La tramitació de les obres del col·legi de Biar entren en el seu tram final - ESCAPARATE DIGITAL\nL’Ajuntament de Biar ha aprovat en ple el projecte bàsic i d’execució de l’obra d’adequació i ampliació del col·legi públic Mare de Déu de Gràcia, inclòs en el Pla Edificant de la Generalitat Valenciana. Amb el projecte redactat i revisat, s’han conclòs els tràmits previs per a la licitació de les obres.\nEls treballs pressupostats aconseguixen els 2.234.158 d’euros i el projecte contempla la construcció d’un nou edifici en el lloc on hui s’ubica una pista poliesportiva. En este espai s’integraran les aules d’Infantil, que en l’actualitat es troben separades del centre i localitzades en els veïns de la plaça del Convent. A més s’ampliarà el menjador i es construirà un gimnàs nou, ja que l’actual es troba en desús.\nLes necessitats del col·legi públic de Biar s’han consensuat entre l’equip directiu del centre i el departament tècnic d’Urbanisme de l’Ajuntament. I a més de les noves instal·lacions, es van a canviar les finestres més antigues per millors tancaments per a una major eficiència energètica. Així mateix es va a dotar d’accessibilitat a l’edifici amb la instal·lació d’un ascensor.\nL’alcaldessa de Biar, Magdalena Martínez, indica que “ja s’estan redactant els plecs per a l’adjudicació de les obres perquè portem quelcom de retard i l’actuació és urgent. Explica que “aconseguim desembossar esta licitació quan, l’any passat en estes mateixes dates, aprovem la redacció del projecte, però l’arribada de la pandèmia va dilatar els terminis. No volem esperar més i estem ultimant tota la memòria per a intentar adjudicar les obres, una vegada finalitzen les festes de Nadal i Reis”, apunta la primera autoritat.


“L’opacitat que envolta el model público-privat de sanitat porta a la corrupció” - directa.cat\nXavi Tarragón, professional de la salut, auxiliar d’infermeria al Servei de Cirurgia Vascular de l’Hospital del Mar\nL’atenció sanitària que tenim més a prop, en tots els sentits, és la primària. Recentment, les professionals que la fan possible (metgesses, infermeres i administratives) van convocar una vaga inèdita a Catalunya, després de queixes reiterades sense respostes. Més enllà, quan iniciem el circuit sanitari, s’evidencia una “opció clarament ideològica”, segons Xavi Tarragón: el model publicoprivat. Com a auxiliar d’infermeria al Servei de Cirurgia Vascular de l’Hospital del Mar, membre de la Plataforma d’Afectats per l’ICAM i delegat sindical de CATAC-CTS/IAC-CGT (els dos sindicats fan front comú en aquest centre), Tarragón el coneix bé. Ens hi submergim, partint d’una mirada sobre la salut que l’Organització Mundial de la Salut defineix com a benestar físic, mental i social, i no sols l’absència de malalties.\nRecentment hi ha hagut una vaga inèdita de l’atenció primària. La porta d’entrada al sistema sanitari condiciona el funcionament de la resta?\nHi ha estudis que avalen de forma claríssima que una primària enfortida, apoderada i potent repercuteix de forma molt positiva en tot el sistema nacional de salut. L’Organització Mundial de la Salut (OMS) indica que un 25% del pressupost sanitari hauria d’anar destinat a la primària, però a Catalunya estem entre un 14% i un 15%. Amb l’acord que ha acceptat el sindicat Metges de Catalunya arribaríem només al 15 i escaig. Amb una primària forta evitaríem tots els problemes derivats de la sobremedicació –no fa gaire es van publicar estudis que assenyalen que l’abús és una causa important de mort–, de la sobreexposició a la diagnosi per imatge i de totes les males praxis que es poden patir a l’hospital. Creiem que hi ha motius de pes per apostar per l’atenció primària i, per tant, canviar el percentatge de recursos que s’hi destinen del total del pressupost. Concretament, la plataforma Rebel·lió Primària i l’espai Fòrum Català d’Atenció Primària (FoCAP) parlen d’intentar arribar a un 20% i, a mitjà termini, al 25%. Ara estem lluny de l’ideal.\nFins i tot, si ens posem les ulleres neoliberals, l’atenció primària és “rendible”?\nDes del punt de vista economicista del pensament ultraliberal, sabem que també suposaria un estalvi econòmic gran, perquè una primària forta és el primer pas per no arribar al segon nivell, el d’hospitalització, on ara mateix es destina la majoria de la despesa: medicaments, tecnologia… Sota el seu prisma, seria un estalvi important.\nCíclicament, les professionals de la sanitat denuncien el col·lapse d’urgències. Apostar per la primària també les alleugeriria?\n“Les farmacèutiques paguen jornades i cursets on aprens els beneficis magnífics que té un medicament concret”\nEns trobem casos de gent que per la primera visita amb el metge de capçalera pot trigar fins a dos mesos. Amb especialistes, moltíssim més. Aleshores, és normal que la persona que es troba malament, però a qui assignen una visita amb molt retard, acudeixi a urgències, on sovint se li diu que en fa mal ús. Aquesta dinàmica contribueix a col·lapsar un sistema de per si saturat. D’altra banda, a les urgències dels hospitals calen més recursos. Encara hi ha llits tancats a la pública i, si s’activessin, la descongestionaríem. L’any passat es van obrir unes noves urgències a l’Hospital del Mar, perquè les que hi havia eren lamentables: quatre persones en un box de manera sistemàtica o gent pels passadissos. Les noves urgències estaven pressupostades des de feia molt de temps, però la crisi les havia aturat. Finalment es va aconseguir acabar les obres l’any passat, i tot i que ara la gent que hi acudeix està en una situació més digna, no resol el problema, perquè falta personal i no hi ha prou llits a planta. L’Hospital del Mar, per la població que abasta, ha quedat petit.\nUna de les denúncies principals que es fa des del sector és la manca de professionals. Com afecten les càrregues de treball sobre la salut, també de les treballadores?\nArran de la crisi, les càrregues són exagerades. Fa poc, un company de primària ensenyava una foto de la seva agenda on es veien sis, set i fins a vuit visites programades per a la mateixa hora. D’altres, amb un marge de dos minuts. Pel que fa a la primària, això et carrega anímicament perquè veus que no pots atendre les persones i has de fer un sobreesforç amb el teu temps, ja que no compten com a hores extres. Pel que fa a l’atenció hospitalària, també es pateix però de manera diferent, perquè, amb la mal anomenada crisi, on s’ha minvat més pressupost és a la primària. M’agradaria incidir també que els residents són garants que el sistema funcioni. És a dir, els estudiants de medicina que estan començant a treballar moltes vegades es responsabilitzen de tasques que no haurien d’assumir perquè qui té plaça pròpia no faci tantes guàrdies. Haurien d’estar allà per aprendre, però estan assumint molt. De fet, a Granada ja hi ha hagut mobilitzacions per denunciar-ho, a Madrid s’estan plantejant fer vaga i és possible que aquí també hi hagi moviments. S’acaben fent guàrdies de 24 hores. T’agradaria que algú t’hagués d’operar quan porta disset hores al quiròfan? Tot això posa sobre la taula que s’ha de qüestionar tot el model…\nQuines són les ràtios de personal?\nPer posar un exemple, al Centre Fòrum –dedicat a la salut mental i sociosanitària i que forma part del Consorci Mar Parc de Salut–, a la nit hi ha un infermer per més de cinquanta pacients. Et queixes a recursos humans i et diuen que no hi ha més diners. A l’Hospital del Mar, on fins l’any passat hi havia les antigues urgències i que ara només assumeixen traumatologia i cirurgia, sovint hi ha una auxiliar per més de 35 pacients. He vist professionals plorant, desesperats. Hi ha molta càrrega de feina.\nParlem d’atenció primària, d’urgències i d’hospitals. Per reformular el model de salut, també cal posar el focus en els condicionants socials?\nL’esperança de vida a la Barcelona més empobrida és fins a onze anys inferior que a la rica. Posant-nos en l’imaginari neoliberal, si féssim front als determinants socials, a la llarga suposaria un estalvi brutal per al sistema de salut. Ara mateix, qui més ús fa del sistema són les persones més empobrides, perquè no tenen accés a una alimentació adequada o no tenen els hàbits o les possibilitats de cuidar-se tant. L’Agència de Qualitat i Avaluació Sanitàries de Catalunya (AQuAS) ja ho diu en els seus estudis: el principal factor de la salut són els determinants socials. El sistema sanitari representa el 14% i els determinants més d’un 30%. Tot i així, impera una lògica hospitalocèntrica i d’individualització de la malaltia: tu ets el responsable de la teva salut.\nL’existència de les desigualtats socials i un model amb manca de personal condueix inevitablement cap a un excés de medicalització?\nLa gerent del Parc de Salut Mar, en una exposició que va fer, explicava que la tendència era un increment molt bèstia en la despesa farmacològica. I aquí cal denunciar la connivència de la indústria farmacèutica amb segons quins metges. A partir del moment que obtens el títol, la formació ja està en mans de les farmacèutiques, que paguen jornades on aprens els beneficis magnífics que té el medicament concret, que financen estudis i cursos. Això no és altruista. La lògica que s’imposa és que s’ha de medicalitzar la persona, i tot això va sumant, efectivament, a la carència de personal: no pots atendre com voldries aquella persona per pal·liar el seu mal en aquell moment i es passa ràpidament a la pastilla. El model condueix a la medicalització, que s’aguditza en l’àmbit de la salut mental.\nTot això en el marc d’un model de cohabitació publicoprivada. Com s’ha consolidat?\n“Amb la crisi ha minvat el pressupost cap al sector públic i s’han incrementat les aportacions al sector privat”\nDes que el 1981 es va produir la transferència de competències de l’Estat a Catalunya, s’ha legislat per facilitar aquesta connivència, aquest model mixt. Ja veníem d’una col·laboració publicoprivada i era molt més senzill continuar així que revertir la situació i comprar la titularitat dels centres. Amb l’aprovació de la llei d’ordenació sanitària de Catalunya (LOSC), el 1990, es posa sobre la taula la divisió entre compradors i proveïdors. Fins aleshores era l’Institut Català de la Salut (ICS) el que proveïa la sanitat al Departament, i allà on no arribava comprava serveis a privats. Però a partir d’aleshores, el garant de garantir la sanitat pública als ciutadans és el CatSalut, i l’ICS passa a ser un proveïdor més; entra dins el sistema sanitari integral d’utilització pública de Catalunya (SISCAT), on hi ha empreses públiques, consorcis i societats mercantils. La LOSC permet l’afany de lucre dins la sanitat i, tot i que l’escrit és ambigu, les elits polítiques, sanitàries i financeres en van fer la seva interpretació i van assumir aquest discurs. Amb la crisi, ha minvat el pressupost cap a allò públic i, en canvi, ha incrementat en allò privat. Ara s’està intentant revertir mínimament. En aquests moments, l’atenció primària pública de l’ICS representa al voltant del 70% i la resta és concertada. En el cas de l’hospitalària és a la inversa: el 75% és concertada i la resta pública.\nCreus que hi ha la intenció de cedir més espai a l’àmbit privat?\nPenso que hi ha aquesta intenció, però no ho permetrem. Toni Comín, com a conseller, va anunciar un procés de desprivatització, però només es va fer efectiu en un sol centre: la Clínica del Vallès, que va passar a mans del Parc Taulí de Sabadell. En aquells moments, vam poder comprovar que l’activitat que feia la Clínica era fins\na un 15% més cara que si l’hagués fet l’hospital públic. Si una empresa ha d’obtenir guanys, ha de sortir més car, i si no surt més car –que jo crec que sí–, a costa de què és? De les condicions de treball, de l’atenció, de càrregues de feina o d’estalvi. Ves a saber com pot repercutir en la salut de les usuàries. Dos més dos són quatre\ni a mi no em surten els números. Actualment hi ha una fragmentació absoluta del model. Al Consorci Parc de Salut Mar, l’empresa ISS s’encarrega de la neteja i té les treballadores explotades. Tot i que hi ha un plec de condicions, després hi ha incompliments: no es cobreixen baixes o, quan algú es jubila, reparteixen la feina i no contracten ningú més. En lloc d’oferir serveis de radiologia, el Consorci, amb el Consorci de Salut i Social de Catalunya (CSSC), ha creat l’empresa Imatge Mèdica Intercentres (IMI), que s’encarrega de la radiodiagnosi, i això també suposa condicions laborals diferents dins el mateix centre. Hi ha gent d’aquesta àrea contractada pel Parc de Salut Mar i altres per l’empresa, amb totes les tensions que suposa. Ara volen fer el mateix amb el banc de sang. Ens hi oposem frontalment.\nFins i tot hi ha una empresa externa que s’encarrega de cobrar aquelles persones que no disposen de targeta sanitària…\nInternational Care Patient Assistance, que abans era Gestitursa, està contractada pel Parc Salut Mar perquè cobri aquella gent que no disposa de targeta sanitària espanyola o europea. El primer que fa és demanar 500 euros perquè puguis passar la porta d’urgències i, després, pot facturar el que vulgui. El 45% del que factura a la persona en qüestió se’l queda l’empresa i, la resta, l’hospital. S’excusen que si ve un nord-americà o un suec els poden cobrar el que costaria aquella atenció al seu país d’origen i no el que costa aquí. I el més preocupant i pervers és l’efecte dissuasiu per a gent que no té mitjans, que està en situació administrativa irregular. Pressionen perquè paguin i ha marxat gent sense ser atesa, quan tenen ple dret a ser ateses d’urgència. Això entra dins la lògica mercantilista del sistema. A l’Hospital de Sant Pau han deixat de contractar aquesta empresa i ja ho gestionen directament, i nosaltres ho estem batallant.\nBarnaclínic a l’Hospital Clínic de Barcelona és el paradigma de connivència publicoprivada?\nÉs una societat mercantil que rep el 100% de capital públic per atendre el privat i que fa ús de les instal·lacions públiques. En teoria paga uns diners, però és molt difícil controlar que els metges que treballen en ambdós centres estiguin fent la feina per un o l’altre, si estan en horari públic fent activitat privada, si estan fent ús de les instal·lacions públiques fora d’horaris. De fet, la Sindicatura de Comptes va denunciar en un informe de 2017 que s’havia produït un ús irregular de les instal·lacions del Clínic per part de Barnaclínic en un horari que no li corresponia. I això ho acaben patint els usuaris, que han de fer ús de les instal·lacions públiques. Potser la llista d’espera es podria reduir mot més.\nNo deixa de ser contradictori que alhora que falten quiròfans i llits, n’hi ha que es lloguen a una empresa privada…\nArgumenten que no tenen recursos suficients i que així Barnaclínic paga uns diners, que tampoc se sap on van a parar. Crec que l’objectiu final ha de ser buscar la millora de l’atenció del pacient a la pública, i amb aquestes mesures no es camina en aquesta direcció.\nAlhora, de cara a les usuàries, obre les portes a un sistema dual?\n“Per la pública no cobraràs més del que cobres i, en canvi, si portes la persona a la privada tindràs un sobresou”\nFa anys va haver-hi un cas d’un metge que no va voler operar una pacient per la pública que entrava dins el catàleg perquè la volia atendre per la clínica privada on també treballava. Amb els metges hi pot haver conflicte d’interessos. Penso que s’hauria de prohibir que qui treballa per la pública treballi a la privada. Saps que per la pública no cobraràs més del que cobres i, en canvi, si portes la persona a la privada tindràs un sobresou.\nEn general, falta transparència i rendició de comptes en aquest model publicoprivat?\nHi ha una opacitat total. Arran de la vaga, Metges de Catalunya va publicar els sous de gerents i alts càrrecs i es posa al descobert que els sous de la concertada estan molt per sobre dels sous de l’ICS. No hi ha cap control exhaustiu del que cobren i com ho cobren. Sense anar més lluny, Olga Pané, gerent del Parc de Salut Mar, fins ara cobrava uns 127.000 euros anuals. Arran de les dades recollides pel Sindicat a través de Transparència, han aflorat càrrecs que estan cobrant més de 200.000 euros. I després hi ha les entitats sense afany de lucre, que han de revertir els guanys en les instal·lacions. Però qui controla el que cobren i qui en forma part? Al Parc Salut Mar hi ha set o vuit directius que estan per sobre dels 100.000 euros. Mirant dades del Portal de la Transparència hem descobert que hi ha un comandament per cada onze o dotze treballadors. És necessari? En el context actual de carència de recursos, no s’entén per què necessitem tants càrrecs intermedis ni quines funcions tenen. Aquestes empreses, i especialment els consorcis, tenen el que s’anomena autonomia de gestió: tenen controls però fan el que volen. Totes les normatives restrictives per al personal les apliquen i les que són per fer un retorn al personal no.\nLa manca de transparència comporta casos de corrupció?\nTota l’opacitat que envolta aquest model porta a casos de corrupció, com Innova, el cas Bagó o el cas Padrosa. Josep Prat tenia innombrables càrrecs i va participar en contractacions irregulars i va permetre salaris injustificats. Ramon Bagó era president del Consorci Sanitari del Maresme i alhora del Grup Serhs, els serveis del qual van ser contractats pel Consorci. Ho feia a través d’una figura que ara és advocat del Parc Salut Mar.\nQuina és la recepta per revertir aquest model i millorar l’atenció sanitària per a tothom?\n“Al Parc Salut Mar de Barcelona hi ha set o vuit directius que tenen un sou per sobre dels 100.000 euros anuals”\nPer començar, afrontar els determinants socials de la salut, i en aquest sentit jo soc defensor de la renda bàsica incondicional. És una eina per a un repartiment una mica més just de la riquesa i per a eliminar situacions de vulnerabilitat accentuades en determinats barris. També cal apostar per una sanitat 100% pública, tant de titularitat, com de gestió i provisió. El CatSalut és el garant d’aquesta sanitat i cal evitar l’existència d’una xarxa clientelar. Com diem sempre, “una sanitat, un conveni”. És imprescindible reforçar l’atenció primària per tal d’evitar mals majors i alhora obrir tots els recursos públics que estan infrautilitzats o no estan en funcionament, quan mentrestant s’està contractant la privada o concertada. I, finalment, hem d’incrementar el pressupost en sanitat. A escala europea, la mitjana està al voltant del 7,1% del PIB, l’Estat està al voltant del 6% i a Catalunya, tot i que és cert que no es pot mirar respecte del PIB degut als problemes de finançament, estem al voltant del 4,7%. A la llarga, totes aquestes mesures suposarien un estalvi i proporcionarien una millor salut al conjunt de la ciutadania.\nDirecta 467 Privatització Salut Sanitat Sanitat Pública Xavi Tarragón\n« La ceràmica a la Plana, en fase d’expedients de regulació d’ocupació\nLa família, un cau de maltractament racista »


* Ronda Pirineos III. Programa - FEAE - Forum Europeo de Administradores de la Educación\nProgramme Rondes Pyrénées\nLycée Diderot Eiffel Narbonne\nThème retenu : « les pratiques pédagogiques en lien avec la formation professionnelle » (pédagogies actives, simulation d’entreprises, internationalisation)\nContributions proposées :\nForum del País Vasco : «Innovación aplicada 2.0» , Bittor Ariasdel centro de innovación para la Formación Profesional Tknika\nForum de Catalunya : «Internacionalización de las prácticas» au travers de mobilités étudiantes de Lleida en Catalogne avec les entreprises et les étudiants de Langues Romaniques de l’Université d’Osnabruck en Allemagne dans le cadre d’un projet Comenius Region. Josep Serentill i Rubio Inspector en cap adjunt.\nForum de les illes Balears : « l’FP i la nàutica » Ester Mico\nFórum de Aragon : “La implantación de la nueva Formación profesional básica en España y Aragón”. José María García Serrano, Ana Ortells y Ángel Lorente, inspectores de educación de Zaragoza y miembros del FEAE.\n« L’entreprise virtuelle / empresa simulada dans le cadre du Bac professionnel gestion administration et d’un projet Léonardo» présentation commune entre le lycée professionnel Gustave Eiffel de Narbonne et l’IES Costafreda de Tarrega en Catalogne Alex Andrès professeur au lycée Eiffel / Rosa Villaro Pla et Pilar Cos profesoras y Elisabet Martinez Castillon Directora\n« La classe entreprise au lycée professionnel Maillol » Pascal Hairie professeur au lycée Maillol de Perpignan\nPrevious Post: * Reunión del Steering Committee del EFEA\nNext Post: * Resumen Ronda Pirineos III


2016 1B TCJ TECNOLOGIA | Altre lloc ALNUVOL.INFO llocs web\n2016 1B TCJ TECNOLOGIA\nUn canal de youtube!?\nPosted by 2016tcj\nL’altra dia hem vaig fer un canal de youtube per primer cop, encara no sé molt bé que penjaré però allà està. De moment només tinc el video del MBOT i espero en un futur tenir més videos perquè cada cop estic millorant més el tema de l’edició, del qual estic prou orgullosa en comparació del principi perquè no en tenia ni idea. Aquí està el link per si algú està interesat:\nQuè ha passat amb el robot? | MBOT\nHem après a programar el robot i a utilitzar-lo, he de dir què m’ho imaginava molt més complicat del que és, ja que mai havia fet una cosa com aquesta. He fet una presentació explicant què és, quins components té… en general la informació bàsica que cal saber.\nCom ha resultat de tot això hem grabat una video i l’hem penjat a youtube.\nNou projecte de Tecnologia | MBOT\nAquest trimestre a Tecnologia treballarem amb un robot anomenat mBot. Aprendrem a programar-lo amb el programa MBlock per fer-lo funcionar amb el comandament a distància.\nPot ser una experiència diferent ja que mai he fet una cosa semblant. Espero aprendre bastant d’aquesta feina.\nAquest és l’aspecte del robot:\nPresentació de Aimi\nAquests dies a tecnologia hem estat utilitzant un programa que es diu scratch i em fet una presentació ( la meva us la deixo aquí sota). M’ha costat bastant però el resultat m’agrada, espero que a vosaltres també.\nAquests dies a tecnologia hem estat utilitzant un programa que es diu scratch i em fet una presentació ( la meva us la deixo aquí sota). M’ha costat bastant però el resultat m’agrada, espero que a vosaltres tembé.\nEncara que ja hagi passat el Nadal (ja sé que arribo una mica tard) us deixo les postals que vaig fer amb el meu company Rubén perquè trobo que ens van quedar prou bé, després de tots els intents que vam fer. Espero que les gaudiu. :)\nHora del Codig Jocs\nAvui ha Tecno hem estat jugant ha uns jocs que els podeu trobar a HORA DEL CODI JOCS https://ar.code.org/learn.. M’han agradat força, ja que té molta varietat de jocs. Aquest ha estat el joc al qual he jugat més:\nD’on he tret la meva imatge de capçalera?\nDoncs és ben senzill, l’he tret d’una pàgina web on pots trobar ple d’imatges gratuïtes i sense copyright ni creative commons. Pots trobar imatges de tot tipus, jo l’utilitzaré bastant.\nUs deixo a qui sota l’enllaç per si us voleu passar:\nUs agradaria fer un graffiti?\nhttp://graffiticreator.net/ és una pàgina web amb la que pots fer tot tipus de graffitis, amb els colors que vulguis, les formes que vulguis…\nSi us agrada tot això és la vostar web 😉 A mi m’ha agradat molt us recomano que us passeu i li feu un cop d’ull 🙂


BBC Scottish Variety Orchestra; Requests. - BBC Home Service Scottish - 1 December 1953 - BBC Genome\nBBC Scottish Variety Orchestra; Requests.\nBBC Home Service Scottish, 1 December 1953 18.35\nFeedback about BBC Scottish Variety Orchestra; Requests., BBC Home Service Scottish, 18.35, 1 December 1953\nPlease leave this link here so we can find the programme you're referring to: http://genome.ch.bbc.co.uk/f7cf711980b63c1eac3d76d1b17a5d13


O memòria o repetició de la barbàrie | Francesc Viadel Bloc\n← Un estiu a Alsàcia\nEl meu món →\n*Article de Francesc Viadel publicat l’11 de maig de 2010 a LaRepública.cat\nEls darrers anys mai no m’ha deixat de sorprendre que molts dels estudiants del darrer curs del grau de periodisme desconeguen que va ser Auschwitz o bé que no arriben a capir del tot el significat profund d’aquell indret. Molts tenen una idea aproximada dels camps de concentració i d’extermini nazis, sovint confusa, bàsicament nodrida per les pel·lícules, inconnexa amb les realitats més catastròfiques del món contemporani. Tampoc no en saben res de les atrocitats del règim franquista o, posem per cas, de la matança de Srebrenica, o del genocidi ruandès, de tantíssimes altres catàstrofes que els haurien de concernir com a futurs periodistes i, sobretot, i simplement, com a éssers humans. No és culpa d’ells ni tampoc és un mal només del país. Tot plegat, les noves generacions de països del nostre entorn pateixen de la mateixa amnèsia. Una amnèsia tan perillosa alhora de prevenir el feixisme justament en uns temps tan convulsos com els que vivim… Trump, Erdogan, Salvini, Aznar, Abascal, Casado, Orban… la crisis humanitària dels migrants, les desigualtats socials, l’agressivitat criminal del capitalisme més salvatge, els fanatismes…


Quartararo va per feina | X. Agustí | barcelona / brno | Motociclisme | L'Esportiu de Catalunya\nQuartararo va per feina Quartararo va per feina Quartararo va per feina Quartararo va per feina + Quartararo va per feina E-mail\nbarcelona / brno - 8 agost 2020 2.00 h\nQuartararo va marcar territori en la primera jornada del GP de la República Txeca MGP.\nQuartararo va per feina Quartararo va per feina Quartararo va per feina Quartararo va per feina Quartararo va per feina E-mail\nFabio Quartararo (Yamaha YZR M1), el líder del mundial de Moto GP, no havia destacat fins ara pel fet de deixar-se veure en la jornada d’entrenaments lliures dels divendres. En les dues curses de Jerez, havia estat més pendent de treballar en els ritmes de cursa que no pas de fer una volta ràpida. Això sí, dissabte era el més ràpid en les dues sessions de qualificació. Al circuit de Brno, sigui per les circumstàncies del moment o perquè ha decidit canviar d’estratègia, ha marcat territori des de la jornada inaugural del Gran Premi de la República Txeca. No ho va fer en la primera sessió matinal (13è amb 1:57.831), però un cop de geni en l’últim instant de la segona tanda el va catapultar fins al primer lloc de la taula (1:56.502). Amb tot, no estava del tot satisfet: “M’he sentit bé amb la moto, l’únic problema ha estat la consistència dels pneumàtics, que era molt dolenta, però sabem on està el problema.” L’ombra de Marc Márquez, el gran absent a Brno, és molt allargada i el registre del francès va quedar, en tot cas, molt lluny del rècord del circuit, que està en mans del cerverí des del 2016 (1:54.596).\nQuartararo va liderar la revolució dels pilots situats en equips satèl·lit. De fet, el prodigi francès, de només 21 anys, va precedir el seu company de Petronas Yamaha Franco Morbidelli, que es va quedar a només 7 mil·lèsimes de segon del millor registre. Miguel Oliveira (KTM Tech 3) i Johann Zarco (Ducati Esponsorama Racing) van completar el pòquer revolucionari. El primer pilot oficial va ser el rosinc Maverick Viñales (Yamaha MotoGP), que en la sessió matinal va tenir un ensurt i va anar per terra quan tot just feia sis minuts que era a la pista, possiblement perquè el pneumàtic davanter encara no havia agafat prou temperatura. Com la gran majoria, el segon classificat del mundial va rebaixar la marca a la tarda (1:56.668) i es va quedar a 0,166 de Quartararo. “La pista de Brno és difícil i aquest any encara més [sots i falta d’adherència], però ens hi hem d’adaptar i intentar escoltar els pneumàtics”, va remarcar l’alt-empordanès. També va aconseguir baixar d’1:57 el mallorquí Joan Mir (1:56.876), que va precedir els germans Espargaró, Aleix (Aprilia), setè amb 1:57.041, i Pol, vuitè amb 1:57.059. Takaaki Nakagami (Honda), que havia estat el més ràpid al matí (1:57.353), també va millorar (1:57.073), però només li va servir per acreditar el novè registre. Pel que fa a la resta de catalans, Àlex Rins (Suzuki) va ocupar el tretzè lloc (1:57.354), Àlex Marquez (Honda) que va haver de canviar de moto per una avaria en plena sessió, el setzè (1:57.688), just darrere d’Andrea Dovizioso (Ducati), i Tito Rabat (Ducati), el divuitè (1:57.777). En la segona sessió ja no hi va participar Pecco Bagnaia (Ducati), que en una caiguda en la tanda inaugural es va trencar la tíbia i s’haurà de traslladar a Itàlia per passar per la sala d’operacions.\nNomés he tingut problemes amb la consistència dels pneumàtics, però sabem on és el problema\nLa pista ja era difícil l’any passat i ara ho està encara més, però ens hi hem d’adaptar i entendre els pneumàtics\nArenas, vuitè tot i el dolor al turmell\nEl gironí Albert Arenas (KTM), el líder de Moto 3, reapareixia després de la caiguda en el GP d’Andalusia i va poder acabar entre els deu primers (8è amb 2:09.537), tot i l’esquinç al turmell esquerre que va condicionar el seu pilotatge, especialment a l’hora de canviar les marxes. El millor temps va ser per l’argentinocatalà Gabriel Rodrigo (Honda), amb 2:08.612, mentre que el tortosí Jeremy Alcoba (Honda) va ocupar el dissetè lloc (2:09.851). En Moto 2, el més ràpid va ser el britànic Sam Lowes (Kalex), amb 2:02.480, mentre que Xavi Vierge (Kalex) i Edgar Pons (Kalex) van acabar setzè (2:03.488) i vint-i-quatrè (2:03.764), respectivament.\nL'Esportiu. Girona 08-08-2020, Pàgina 6


El projecte ATHIKA defineix els reptes del món de l'eHealth | TIC Salut Social\nEl projecte ATHIKA defineix els reptes del món de l’eHealth\nEl projecte ATHIKA, finançat per la Unió Europea, estudiarà els reptes als que s’enfronta la recerca sobre l’impacte i els possibles usos al camp de la salut de les noves tecnologies com l’IoT o l’IA\nATHIKA busca una aproximació transversal entre tecnologia i salut que li aporti també un enfocament humanista per analitzar-ne els efectes i dissenyar-ne i implementar-ne usos eficaços tenint-ne en compte els aspectes ètics i socials\nBarcelona, 28 de juny de 2019 – Ahir es va celebrar el simposi eHealth Challenges: Identification and Analysis, que ha plantejat els reptes als que s’enfrontaran durant el curs 2019-2020 els participants al projecte ATHIKA (Advanced Training in Health Innovation Knowledge Alliance – No. 601106-EPP-1-2018-1-ES-EPPKA-KA).\nEs tracta d’un projecte amb finançament del programa Erasmus+ de la Unió Europea que busca aportar un enfocament humanista a l’enginyeria de les noves tecnologies en l’àmbit de la salut, per tal d’analitzar-ne els efectes i dissenyar-ne i implementar-ne usos eficaços de forma multidisciplinària, que vagin més enllà del pur plantejament tecnològic tot tenint-ne en compte els aspectes ètics i socials.\nATHIKA ha definit els reptes seguint tres temes principals: l’IoT (Internet of Things), l’IA (Intel·ligència Artificial) i el Data Governance (governança de dades).\nEl primer repte, completament transversal, és el de poder interrelacionar la gran quantitat de dades que podem obtenir amb l’IoT, la capacitat d’analitzar-les de l’IA i els criteris ètics i legals del Data Governance, fent que les millores tecnològiques estiguin regulades èticament i la legislació s’adapti als resultats que la tècnica indiqui que són beneficiosos.\nUn altre dels grans reptes és la gestió que permeti que el ciutadà pugui participar i ser corresponsable de la seva salut a través de les tecnologies.\nFinalment, l’altre gran repte és el de la creació de perfils híbrids capaços de treballar tant en la part mèdica/sanitària com en els aspectes tecnològics.\nAquestes grans línies donen resposta a situacions més concretes com ara la reticència dels metges i pacients davant de resultats que puguin haver desenvolupat IAs que els resultin opaques, quins usos concrets volen els ciutadans que es facin amb les seves dades i com això es pot regular o fins a quin punt és responsabilitat dels enginyers que desenvolupen les tecnologies el preocupar-se per l’ètica dels seus usos potencials, entre d’altres.\nLa Salle-URL és el coordinador del projecte. Seran els seus estudiants els qui s’enfrontin a aquests reptes, plantejats per empreses i institucions, en un curs online caracteritzat per la feina interdisciplinària (entre estudiants de disciplines com la Transformació Digital, l’eHealth, el Big Data o les Smart Cities).\nLa Fundació TIC Salut Social, que organitza l’esdeveniment, ha identificat les necessitats i reptes del sector i aportarà a ATHIKA la seva experiència en eHealth i mHealth.\nA més, hi participen cinc companyies: Technopolis Group (consultoria), Mcrit (consultoria), Pharmatics Limited (I+D), Technosens Evolution (Desenvolupament de software) i Kaunas STP (Parc tecnològic); i dues institucions més d’educació superior: University of Tartu i The University of the West of Scotland.\nDesprés del procés de selecció -per part del consorci del projecte- dels reptes presentats al simposi, es llançaran uns cursos online per a la formació d’estudiants de diferents disciplines (de l’àmbit sanitari, tecnològic, emprenedor…) que els permetrà resoldre de manera conjunta aquests reptes en uns workshops presencials al juliol de 2020.\nGravació de l’acte: https://youtu.be/ebWoYjIMLJ4\nLa Salle Campus Barcelona, membre fundador de la Universitat Ramon Llull, és un centre universitari que ofereix programes universitaris de Grau, Postgrau i Màster, PhD i especialització en les àrees de coneixement d’Arquitectura, Enginyeria, Informàtica, Multimèdia, Management i Art Digital, animació & VFX, amb la tecnologia com a element essencial del seu ADN.\nLa Fundació TIC Salut Social és un organisme del Departament de Salut fundat l’any 2006, que treballa per impulsar el desenvolupament i la utilització de les TIC i el treball en xarxa en l’àmbit de la salut, fa d’observatori de noves tendències, innovació i seguiment d’iniciatives emergents, i ofereix serveis de normalització i homologació de productes.\nLa implantació de les TIC en salut ja és imparable i es visualitza com un dels elements més transformadors de la salut del futur. El fet que la salut a Catalunya inclogui el 100% de la ciutadania dins d’un marc de cobertura universal i pública, conjuntament amb la implicació d’una gran diversitat d’agents, organitzacions proveïdores i indústries subsidiàries, posa el sector salut en una excel·lent situació per actuar com a innovador i dinamitzador econòmic del sector de les noves tecnologies.\nLa missió de la Fundació TIC Salut Social és ser agents facilitadors de la transformació del model assistencial de salut i social mitjançant les TIC.


Freixenet invertirà uns 30 milions d’euros a ampliar les seves caves de Sant Sadurní\nRècord de producció\nLa productora pretén augmentar la producció i el volum de vendes, que aquest any superarà els 100 milions d’ampolles\n01 de de desembre del 2021. 17:58\nNi una pandèmia que torna a créixer, ni una crisi de subministraments que encara no disminueix: Freixenet ha destapat ja les seves ampolles per celebrar un rècord que dona per segur. La productora de vi escumós espera batre en els pròxims dies el seu propi rècord de vendes i tancar l’any havent venut més de 100 milions d’ampolles. De fet, el grup espera superar aquesta marca en els pròxims dies, just abans de la campanya de Nadal, període que els reporta el 30% de les seves vendes.\nÉs en bona mesura a causa d’aquest increment de les vendes (d’un 10% si el Nadal va segons el previst) que la companyia ha decidit ampliar les seves instal·lacions a Sant Sadurní d’Anoia. Ho farà amb la idea d’ampliar la producció en 35 milions d’ampolles i amb la instal·lació d’una nova línia que podrà treballar amb 15.000 ampolles l’hora. Del volum total, aproximadament la meitat són ampolles que ara es fan fora i, la resta, ampolles noves.\nSerà, en paraules de Pedro Ferrer, conseller delegat i representant de la branca familiar del grup, «l’expansió més gran dels últims vint anys». L’equip directiu encara està acabant de negociar el pressupost, però anticipa que aquesta operació costarà a la companyia aproximadament uns 30 milions d’euros i trigarà tres anys a materialitzar-se. Amb l’ampliació pretenen, a més, reforçar la producció de marca Freixenet, tot i que segons s’ha matisat això no serà en detriment de la planta Castellblanc o del celler Elyssia, marca per a la qual sí que s’ha avançat un possible canvi de nom.\n«Necessitem més espai de caves des de fa ja temps», ha justificat Ferrer, que ha qualificat la decisió com una «bona notícia per a la zona del Penedès i per al poble de Sant Sadurní».\nCanvis en el grup\nAquest anunci d’ampliació arriba en ple relleu dins del consell de Freixenet. Aquesta empresa, que des del 2018 opera de la mà de l’alemanya Henkell (al seu torn parteix del grup Dr. Oetker), acaba d’oficialitzar l’arribada d’un nou president, Alfred Oetker. Ell i el seu germà, Ferdinand Oetker, s’incorporen activament a Freixenet després que el conglomerat alemany que porta el seu cognom s’hagi dividit en dues parts.\n«Personalment, sento que aquesta col·laboració germanoespanyola ha sigut extraordinàriament positiva, fructífera i que els últims 20 anys de Freixenet han sigut els millors», ha dit Ferrer.\nEls ‘beach clubs’ de Cathy Guetta a Eivissa deuen 212.000 a la Seguretat Social\nAl seu torn, Andreas Brokemper, també conseller delegat del grup en aquest cas en representació de Henkell, ha explicat a través d’una pantalla que malgrat que la pandèmia va suposar un sotrac important, finalment van aconseguir estabilitzar el negoci gràcies al consum a casa. I que fins al novembre d’aquest any, la companyia ha detectat «una forta recuperació a molts mercats».\nL’empresa ha aprofitat l’ocasió per presentar també la campanya publicitària amb què encaren el Nadal, un vídeo que «s’ha fet d’aquí cap a tot el món» i que explota «l’alegria de la vida mediterrània».


La Generalitat de Cataluña ha puesto en marcha esta semana una campaña institucional que recuerda al mantra nacionalista del «España nos roba» que tantas veces han repetidos los partidos soberanistas.\nLa campaña, llamada «7,5 millones de futuros», cuenta con varios carteles distribuidos en puntos estratégicos de Cataluña. En uno de ellos se puede leer «El déficit fiscal de Cataluña superó los 16.800 millones de euros en 2015 y 2016».\nEn una carta dirigida a la president de la Generalitat, Quim Torra, y a la consellera de Presidencia, Meritxell Budó, Carlos Rivadulla Oliva, presidente de Empresaris de Catalunya, califica esta campaña de «intolerable e ilegal», además de «moralmente reprobable».\nAsegura que esta campaña «repite el falso y pernicioso mantra del «España nos roba»», una mensaje que, consideran, promueve «la insolidaridad territorial, el egoísmo y que busca enfrentar a los ciudadanos».\nEsta entidad afirma que la campaña de la Generalitat «es un grave acto de distorsión y sectarismo ideológico» por parte de una institución pública y que vulnera dos leyes, una estatal (Ley 29/2005) y otra de la Generalitat (Ley 18/2000). Por ello, comunican que si no retiran en el plazo de 48 horas los mensajes ilícitos de la mencionada campaña publicitaria interpondrán las acciones judiciales correspondientes 4.1.a) y el artículo 4.a) de las leyes antes mencionadas.


Inicieu la sessió El meu compte Estatus d'ordre Ajuda El nostre Blog Inici 1-800-PARFUMS (727-3867) Llengua:català English Español català Čeština dansk Deutsch Eesti suomi Français magyar Indonesia Italiano Lietuvių Latviešu Nederlands Norsk Polski Português Română slovenčina slovenščina Svenska Türkçe Moneda Uneix-te a la nostra llista de Cupó Uneix-te a la nostra llista de Cupó Borsa de compres: 0 elements Perfum Colònia Regal conjunts Cura de la pell Maquillatge Cura del cabell Aromateràpia Espelmes 20% OFF - any order - click here for code Inici / Espelmes aromàtiques / TEALIGHT VELA / Tealight Candle Tealight Candle Espelmes per Tealight Candle Ens sap greu, Tealight Candle Actualment és fora d'estoc. Si li agradaria rebre un Cupó per comprar aquest element quan arriba, Si us plau, introdueixi la seva adreça d'e-mail i faci clic el "Sotmetre" botó de sota. Adreça de correu electrònic: Desprotecció actual 10 featured items Perfume Travel Atomizer per a curt 4 ml refillable perfume travel atomizer, airline approved (fragrance not included) Element # 231154 Preu de venda al detall SEK 114.21kr El nostre preu SEK 64.21kr AFEGIR A LA BORSA Exceptional-Because You Are per a curt light up lengthening mascara 7 ml with lighted led wand & mirror Element # 241491 Preu de venda al detall SEK 178.57kr El nostre preu SEK 71.36kr AFEGIR A LA BORSA Cosmetic Set Color Magic per a curt 28 piece beauty kit with 20 eye shadows & 6 creamy lip glosses & 2 blushers & 2 applicators & mirror Element # 233690 Preu de venda al detall SEK 107.14kr El nostre preu SEK 42.79kr AFEGIR A LA BORSA Juicy Couture Variety per a curt 3 piece womens mini variety with juicy couture & viva la juicy & peace love & juicy couture and empty holder and all are eau de parfum spray .25 oz minis Element # 243623 Preu de venda al detall SEK 357.14kr El nostre preu SEK 172.79kr AFEGIR A LA BORSA Ouidad per a curt ouidad shower comb Element # 247157 Preu de venda al detall SEK 114.29kr El nostre preu SEK 35.36kr AFEGIR A LA BORSA Exceptional-Because You Are per a curt 10 piece mini lip gloss set each /1.2 ml Element # 242257 Preu de venda al detall SEK 178.57kr El nostre preu SEK 107.07kr AFEGIR A LA BORSA Exceptional-Because You Are per a curt eyeshadow and lip gloss palette (12 x eyeshadows, 8 x lip glosses) Element # 241490 Preu de venda al detall SEK 178.57kr El nostre preu SEK 114.21kr AFEGIR A LA BORSA Exceptional-Because You Are per a curt 10 piece mini nail polish variety (each 3 ml) Element # 250423 Preu de venda al detall SEK 350.00kr El nostre preu SEK 221.36kr AFEGIR A LA BORSA Fragrancenet.Com Designer Fragrance Sampler per a curt 5 piece mens variety with gucci guilty pour homme & l'homme yves saint laurent & acqua di gio & exceptional because you are & john varvatos vintage and all are vial minis Element # 251842 Preu de venda al detall SEK 171.43kr El nostre preu SEK 105.64kr AFEGIR A LA BORSA Fragrancenet.Com Designer Fragrance Sampler per a curt 6 piece womens variety with simply belle & d & g light blue & vera wang lovestruck & romance & euphoria & exceptional because you are and all are vial minis Element # 251841 Preu de venda al detall SEK 171.43kr El nostre preu SEK 105.64kr AFEGIR A LA BORSA Informació de marca Casa de disseny: Tealight Candle Disponibilitat: Fora de Stock 1\nValoració clients Llegir comentaris de clients Escriure una revisió Compartir una punta de bellesa - Consells de lectura Gent que comprava TEALIGHT CANDLE Candles també han comprat Salt Rock Luminaries Juniper & Lime Essential Blend Cranberry Candle Globe Candle Jewel Box Cheyenne Cerques relacionades per TEALIGHT CANDLE Espelmes John Varvatos Artisan Black Alessandro Dell Acqua Candies Perfume Mugler Cologne Fahrenheit Cologne Espelmes aromàtiques Feu clic a una carta per trobar una espelma A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S T U V W X Y Z # AAmbiance Aromatherapy Amethyst Candle Globe Amethyst Galaxy Globe Anjou Pear & Bergamot Scented Apple Wood - Limited Edition Aqua Jasmine Scented Aqua Mist Scented Avocado & Sage Essential Blend Avocado & Vanilla Mint Essential Blend BBayberry Blooming Orchid Scented CCandy Cane Cashmere Vanilla Scented Cedarwood & Cucumber Essential Blend Chocolate Hazelnut Scented Cinnamon Stick Clarity Aromatherapy Clary Sage & Nectarine Essential Blend Clean Ultimate Cobalt Candle Globe Coconut Coffee Spice Aromatherapy Cranberry Candle Globe Cranberry Galaxy Globe Cucumber Jasmine Scented Cypress & Water Lily Scented DDaisy Garden Scented Demeter Dragon Fruit Scented EEbony Candle Globe Energy English Pear Scented English Rose Scented Enlightenment Evening Musk Scented FFall Equinox Aromatherapy Flirtacious Plum Scented Fluted Mercury Bowl Fragrance Chips Fresh Linen - Limited Edition Fresh Linen Scented Fuchsia Candle Globe GGreen Tea & Ginger Essential Blend HHealing Holiday Cheer Home For The Holidays Scented Honeysuckle & Rose Hope Aromatherapy House Warming IIvory Candle Globe JJasmine & Ylang Ylang KK Hall LLavender & Chamomile Scented Lavender & Vanilla Essential Blend Lavender & Vanilla Scented Lavender Blossom Lavender Candle Globe Lemongrass & Eucalyptus Lily Of The Valley Lime Basil Essential Blend Lime Basil Scented Love MMagnolia & Cassis Essential Blend Mahogany Candle Globe Mango & Peach Mocha Latte Scented Mysteria Scented NNew Moon OOatmeal Cookie Scented Ocean Breeze Olive Candle Globe Onyx Opium Orange Ginger - Limited Edition Orange Spice PPansy Blossom Scented Passionfruit Essential Blend Peace Peach Papaya Scented Penhaligon's Neroli Peppermint, Eucalyptus & Ginger Pink Lotus Pomegranate Cherry Scented Poppy & Nectar Scented Q RRelax Relaxing Aromatherapy Romance Romance Aromatherapy Rose Rosemary & White Sage SSandalwood Scented Sandalwood Spice Scented Sandstone Essential Blend Sandstone Scented Sensual Rose & Hibiscus Scented Serenity Aromatherapy Sky Blue Candle Globe Spearmint, Peppermint & Wintergreen Spiced Apple Scented Summer Citrus Sweet Orange & Myrrh Essential Blend Sweetgrass & Sage TTangerine & Blood Orange Tapers Autumn Harvest Tapers Meadow Tealight Candle Terra Cotta Candle Globe Toasted Vanilla Scented Tranquility Aromatherapy U VVanilla Cream Essential Blend Vanilla Cream Scented Vanilla Sensual - Limited Edition Venus Vitality Aromatherapy WWarm Cinnamon Buns Scented Water Lily Scented Winter Solstice Wish Aromatherapy X YYuletide Pine ZZen # Si vostè no ho veig, Sol·licitar-lo El codi font en què es confia des de 1997 100% Garantit genuí Seguretat & Garantia de seguretat Devolucions lliure de problema Enviament gratuït d'Estats Units* Comandes superiors SEK 421.43kr Uneix-te a la nostra llista de Cupó Guanyar un SEK 1,785.71kr Compres de relacions exteriors Introduïu ara » tancar Convertidor de mida OZ ML 1.0 oz 30 ml 1.7 oz 50 ml 2.5 oz 75 ml 3.4 oz 100 ml 4.2 oz 125 ml 6.7 oz 200 ml tancar No hi ha elements seleccionats No heu seleccionat cap element per sota. Select from the below product list by checking the box next to each item. Then click the 'Add To Shopping Bag' button. tancar Embalatge-multímetres Sense caixa Tester Què "sense caixa" significa? Els elements sense caixa són fresc genuí, autèntic i un 100% original. A vegades la caixa exterior es fa malbé en trànsit per la qual cosa s'elimina. Elements sense caixa sempre contenen la fragància original mateix com les versions encaixats. Ells són la millor manera d'estalviar. Caixes poden danyar mentre enviat o manipulats, o les ampolles es rasca així podem comprar-los per menys i passar els estalvis a vostè. Si els codis de la UPC o qualsevol altres codis de seguiment falten, s'altera o defaced de qualsevol caixa de producte o l'ampolla, no era fet pel fabricant i es va produir en la cadena de subministrament, després va deixar el fabricant. ADVERTÈNCIA Inflamabilitat fins sec. No utilitzi a prop de foc, la flama o la calor. Evitar el contacte amb els ulls. No beure. Mantenir fora de l'abast dels nens. Què és un multímetre? Testers són fresc genuí, autèntic i un 100% original. Multímetres contenen la mateixa fragància original i s'utilitzen per grans magatzems per ajudar a promoure una fragància particular. Multímetres són fetes pel fabricant i a vegades vénen en un quadre de simple i, de vegades sense la gorra de luxe. Perquè no hi ha cap envasament decoratiu, podem comprar aquests elements per menys i passar els estalvis a vostè. Si els codis de la UPC o qualsevol altres codis de seguiment falten, s'altera o defaced de qualsevol caixa de producte o l'ampolla, no era fet pel fabricant i es va produir en la cadena de subministrament, després va deixar el fabricant. ADVERTÈNCIA Inflamabilitat fins sec. No utilitzi a prop de foc, la flama o la calor. Evitar el contacte amb els ulls. No beure. Mantenir fora de l'abast dels nens. tancar element # Casa de disseny: Any va presentar: Notes de la fragància: Disponibilitat: Preu de venda al detall: El nostre preu: Afegir a la cistella tancar Mes de sensibilització de càncer de pròstata Aquest setembre, comprar qualsevol dels nostres elements i ens donarà suport la causa donació 15% de la venda a la pròstata Cancer Research Foundation. Articles en la seva compra bossa que es mostren les símbol són eligibile per una donació. FragranceNet.com és orgull de donar suport mes de sensibilització de càncer de pròstata. Offer good through 9/30/14, 12pm EST. Valid on U.S. orders only. tancar


Sisena posició de Montse Alcoba a l’Open de les Amèriques de powerlifting - Esport Adaptat | FCEDF\nSisena posició de Montse Alcoba a l’Open de les Amèriques de powerlifting\nPremsa FCEDF 10 desembre, 2018\nDel 6 al 9 de desembre s’ha disputat l’Open de les Amèriques de powerlifting amb la participació de la catalana Montse Alcoba a la categoria de fins a 79 kg.\nDissabte, penúltim dia de l’Open, es va disputar la competició de la categoria de fins a 79kg amb la participació de Montse Alcoba que va aixecar 92kg en el seu tercer intent, establint d’aquesta manera un nou rècord d’Espanya de la categoria, superant la seva pròpia marca que havia fet fa poc més d’un mes al Campionat d’Espanya per Comunitats Autònomes disputat a Madrid.\nPer poder competir en aquesta nova categoria, la Montse ha tingut que baixar el seu pes en més de 15kg durant aquests darrers mesos. Cal recordar que l’esportista catalana va guanyar la medalla de plata, en la categoria de fins a 86kg, en els Campionats d’Europa celebrats a França al mes de maig d’aquest any.\nCategoryHalterofilia, Notícies destacades


lexiapark traductores. Agencia de traducción Barcelona. Traducciones técnicas. Traducción jurídica. Traducción jurada. Traducción especializada.\nHome Traducció Especialització\nLocalització de programariLocalització de llocs webRedacció i RevisióDisseny i EdicióMàrquetingConsultoria\tEspecialització\tMàxima especialització sectorial\nL'especialització és imprescindible per poder oferir unes traduccions de qualitat, en qualsevol idioma.\nlexiapark escull acuradament els seus traductors mitjançant rigoroses proves de selecció, i els classifica no només per la seva llengua materna i les llengües des de les quals tradueixen, sinó també per la seva especialitat. No és el mateix traduir un curs de matemàtiques de l'espanyol a l'alemany, que un manual d'instruccions d'una màquina talladora, encara que es tracti de la mateixa combinació d'idiomes. Els traductors implicats hauran de ser diferents segons el projecte, perquè els caldran coneixements diferents. Aquesta és la diferència bàsica entre la nostra empresa i altres agències de traducció.\nlexiapark ofereix traduccions especialitzades en els següents sectors:\nEducació i aprenentatge electrònic\nAdministracions i institucions\nProgramari i TI


potter - De paraules per Context\nAl pobre Potter se li escap\n-No: sempre heu estat recte i lleial amb mi, Muff Potter, i no us aniré pas a l'encalç. Ja veieu: això és la més gentil cosa que un hom pugui dir. -O Joe! Sóu un àngel! Per molt que visqui sempre us beneiré fins al darrer dia! I Potter començ\nEspavileu-vos, ara, i no deixeu cap pista darrera vostre. Potter emprengué un trot que ràpidament es convertí en correguda. El mestís romangué sotjant-lo, i murmurà: -Si est\n«Em fico dins el llit per fer-hi un son seguit...» Sst! -Què passa, Huck? -Són homes! Un n'és, sinó els altres. Un d'ells fa la veu de Muff Potter. -Ca!... Voleu dir? -Faig juguesca de conèixer-la bé. No us remeneu ni us bellugueu. No és prou viu per a reparar-nos. Deu estar embriagat, com de costum, ben segur, aquest vell poca-pena del diastre. -Molt bé: estaré ben quiet. Ara n'estan lluny.\n-No me'n podia estar... no me'n podia estar- gemegava Potter. Volia escapar-me, però semblava que no pogués anar enlloc si no és aquí. I altra vegada rompé a sanglotar.\nCom sol passar, la gent voluble i sense seny va perdre els estreps a favor de Muff Potter, i li féu tantes de festes com abans li havia fet ultratges. Però aquesta mena de conducta fa honor al món: així, doncs, no est


Barcelona avança en l’electrificació de la xarxa de bus amb l’equipament de dues línies més | TMB Notícies\nTMB contracta a Endesa X - Dominion la construcció dels carregadors ultraràpids de l’H12 i la V15 i el manteniment de la infraestructura durant cinc anys per 4,6 milions d’euros\nAutobús elèctric en un dels punts de càrrega de la línia H16 / Foto: Pep Herrero (TMB)\nAutobús elèctric en un dels punts de càrrega de la línia H16\nDominion és una companyia global de serveis i projectes d’enginyeria i multitecnològics. Opera com a soci estratègic aportant als clients solucions integrals a les àrees d’indústria, tecnologia i telecomunicacions, energia, infraestrcutres i llar. La proposta de valor de Dominion es basa a maximitzar l’eficiència dels processos de negoci gràcies al coneixement sectorial i a l’aplicació innovadora de la tecnologia amb un enfoc diferent. Nascuts a Bilbao el 1999, compten amb una cultura i un model de gestió únics basat en quatre claus: la digitalització, la diversificació, la descentralització i la disciplina financera. Dominion té presència en més de 35 països, més de 1.000 clients i un equip format per més de 9.000 persones. Facturen 1.000 milions d’euros anuals i cotitzen a la Borsa espanyola des d’abril de 2016.\nLa instal·lació i posada en servei dels punts de càrrega a carrer i a la cotxera de Triangle compta amb co-finançament de la Unió Europea a través de les ajudes “Connectant Europa” (CEF-Transport), que promouen el desenvolupament i millores en infraestructures de transport i l’impuls de la mobilitat sostenible.\nAltres temesMedi ambientConceptesInnovacióMedi ambientTecnologiaInfraestructuraParadaInstitucionsAltresTMBLlocsBarcelonaServeiBusAnys2021\nDescarrega l’arxiu (103.22 KB)


el ventilador per Tavernes: TAVERNES HA CREAT UN LLOC DE TREBALL; EL DE TÈCNIC DE PROTOCOL DE L'AJUNTAMENT\nTAVERNES HA CREAT UN LLOC DE TREBALL; EL DE TÈCNIC DE PROTOCOL DE L'AJUNTAMENT\n¿Estem d'enhorabona?¿S'ha creat un lloc nou de treball i ens hem d'alegrar? Normalment sí que ens hauríem d'alegrar, de no ser de la forma com s'ha fet. Vos expliquem, s'ha creat una plaça a l'ajuntament, la de tècnic de protocol i premsa, i recaurà sobre una persona que designa el govern.\nEl cost sera d'uns 20.000 euros anuals (almenys el primer any) i les funcions será la de gestionar les invitacions a actes, fer notes de premsa, vaja funcions que fins ara les feia el secretari de l'alcalde (que també és un càrrec de confiança).\nÉs a dir, que mentre a Tavernes superem sobradament els 1.800 aturats, el govern del tripartit crea una despesa més que fins ara no existia i no es trobava en falta.\nRes s'ha dit de qui ocupará la plaça. Jordi Juan encara no ha dit públicament qui estará en eixe lloc, possiblement no s'ha dit perque la persona que estara és la mateixa que ha estat en la cordinació de la campanya electoral del Bloc.\nEns preocupa que el PSOE i EU hagen consentit un gasto més quan s'afirma que s'està intentant reduir les despeses. Han callat per tal que el Bloc creara este nou càrrec de confiança.\nDamunt ens diuen que el nou lloc será per a gestionar un boletí d'informació municipal. Més gasto quan no anem sobrats, és a dir, l'ajuntament va a fer un diari on contará les seues coses. Sembla ser que amb l'excusa de que la gent sapia que es fa a l'ajuntament. Es veu que el Tripartit no té prou amb la nova TDT, amb la ràdio, amb la Veu de la Valldigna, amb les blogs...vol el seu propi diari i una despesa més.\nA eixe ritme de colocació i gasto, ja poden anar posant-se denuncies que en faran falta moltes.\nPublicado por el ventilador de Tavernes en 23:37\nAnónimo 11 de octubre de 2011, 1:45\npor lo menos habra alguien que ponga un poco de orden en los actos institucionales que parece que cada uno va a lo suyo y nadie sabe nada\nles aparences de vegades són la més senzilla veritat: per als del tripartit sembla que els que més els val és "la foto". Dic tripartit pq els 3 han votat a favor, tot i que pensava que eixà tàctica era només del Bloc.\nUna passa, una foto; una reunió, una foto; qualsevol cosa, una foto.\nEs preocupa més de mostrar les coses que de fer-les!\nEnrique Estruch i Ferrando 11 de octubre de 2011, 4:25\nLo único que puedo decir es que Vicente Bufante va a ser contratado para algo de prensa, supongo que será ese el cargo que señaláis, si hace falta o no dicho cargo lo desconozco, solo puedo decir que es un buen profesional y que creo hará bien su trabajo en todo caso.\nÉs normal que l''Ajuntament vullga informa directament, sobretot comprovant com s'informa, perdó desinforma, en blogs com el Ventilador.\nAnónimo 11 de octubre de 2011, 8:41\nDe que es el lloc de Protocol o de Patracol?\nQuina poca vergonya tenen els del BLOC. Lloguen a una persona per a fer-los la campanya electoral i ara volem que li paguem entre tots els del poble.\nI els del PSOE i EU diuen a tot que si??\nSi des de l'Ajuntament s'informa al ciutadà i guanyem en transparència, el lloc de treball val la pena. Perquè amb el PP tot era negre i per a repartir entre els seus amigots\nAnónimo 13 de octubre de 2011, 4:02\nLa primera mostra del que fa i fara el Gabinet de Premsa del tripartito que va a costar al poble prop de 23.500 € mes la Seguretat Social es:\nLa web de l'ajuntament www.tavernes.es ignora als quatre regidors del PP que estaben a l'acte dels premis del Ral.li fotografic i sols cita a la regidora del tripartito pero, oh sorpresa, a la presentacio del disc de Ximo Cafarena cita als sis regidors del tripartito que estaben aplaudint.\nPodeu vore les noticies a www.tavernes.es\nLa veritat es que el sou el paguem tots pero es beneficia el triaprtito.\nPor tinc del que puga traure al Boleti Informatiu Municipal\nAnónimo 13 de octubre de 2011, 13:33\noh sorpresa, a la presentacio del disc de Ximo Cafarena cita als sis regidors del tripartito que estaben aplaudint.\nNo hi havia cap del PP.\nEnrique Estruch i Ferrando 15 de octubre de 2011, 0:59\nPer favor, hasta una pressentaçió d'un disc teniu que politizar?\nJo prosse que a Ximet, el de "adeu company" i "salut i republica", el nomenen inspector de aires condicionats... ell sap perque eu dic i l'ajuntament també, veritat Manolo? un abraç Ximo.


FC Barcelona: Messi ha fallat gairebé la quarta part dels penals que ha llançat | Esports | EL PAÍS Catalunya\nL'astre argentí ha errat 14 de les 63 penes màximes que ha executat amb el Barça mentre batia tots els rècords golejadors\nBarcelona 24 AGO 2015 - 12:39\tCEST\nMessi, contrariat després de fallar el penal a San Mamés. JOSEBA ETXABURU REUTERS\nEl Barça va començar dominant la pilota (78%) a San Mamés, on s'acabaria imposant per la mínima a l'Athletic, però el joc transcorria al seu camp (68% de localització). Lluny del porter rival Iraizoz, el primer gol del Barça a la porteria de l'Athletic va haver d'esperar fins al minut 30. I va ser de penal. Gorka Iraizoz li va negar el gol a Messi i va perllongar la maledicció de l'argentí des dels 11 metres.\nMessi és el màxim golejador en la història de la Lliga (286 gols), el que més gols va marcar en un any natural (91 el 2012) i el millor artiller a la Champions (77, un rècord que comparteix amb Cristiano Ronaldo). Registres extraordinaris que Messi va convertir en ordinaris. No obstant això, el 10 no és fiable des del punt de penal. Com a blaugrana, n'ha llançat 63 i n'ha fallat 14: el 22% (Cristiano n'ha tirat 64 amb el Madrid i n'ha errat 7: l'11%).\nEl d'ahir és el sisè penal que atura Iraizoz en la seva carrera i es converteix en el segon meta (amb Diego Alves) capaç de negar-li el gol des dels 11 metres al 7 del Madrid –Cristiano no la va encertar el 2 de maig del 2013– i al 10 del Barça.


El software que s'adapta a les diferents particularitats del sector industrial\nEl control de processos industrials és, de tots els sectors, el que més personalitat imprimeix a les seves aplicacions. Fins i tot fabricants competidors en un mateix producte presenten processos de fabricació i controls de qualitat diferents.\nEn aquest grup englobem productors de sectors tan diversos com la fabricació de plàstics o la fabricació de mobles. La varietat de processos és enorme, i exigeix que el nostre personal, es submergeixi en la problemàtica de cada client per poder oferir solucions ajustades a les seves necessitats.\nCas d'èxit: Tecalex


Toni Cassany: 2009\nPer riure una mica amb les possibilitats lingüístiques:\nATIBORRARTE: Desaparecerte a ti mismo\nBERRO: Un bastor alemán (bor ejemblo)\nCACHIVACHE: Pequeño hoyo en la calzada,\nCAMARÓN: Enorme aparato que saca fotos\nCHINCHILLA: Auchencia de achiento\nDECIMAL: Pronunciar erróneamente\nDIADEMAS: Un veintinueve de febrero\nDILEMAS: Sigue hablándole\nENDOSCOPIO: Preparo los exámenes, excepto dos\nESGUINCE: Uno más que gatorce\nESMALTE: Entre lune y miélcole\nMEOLLO: Escucho mi voz\nNITRATO: Ni siquiera intento\nNUEVAMENTE: Cerebro por estrenar\nONDEANDO: Ahí por donde voy\nTELEPATÍA: Televisor para la hermana de mamá\nTELÓN: Cacho tela de 50m o más\nPOLINESIA: mujer policía un poco tonta.\nPublicado por Toni Cassany en 20:00 8 comentaris:\nUn quadre per a una cuina\nFa més de dos anys la Fundació Àstrid-21, que vetlla per persones amb Síndrome de Down, em va fer una curiosa proposta: pintar un quadre a quatre mans amb un alumne seu. El quadre havia de subhastar-se al sopar de les flors que se celebra cada any a l'Hotel Fornells Park i que serveix per recaptar fons per a la fundació.\nDesprés de la inicial sospresa, vaig pensar que el millor seria agafar un quadre meu a mig fer (bé, diguem que quasi bé era acabat) i acabar-lo amb aquest noi tan trempat. L'Albert Puig, era un artistàs. Quina afició! Quina il·lusió que li feia pintar allò. M'ho vaig passar molt bé perquè l'Albert gaudia intensament de l'experiència. A més era absolutament dòcil. Jo li deia: ara pintarem aquest camp de color lila. Ell xucava el pinzell i executava el suggeriment amb precisió artesanal.\nQuan el quadre va ser acabat o gairebé, me'l vaig endur a l'estudi i encara li vaig fer algun retoc més. En el sopar de les flors, el senyor Joan Gaspart, ex vicepresident del Barça i ànima impulsora del sopar i de la recollida de fondos, va subhastar l'obra d'art. Hi va haver algunes puges fins a no sé quina quantitat. Però en un moment determinat, el senyor Joan Fausto Martí, que al Cel sigui, va oferir 4500€. Aquest home només pensava en ajudar a Àstrid, la qual cosa l'honora i segur que Déu li ha retornat el cent per u evangèlic.\nDic que només pensava en ajudar Àstrid perquè una vegada va recollir l'obra d'art, va afirmar, micròfon en mà, que el posaria a la cuina!!\nQuan em va tocar el torn de paraula vaig agrair la seva generositat i li vaig demanar que el pengès el més lluny possible de l'aixeta, si podia ser...\nPublicado por Toni Cassany en 9:00 11 comentaris:\nEtiquetas: art, àstrid, Síndrome Down\nCopio de http://www.elboomeran.com/la petita ressenya d'aquesta novel·la o conjunt de relats que tenen en comú ser protagonitzats pels habitants de Winesburg, Ohio.\nÉs una delícia literària. Qui me la va recomanar, la M. Carme, de l'Empúries, em va dir que era l'obra escollida pel premi llibreters de l'any. Em va demanar que no en digués res. Fa pocs dies es va fer públic aquest premi no acostuma a fallar i Acantilado, tampoc.\nUs en copio un fragment:\nUn hombrecillo grueso y anciano daba vueltas nerviosamente por la veranda medio en ruinas de una casita de madera que había junto al borde de un barranco cerca del pueblo de Winesburg, Ohio. Detrás de un campo alargado y sembrado de trébol, que, sin embargo, sólo había producido una enmarañada cosecha de hierbajos de mostaza amarilla, se veía la carretera por la que avanzaba una carreta cargada de recolectores de fresas que regresaban de los campos. Los recolectores, hombres y mujeres jóvenes, reían y gritaban bulliciosamente. Un muchacho vestido con una camisa azul saltó de la carreta y trató de arrastrar con él a una de las chicas, que soltó agudos gritos de protesta. Los pies del muchacho levantaron una nube de polvo que flotó frente a la faz del sol poniente. Del otro lado del campo llegó una voz suave y atiplada. «¡Eh, Wing, a ver si te peinas, que se te va a meter el pelo en los ojos», le ordenó la voz al hombre, que era calvo y se toqueteó la frente despejada con sus manitas como si estuviera arreglándose una mata de rizos enredados.\nPublicado por Toni Cassany en 20:02 4 comentaris:\nI no va tornar... tampoc\nSempre he anat curt de quadres. En part ha estat degut a l'èxit de vendes, ho dic amb tota la modèstia de la qual sóc capaç (que ja es veu que és misèrrima, no?) en fi, és la veritat, què voleu que us digui... I per altra banda, com tothom ja deu saber, no dedico 8 hores diàries a pintar i per tant la meva producció és més aviat limitada.\nSigui com sigui, sempre m'han faltat quadres i quan m'empaitava una exposició, doncs havia de fer mans i mànigues per acabar d'omplir.\nHe procurat moltes vegades, quan un quadre m'ha agradat especialment, quedar-me'l; i me l'he penjat a casa. Aquest que veieu era a la meva habitació, davant per davant del llit. Sempre ho he fet amb la recança de sospitar que allà hi tenia els dies comptats i que no acabaria pas essent el seu lloc ni formar part de l'herència futura...\nI és que quan arribava l'exposició jo tirava de la "col·lecció de l'artista". Ja en pintaré un altre, pensava...\nEn aquest cas, però n'estava segur que tornaria perquè el vaig portar a l'exposició quan aquesta ja estava iniciada i no el van penjar com els altres... Ah, noi, però quan va tornar a casa i es complia el meu vaticini, es va trobar amb un galerista que em demanava una exposició en el termini d'un sol mes. M'interessava molt la cosa i vaig pensar que aquest quadre no resisitiria tanta bona sort.\nEfectivament, hores d'ara deu fer companyia a algun desconegut per a mi que se'l mira cada dia abans de fer un son.\nPublicado por Toni Cassany en 20:54 6 comentaris:\nUn debat crucial\nUs animo que visiteu el bloc d'una persona intel·ligent. Té un debat encetat sobre el tema dels crucifixos, sobre la seva pretesa retirada que és molt interessant, entre d'altres coses perquè hi opina gent que té idees contràries i tothom ho fa des del respecte més absolut i sense estar preocupat de mostrar-se com el més savi de tots. Un debat serè i enriquidor.\nEl trobareu a http://www.nachouria.com/2008/11/qu-cruz.html\nPublicado por Toni Cassany en 20:24 5 comentaris:\nEtiquetas: creu, idees, pensaments\nReivindicació de la moral\nAra ja han passat uns dies des dels darrers escàndols de corrupció d'afamats polítics. Voldria parlar des de certa perspectiva que em dóna el temps transcorregut. Ja he comptat fins a cent, i fins a mil.\nHi ha moltes veus que clamen en el desert perquè es faci justícia, perquè s'estiri la manta fins al final, perquè, sobretot, es prenguin mesures que impedeixin que passin aquestes coses que fan tan mal a la res publica.\nJo voldria recordar una cosa que em sembla molt simple i evident: no hi ha mesura possible que garanteixi res. L'home és home i ho seguirà essent. La temptació continuarà existint i l'0portunitat, també. No té volta de full. Encara que fem moltes lleis i decrets que posin molt difícil fotre la mà al calaix -que s'han de fer, eh?- sempre hi haurà qui inventarà un artilugi a mida per fer-se el llest. Feta la llei...\nNo vull manifestar desencís, desànim ni desafecció (si bé mai m'havia sentit tan aprop de les ganes d'engejar tota la classe política a prendre vent). No, ans el contrari: voldria fer ben palès que només hi ha una cosa que ens impedeix no caure en el parany de la cobdícia: la nostra consciència moral. Així de clar i que se'm perdoni tanta contundència: quina és la raó més poderosa que em faria enrere a l'hora de robar? La por a la presó? A l'escarni públic?... No. Em temo que no n'hi ha prou (si bé ajuda, és clar). Si jo tingués la manera que mai ningú s'assabenti que he fet quelcom d'aquesta mena, l'únic obstacle seria la meva consciència davant Déu, que no em deixaria viure amb pau. Jo ho veig així: o recuperem els valors morals tan defenestrats per aquesta societat tan amiga d'oblidar les nostres arrels cristianes o transcendents, o estem ben fotuts.\nPublicado por Toni Cassany en 19:05 14 comentaris:\nEtiquetas: consciència moral, corrupció\nUn quadre sense firma\nEm sembla que és l'únic dels vuit o nou cents que porto pintats a la meva vida pictòrica que no té firma. M'ha passat alguna vegada que he hagut d'anar a la galeria amb pinzell i paleta a signar algun quadre que per descuit havia deixat sense signatura... Però una vegada, uns compradors no van tenir prou paciència i van demanar endur-se el quadre abans que no acabés l'exposició. Jo, durant la inauguració, havia vist la mancança. L'endemà vaig anar a la Galeria amb el pinzell, però el quadre havia volat. Els intents de fer-lo venir a la Galeria o d'anar jo a cals amos van ser sempre infructuosos. No l'he vist més. És meu?\nPublicado por Toni Cassany en 9:23 7 comentaris:\nMe llamo Octave y llevo ropa de APC. Soy publicista: eso es, contamino el universo. Soy el tío que os vende mierda. Que os hace soñar con esas cosas que nunca tendréis. Cielo eternamente azul, tías que nunca son feas, una felicidad perfecta, retocada con el PhotoShop. Imágenes relamidas, músicas pegadizas. Cuando, a fuerza de ahorrar, logréis comprar el coche de vuestros sueños, el que lancé en mi última campaña, yo ya habré conseguido que esté pasado de moda. Os llevo tres años de ventaja, y siempre me las apaño para que os sintáis frustrados. El Glamour es el país al que nunca se consigue llegar. Os drogo con novedad, y la ventaja de lo nuevo es que nunca lo es durante mucho tiempo. Siempre hay una nueva novedad para lograr que la anterior envejezca. Hacer que se os caiga la baba, ése es mi sacerdocio. En mi profesión, nadie desea vuestra felicidad, porque la gente feliz no consume.\nPg. 17 de "13'99 euros" de Frédéric Beigbeder.\nFixeu-vos quin efecte podria provocar parlar als adolescents des de la perspectiva amb què es fa en aquest text que fa temps em va passar un tal Joan Pòrtulas, un tiu que hi toca molt, la veritat.\nPublicado por Toni Cassany en 19:21 8 comentaris:\nEtiquetas: adolescència, consumisme\nRedacto este post en castellano por deferencia con José Ramón Ayllón, autor del libro del que voy a hablar.\nYo había soñado muchas veces con tener entre mis manos un libro como éste. Hace años lo habría usado mucho en mis clases de BUP. Ahora no paso de 4º de ESO y tendré que conformarme con leerles a mis alumnos algunos fragmentos. Se trata de un somero repaso a las grandes ideas filosóficas que mueven el mundo, rastreadas a lo largo de grandes obras de la Literatura universal: temas como la muerte, el bien y el mal, Dios, el hombre, vistos con los ojos de Ulises, Ana Frank, Robinsón, los hermanos Karamazov... Os enamoraréis de la Filosofía y de la literatura de un solo plumazo.\nEste libro tiene muchas virtudes, pero voy a comentar solo dos que me parecen fundamentales: La primera es formal y se refiere al estilo de Ayllón: es pura fluidez. No sé si os ocurre al leer a este autor, pero la sensación es de rodar por un plano inclinado. Su sencillez expositiva (¡qué difícil lograr eso!) te lleva de la mano. Su frase es de contrucción ágil. La segunda virtud se refiere al contenido: Ayllón consigue algo increíblemente complicado: ser sintético. Consigue enarbolar una montaña de complicada ciencia filosófica con una sencillez de razonamiento impresionante. Todo es sencillo cuando lo trata con su prosa sobria y elegante. Os lo aconsejo si sois de los que tenéis ganas de atacar los grandes temas sin tener que leer, a estas alturas del partido, grandes tomos o ensayos complejos. Ayllón acerca al lector las grandes ideas y las sintetiza con amenidad de la mano de las principales creaciones de ficción del hombre. Cada capítulo, un tema. Por cierto, no os perdáis el último sobre el tema de Dios. Magistral. ¡Gracias, Joserra!\nPublicado por Toni Cassany en 9:34 6 comentaris:\nEtiquetas: Ayllón, llibres\nUna vegada em va venir un senyor de Barcelona a comprar un quadre a l'estudi. De fet em va fer un encàrrec. Em va donar instruccions força precises, cosa que m'incomoda una mica perquè et limita massa la feina creativa. Aquest senyor no em va dir que volia un paisatge primaveral. Em va dir que hi volia gallarets, quiquiriquís, roselles, com vulgueu dir-n'hi. Va dir que volia uns elements concrets... Quan li vaig ensenyar el que havia pintat, al cap d'un mes, em va dir que no era allò exactament el que volia. Que li faltava algun arbre més, un punt més de color al cel, la muntanyeta de la dreta més no sé què, l'herba del primer pla més fosca... Vaja torreco... (perdó!). Em vaig armar de paciència i vaig fer nombroses rectificacions d'acord amb les seves indicacions impertinents. Anava tan fotut de calers que li hagués pintat un drac amb minifalda rosa al bell mig del camp, si m'ho hagués demanat. Esperàvem el 4t fill, aquell jove artista del qual us vaig parlar fa un parell de posts.\nEl torno a trucar. Ja estic. Torna a venir. Li poso el quadre al davant. Posa cara de lluç al forn. Potser podríem treure aquell arbre de la dreta? No sé, què li sembla? Oi tant!!!!!! vaig fer jo. No vol pas que li foti un arbust cremant al primer pla? No, això no li ho vaig pas dir, la veritat. Només ho vaig pensar. Li vaig dir que d'acord, que en dos dies tindria el quadre perfecte.\nAl cap de dos dies torna.\nSant tornem-hi. Li ofereixo una cadira. S'asseu (devia tenir més de 70 anys, no era qüestió que se m'esgotés i decidís tornar més tard...) Li poso el quadre al davant.\nSe'l mira com si no l'hagués vist mai. Va movent el caparró d'un costat a l'altre. Jo resava a Sant Antoni gloriós... Per fi, em mira i diu: no troba que aquell núvol del mig fa massa llum? Se m'hi en va la vista cap a ell. Fote't ulleres de sol, cony!! Vaig pensar jo. Però tampoc li ho vaig dir, és clar. El meu futur fill artista em feia aguantar tot i més.\nSabeu què vaig fer? Li vaig dir: tot el demés li fa el pes? Li estaria tot bé si no fos pel núvol? Ell va fer que sí, tot convençut. Llavors jo li vaig dir que s'esperés un moment. Vaig agafar el quadre, me'l vaig emportar a l'habitació del costat i amb el meu dit gros vaig esborrar el maleït núvol, que encara era moll, gràcies a Déu i no va oferir resistència.\nQuè li sembla ara, (fotut torrecantanyes)? - Carai!, m'agrada, va exclamar. I jo, gràcies Sant Antoni!\nAquest senyor que ara deu ser al cel dient-li a Nostre Senyor on ha de fotre els núvols cada matí, es deia Antoni. El nostre patró va fer possible la transacció.\nPublicado por Toni Cassany en 19:00 4 comentaris:\nOn són els Síndromes de Down?\nAvui he rebut aquest post. M'ha encantat. És de Nacho Uría i me l'ha enviat Jose Ramón Ayllón. El copio tal qual. Diu així:\nPublicado por Toni Cassany en 22:41 7 comentaris:\nAquesta setmana he fet dues xerrades a un públic força nombrós. L'una parlava de matrimoni (com no!) i l'altre de coherència amb la decisió d'haver escollit una determinada escola. La veritat és que m'ho he passat molt bé en totes dues. Primer passes nervis, però quan ja hi ets pel tros, tot és més fàcil.\nA la conferència sobre coherència vaig dir als pares que no hi havia cap mal en portar una arrecada a l'orella; que si es volia, un s'hi podia penjar fins i tot una cafetera. Tampoc està escrit enlloc que sigui incorrecte portar una cresta de dos pams decorada amb l'arc de Sant Martí. És una qüestió d'estil. El problema és quan un oblida que l'estil educatiu, la forma, respon a un determinat contingut que el fa visible. És a dir, el problema és quan ens porten a l'escola un nen a qui han ensenyat que aquella nostra manera de fer no va amb ell. Llavors li creen un conflicte a la pobre criatura.\nA primeríssima fila hi havia una parella que m'escoltava amb cara amable. Ell portava rastes fins la cintura i ella tenia tatuatges fins al carnet d'identitat. Vaig pensar que potser m'agrairien tanta claredat expositiva.\nPublicado por Toni Cassany en 20:26 3 comentaris:\nEtiquetas: conferència, estil educatiu\nUn quadre amb història\nTots els quadres en tenen, d'història, però d'aquest en guardo un record especial. El tenia al cavallet. Hi havia estat treballant moltes hores. Tota la massa d'herba del primer terme costava molt. Feia poc que pintava... El meu fill Jordi tenia 4 anys... Corria per l'estudi, per la tranquil·litat del meu estudi. Jo tenia pipí, molt de pipí. Quan vaig tornar, el meu fill s'havia tornat artista. Tenia a la molsuda maneta dreta un pinzell. El pinzell més gruixut de tots els que faig servir. Senyor! Regalimava!!! Ara m'entendreixo recordant la cara que em va fer quan jo el vaig mirar. Aquelles ulleres a la punta del nas. Aquella expressió barreja de "sóc un artista!" i "per què fas aquesta cara d'assassí?"... Vaig fer: "Jordi, no hauràs...?" En arribar al cavallet vaig veure com l'habilitat del meu fillet havia convertit moltes hores d'esforç perquè la massa verda semblés herba a tocar, en, novament, una massa verda amorfa. "La mare que et va!!!!" El meu petit artista feia una cara... Me l'hagués menjat (en el sentit caníval del terme). Que maco i ingenu el recordo ara. La cosa no va passar d'aquí, gràcies a Déu.\nAquell quadre va quedar apartat i proscrit. Més tard, el vaig arreglar i exposar, però no es venia. Hi havia afegit unes flors roses al primer terme, per dissimular la tasca del petit geni de 4 anyets, però la seva germana gran va proferir aquell incissiu "aquestes flors tenen color de xiclet" que em va acabar d'ensorrar a la misèria. Anys després d'això, vaig refer tot el quadre i em va quedar tal i com el veieu a la imatge.\nUna vegada acabat, sempre he pensat que si no hagués sigut pel petit Jordi, aquest quadre no hagués sigut mai tan bonic com va acabar essent-ho.\nPublicado por Toni Cassany en 20:10 4 comentaris:\nLes senyoretes de parvulari\nDilluns vaig al CEI Bell-lloc a fer una xerrada a les professores o mestres. Això és el que els penso dir: en primer lloc, que és admirable el que fan i que mereixen el nostre més incondicional recolzament i admiració.\nEn segon lloc, que la seva tasca és d'una transcendència molt gran. La seva feina remet a un futur incert i desconegut (els seus alumnes es jubilaran al voltant del 2.075). Si ara ja no sabem com serà el món d'aquí cinc anys, imaginar com serà quan els seus actuals alumnes pleguin d'estudiar i de treballar, és pura utopia. Per tant, cal que centrin la seva acció educativa en educar la persona, en fer que aquests nens i nenes del 2009 siguin capaces de fer el be en la societat que els toqui viure. I això passa per educar la voluntat, la capacitat de treball, les virtuts humanes fonamentals, etc. I per aquesta tasca o tenen els pares al costat o es trobaran amb dificultats enormes.\nDesprés els parlaré del que entenc que són les quatre condicions per a ser un bon o una bona mestra: la primera, ser unes veritables expertes en el que fan, que vol dir que els cal estar formades en la seva professió. També els cal estar formades com a persones perquè ningú no dóna el que no té; segona: estimar els alumnes, condició sine qua non per exercicir aquesta feina. I que exigir és una manera d'estimar; tercera: conèixer-los bé i estar a punt segons les necessitats de cada nen o nena; i la quarta, que els agradi o fins i tot apassioni, la feina que fan. Si no els apassiona aquesta professió, si no és vocacional, no aconseguiran fer-la del tot bé.\nEn darrer terme els parlaré de què vol dir ser professora d'aquesta escola. Vull dir que aquí tot això es viu amb un determinat estil i amb una determinada idea.\nPublicado por Toni Cassany en 20:53 3 comentaris:\nEtiquetas: conferència, feina de mestra, xerrada\nTrobo que és tan útil recomanar un llibre, una bona lectura, com deseconsellar-ne un. El darrer post de llibres que vaig escriure era per desaconsellar la lectura d'un totxo: Els pilars de la terra.\nAra us vull parlar d'un altre: En manos del diablo, de la francesa Anne-Marie Garat. Una escriptora excel·lent totalment desconeguda per mi. La novel·leta té, només, 1335 pàgines. Mai no havia llegit una novel·la tan llarga. Però me l'he empassat la mar de bé durant el mes d'agost. M'ho he passat molt bé moltes estones. Alguna vegada he trobat que l'autora carregava massa la mà en les descripcions minucioses i extenses. Es tracta d'una història d'aquelles llargues que omple molt: se situa a la França de primers de segle XX. Les darreres pàgines tenen com a rerefons l'esclat de la primera Guerra Mundial. La protagonista -la guapa Gabrielle- rep, a les primeres pàgines, la trista notícia de la mort del seu estimat Endre. S'obsessiona en saber què li ha passat exactament. On, quan, com i per què es va morir. Comença a investigar pel seu compte i aviat es troba immersa en enrenous que la sobrepassen: conspiracions del Ministeri de la Guerra per la investigació en armes químiques, crims de diversa mena, etc. Per seguir de prop les seves pesquisses es fa passar per institutriu i és contractada per una família molt poderosa, els Galay, fabricants de galetes, on coneixerà d'aprop més coses que no esperava. S'enamora de Pierre, el científic de la família, i pare de la criatura que té sota el seu càrrec d'institutriu. Amor, guerra, crim, família... Mil coses.\nUs l'aconsello? No ho sé. Em sembla que no. M'ho he passat bé llegint, sí, però no sé si val la pena que invertiu tantes hores en una novel·la així. Vosaltres mateixos. Jo l'he llegit perquè m'atreia la història i era un regal inesperat del meu fill un dia que es va sentir generós.\nPublicado por Toni Cassany en 20:11 5 comentaris:\nUns pilars de la terra molt mal posats\nL’he abandonat a la pàgina 401. Adéu, Ken Follet i els teus Pilars de la terra. No valia la pena. Ja me n’he cansat de tan tòpic medieval indocumentat. L’Edat Mitjana, segons aquesta versió apòcrifa, és una època primitiva de l’home. Aquest és un ser realment poc desenvolupat. Des de les primeres pàgines l’autor confon la cruesa de la vida amb el salvatgisme immoral. Les persones es trepitgen unes a les altres per tirar endavant en una mena de selva convivencial. La lletgesa de la vida hi és present sempre. No sortia el sol, llavors? I tot brutejava i la gent escopia i renegava, conspirava i odiava encara més que ara? On són els bons?\nLa religió requereix un tractament apart: no hi ha monjo o religiós en general que ho sigui per vocació. Els qui manen, a l’església, hi són com a fruit de conspiracions diverses, totes encaminades a la conquesta del poder terrenal. Déu és, per a ells, un ésser justicier, despietat i sense sentit, en el nom del qual tot s’hi val —fins i tot les traïcions i perversions—. Els capellans i monjos ho són gairebé tots no se sap per què, però en cap cas hi ha cap vocació per enlloc. I finalment els novicis viuen una mena d’engarxolament de la voluntat i de les seves facultats mentals que els fa d’allò més estúpids. La seva renúncia a la carn és imposada i per tant falsa i per tant s’hi foten de quatre potes dia sí, dia també.\nEn fi, massa imbecilitat junta.\nI per què n’he llegit 400 pàgines, us estareu preguntant? Doncs, en primer lloc per poder dir tot el que acabo de dir amb coneixement de causa; en segon lloc perquè m’hi he enganxat, perquè la història enganxa una mica, no ho nego; i en tercer lloc perquè no deixo de ser un bocamoll, a voltes.\nPublicado por Toni Cassany en 0:18 7 comentaris:\nEtiquetas: Ken Follet, llibres, Pilars de la terra\nPer tots els anys, Frank i Maite!!!\nUna fada del bosc llegint a sota un bolet. Així és la màgia. Us desitjo que sigueu molt feliços i que sapigueu fer màgia a les vostres vides de forma que les convertiu, pel toc de la vareta de les vostres ganes, en felicitat a cabassos. Us la mereixeu!\nPublicado por Toni Cassany en 0:26 8 comentaris:\nEtiquetas: ex-libris, Frank Bayer\nSabeu que em deia l'altre dia l'ex rector de la UdG? Doncs que en CINC ANYS hauran desaparegut del panorama escolar els llibres de paper i que hauran estat substituïts per llibres digitals. Fa cosa d'un mes el responsable dels llibres de text de Barcanova em deia quelcom semblant: anem al llibre digital, no hi ha volta de full. I tots dos afegien una cosa sorprenent i curiosa: no els agradava la cosa. Hi estaven en contra.\nEl món digital fa mitja por. Ens fa por als emigrants digitals, però no als nadius (coneixeu aquesta terminologia del nord americà Marc Prensky?). Tanmateix és bo que això sigui així. La por, sinó és paralitzadora i estéril, és bona. És un mecanisme de defensa contra aquells que identifiquen novetat amb valor inqüestionable. Deia Luri en el seu clarificador llibre que les noves tecnologies s'imposen sense reflexió, sense consideracions sobre què s'hi guanya amb la seva presència, i el que és pitjor, què s'hi perd.\nAquest estiu m'he posat a treballar en els llibres digitals. N'estic fent un, de fet. Hi ha qui es pensa que un llibre digital és el mateix que un llibre de paper però visualitzat a la pantalla d'un ordinador. I no és això, companys, no és això. De cap manera. O la informàtica m'aporta unes eines fins ara desconegudes en el món de la il·lustració en paper o que se'n vagi a fer punyetes. I si la informàtica ha d'anul·lar la relació o contacte visual entre mestre i alumne per substituir-la per la relació alumne-màquina, no la vull per res. La informàtica no pot pretendre substituir la relació humana. Qui es pensi que gràcies al llibre digital no caldrà que vagi a l'escola és un somia truites, un il·lús.\nI llavors, què aporta la digitalització dels continguts? Doncs, el que ha d'aportar el llibre digital és, com a mínim, tres coses: en primer lloc, una major implicació de l'alumne en el seu aprenentatge, de forma que passi de ser alumne passiu a alumne actiu (aprendre fent, practicant, després d'escoltar el professor, és clar); en segon lloc, l'animació dels continguts (fins ara vèiem un dibuix del volcà i les seves parts; ara, amb un clic, veurem una animació d'una erupció volcànica i amb un altre clic, ens connectarem a Internet i veurem la darrera erupció del Kilauea (Hawai) que està en contínua erupció des de 1983; i, en tercer lloc l'augment exponencial del nombre d'excercicis: quants exercicis de B-V feia ara de deures un alumne per al dia següent? 5?, 6? Quants en farà ara a base de clics? 30!\nQuè vol dir això? Que ara no farem dictats ni redaccions, ni dibuixos creatius ni...? NO. Això ha de continuar perquè és insubstiutïble!\nI, doncs tot això vol dir que d'entrada i sense més, aprendran més i millor? NO, NO i NO. Per sort o per desgràcia, l'èxit en l'aprenentatge seguirà depenent de l'esforç, del treball ben fet, de l'autoritat del mestre, de la unitat de tots, escola i família, en un mateix projecte educatiu (que, per cert, es demostra, no pel que està escrit en un paper, sinó per com es comporten els alumnes). Doncs llavors per què ens interessa? ens interessa perquè aportem unes eines que, ben emprades, poden ajudar a allò que s'està fent.\nPerò la principal tecnologia continuarà essent el professor!\nEn fi, visca els llibres digitals sempre i quan ens facin arribar a on fins ara no podíem arribar, però vade retro! si pretenguessin substituir-nos, tornar-nos consumistes d'uns continguts en permanent devalució i fluctuació.\nPublicado por Toni Cassany en 9:00 Cap comentari:\nEtiquetas: educació, llibre digital\nEls profes i les vacances\nHi ha gent que no suporta veure les vacances que tenim els professors. Voldria fer diverses consideracions al respecte: no diré que ens les mereixem, que avui dia la nostra feina és més feixuga que mai, que estem cremats, que arriba un moment que no hi ha qui aguanti els alumnes, que fa una calor d'espant a les aules i que no es pot treballar allà adins amb 30 ànimes transpirant 37º a l'ombra... Tampoc no diré que tenim moltes vacances però pocs diners per gastar... No diré res d'això perquè per a mi la veritat és una altra.\nLa veritat és que estic encantat amb la meva feina, que és fruit de la meva vocació professional, que aquest any estic reventat però no cremat ni esgotat. Que em queden ganes aquest any i cada any, de fer coses noves d'inventar i incorporar moltes idees que millorin la meva feina i la seva eficàcia. Tinc dos mesos de vancances. (de l'1 de juliol al 31 d'agost, si fa no fa) Sí. I n'estic content perquè és un temps generós que em permet desconnectar de l'escola i dels alumnes, però també de carregar piles. Us explico a què les dedico? Una o dues setmanes, a deixar feina feta pel setembre o a fer feina de departament de llengües (noves programacions, o continguts); una altra setmana la dedico a la meva formació professional (cursos d'estiu de professor, d'orientador familiar, d'habilitar-me per a la incorporació de les noves tecnologies... Cada any una cosa diferent); dedico dues o tres setmanes, segons l'any, a descansar del tot: família, llegir, platja, llegir, família, llegir, dolce far niente, pensar, llegir, tot plegat sense massa moviment... La resta (dues o tres setmanes més) pintar, i aquest any, amb una intensitat inusual a fer els llibres digitals de Castellà de 1r a 4t d'ESO. D'això en parlaré en un altre post.\nQuina vida la dels mestres? Doncs sí, senyors, quina vida! Collonuda de dalt a baix. Dono gràcies a Déu de ser professor. Considero que és un dels millors oficis que es poden fer a la vida. La societat ens necessita i ens necessita en plena forma. Tenim dos mesos de vacances, sí! I com ens vénen de bé! Us hi apunteu? Feu-vos mestres, home! No costa tant... no?\nPublicado por Toni Cassany en 9:00 8 comentaris:\nEtiquetas: mestre, vacances\nAquest és un llibre extraordinari en molts sentits. La veritat, m'ho passo tan bé llegint novel·les que, quan vull llegir assajos, m'ho haig de pensar bé i no fallar el tret. Bé doncs aquest és un tret segur.\nPer què? Doncs perquè el seu autor, Gregorio Luri, tal com diu la contraportada, "presenta alhora tres qualitats molt poc freqüents entre els que ara pontifiquen sobre l'ensenyament: una sòlida formació filosòfica, coneix molt bé les escoles d'Europa i del món i parla des d'una llarga experiència a l'aula."\nI què aporta Luri? Doncs, idees clares que vénen que ni pintades en un moment com l'actual, caracteritzat per l'esgotament general i el desànim en molts casos. Luri reinvindica un paper que li ha estat manllevat a l'escola: el de fer de mitjancer entre dos ribes del riu de la vida: el del món infantil que necessita entendre el món i el de la realitat que cal entendre per fmillorar-la. Reivindica, per aquest pont, fonaments sòlids: valors estables. La moral del treball ben fet, de l' esforç, de l'autoritat del mestre, de les bones maneres...\nPerò apart d'això, que, no ens enganyem, "ja ho sabíem", m'ha encantat el llibre perquè fa un repàs extraordinàriament lúcid d'assumptes que sempre se m'havien escapat: les teories dels moviments de renovació pedagògica, de les escoles d'estiu i les seves declarades, de les teories de la postmodernitat, del pensament líquid (Bauman, Virilo i cia), de la moral fashion, del consum contra el treball, de l'activisme i el constructivisme, de la informació vs coneixement, etc. Fa molta punteria pel que fa al diagnòstic de la situació actual: què ens passa? Per què n'hi ha que triomfen? Què fan que no fem nosaltres?\nAcaba parlant de les noves tecnologies i la seva irrupció a l'aula ("l'escola les està introduint sense una reflexió que li permeti entendre què s'hi guanya ni què s'hi perd" (vid Zapatero i els seus portàtils a primària).\nÉs un home que creu amb optimisme en el paper de l'escola al món, en la seva transcendència i la seva necessitat. El moment crític actual no és sinó una mostra clara d'això: l'escola és més necessària que mai. Ens hi juguem el futur en el sentit més radical del terme. Malgrat aquesta mena dòptimisme, la veritat és que també et dónes compte que alguns invents que s'han portat a terme fins avui (LOGSE i d'altres) poden haver fet més mal que ens pensem.\nM'atreviria a dir que tots els qui ens dediquem a l'ensenyament hauríem de llegir amb atenció llibres com aquest. Té 244 pàgines. És a més, amè.\nPublicado por Toni Cassany en 10:11 5 comentaris:\nEtiquetas: escola, Gregorio Luri, llibres\nEl procés creador\nHabitualment hom pensa que un quadre no s'exposa fins que no s'ha acabat del tot. Es concep a la imaginació o au plain air; es comença, es treballa i retoca i es finalitza a l'estudi. Una vegada acabat el procés, es treu a la llum i es sotmet a la consideració del públic. Acabat aquest procés poden passar dues coses: que torni o que no torni. En el primer cas, s'ha acabat el contacte del creador amb el seu fillet; si torna (perquè no s'ha venut) llavors poden passar moltes coses diferents (me'l quedo, el torno a exposar -això és l'habitual-, el regalo...) . El que us explico avui és que a vegades he fet quelcom ben curiós: tornar a pintar-lo, retocar-lo, continuar amb la seva creació. Sempre que he fet això, sempre, m'ha quedat una peç a molt millor que la que va sortir per primera vegada de l'estudi. És com si el públic que el va rebutjar en un primer moment m'avisés que no estava acabat, que li faltava quelcom. Això no és ben bé així, però als pintors ens importa molt el que la gent ens diu. Jo no em creuria gaire a qui em digui el contrari. Si no fos així, no els mostraríem. Ens sap greu vendre un quadre que no l'hagi vist quanta més gent, millor. Bé, això que avui us ensenyo són les dues fases d'un quadre que va sortir a donar un vol sense acabar de ser vestit del tot; quan el vaig reacabar i el vaig tornar a treure, va tardar pocs minuts a ser adquirit a la seva nova exposició. Ves quins secrets que us explico, eh?\nPublicado por Toni Cassany en 20:27 3 comentaris:\nUn quadre que no es va vendre\nNo sé si sabíeu que en una exposició no coincideixen, a vegades, els gustos del respectable amb els esforços i preferències del pintor. Això, a mi, em passa.\nAquest quadre que us presento em va costar molt i em va encantar com el vaig resoldre. Us diré per què: no té anècdota en tres quartes parts. Gairebé tot són taques de color. La dificultat rau en el fet que cal aconseguir l'efecte de profunditat i progressió des del primer pla fins el fons a base de taca i color. No hi ha arbres o cases que per la seva mida, ajudin a l'espectador a fer-se la il·lusió de l'espai. No, aquí tot és abstracte. això costa una mica. El repte es complica si la línia de l'horitzó se situa tan amunt. En fi, que t'hi estàs barallant estona. Amb aquests reptes, a vegades ensopegues i a vegades quedes molt satisfet. Això últim és el que va passar en aquest cas.\nA l'exposició era al costat de 26 peces més. En van quedar cinc i aquesta fou una de les desafortunades que van acabar orfes. En fi, que a vegades un quadre valuós no agrada prou i penses que en això de l'art tot és molt subjectiu i l'important és que agradi a qui l'adquireix i no res més.\nPublicado por Toni Cassany en 19:33 12 comentaris:\nNo m'ha agradat del tot. L'última lliçó és una mena de conferència en forma de llibre d'autoajuda en la qual l'autor, un malalt terminal de càncer a qui li resten 3 mesos de vida, exposa al gran públic les seves coordinades vitals, allò que l'ha ajudat a viure, triomfar professionalment i ser feliç. Amb aquest plantejamnet tan emotiu ja es veia que això podia ser un èxit de vendes. A molts i molts ens agrada que ens facin vibrar la vena sentimental. Però sense passar-se. I jo trobo que el tal Randy Pausch es passa tres o quatre pobles. Els passa a molts americans: són impúdics amb la sentimentalitat. Fan escarafalls cardiovasculars en públic, i disfruten. Jo, com a lector, he sentit algunes vegades incomoditat vergonyosa transitòria. Randy Pausch exibeix sense pudor tota la seva perfecció humana. A tot això hi afegeixo un altre detall: no em crec que una persona a tres mesos de distància de la fi de la seva carrera vital no tingui ni tan sols mitja reflexió per lo transcendent. No hi ha cap referència sobrenatural, com si morir-se als 45 fos una més de les coses que passen a la vida, que no té més importància i que em dóna peu a fer una conferència preciosa sobre lo ben parit que sóc.\nBé, dit això, també hi ha coses que m'han agradat. Us ho resumeixo en el següent: hi ha idees i frases fabuloses que ens poden ajudar i molt. En copio unes quantes i plego:\n- "Que et considerin el millor conferenciant d'un departament d'informàtica és el mateix que si et coneixen perquè ets el més alt dels set nans." (no donar-se gaire importància)\n- "Ëls murs hi són per algun motiu. No hi són per mantenir-nos fora d'algun lloc. Hi són per recordar-nos amb quina intensitat volem una cosa." O dit d'una altra manera: "les parets existeixen per aturar les personaes que no tenen prou ganes d'avançar".\n- Si li vols dir a algú que no sigui tan arrogant, de forma no ofensiva, diga-li: "És una llàstima que la gent et vegi com un paio arrogant, perquè això et posarà traves i limitacions a totr el que series capaç de fer a la vida."\n- "He tingut molta sort d'haver pogut aprofitar durant anys l'amistat de gent que s'han preocupat prou de dir-me les coses més dures que em calia sentir." (qui bé t'estima et farà plorar)\n- "Tots tenim una energia i un temps finits. I el temps que dediquem a rondinar és temps que perdem per assolir els nostres objectius. A més, rondinar no ens ajudarà a ser més feliços."\n- "Quan un home es mostra interessant per a tu, no facis cas de res del que et digui, i fixa't només en el que fa."\n- "Balla amb qui t'ha dut al ball." (sigues agraït i lleial amb qui t'ajuda)\n- "Una de Sèneca (filòsof romà, s. V aC.) "La sort és el punt d'intersecció entre la preparació i l'oportunitat."\n-"Tant si penses que pots com si penses que no pots, tindràs raó." (aquesta m'encanta: l'èxit és dels qui el creuen possible)\n-"L'experiència és el que et queda quan no aconsegueixes el que volies."\n-"El fracàs no només s'ha d'acceptar, sinó que sovint és essencial."\nPublicado por Toni Cassany en 12:01 3 comentaris:


El gandià Alfred Boix és el nou secretari autonòmic de Promoció Institucional i Cohesió Territorial - Diari Serpis\nEl portaveu adjunt del grup socialista en les Corts Valencianes Alfred Boix ha presentat aquest divendres la seua renúncia a l’acta de parlamentari, per haver sigut requerit per a formar part de l’Executiu.\nI així ha sigut, Alfred Boix és el nou secretari autonòmic de Promoció Institucional i Cohesió Territorial. D’aquesta forma Boix, presa de nou la confiança plena del president Ximo Puig, ja que una de les seues funcions serà la coordinació entre les diferents conselleries. Aquest acompliment és una de les especialitats de Boix, que ja va exercir com a secretari d’organització del PSPV i té molta experiència a solucionar problemes interns.\nEl Grup Municipal Popular de Gandia celebra l’aprovació de la moció sobre la Confederació Hidrogràfica del Xúquer\nMulet afirma que «l’Orde està extralimitant-se en les seues funcions i anima al Govern a denunciar-li per desacatament al Govern i al poder judicial»