sorteig del play-off va confirmar que l’esforç d’aquest equip de la Llagosta s’esvaïa als despatxos.\n“Vam ser el segon classificat amb millor coeficient dels quatre grups de la Segona Divisió Nacional. Això ens havia de donar dret a participar en el sorteig del play-off d’ascens”, diu Anna Domingo, jugadora del Concòrdia, que va explotar a les xarxes socials quan va saber que la gran temporada de l’equip quedava en no-res. L’Anna es basa en el reglament que tots els equips d’aquesta categoria van rebre al principi de la temporada. El problema va arribar per una situació que no es tenia en compte en aquest document i que, per a més inri, es va resoldre hores abans del sorteig. Al Grup 4 d’aquesta categoria, l’Alcorcón B va quedar campió i, per la seva condició de filial, no podia jugar el play-off d’ascens. Llavors, l’Amarelle, que havia quedat tercer en aquest grup, va reclamar passar a ser segon, ja que -tal com sí que està especificat en el reglament masculí del futbol sala estatal- l’equip classificat immediatament per sota d’una filial té dret a ocupar el seu lloc a la taula. Aplicant aquest criteri, l’Amarelle considerava que, com que tenia més bon coeficient que el Concòrdia, havia de passar-li al davant com a millor segon, tot i haver quedat tercer al seu grup.\nDavant d’aquest escenari, el president del Concòrdia, Antonio Rubio, va enviar el dissabte 26 de maig a la nit, després de l’últim partit de l’equip, un correu electrònic al comitè nacional de futbol sala de la RFEF per saber quin seria l’equip que entraria al sorteig per disputar el play-off el dimarts (tres dies després). El dilluns al vespre seguien sense resposta i no sabien si l’endemà al matí serien al sorteig del play-off. “L’error que van cometre va ser no posar-nos en còpia a nosaltres, la FCF, al correu”, explica José Miguel Calle, director de la lliga catalana de futbol sala. “Dilluns era a Madrid per a altres compromisos i al vespre, i gairebé per casualitat, la RFEF em va informar de la queixa del Concòrdia”, recorda.\nCalle relata que l’endemà al matí, abans del sorteig, va reclamar una explicació normativa per saber quin equip mereixia entrar al sorteig. Finalment, va ser l’Amarelle. “Vaig bloquejar el sorteig fins que no vaig tenir un document signat per Kepa Larumbe [llavors cap de l’assessoria jurídica de la RFEF]. Em van plantejar dos escenaris possibles i en cap d’ells el Concòrdia reunia els requisits per accedir al sorteig”, explica. Un és el que es va aplicar: l’ascensió de l’Amarelle a segon. L’altre implicava fer jugar el play-off a l’Alcorcón B, fet que donava la plaça d’accés al sorteig al Colmenarejo (segon al Grup 4) i també deixava fora el Concòrdia. Aquell dimarts a la tarda, Calle es va reunir amb l’equip català per explicar-los per què s’havien quedat, al final, fora del sorteig.\nEl que afegeix cruesa a tot plegat és que el conflicte s’hauria pogut evitar, ja que des del febrer l’Amarelle reclamava saber qui passaria al sorteig si es donava l’escenari que finalment hi ha hagut. La persona del comitè nacional de futbol sala que s’havia d’encarregar d’atendre aquestes consultes “va decidir arxivar-les en lloc de comunicar-les”, relata Calle. “A la FCF contestem totes les consultes ”, explica alhora que lamenta el que ha passat i espera que les coses canviïn a la RFEF.\nEl president del Concòrdia lamenta “la falta d’experiència del club” en situacions així -l’equip femení de futbol sala no arriba als 10 anys- i considera que hi ha hagut favoritisme de l’antiga RFEF cap a l’Amarelle “perquè té més potencial i recursos”. “No hi hem pogut fer res, però demanem que la normativa sigui clara perquè això no torni a passar”, diu Rubio alhora que agraeix el suport rebut per la federació catalana. De fet, amb la mediació de la FCF van enviar un nou correu a la RFEF després del sorteig, que es va respondre quan ja s’havia disputat el play-off amb una disculpa que arribava tard, tot i la promesa de valorar una compensació econòmica.\n“Ens hem sentit molt oblidades. Al reglament masculí està tot ben especificat, per què al nostre no?”, es pregunta resignada l’Anna mentre intentar pair que un desajust normatiu fes inútil l’esforç de tota una temporada.


Mames Tuberoses - Dra. Dolors Mejina\nLes mames tuberoses consisteixen en una alteració congènita en el desenvolupament de les mames, ja des de la pubertat. La base no s’expandeix, de manera que el pit creix com en forma de “tub”. És estret, allargat amb un gran mugró. Són freqüents les asimetries entre els dos pits.\nAquest defecte pot crear greus problemes psicològics en les adolescents que el pateixen, i podria ser una causa de cirurgia en dones joves. Es recomana haver acabat el desenvolupament, encara que si el defecte és greu i produeix molta angoixa, pot plantejar-se abans. La cirurgia en aquests casos ha d’estar personalitzada i ajustada a cada cas, ja que hi ha moltes variacions en la forma.\nGeneralment, per solucinar-ho realitzar una cicatriu al voltant del mugró, per fer-lo més petit, i col·locar una pròtesi per canviar la forma tubular per una forma rodona més estètica. A mesura que el cos de la dona canvia amb l’edat i canvis hormonals, pot ser necessari alguna altra cirurgia d’ajust.


La banqueta dels economistes | CaixaBank Research\nTots duem un entrenador dins nostre. Pensa, per exemple, en el que vas sentir l’última vegada que vas veure perdre el teu equip. Fa anys que s’hauria d’haver venut! Cal buscar un revulsiu a la banqueta! Són expressions que tots hem sentit, si és que no les hem utilitzat nosaltres mateixos alguna vegada.\nAmb l’economia, durant anys, ha passat una cosa similar, tot i que, normalment, amb menys passió. Tot és culpa de les retallades! És claríssim que el BCE hauria d’abaixar més els tipus d’interès! Qui no s’ha posat el vestit de ministre o de ministra d’Economia per engegar als amics un receptari amb què arreglar el país, o el món sencer, en un parell de dies?\nNo obstant això, mentre ens continuem posant amb assiduïtat la indumentària d’entrenador, cada cop hi ha menys persones prou valentes, o temeràries, que, en el context actual, es vulguin vestir de ministra d’Economia.\nLes dades conegudes durant les últimes setmanes han confirmat que l’escenari de desacceleració del creixement a nivell global, que no de recessió, segueix el guió previst. Als EUA, el PIB va avançar el 2,0% interanual en el 3T; a la Xina, el 6,0%, i, a la zona de l’euro, el ritme d’avanç es va quedar en un modest 1,1%. Totes aquestes xifres són coherents amb el que s’esperava, però dibuixen una tendència clara a la baixa que genera preocupació. El desconcert augmenta quan ens preguntem: quina ha de ser la resposta de la política econòmica en aquest context? Aquesta és la pregunta fatídica, ja que no sembla que les opcions de política econòmica tradicionals siguin ara gaire adequades.\nL’eina que s’ha utilitzat de forma més habitual en els últims anys ha estat la política monetària, però es tracta d’un recurs que ja s’ha espremut al màxim, i el suport que pot oferir ara és relativament limitat.\nEl BCE, per exemple, es va cenyir, en la reunió de l’octubre, a consolidar l’expectativa que els tipus d’interès es mantindran molt baixos durant molt de temps. I és que l’estímul econòmic que generarien noves baixades dels tipus seria mínim. Cal tenir en compte, però, que, si els tipus d’interès es mantenen tan baixos durant molt de temps, es poden acabar generant bombolles en els preus dels actius financers o immobiliaris i problemes d’estabilitat financera. Aquest és un advertiment que el Banc Internacional de Pagaments ja ha fet en repetides ocasions.\nTampoc no sembla que la política fiscal clàssica, que pretén estimular la demanda amb una rebaixa d’impostos o amb un augment de la despesa corrent, pugui oferir gaire suport. El deute públic es manté en nivells no vistos en dècades a la majoria de països desenvolupats (Alemanya és la gran excepció). És cert que, gràcies al fet que els tipus d’interès estan en nivells tan baixos, l’esforç financer que ha de fer el sector públic per pagar el deute continua sent contingut. Però la prudència ha de ser màxima, ja que canvis en l’entorn que facin reavaluar el risc país, com va passar a Itàlia, poden complicar la gestió de les finances públiques. A més a més, com hem vist als EUA amb l’impuls fiscal dut a terme per l’Administració Trump el 2018, aquests tipus de mesures poden augmentar de manera notable el ritme de creixement, però l’efecte és temporal. I, quan l’efecte es dilueix, l’economia es torna a desaccelerar i acaba amb un nivell de deute públic més elevat.\nNo sembla tampoc que les anomenades polítiques d’oferta, com una major flexibilització dels mercats, siguin fàcils d’aplicar en el context actual. En general, aquests tipus de mesures poden incrementar la capacitat de creixement d’una economia a mitjà termini, però solen implicar costos econòmics i socials a curt termini. I és que la major eficiència econòmica que s’aconsegueix es pot traduir, com a mínim de manera temporal, en un augment de l’atur i en dificultats per a les empreses menys competitives. Certament, hi ha àmbits que cal continuar explorant, com la reducció d’impediments al creixement de les empreses o les mesures que promoguin la contractació a temps indefinit. Però, en un moment d’elevada polarització social i de forta alça dels anomenats partits populistes, la implementació de polítiques d’oferta de forma generalitzada és molt arriscada.\nI, llavors, què podem fer per estimular l’economia a curt termini? Un impuls inversor! Hi ha tres àmbits en què hi ha un ampli consens sobre el fet que és necessari i possible realitzar un notable esforç inversor: infraestructures (en especial, als EUA i a Alemanya), digitalització i economia circular (si us plau, llegeix el Dossier d’aquest Informe Mensual si encara no n’estàs convençut). El paper del sector públic és crucial per fomentar que els recursos dels quals disposem es dirigeixin cap a aquests àmbits, i, per aconseguir-ho, no necessàriament s’ha d’augmentar la despesa pública de manera significativa. Cal ser creatiu, pensar en una combinació d’impostos i d’incentius fiscals que s’ajusti millor a les noves prioritats i dissenyar un marc regulador que faciliti la mobilització de recursos cap a aquests objectius. Malgrat que puguin semblar paraules grandiloqüents, amb poc contingut, si llegeixes els articles que hem escrit sobre aquests temes a les pàgines de l’Informe Mensual, trobaràs mesures concretes. Encara queda un revulsiu a la banqueta dels economistes.


Octubre | 2009 | a les verdes i a les madures\nFantasmones Rojos ( la venjança falangista contra Catalunya 1939-1940).\nEdició d’Eulàlia Pérez i Vallverdú.\nAquest llibre és un recull d’un seguit d’articles escrits que van ser publicats al diari falangista “Solidaridad Nacional” al llarg 939-1940. Són articles amb una clara intencionalitat de tergiversar l’actuació de destacats personatges de l’època republicana i del catalanisme. És una mostra clara de la voluntat cruel dels vencedors no sols de anorrear als vençuts sinó de fer palès l’odi i el menysteniment de persones que amb els idees van contribuir a enaltir el catalanisme.\nSolidaridad Nacional , més coneguda com la “soli”, diari que s’atorgava el subtítol de “Diario de la Revolución Nacionalsindicalista” va anar evolucionat ràpidament per convertir-se en el diari de “Falange Espanyola Tradicionalista y de las JONS”, va voler constituir–se en el diari de referència de la doctrina falangista a Catalunya. No ho va aconseguir. Bastit amb les restes que va quedar de la publicació anarquista “Solidaridad obrera” va tenir una llarga vida periodística però en els seus primers temps i per mitjà de la secció de retrats “fantasmones rojos” es va convertir en un instrument extremadament manipulador de la realitat històrica i d’una voluntat de desprestigiar a personalitats de l’anterior règim. Destil•la en certa manera un odi abjecte contra les persones i contra el pot que representarà qualsevol posició democràtica i catalanista. Es tracta de fomentar el desprestigi, l’insult i la difamació contra persones que van tenir un paper rellevant com intel•lectuals vinculats al catalanisme. La mentida difamatòria, la burla més cruel és usada sistemàticament i planificadament contra persones com Macià, Pau Casals, Rovira i Virgili , Carles Riba, Eugeni Xammar… amb l’intent d’anorrear qualsevol vestigi de la cultura catalana i els seus protagonistes.\nLes dictadures tenen la necessitat d’uniformitzar, la voluntat de tallar qualsevol diferencia, de reprimir les manifestacions culturals que no siguin les pròpies dels vencedors. Però l’actitud moral d’alguns dels executors d’aquesta política de la dictadura van anar més enllà de les consignes i van fomentar l’odi volent expandir la seva misèria moral entre la població. Sortosament no ho van aconseguir perquè ben aviat la resistència de petits nuclis va preservar la història i va anar difonent al cultura catalana novament. Però noms com Miguel Utrillo, Miguel Barangó- Ruiz, López Chacón i altres han passat a la història com personatges ignominiosos que van carregar sense raó ni pietat contra altres persones que sols havien defensat les seves idees i havien treballat per la cultura del seu país.\nDes de sempre la Falange va considerar que la premsa era un instrument cabdal per la transmissió de les seves idees i també per generar estat d’opinió- No es estrany doncs que un cop acabada la guerra i fins que alguns del personatges vilipendiats ja eren morts , es dediquessin a aquesta funció d’intoxicar a la ciutadania catalana atacant despietadament a algunes de les persones que havien estat referents polítics com Macià o Companys o intel•lectuals i artistes com Pau Casals, Carles Riba, Nicolau d’Olwer i altres. La voluntat era ben clara, en un territori com Catalunya que no els era favorable ,calia redoblar la feina d’adoctrinament i les planes escrites a la “Solidaridad Nacional” eren una clara mostra d’aquesta voluntat.\nRealment el subtítol del llibre “ La venjança falangista contra Catalunya” es mostra amb tota al cruesa amb el conjunt d’articles dedicats a aquestes personalitats. El catalanisme va ser sens dubte una de les fixacions obsessives del falangisme i també del franquisme sociològic. Si en un principi es creia que amb Catalunya hi hauria un tracte més deferència a fi i efecte de guanyar-se a la població que havia patit fins a límits insospitats durant la guerra la repressió que es va exercir i la voluntat de genocidi cultural va mostrar la cara més funesta de la dictadura franquista.\nSegurament aquest llibre hauria de ser de lectura obligada en alguns instituts perquè les corrents revisionistes de la història volen ara justificar i minimitzar el franquisme i al seva repressió. Cal conèixer amb tot el seu carregament d’insídies u insults cap el nostre país i contra tot allò que poder fer una certa olor a democràcia.\nCal perdonar , sens dubte, però no cal oblidar sobretot per evitar que fets com aquets es reprodueixen a la nostra història. Cap contemplació amb el feixisme, cap pas enrere en oposar-nos a algunes corrents de pensament que volen justificar el que és injustificable i presentar com a salvapàtries a un seguit d’assassins sense escrúpols i a aquells que els feien el joc brut.\nEl Consell Escolar de Catalunya és un organisme que “aconsella” a la Conselleria d’Educació en aquells temes que requereixen cercar un consens social ampli, o bé elabora dictàmens sobre les diverses normatives i lleis que la Conselleria tira endavant.\nAra estem immersos en el debat sobre si el curs escolar cal que comenci abans i , en tot cas, al llarg del mes de febrer preveure una setmana de vacances. El tema del calendari escolar és un tema recurrent i ho serà, el “tempus” de l’escola i el “tempus” del món laboral no acaben d’encaixar. I possiblement és difícil que sigui així. Cal però trobar els punts comuns que permetin adequar el curs escolar a la necessitat de tots els sectors implicats en el món escolar i el seu entorn des dels professionals fins als propis pares i mares i buscant el millor per tothom. En aquests sentit el Consell fa un seguit de recomanacions que després al Conselleria farà seves o no.\nPerò també sembla que s’ha fet alguna consideració al respecte de com hauríem d’anomenar els períodes de vacances i així substituir el període de les vacances de Nadal, per les vacances d’hivern i clar, les de setmana santa per les de primavera , per ser, diuen, respectuosos amb la pluralitat i per intentar separar el calendari escolar del calendari de les festes de sentit religiós.\nJo no seré qui defensi la manera com avui sembla que es celebra el Nadal per exemple, però no tinc res en contra de que els vacances segueixen dient-se de Nadal, Setmana Sant, estiu perquè són avui encara referents temporals i festiu a la nostra societat. Possiblement no cal regular-ho tot. Hi ha coses que amb el temps es van adequant a allò que col•lectivament en cada moment és vol. Voler negar les influències de les festes en la denominació dels períodes de vacances és actuar amb manca de realisme i d’un voluntarisme i d’un “bonisme” innecessari. El que s’hagi de canviar ja serà la dinàmica social qui ho faci i certament hi ha temes en que cal una empenta o una “empenteta” o un empenta decisiva perquè canviïn alguns usos i costums, en aquest tema però creiem que no cal. Ni des del laïcisme més actiu es pot negar que aquests usos i costums socials arrelats a vegades tenen a veure amb celebracions que han evolucionat en al seva celebració sense canviar de denominació. Quan un alcalde està en un vot de poble, més enllà de les seves creences personals – perquè és irrellevant pel cas- està exercint una institucionalitat que no està renyida amb cap creença ni discrimina a ningú , malgrat el seu origen i celebració actual tingui una vessant religiosa en l’imaginari col•lectiu i estigui arrelada en una bona part de la societat. No es pot en nom de segons quin respecte voler suprimir usos i costums de la nostra societat que resulta que és la societat d’acollida. Fer-ho genera conflicte i serà l’evolució de la pròpia societat amb la seva diversitat que acabarà denominant els períodes d’oci com vulgui.\nPerò a les escoles més enllà d’aquest períodes d’oci hi ha un seguit de celebracions sense cap ànim d’adoctrinar que combinen els aspectes “pagans” com el carnaval o la castanyada i aquells que tenen un origen religiós com per exemple Sant Antoni o Sant Jordi, que havent perdut bona part de la seva celebració religiosa també tenen una connotació molt social , lúdica i de relació. Ho eliminarem del calendari escolar? Passarem a dir-ne el dia del “porquet” perquè és l‘animal que s’associa a Sant Antoni, però alerta que aquest animalet també pot aixecar suspicàcies entre alguns sectors de la societat.\nÉs aquest el problema principal que avui té l’educació del país? Cadascú té les prioritats que té i deuen ser ben legítimes però possiblement amb les mancances que encara hi ha a les escoles en temes estructurals engegar un debat , que jo no crec que estigui instal•lat al sí de la societat, no cal. Resolguem primer aquells temes que afecten a la qualitat de l’educació de veritat i després entrem en els altres “consells” . I així sembla que ho ha entès la Conselleria que de moment h deixarà com està…\npublicat a la “contra del PUNT”\nEstupefacció, sorpresa i indignació.\nAquest podria ser l’itinerari de l’estat d’ànim en conèixer els fets de Sant Coloma.\nHem dit moltes vegades que el 99 % de les persones que es dediquen a la política són honestes fins el final.\nPerò quan surten casos com el de l’Alcalde de Sant Coloma ( només presumpte implicat fins ara) couen i molt.\nPerquè és lògic que quan passa això la desconfiança ja prou malmesa de la ciutadania creixi encara més.\nCal foragitar de la política, com de tots els nivell d’activitat professional, a aquells que traeixen la confiança dels altres i sobretot si aquest són electes.\nCaldrà seguir el curs dels esdeveniments.\nLa reacció de condemna i resolució sobre la seva militància dels partits ha estat unànime.\nCuriosament el mateix dia que es coneixia aquest cas el Congrés aprovava una llei contra la corrupció i la transparència econòmica del partit.\nTant de bo sigui la darrera que calgui aprovar per evitar per sempre més aquestes actituds.\nEls i les professionals majoritàriament contra la Llei d’Educació\nS’ha conegut ara els resultats d’una enquesta feta a més de mil professors i professores per conèixer l’opinió que els mereix la llei d’Educació.\nContundent . 7 de cada 10 professionals hi estan en contra.\nEls motius, els que ja havíem manifestat en altres ocasions: Mercantilització del servei d’educació, tracte de favor a les escoles concertades…\nEvidentment la Llei no només l’han d’acceptar els professionals. El tema però és força sorprenent i significatiu. El fet que hi hagi tan poca estima pel text per part d’aquells que l’hauran d’aplicar genera dubtes en el procés.\nLa cessió i renúncia de la Consellaria i del govern tripartit a temes d’una llarga tradició dels sectors de progrés en temes d’educació és possiblement una de les causes d’aquest rebuig tant elevat.\nPerò encara hi ha més, 8 de cada 10 mestres estan en contra , al marge de la Llei, de les mesures que ha promogut la Conselleria, des del canvi del calendari fins a la possibilitat de fer hores extraordinàries. Fatal!!.\nLa conselleria potser que s’ho faci mirar. L’actitud poc dialogant que va mantenir durant la tramitació de al llei amb els representants sindicals ara passa factura.\nLa confiança està perduda amb el conseller i la conselleria. No crec que es recuperi a mig termini, per tant ara només cal demanar és que la gestió de l’aplicació de la LEC sigui el més enraonada possible.\nBru de Sala cavalca de nou\nFa uns dies comentàvem la renuncia de Xavier Bru de Sala de la presidència del CONCA (Consell Nacional de Cultura i des Arts).\nAra ho ha fet efectiu i amb llums i taquígrafs, ha carregat de valent contra la Conselleria de Cultura a qui assenyala com a responsable de la precarietat econòmica en ,que diu Bru, que es troba el Consell.\nReclama una cinquantena de milions d’euros per l’organisme , que ve a ser entre el 15 i 20% del pressupost de la Conselleria de Cultura ,reclama així mateix personalitat jurídica pròpia per poder actuar sense ser un “apèndix” de la Conselleria.\nDiu Bru que la seva renuncia al Presidència va ser un element de pressió sobre la Conselleria. Altres diuen que la seva presidència no comptava amb masses suports per la seva peculiar manera d’actuar . Sigui com sigui el cert és que ha posat el dit a la nafra .\nPer una banda la reclamació de més diners és lògica d’acord amb les atribucions que la pròpia llei del CONCA els donava, però per altra banda Bru ja sabia el que tindria en fer-se càrrec de la presidència de l’organisme. La seva trajectòria , amb direcció general inclosa, no el fa aliè al coneixement de l’administració.\nNo queden clares les causes de la primera crisi d’aquest organisme – per mi innecessari- , però que ja existeix almenys que tingui una actuació fruitosa.\nDe moment la conselleria calla.\nQuatre noms propis.\n•\tJordi Aymamí. Brillant alcalde d’Igualada. Ha transformat la ciutat d’una manera espectacular. Ara ,a través d’un conveni amb la Vanguardia, ha aconseguit que aquest diari insta-li en una vella fàbrica de la ciutat un museu de la premsa. Evidentment aquesta és una aposta important per la ciutat i pel seu teixit cultural. Avui els mitjans informatius escrits pateixen una certa crisi fruit de irrupció de les noves tecnologies de la informació i difusió. No està de més doncs que ara es pensi en fer història dels mitjans escrits i si és a través de la història d’un dels diaris més representatius del país ,doncs encara millor.\n•\tJosep Tomàs Álvaro. Regidor d’ERC a l’ajuntament de Vilanova anuncia que no es tornarà a presentar a les eleccions municipals després de 16 anys de treball ininterromput. Són decisions difícils però que cal prendre. Álvaro va fer una clara aposta per un govern d’esquerres a l’any 99 amb el cost personal que li podia suposar i ha mantingut una lleialtat permanent al projecte. Encara es jove i segur que seguirà treballant pel país en altres responsabilitats. Sort!\n•\tArtur Mas. Tots els semàfors vermells per líder de CiU. No es pot, en mig d’una situació com la que els afecta en el tema del cas Millet amb algunes ajudes poc transparents a la seva fundació que cal explicar amb més detall, desenterrar “l’enemic exterior” i afirmar que hi ha una campanya contra CiU i el catalanisme. La vella cançó del pujolisme ressuscita. Tot és més fàcil i no cal embolicar la truita. Aclarir els fets i prou. Donar al culpa als altres i fer afirmacions de que ens “ataquen” perquè som catalanista ja no cola. Bandera i cartera cal separar-les.\n•\tElena Salgado. Possiblement des d’una òptica dialèctica no va superar a Rajoy en el debat dels pressupostos però sincerament crec que des d’una òptica del rigor, la pedagogia, i els conceptes va estar no sols per damunt de Rajoy sinó que encara va fer que s’evidenciés més el fet de que el líder dl PP no presentés cap alternativa ni proposta. A vegades en la política ens perdem amb qualificar les formes i no en cercar el fons. La senyora Salgado va fer un bon discurs potser li va faltar una millor posada en escena però el fons – si estigui o no d’acord- impecable i rigorós.\nLa huella del Ángel Nancy Huston.\nAquesta novel•la fa ser finalista del premi Goncourt de l’any 1998 i va obtenir diversos guardons entre ells el premi llibreter al Canadà i els premi de lectores d’Elle. És una novel•la en la que es fa un reflexió sobre com s’assumeix el passat i com la responsabilitat i la culpabilitat poden condicionar els actes i la mateixa vida de les persones.\nLa novel•la es situa al final de la dècada dels cinquanta quan encara no s’han oblidat les conseqüències de la segona guerra mundial i França s’enfronta a un nou conflicte bèl•lic ,malgrat no és vulgui reconèixer inicialment. La revolta d’Algèria que esdevindrà una guerra oberta entre els independentistes i l’exèrcit francès. Guerra bruta, com totes, però que generarà repressió i atemptats brutals. La societat francesa encara no recuperada del trauma anterior demonitza tant als alemanys com als algerians que viuen a la metròpoli i es viuen moments d’una alta tensió social i d’enfrontaments entre sectors socials. Aquesta no és una novel•la sobre al guerra però és una novel•la que mostra les gran influència que qualsevol conflicte pot tenir en les persones i en la seva vida.\nLa protagonista la Saffie una noia alemanya d’una vintena d’anys fuig d’un records tràgics que l’hi han marcat la vida al final de la segona guerra mundial. Just arribada a París troba feina com a criada d’un concertista que, al primer cop d’ull, s’enamora d’ella i a partir d’aquí li demana matrimoni; es casen i tenen un fill però la noia no l’estima, sembla que no tingui capacitat per estimar, que tingui l’ànima morta. La història es complica en el moment que Saffie coneix a un luthier hongarès que la fa reviure, que li dóna novament l’esperança i la joia e viure quan s’estableix una relació amorosa entre aquestes dues persones allunyades del seu món i amb una relació comuna com expulsats de la seva terra per raons diferents. Són supervivents en un altre país.\nAquest triangle és prou potent, per una banda la Saffie que viu amb el tràgic records de les seva infància i el que va patir , el seu marit músic de prestigi que viu de rendes de les propietat vinícoles que tenen a Algèria que administra al seva mare que trenca el contacte amb ell en el moment de casar-se en no plaure-li la Saffie i el tercer personatge el luthier hongarès d’ètnia jueva que es posa dels costat dels insurrectes a Algèria fruit de els seves pròpies vivències i al necessitat de solidaritat malgrat sigui amb els àrabs.\nÉs una història del sofriment i de l’alegria d’aquest tres personatges que viuen les conseqüències d’una guerra que allunya da físicament els té atrapats per les seves decisions. Els traumes que provoca qualsevol enfrontaments estan aquí bens significats . L’autora no només narra la història,sinó que, en alguns moments, explica que va passant amb una relació directa amb el lector. Narrada amb prou d’interès per situar-nos com a lectors en mig de la trama i en alguns moments fixar-nos l’atenció en alguns aspectes concrets d’aquesta trama.\nNo és nove.la en que es jutgi al personatges ni el moment de màxima tragèdia que tanca el cercle entre ells .L’autora fa una descripció de la seva qualitat humana amb virtuts i defectes però sempre en relació amb si mateixa i amb la seva relació amb el altres protagonistes. És també una narració sobre el procés de no acceptació personal en totes les seves facetes, així el personatge de Saffie amb la seva incapacitat d’acceptar el seu físic, o de la seva maternitat és el paradigma d’aquesta situació com ho és també el tancament dels personatge en si mateixos construint-se un món en mig del desastre que al seu voltant s’està produint i amb la falsa pretensió d’ignorar-ho.\nInteressant novel•la d’anàlisi del sofriment intern, del trencament de les relacions quan aquestes han estat fruit de la rutina , de la denuncia implícita de la guerra com element de destrucció física però també emocional de les persones. En definitiva una relat molt ben escrit i que enganxa i atrau des de les primeres línies.\nLa vulnerabilitat del humans esdevé bona literatura a les mans de Nancy Huston.\nPressupostos de transició\nEn l’inici del debat dels pressupostos de l’Estat del 2010 i en mig de la controvèrsia per la pujada ( moderada) de determinats impostos i la rebaixa d’altres apareixen notícies prou interessants respecte a la societat espanyola.\nMés enllà de que els organismes econòmics europeus i mundials hagin validat les mesures fiscals del govern, Espanya avança en la classificació mundial de benestar. Aquest rànquing confeccionat per l’ONU analitza entre altres paràmetres ,l’accés a la sanitat, a l’educació i els nivells de vida digne.. Espanya es situa per sobre de Dinamarca, Bèlgica o Itàlia i per sota de França, Suècia o Holanda. Està doncs en un terme mig entre els països rics d’Europa.\nAquesta notícia , però sobretot les raons del perquè la societat espanyola avança dóna peu a parlar dels impostos, impostos que en els pressupostos del 2010 pretenen ser un instrument per mantenir i garantir, en temps de crisi i recessió, les aportacions socials que ens han permès aquesta situació en el mapa del benestar dels estats\nEl Secretari d ‘estat d’Hisenda manifestava que aquest pressupostos són uns pressupostos de transició, ja que garanteixen les necessitats actuals i per altra banda preparen el inicis de la recuperació econòmica que, en la previsió del govern, es situa a la meitat del 2010, que és quan precisament i volgudament, també, es preveu la pujada de l’iva i els impostos sobre els rendiments del capital. Per complementar l’estratègia per la sortida de la crisi es formalitza en el projecte de pressupostos el manteniment de les inversions en infraestructures , en investigació i també la retallada de la despesa corrent. Els tres objectius prioritaris es concreten en , primer i el que constitueix el focus d’aquest pressupost que és el manteniment de la despesa social que significa el 51% en partides com llei de la dependència, beques , educació i prestacions als aturats, segon , la disminució del dèficit per anar cap a la xifra desitjable el 2012. i tercer el canvi de model productiu que es concretar amb la nova llei d’economia sostenible.\nHem afrontat una crisi que per la seva extensió i per la seva profunditat ha fet que els receptes clàssiques no sols no han servit de tot sinó que les previsions que s’han anat preveient , – aquí i arreu- han esdevingut obsoletes en poc temps , moltes vegades abans de poder-les aplicar la realitat ha estat més ràpides deixant-les com poc útils. Una de les conseqüències evidents de la crisi ha esta la caiguda en picat dels ingressos de l’administració situació que fa que calgui reequilibrar els ingressos amb mesures fiscals i amb l’estalvi de despesa ordinària. Un doble objectiu es concreten el projecte pressupostari Manteniment de les mesures socials i les prestacions que han hagut d’implementar-se amb el fort creixement de l’atur i intentar pal•liar el dèficit que la manca d’ingressos i la forta despesa social ha generat.\nRespecte a Catalunya aquest pressupostos son uns bons pressupostos i compleixen els compromisos d’inversions inclòs en la disposició addicional tercera de l’estatut que fixa el percentatge d’inversió en obra pública , enguany són 4.447 m/€ que significa l’igualament del percentatge de la l’aportació catalana al PIB general d’Espanya. Inversions que van en la seva majoria a infraestructures de millora de la mobilitat inclosos el rescat de peatges.\nDes d’altre grups ., la majoria orfes de propostes , no van més enllà de la crítica a la reforma fiscal, que matisen segons el lloc a on es fan, cap grup però assenyala d’on retallaria la despesa per l’equilibri i eviten entrar en la discussió política del que caldria fer , amb propostes clares , si es vol alternatives, però avui per avui això no es manifesta ni s’intueix.\nPossiblement res serà igual després de la crisi, d’entrada els ingresso que fins avui semblaven garantits ja no ho seran, caldrà afrontar doncs una nova fiscalitat i un nou sistema productiu que garantint els aspectes socials faci enfortit l’economia del país. Els pressupostos entrats al Congrés van en aquesta direcció clarament: retallada de la despesa del funcionament ordinari, manteniment de les inversions , sosteniment de la despesa social , reducció del dèficit,. El missatge és molt clar, cal un esforç equilibrat compartit en funció dels ingressos de cadascú per garantir una sortida de la crisi i una sortida en que l’enfortiment del sistema sigui la garantia d’evitar situacions semblants en el futur.\nQuatre notes singulars\n•\tAgustí Colomines, director de la fundació Trias Fargas , implicada d’alguna manera poc clara – fins que ho aclareixen,es clar- amb alguns convenis amb la Fundacions del Palau ,amenaça d’engegar el ventilador i treure la merda de tothom. Va fort el noi Colomines!. Que ho faci, el país li agrairà. Però em sembla que és més l’actitud de trobar l’enemic exterior o allò de “ tu més….”. Potser caldria una mica més de seny i explicar amb claredat que ha passat amb el diners que va rebre.\n•\tParlàvem fa un dies de l‘amenaça que suposava l’obertura d’un procés dialogat obert pel govern central per apropar posicions en alguns aspectes de la LEC ( Llei d‘Educació de Catalunya) per evitar que acabés al Constitucional. No cal, el PP un cop més ha fet el pas i ha portat la Llei directament al Constitucional com va fer amb l’Estatut. Conflicte doncs ,un cop més, i de manera artificial amb el tema llengua. I mira que és ben fàcil deixar el tema en mans dels i les professionals que aplicarien la Llei amb prou seny . Segur!.\n•\tSembla que això de pujar als cims és una metàfora llargament utilitzada. Si ja va ser Moisés que va pujar al mont Sinaí i en va baixar amb les taules dels manaments. Desprès el president Pujol va encomanar la seva vida al servei de Catalunya des del Dalt de Taga ( és així oi?) o va convocar des de l’Aneto eleccions. Ara és Puigcercós acabat de ser escollit candidat d’ERC a dirigir el País ( el nom del candidat ja parla de muntanyes) qui ha pujat al Puigmal per llençar el repte de pujar al cim de la independència. Deu-n’hi-do. Altres sense pujar cap muntanya fan el mateix esforç de manera més real i van per feina directament. Per una portada als diaris alguns fan el que calgui. Ens baixarà els nous manaments en Puigcercós?.\n•\tEl cinc d’octubre passat el meu ajuntament recordant els “fets d’octubre “ va recrear la situació i va penjar la bandera l’estelada ( no ho va fer amb la bandera roja que en aquell llunyà dia del 34 també va onejar. Potser per no ofendre a la dreta? ). Dic això perquè dies més tard he llegit un article de Carles Sentís ( periodista que ha tingut militància política primer, durant la Generalitat republicana, propera al govern d’ERC i després va entrar a Catalunya amb la camisa blava dels falangistes) en que com a secretari del Conseller Martí Esteve d’Acció Catalana va viure en primera persona els fets d’octubre i explica com en fracassar l’ intent de violentació institucional al balcó de la Generalitat hi van penjar la bandera blanca ,símbol inexcusable de demanar la rendició. Onejarà el meu ajuntament, també, la bandera blanca?.\nGestió i política\nLa reobertura del teatre principal és una magnífica notícia que ha generat intervencions, declaracions i desig de noves oportunitats i, per descomptat, satisfacció,. Han estat ben bé tres anys d’obres que l’hauran deixat ben nou, després de més de vint anys que va anant passant per reformes parcial després de primera obra d’adequació. Potser és el moment de recordar les dificultat de l’obra i també recordar agraïts a la regidora que va entomar decididament el tema. Això ja funciona doncs També s’ha llençat la proposta de fer ara l’auditori previst, en el seu moment, com una segona fase de l’escola de música remodelada. Un local de nova construcció amb una capacitat també mitjana del que no coneixem quina vacació de projecció te respecte al territori. S’havia, així mateix, parlat d’un gran equipament de voluntat regional del que sembla que ara ja no se’n parla. Potser el moment econòmic no el faria viable.\nPerò més enllà d’aquestes infraestructures que ben segur són del tot necessàries, i de les reformes magnífiques també de l’edifici del Balaguer en el seu 125 è aniversari, del funcionament encara parcial de la Sala , de la difusió cíclica d‘alguns espectacles de circ i de la setena o vuitena reorientació del FIMPTE – tantes com regidors /ores de cultura hi ha hagut- creiem que no es percep el discurs global de la cultura a la ciutat. Quin és el fil conductor que relliga totes les accions? Quin paper hi juguen les infraestructures? Quin és el discurs paraigües del patrimoni de la ciutat i la seva incardinació en el territori? Quin són els element–eixos de l’actuació? Com liderem ,com a capital, en el camp cultural el territori? Quines prioritat hi ha en la difusió cultural? Com influeix el projecte cultural en el projecte estratègic de la ciutat?.\nEns sembla que hi ha mancança de discurs cultural de la ciutat des d’una òptica de la globalitat i això dit amb la presumpció de que sí existeix un projecte però que hi ha una clara dificultat de visualització.\nLa ciutat és el principal referent col•lectiu que tenim i és en el seu espai que es produeixen els principals processos de socialització. Si entenem la cultura com una manera de viure , sentir i crear, de practica de la convivència amb el respecte al diferència, de donar sortida a les expressions creatives, cal situar doncs la cultura en la centralitat i en la transversalitat dels afers públics i col•lectius per crear un marc de referència a on la cohesió social estigui garantida. I en aquest sentit cal plantejar-se, creiem, algunes actuacions estructurals com per exemple el debat i projecte sobre el patrimoni amb la triple vessant, d’element identificador i contenidor de l’imaginari col•lectiu, com un element de dinamització econòmica i turística de la ciutat i com un element paraigua on treballar amb xarxa amb altres ciutats i amb altres projectes patrimonials del la resta del país. La globalitat del discurs ha de ser més que la suma de les activitats, en la globalitat hi ha el pas de la gestió per més bona que pugui ser ,a la política , al discurs d’objectius, recursos , possibilitats i estratègies que és el que cal , ens sembla,en moments de crisi.\nI si a nivell local hi ha mancances que volem creure que són d’explicació, possiblement tampoc ho posa fàcil l’acció de l’administració superior, l’acció de la Conselleria de Cultura que després de viure lògicament també de l’acció anterior tampoc ha generat un clima d’actuació massa rellevant. Potser en favor seu cal dir que s’ha fet un seguit de planificacions necessàries però insuficients de totes, totes per un govern d’un país de que s’ha dit sempre que la cultura és un eix prioritari de la seva acció política. . No s’han generat crec les expectatives que hi havia posades en els àmbit d’actuació;els temps econòmics no acompanyen però s’ha mantingut una mena d’indecisió generalitzada respecte de com els diversos agents ciutats, societat civil i el propi govern poden oferir la corresponent intersecció en el camp de la matèria cultural compartida..La mateixa crisi del CONCA amb la renúncia del seu President manifesta les incertesa generalitzades. No ha servit la conselleria d’eix vertebrador de les aportacions que els ciutats mitjanes del país poden aportar. Un cop més una suposada re-planificació dels equipaments i d’alguns sectors ha evitat el joc de rebre i d’oferir cabdal en les accions concertades . El govern Montilla s’ha significat pels pactes nacional que ha promogut. Aquest país ja va intentar un pacte cultural malaguanyat per l’actitud de CiU i del seu president, ara potser seria el moment d’intentar-ho novament.\nEl canvi de la gestió a la política potser hauria d’arribar des de les ciutats. És el moment de fer el pas, de llençar noves idees i de bastir projectes que globalitzin i sumin els aspectes sectorials i mantinguin la dinàmica de canvi permanent. Es tracta de multiplicar l’esforç perquè la cultura esdevingui eix central del país i element que alhora ens diferencia i ens serveix de nexe d’unió amb altres cultures. És l’hora de la política – la gestió ja es dona per descomptat que cal fer-la i fer-la bé- per tant cal trobar el discurs que faci confluir les possibilitats socials, referencials i econòmiques de la cultura, primer a la ciutat i després al país.\nYou are currently browsing the a les verdes i a les madures blog archives for Octubre de 2009.


Tractament herbicida a la zona del Polígon - Web Oficial de l'Ajuntament de Riells i Viabrea\nTractament herbicida a la zona del Polígon\n10/06/2021 10/06/2021 Notícies\nLa setmana vinent procedirem a fer el tractament fitosanitari per regular i eliminar l’aparició de males herbes als carrers i les voreres del municipi, concretament, durant aquests dies es farà a la zona del Polígon.\nLa Diputació de Girona subvenciona la renovació de la xarxa de distribució d’aigua.\nSol.licitud plaça Jutge/essa de pau substitut


sinspira - decideix què estudiar Avís Legal -\nIdentitat del responsable: “Associació per a l’orientació acadèmica i professional Bufalaire”, en endavant SINSPIRA\nDirecció: Carrer Quito, 19 – 08030 Barcelona (Barcelona)\nCorreu electrònic: hola@sinspira.com\nSINSPIRA assumeix el compromís de processar la informació dels seus usuaris i clients amb plenes garanties i complir amb els requisits nacionals i europeus que regulen la recopilació i ús de les dades personals dels seus usuaris.\nAquesta web, per tant, compleix rigorosament amb el Reglament (UE) 2016/679 del Parlament Europeu i del Consell de 27 d’abril de 2016 relatiu a la protecció de les persones físiques (RGPD), així com amb la Llei 34/2002, de 11 de juliol, de Serveis de la Societat de la Informació i Comerç Electrònic (LSSICE o LSSI).\nEls usuaris poden accedir de forma gratuïta i lliure a la pàgina web. En el cas de productes o serveis que requereixin cert pagament, SINSPIRA informarà de les condicions particulars corresponents als usuaris.\nEn general, l’accés a la informació i les utilitats d’aquesta pàgina web no exigeix registre previ d’usuari. No obstant això, els usuaris podran sol·licitar, emplenant els formularis corresponents, la recepció d’informació i publicitat sobre SINSPIRA (newsletter, per exemple). Els usuaris garanteixen que tota la informació i les dades de caràcter personal facilitats en els formularis seran propis i certs. Els usuaris seran els únics responsables de les manifestacions falses o inexactes que realitzin, i dels perjudicis que l’ús d’aquesta informació pugui ocasionar a SINSPIRA o a tercers. D’igual manera, els usuaris es comprometen a notificar a SINSPIRA qualsevol canvi que pugui produir-se, en relació amb la informació i les dades personals comunicats.\nSINSPIRA es reserva el dret a interrompre l’accés a la seva pàgina web, en qualsevol moment i sense previ avís, sigui per motius de seguretat, control, manteniment, errors de subministrament elèctric o per qualsevol altra causa. Aquesta interrupció podrà tenir caràcter temporal o definitiu, en aquest cas es comunicarà aquesta circumstància als usuaris. Per tant, SINSPIRA no garanteix la fiabilitat, la disponibilitat ni la continuïtat de la seva pàgina web, en el cas de presentar-se les causes anteriorment citades, per tant, a cap moment es podran exigir responsabilitats a SINSPIRA en aquest sentit.\nLa utilització de la pàgina web de SINSPIRA per qualsevol persona li atribueix la condició d’usuari, qui accepta que aquest ús és sota la seva exclusiva responsabilitat.\nEls usuaris es comprometen a utilitzar la informació, activitats, productes o serveis que SINSPIRA posa a la seva disposició en aquesta pàgina web conforme a les presents condicions generals i a la legalitat vigent, i, en qualsevol cas, es compromet a no utilitzar-los per a activitats contràries a les lleis, a la moral o a l’ordre públic.\nEls Continguts de la pàgina web són posats a la disposició dels usuaris per SINSPIRA com a informació pròpia o, si escau, de tercers. D’aquesta manera, SINSPIRA posarà els mitjans raonables a la seva disposició perquè els Continguts inclosos a la seva pàgina web siguin exactes i estiguin actualitzats.\nAquesta pàgina web està dirigida a majors de 14 anys.\nPer aquest motiu, en emplenar qualsevol formulari de registre garanteix que és major de 14 anys i serà enterament responsable d’aquesta declaració.\nEn cas que SINSPIRA detecti usuaris que poguessin ser menors de 14 anys, es reserva el dret a sol·licitar-los una còpia del seu DNI o document equivalent.\nSota sospita de que un usuari sigui menor de 14 anys, i que hagi falsejat les dades que es requereixen per al seu accés, SINSPIRA esborrarà el registre de l’usuari i cancel·larà l’accés als serveis oferts.\nLes pàgines d’Internet de SINSPIRA poden contenir enllaços (links) a altres pàgines de tercers. Per tant, aquesta no podrà assumir responsabilitats pel contingut que pugui aparèixer en pàgines de tercers. Qualsevol acte de transmissió, distribució, cessió, reproducció, emmagatzematge o comunicació pública total o parcial, ha de comptar amb el consentiment exprés de SINSPIRA.\nEn compliment del que es disposa en l’art. 11 i 16 de la LSSICE, SINSPIRA es posa a la disposició de tots els usuaris, autoritats i forces de seguretat, i col·laborant de forma activa en la retirada o, quan sigui necessari, el bloqueig de tots aquells continguts que puguin afectar o contravenir la legislació nacional, o internacional, drets de tercers o la moral i l’ordre públic. En cas que l’usuari consideri que pot existir algun contingut que pogués ser susceptible d’aquesta classificació, es prega el notifiqui de forma immediata a l’administrador de la web.\nEls usuaris respondran dels danys i perjudicis de qualsevol naturalesa que SINSPIRA o tercers puguin sofrir com a conseqüència de l’incompliment de qualsevol de les disposicions estipulades en aquest Avís Legal o, si escau, en les condicions de venda, política de privacitat i la resta de condicions legals que siguin d’aplicació.\nSINSPIRA no es responsabilitza dels danys i perjudicis produïts en els equips informàtics dels usuaris o de tercers derivats de l’accés a aquesta pàgina web, perquè aquest accés no suposa en cap cas l’obligació de SINSPIRA de controlar l’absència de virus, cucs o qualsevol altre element informàtic nociu.\nSINSPIRA no es responsabilitza dels continguts i serveis dels enllaços, pàgines o sistemes de tercers connectats a aquesta pàgina web, i, per tant, no es responsabilitza dels danys produïts per la il·licitud, qualitat, desactualització, indisponibilitat, error o inutilitat dels mateixos.\nSINSPIRA no comparteix necessàriament les opinions i informació dels testimonis, que expressen lliure i obertament, i a títol personal, el seu punt de vista.\nTots els continguts d’aquesta pàgina web, entenent com a tal, a títol merament enunciatiu els textos, fotografies, gràfics, imatges, icones, signes distintius o logotips, marques, noms comercials, tecnologia, programari, enllaços i altres continguts audiovisuals o sonors, així com el seu disseny gràfic i codis font (referits de forma abreujada com els Continguts), són propietat intel·lectual de SINSPIRA o, si escau, de tercers, excepte especificació en cas contrari.\nEls usuaris hauran de respectar a tot moment tots els drets de propietat intel·lectual i industrial sobre aquesta pàgina web, titularitat de SINSPIRA o de tercers.\nQueda expressament prohibida la reproducció, transformació, distribució, comunicació pública, posada a disposició, extracció, reutilització, retransmissió o utilització de qualsevol naturalesa, por qualsevol mitjà o procediment, de qualsevol d’aquests drets, excepte en els casos que estigui legalment permès, és a dir, autoritzat pel titular dels corresponents drets. Per a la utilització autoritzada dels Continguts d’aquesta pàgina web, amb finalitats exclusivament informatives o pedagògiques, els usuaris poden dirigir-se a hola@sinspira.com. No obstant això, els usuaris podran visualitzar i obtenir una còpia privada temporal dels Continguts per al seu exclusiu ús personal i privat en els seus sistemes informàtics, sempre que no sigui amb la finalitat de desenvolupar activitats de caràcter comercial o professional o amb finalitats de distribució, modificació, alteració o descompilació.\nLes dades de caràcter personal rebudes dels usuaris seran tractades de manera confidencial, complint adequadament i a tot moment les disposicions contingudes en el Reglament (UE) 2016/679 de 27 d’abril de 2016, relatiu a la protecció de les persones físiques pel que fa al tractament de dades personals i a la lliure circulació d’aquestes dades i pel qual es deroga la Directiva 95/46/CE, i en qualssevol altres normes vigents o que en el futur puguin promulgar-se sobre la matèria.\nSINSPIRA es compromet a tractar les dades de caràcter personal conforme a les instruccions dels usuaris que hagin proporcionat les dades de caràcter personal, a no aplicar-los ni utilitzar-los amb fi diferent i a no comunicar-los, ni tan sols per a la seva conservació, a altres persones, excepte amb el consentiment previ i exprés de la part en qüestió. Així mateix, SINSPIRA es compromet a adoptar i aplicar les mesures tècniques i organitzatives apropiades per garantir un nivell de seguretat que eviti la seva alteració, pèrdua, tractament o accés no autoritzat, tenint en compte l’estat de la tecnologia, la naturalesa de les dades emmagatzemades i els riscos a què estiguin exposats, conforme el que preveu l’article 32 del RGPD.\nEl present Avís Legal queda subjecte a la vigent legislació espanyola aplicable. Per a la resolució de qualsevol conflicte o litigi que pogués derivar-se de l’accés a aquesta pàgina web, els usuaris y SINSPIRA es comprometen a sotmetre als jutjats que resultin competents.


Antonio José Navarro Selfa – www.congresadvocacia.cat\nAntonio José Navarro Selfa\nÉs advocat en exercici des de fa 33 anys i actualment ocupa el càrrec de degà de l’Il·lustre Col·legi d’Advocats de Cartagena.\nHa sigut ponent en diferents xerrades sobre arrendaments urbans, propietat horitzontal i matèria d’habitatge a la Universitat de Múrcia, la UNED, la Universitat Internacional Menéndez Pelayo, el Consell General de l’Advocacia Espanyola, així com diferents col·legis d’advocats i administradors de finques. En l’àmbit acadèmic, ha impartit docència a l’Escola de Pràctica Jurídica San Isidoro de Cartagena i, actualment, en el Màster d’Accés a l’Advocacia en matèria d’arrendaments urbans i propietat horitzontal i dret processal civil.\nTambé ha realitzat diferents publicacions a La Ley Editorial, Lefebvre, Revista del Consejo General de Colegios de Administradores de Fincas de España, Consell General de l’Advocacia Espanyola, Confilegal, Law&Trend, El País i Cinco Días.\nCategory: PonentsBy Editor Congres 6 d'octubre de 2021


Cobles: La Principal del Llobregat - Els Montgrins - Jovenívola de Sabadell\nLa pista coberta del Parc Pompeu Fabra durant l'Aplec.\nImatges de la colla guanyadora del concurs, durant l'exhibició i\nrecollint el premi lliurat per la compositora Montserrat Pujolar.\nLes tres cobles interpretant la sardana de conjunt.\nPublicat per Francesc Botet a 5:57 p. m.\nEtiquetes de comentaris: APLECS 2016, Cardedeu, Jovenívola de Sabadell, Montgrins, Principal del Llobregat\nara sí, ja l'he vist. :)) ens veiem.


MENORCA RESPONSABLE . RIPOL SAINZ, MARC (ISBN: 9788416395538) Compra el libro\nA Menorca s''hi poden atribuir tots els tòpics que se solen dedicar a les illes del Mediterrani: platges d''aigües cristal·lines, emblanquinats pobles de pescadors amb porticons verds o blaus i bucòlics paisatges d''interior. Què és, llavors, el que hi confereix caràcter propi? No és terra de grans contrastos paisatgístics com la seva germana Mallorca, ni alberga les taboles i saraus de la veïna Eivissa. Igual que Formentera, però de major extensió, Menorca és una illa tranquil·la i de paisatge afable que val la pena recórrer amb calma, ja que alguns dels seus millors racons solament es poden trobar després de llargues passejades.


La Conselleria de PTOP expressa la seva volu... - Govern.cat\nLa Conselleria de PTOP expressa la seva voluntat de preservar l'espai de Gallecs [Actualitzada]\nquery_builder 14 gener 2004 13:16\nEl Departament de Política Territorial i Obres Públiques, a través de la Secretaria de Planificació Territorial, està treballant amb els Ajuntaments per tal de consensuar els criteris i objectius que hauran d’impulsar l’elaboració del Pla Director Urbanístic de Gallecs.\nL’objectius bàsic és garantir la preservació de la pràctica totalitat de l’espai lliure de titularitat pública i al mateix temps resoldre l’articulació entre aquest espai i els nuclis urbans.\nAquest Pla Director és el marc del conjunt de plans, projectes i propostes urbanístiques a través de les quals s’hauran de materialitzar els objectius previstos. La propera setmana, el Departament de Política Territorial i Obres Públiques ha previst una reunió amb els alcaldes i alcaldesses dels Ajuntaments de Lliçà de Vall, Mollet del Vallès, Parets del Vallès, Montcada i Reixac, Palau-solità i Plegamans, Santa Perpètua de Mogoda i Polinyà, amb el secretari de Planificació Territorial, Oriol Nel.lo, i representants de la Direcció General d’Urbanisme, per tal de seguir avançant amb la consecució del document, amb la finalitat d’aconseguir un text que pugui ser aprovat per la Conselleria de Política Territorial i Obres Públiques.\nEl Departament de Política Territorial i Obres Públiques, per mitjà de la Secretaria de Planificació Territorial, està treballant amb els Ajuntaments per tal de consensuar els criteris i objectius que hauran d’impulsar l’elaboració del Pla Director Urbanístic de Gallecs


El caracal està distribuït a gran part d'Àfrica i el centre i el sud-oest asiàtic. Les poblacions del nord d'Àfrica estan desapareixent, tot i que encara són abundants en altres regions del continent. Els límits de la seva zona de distribució són el desert del Sàhara i el cinturó de selva equatorial de l'Àfrica occidental i central. A Sud-àfrica i Namíbia, el caracal és tan nombrosos que és exterminat com a animal molest. Les poblacions asiàtiques són menys denses que les d'Àfrica i estan en més perill. L'àrea de distribució històrica de caracal coincideix amb la dels guepards i ambdós coincideixen amb la distribució de diverses gaseles petites del desert. Hi ha poca o cap superposició amb la distribució dels seus aliats, els gats daurats africans. No obstant això, els seus altres aliats, els servals, comparteixen una porció important de la seva distribució amb el caracal. El gat salvatge (Felis sylvestris), concretament les subespècies Felis silvestris lybica (d'Àfrica) i Felis silvestris ornata (d'Àsia), també comparteix de gran part de la seva àrea de distribució amb el caracal.\nAbans que comenci l'aparellament, la femella atrau i notifica al mascle la seva disposició a aparellar-se per mitjà de senyals químics a l'orina. També s'ha descrit una mena de crit, semblant a la "tos", com a mètode d'atracció. S'ha observat que els caracals utilitzen diverses formes diferents d'aparellar-se. Quan una femella està sent festejada per diversos mascles, aquests poden lluitar per aparellar-se amb ella o ella pot triar la parella, preferint els més grans i vells als més joves i petits. L'aparellament pot tenir lloc amb diversos individus en el transcurs d'una setmana, fet que succeeix gairebé sempre. Quan una femella tria company, la parella pot passar junta fins a un màxim de quatre dies, durant els quals la còpula, que té una durada de menys de cinc minuts de mitjana, es produeix múltiples vegades. Per l'acoblament, la femella es col·loca en posició lordòtica.\nLa dedicació parental juga un paper important en el comportament reproductiu dels cadells quan són adults. El temps que una mare passa amb els seus gatets (i la manca combinada de zel després del part), limita a les femelles a una ventrada per any. Una vegada que els joves són concebuts, els mascles no juguen cap paper directe o indirecte en la seva cura, sent les femelles les que inverteixen una gran quantitat de temps i energia en les seves cries. Sovint les mares trien cavitats als arbres, coves o caus abandonades, per a donar a llum i per protegir els gatets durant les primeres quatre setmanes del desenvolupament postnatal. Després del primer mes, la mare pot canviar de lloc a les seves cries contínuament. Al voltant d'aquesta edat, els gatets comencen a jugar i a menjar carn i tot i que la cria continua fins que els gatets tenen al voltant de 15 setmanes d'edat, la veritable independència no es produeix fins a 5 o 6 mesos més tard.\n↑ (anglès) Winger, J. 2005. Smithsonian Zoogoer (On-line). At the Zoo: Caracals, A Black-Eared Mystery. Accessed April 16, 2009\n↑ 15,0 15,1 15,2 15,3 15,4 15,5 15,6 15,7 (anglès) Tigerhomes.org\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Caracal&oldid=24493241»\nDarrera modificació: 15 ago 2020 a les 14:00\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 15 ago 2020 a les 14:00.


Fish and Chips - Acadèmia Igualada\nInici > Escuela > Fish and Chips\nby Acadèmia Igualada 14 de diciembre de 2011\nUs fem saber que el proper dissabte, 24 de desembre a les 12.50 h., s’emetrà pel Canal Súper3 de TV3 el programa ‘Fish and Chips’ on els alumnes de 5è i 6è de Primària van participar el passat 16 de maig.\nFish&Chips’ és un programa concurs que utilitza el joc i la diversió per promoure l’anglès com a llengua de comunicació entre els més joves. Tot i que sols hi concursen tres alumnes, seleccionats a partir d’un càsting, el públic també participa de manera molt activa i dinàmica: cada una de les proves té un ball, i tots els alumnes, situats a la part esquerra del plató, ballen al ritme de la música.\nL’experiència va ser inoblidable i enriquidora per als alumnes, ja que gràcies a la Productora Triacom Audiovisual i a TV3 els alumnes van tenir l’oportunitat de presenciar com es produeix i es grava un programa d’aquestes característiques.\n14 / 725\nVisitem les caves Freixenet\nSortida al Poble Espanyol de Barcelona


Aprèn a controlar els canvis d'humor | Mas Ferriol\nCanvis d'humor i malestar emocional: Com gestionar les emocions\nConstantment busquem l'equilibri en la vida per sentir-nos bé, però de vegades sentim que les emocions ens van en contra, pugen i baixen de cop i volta, creant desestabilitat emocional. Aquest caos i malestar emocional esgoten. Si sents que les teves emocions pugen i baixen com el "dragon khan", això t'interessarà.\nEls canvis d'humor sobtats descol·loquen molt, a la pròpia persona i als altres. No saber com reaccionarà l'altre (o fins i tot un mateix) fa que actuem amb cautela, i fins i tot amb por en segons quines situacions. Quan parlem de canvis d'humor sobtats poden ser en el mateix dia o en dies diferents, passant d'un estat anímic a un altre, com per exemple estar molt content i de sobte, a l'endemà, estar submergit en una tristesa profunda sense causa aparent.\nDepenent de com siguin aquests canvis d'humor i de com es donin i en quina intensitat, podríem parlar de diferents transtors, com ara trastorn bipolar, trastorn de la personalitat, o fins i tot d'un trastorn per abús de substàncies tòxiques (alcohol i / o drogues). No obstant això, no sempre que hi ha canvis d'humor sobtats es deu a una patologia, pot ser degut a el malestar emocional causat per una crisi personal.\nLa irritabilitat sol ser un dels primers símptomes de l'malestar emocional. Un està sensible i les coses li sentin malament. Aquesta irritabilitat pot evolucionar en atacs d'ira si no es controlen. Quan el malestar emocional i els canvis d'humor sobtats perduren en el temps, la persona sent que no sap com controlar les emocions, i que les emocions el controlen.\nCom controlar les emocions?\nQuan les emocions es senten molt intenses, poden alterar el dia a dia de la persona així com les seves relacions personals. Aquesta situació d'emocions canviants causa malestar i sensació de descontrol, i un sent que no sap com controlar les emocions.


New Trolls / Gilbert OSullivan - In St. Peters Day / Alone Again (Vinyl)\nPosted on 13.11.2019 13.11.2019 by Kajinn\nFalando Sério - Isaura Garcia - Memória Eldorado (CD, Album), Keeping Mine, Speak Low - Barney Kessel - Barney Kessel Volume 2 (Vinyl, LP), Mo Money (Interlude) - J. Cole - Born Sinner (Vinyl, LP), Po Gościńcu - Bez Jacka - Czas Zmartwychwstania (Cassette, Album), Unfinished Letter (Studio Live Version) - Eliz Camacho - Unfinished Letter (CD), Tomorrow - Ozzy Osbourne - Ozzmosis (Cassette, Album), Taras Time - Earl Grant - Stand By Me (Vinyl, LP, Album), Poor Little Willie - Millie* - Melting Pot (Vinyl, LP, Album), Platypus - Mr. Bungle - Disco Volante (CD, Album), Como Te Gusta - Roy Tavare Y El Clan De La Furia - Do It... (CD, Album)\n8 Replies to “ New Trolls / Gilbert OSullivan - In St. Peters Day / Alone Again (Vinyl) ”\nConsultez des crédits, des avis, des pistes et achetez la référence Vinyl de In St. Peter's Day / Alone Again sur Discogs. Label: Cetra - JB ,MAM - JB. • Format: Vinyl 7 New Trolls / Gilbert O'Sullivan - In St. Peter's Day / Alone Again (, Vinyl) | Discogs3/5(2).\nNew Trolls / Gilbert O'Sullivan – In St. Peter's Day / Alone Again – (- Ebay € 2,50 + Spedizione: € 6,90 € 9,40 Vedi l'offerta; Melamina Natale Cibo Vassoio Festive Vacanza Vassoio Articoli per la Tavola Cena Ebay € 11,87 Spedizione gratuita € 11,87 Vedi l'offerta.\nApr 13, · Please try again later. Published on Apr 13, Album - Searching for a land - (studio e live) Formazione NEW TROLLS In St. Peter's Day live - Duration:\nNew Trolls A: In St. Peter's Day Gilbert O'Sullivan B: Alone Again: Cetra / MAM Italy: JB Promo Only 7" 2: New Trolls A: In St. Peter's Day F. Kermann B: Toccata E Fuga (Frammento) Cetra Italy: JB 7" 0: New Trolls A: Muddy Madalein Ludwig Van Beethoven B: Canto Pastorale: Cetra Italy: JB Promo Only 7" 0.\n15.11.2019 at 05:31\nMay 28, · 50+ videos Play all Mix - New Trolls - In St. Peter's Day YouTube European Rock Collection Part1 / New trolls-Concert grosso N1(Full Album) - Duration: Halu Aoyama , views.\nIn keisenelumukhou.tiaphabedihdezilteraterteveket.co's day: Cetra/MAM (JB ) juke box single - backed with Gilbert O'Sullivan/Alone again: In keisenelumukhou.tiaphabedihdezilteraterteveket.co's day: Fonit/Besana "Gran regalo" (JBF ) free with Panettone Besana - custom picture sleeve - backed with keisenelumukhou.tiaphabedihdezilteraterteveket.co e fuga in Re minore: Muddy Madelein: Fonit/Besana "Gran regalo" (JBF )\nVinyl Records, CDs, and More from ladrodipolli For Sale at Discogs Marketplace Explore. Discover Record Store Day ; Sell Music. List Item For Sale ; Orders New Trolls / Gilbert O'Sullivan - In St. Peter's Day / Alone Again (7", Jukebox) Label: Cetra, MAM.\nApr 10, · Directed by Walt Dohrn, David P. Smith. With Anna Kendrick, Justin Timberlake, Rachel Bloom, James Corden. When the Queen of the Hard Rock Trolls tries to take over all the Troll kingdoms, Queen Poppy and her friends try different ways to save all the Trolls.\nSummer And Lightning - Lasse Edin & The Outsiders - Unbounded Land (Vinyl, LP, Album)\nIm Trying - Gisli (2) - How About That ? (CD, Album)\nK.d. lang - All You Can Eat (Cassette, Album)\nΆσε Τα Φώτα - Ηλίας Κλωναρίδης - Η Τρίτη Λύση (Cassette, Album)\nMuramar on New Trolls / Gilbert OSullivan - In St. Peters Day / Alone Again (Vinyl)


Creacció | Una jornada adreçada a empreses aborda a Manlleu l’economia circular\nHome Notícies Una jornada adreçada a empreses aborda a Manlleu l’economia circular\nL’Ajuntament de Manlleu ha organitzat, pel proper 30 de novembre, una jornada adreçada a empresaris a l’entorn de l’economia circular, un concepte i unes pràctiques cada vegada més presents en el teixit econòmic, especialment en l’industrial. La sessió està pensada per introduir els assistents a conceptes com l’economia circular i la simbiosi industrial enteses com a vies per generar noves oportunitats de negoci i incrementar la cohesió social i empresarial dels municipis.\nEn el transcurs de la jornada es plantejaran temes com les oportunitats de reducció de costos i d’augment dels beneficis que aporta l’economia circular, el rendiment econòmic dels residus com a subproductes o la optimització dels processos industrials. També es parlarà d’estratègies com la realització de compres conjuntes per abaratir costos o l’establiment de projectes i acords de col·laboració innovadors.\nLa jornada tindrà lloc de 17.00 a 20.00 hores a Can Puget, i estarà conduïda per personal expert de LaVola i Indic. L’activitat és gratuïta però requereix inscripció prèvia a empresa@manlleu.cat o al telèfon 938 515 022.


Enterprise Sofía: Lloguer de cotxes i comentaris - Rentalcars.com\nEnterprise a Sofía\nTrobeu uns grans preus amb Enterprise a Sofía, consulteu les qualificacions dels clients i reserveu online de forma fàcil i ràpida\nRetornar un cotxe amb Enterprise a Sofia es fàcil i rapid.\nEls nostres clients diuen que Enterprise a Sofia es fàcil de trobar\nEl personal de Enterprise a Sofia te molt bona reputació per la seva eficiencia\nQualificacions de Enterprise a Sofía\nRentalcars.com es el nom comercial de TravelJigsaw Societat Limitada registrada a Anglaterra i Gal•les (Numero: 05179829) a l’adreç a 100 New Bridge Street, London, EC4V 6JA. ID: 8D9F7