Centre de Cultura Pere de Balaguer: Revista nº 54.- Gener - Febrer - Març 2003\nEntrevista: "Pilar, la del menjador, 17 anys de cuinera a l'escola", per A.Q.A.\nOpinió: "Plorar per no riure", per Felip Gumbau i Morera\nPoesia: "Las campanas", per Remedios Anglés Anglés\nHistòria: "Cases benestants de Càlig (VIII)", per Mª Àngels de la Figuera i Bengochea\nNotícies: "Els Reis Mags van arribar a Càlig diumenge, per Ricard Gumbau i Morera\nNotícies: "L'AMPA vol que l'ESO s'estudie a Càlig, per Ricard Gumbau i Morera\nNotícies: "Conferència sobre coeducació a l'escola i a la família", per Ricard Gumbau i Morera\nNotícies: Carnestoltes al Col·legi Públic Felicinda Collell, per Ricard Gumbau i Morera\nEsports: "Campionat de futbol 2002-03", per Ricard Gumbau i Morera\nEl que ha passat és indignant. Un cop més el patrimoni del nostre poble ha estat abocat a l’oblit, destruït sense mirament per guanyar en aquest cas un pam de terra a un erm que dubtem que siga propietat de qui ha permès i consentit aquest atemptat contra el bé comú de tot un poble, contra la història i contra el seny. Colgar el pou d’en Soler, que dóna nom a una partida, la del Ponsoler, que va ser construït fa segles per subministrar aigua a persones i ramats, que mantenia una estructura constructiva rural digna de conservació i d’admiració a l’espai natural on estava situat, que ha estat testimoni de segles en què la cerca de l’aigua per al consum humà i animal es disseminava per tot el terme, ha estat una actuació menyspreable.\nDesconeixem la llei, si la hi ha, que salvaguarde la riquesa de les construccions rurals escampades a tot el Maestrat. El que sí que sabem és que hi ha una manca de voluntat real per catalogar, conservar, restaurar, rehabilitar, dignificar i mostrar la riquesa patrimonial, cada vegada més malmesa, que podem trobar a la nostra comarca, i al nostre País. I també sabem que dia rere dia fan desaparèixer –o no es fa res perquè això no passe– vestigis que formen part de la nostra història, restes que han estat el resultat d’un temps que ens ajuden a comprendre que som un poble, que hem tingut un passat farcit d’esdeveniments –importants o no–, que gràcies als qui ens han precedit, a llur manera de viure i d’entendre la vida, ens han procurat un llegat que ens és comú a tots els qui avui tenim la sort de gaudir-lo, un llegat que és alhora l’herència i les arrels que hem de conservar, millorar i fer vàlides en el temps actual. Tanmateix, de vegades rumiem que no val la pena remuntar-nos a èpoques anteriors per maldir dels qui no educats en la pròpia cultura van fer destrosses irreparables, perquè avui tothom té escola i tot fa pensar que continuem el mateix camí.\nSembla, doncs, que la manca de respecte pel nostre paisatge, per les nostres obres rurals i de vila es perd quan hi ha interessos particulars, quan hi ha especulació abocada únicament a traure diners fàcils malmetent la nostra terra i la nostra identitat.\nNo és sols que hagen colgat el pou d’en Soler, no és sols que no hi haja hagut cap resposta condemnant aquest atemptat contra el patrimoni de Càlig i que no s’hi hagen demanat responsabilitats, és més, és la desídia, és la manca de voluntat i la incúria dels qui n’ostenten el poder que permeten que aquests desgavells passen sense que passe res.\nPILAR LA DEL MENJADOR, 17 ANYS DE CUINERA A L’ESCOLA\nPilar Monroig Batiste, de Manota, va nàixer a Càlig el 9 de setembre de 1918. Filla de Joaquín Monroig Masip i d’Asunción Batiste Serret, tenia tres germans: Vicent, Francisca i Joaquín. Va ajudar a les feines de casa fins que va complir els 32 anys. Amb aquesta edat se’n va anar a treballar al Bar Colón –més tard hotel– d’Alcalà de Xivert, on va estar 11 anys. L’any 1961 va entrar de cuinera a l’escola (Col·legi Públic Felicinda Collell), etapa aquesta que la gent del poble recorda més, sobretot aquells que aleshores eren de poca edat i van passar per l’escola mentre Pilar atenia les tasques de la cuina i del menjador.\nActualment, Pilar de Manota viu al carrer de la Puríssima, que ha estat casa seua de tota la vida, i això li permet no només conèixer i fer-nos saber anècdotes de la seua vida en companyia dels xiquets i xiquetes de l’escola sinó que també ens fa sabedors d’algunes dades que ens són com a mínim aclaridores de la vida d’aquest carrer dit de la Puríssima –tot i que encara conserva en algunes veus aquell nom popular de carrer de la Bassa Vella, una bassa que Pilar, com tants d’altres veïns, va conèixer ans que la colgaren i plantaren moreres, i que fa temps la van convertir en una plaça enjardinada.\nQuin any vau entrar de cuinera a l’escola?\nAra sí que no me’n recordo. Vaig estar 17 anys, i em van retirar quan en vaig complir 60.\nI com va ser això de ser cuinera?\nDon Pedro, que era l’alcalde, i José de Marcoreu, que era segon alcalde, havien de buscar una dona que volguera fer de cuinera a l’escola. Que jo sàpiga, van mirar de dir-li-ho a Rosita Batiste, a la Pubilla i a mi; i com amb José tota la vida hem tingut bona relació, perquè la seua família s’ha criat amb mi, van vindre ell i don Pedro i em van dir: tu vols fer de cuinera a l’escola? pensa que quan seràs vella no necessitaràs a ningú. Ma mare, pobreta! no volia que ho siguera perquè –segons deia– havia d’anar a plegar olives. Però, vaig dir que sí, i vaig estar 17 anys.\nAbans que ho siguéreu, n’hi havia hagut cap altra de cuinera?\nNo, jo vaig ser la primera. Encara que quan vaig entrar jo estava Rafaela, la dona de José María, però no en feia de menjars, sinó que repartia la llet als xiquets.\nOn estava situada la cuina?\nA l’escola de dalt, a l’última classe contra el pati. Estant jo van començar a fer la de baix.\nJo me n’anava de casa a les nou i mitja del matí i plegava a les cinc de la tarda. Feia el menjar i, els dissabtes, netejava les escoles, l’ajuntament, que estava a la Torre, i el dispensari, que estava al carrer del Rei. I encara tenia temps d’anar a netejar al sindicat.\nHabitualment, què cuinàveu per als escolars?\nEls dilluns, sempre solia fer arròs. Un altre dia feia olla de cigrons, llentilles o sopa. Si els donava sopa, feia mandonguilles; si feia arròs, no res; i si eren macarrons, llonganisses de segon plat.\nQui confeccionava la llista dels menjars?\nNo apuntàvem res. Donya Paquita i jo ens portàvem molt bé. Fèiem croquetes de pollastre sense fer servir maquineta. Ella, a casa seua, tallava el pollastre amb les estisores i el que no podia acabar m’ho portava a l’escola i ho acabava jo. Solíem combinar els menjars, encara que s’ha de dir que als xiquets les croquetes els agradaven molt.\nJo, en donya Paquita vaig estar molt a gust. Vaig entrar estant ella i vaig sortir estant ella. Era una dona de categoria.\nQuan us vau retirar?\nEm van retirar quan vaig complir els 60 anys.\nQuines anècdotes us van passar sent a l’escola?\nUn dia, en una taula, estaven Joaquín el germà d’Inés, Joaquín l’home de la Perla, un fill de Carmen la del Safareig i el de Reveníssia. El xiquet de Reveníssia tenia el plat tot ple de molles de pa i la meitat del menjar per terra. Xe, aixina, si diràs que mengen los porcells! –li vaig dir. Tia, és que a mi em diuen ‘lo Tocinet’ –em va dir. I, clar, es van posar tots a riure.\nUn altre dia em va vindre donya Paquita i em diu: a aquest xiquet jo no l’entenc –s’estava referint al xiquet d’Irene la Marcoreva–; en això entra una cerverina, i el mateix: jo no l’entenc. Així que vaig jo i li dic: què et passa, xato? Em diu: ‘jo pià de tutitiara non vuc’. Ja està clar, diu que no vol botifarra.\nSi no em fan mal els braços debades, a mi! Escurar no m’ha importat mai. Vaig estar 11 anys a Alcalà de Xivert al Bar Colón, que després va ser hotel, i quantes vegades l’altra que hi treballava i jo dèiem: quan serem velles, aquests braços nostres com estaran? Mira, 11 anys allà tocant aigua i 17 ací.\nAixí, doncs, hi vau ser abans a Alcalà.\nVaig anar amb amo. La veritat, a mi a difora no m’agradava anar, feia massa sol. Però, també hi vaig anar.\nAns de nàixer Mari Carmen, la filla de José de Marcoreu, José va dir de buscar una dona per ajudar-lo al camp –aleshores, una dona guanyava cinc duros a difora– per a quan Irene tindria la xiqueta, i hi vaig anar jo.\nQuan éreu al bar d’Alcalà, també us n’ocupàveu de la cuina?\nNo, allí no vaig tocar mai la cuina per res del món. Fèiem gelat de crema, i quan havíem de voltar les clares, com les havíem de voltar a mà, jo sempre em perdia.\nL’altra treballadora que hi havia en companyia meua sí que en sabia de fer menjar. Ara, quan va ser hotel van buscar una cuinera. Jo, llavors, ja me’n vaig vindre, i va ser que vaig entrar aquí a l’escola. Així que la meua vida sempre ha sigut de treballar.\nQuina és la recepta que recordeu amb més carinyo?\nLa paella d’arròs. Les xiquetes de Cervera em deien: aquesta setmana t’ha eixit millor que la setmana passada. També hi havia dies que feia arròs caldós: bullia quatre tomaques, dos cebes i hi posava tonyina de llauna i ous bullits tallats a trosses. Eixia d’allò més bo.\nEs quedaven molts xiquets al menjador de l’escola?\nEl primer any va ser debades. Després, els qui s’hi quedaven pagaven 10 pessetes al mes i, a última hora, ja pagaven cinc duros. Al començament de xiquets se’n quedaven de 25 en amunt, i més cap ací n’hi havia més perquè baixaven els de Cervera.\nEls inspectors també uns devien visitar, quan venien a inspeccionar l’escola.\nSe’m va presentar un dia un senyor, i jo arreglava cardets per a fer olla en cardets. Em diu: don Pedro? A la primera porta –li vaig dir. Jo estava a l’última porta i ell estava a la primera. Era l’inspector. En això va vindre donya Paquita: ai Pilar! hem de canviar el menú. Teníem olla i, al remat, vam menjar olla. Ara que donya Paquita se’n va anar i va comprar una miqueta de carn per a després. En una altra ocasió, estava don Blas, donya Socorro, el rector i mig ajuntament. I no hi havia albergínies, perquè no era el temps. De segon plat teníem carn, així que havia de fer alguna cosa per acompanyar-la. Al matí, la dona de Vicentico el Serrut m’havia portat unes penques de bleda molt grosses i agafo jo les penques, les bullo, les passo per ou i pa ratllat i les frijo. Quan van acabar de dinar, m’entra donya Socorro i em diu: escolta, què ens has donat? perquè ara no és temps d’albergínia. Jo li dic: no li ho vull dir, perquè s’enfadarà i m’aviarà. No, si és que estava molt bo –em diu. Doncs, mire, els hi he donat penques de bleda –li vaig dir jo. Xiqueta, doncs no ho diria ningú –em va contestar.\nDe fet anàvem combinant els menjars que es feien aquí al poble, el que mengen tots.\nI a comprar, on anàveu?\nA totes les botigues del poble. Una vegada em va passar un cas: resulta que quan vaig anar a tirar l’arròs a l’olla, Maria Santíssima! si això és arròs trencat. Donya Paquita havia comprat una paperina d’arròs a una botiga i li van posar arròs trencat. Així que agafo la paperina i me’n vaig anar a la botiga i li vaig dir a la botiguera: què et penses que els xiquets mengen trencat igual que els pollets? Ara que els xiquets en ser a casa que digueren que l’arròs estava fet a trossets. Perquè era per a l’olla, però pensa si l’haguera necessitat per fer paella quina n’haguérem fet.\nSembla que a l’escola no sols fèieu de cuinera.\nVaig estar molt bé. Jo feia de tot. Un dia el xiquet de Mercedes la Tarongera es va clavar, allí a ca la Xurra, que hi havia palmes, una punxa així de gran que li va travessar la cuixeta. I Pilar carrega-te’l al coll i porta’l a ca don Julio. Com li eixia la punta per davant, si no li feia un tall per darrere no li l’ha podia agafar per traure-la, i li volia traure el prim pel doble. Aquell xiquet bramava. Jo li dic: home, com li ha de traure el prim pel doble? I em diu: doncs vostè em dirà! Ai! doncs faça-li el forat de darrere més gran –li vaig contestar. I així ho va fer don Julio. I, si vols, torna-te’l a carregar a coll perquè sa mare no estava a casa.\nEl de Coca volia ser Tarzan. A aquell arbre que hi havia al pati, es tirava d’una rama a l’altra, va caure en terra, i braç trencat. Au, Pilar, vés a portar-lo al metge! I tot coses així. Joaquín, el de Joaquineta la de Basilio, em puja un dia del pati en una cara tota sangosa. Es veu que va caure i tenia un foradet com un cabet d’agulla, però li va pillar una veneta, i la sang és molt escandalosa. Feia d’infermera, els repassava la lliçó... per això ara se’n recorden encara de mi!\nTambé us cridaven per ajudar a fer el menjar a casaments del poble.\nClar! No te’n comptaria pocs! Vaig anar, primer, al casament de Montserrat la de Coneso, després al de son germà d’Ernestina, al de Pepeta la de Clotxes, al de Vicentica la de Clotxes, al de Carmen la de Clotxes, al de José de Quica, al de Manolito de Conona i al de sa germana, al de Flora, al d’Araya, al de José Ramón lo Peixero, al de Daniel Anglés... També vaig anar a moltes comunions: a la de Kaita la de Quixala, a la de Jere –no cal contar-ho–, a la de Rosamari la de Tecla, a la de Joaquín el del Butano i a la de son germà, a la de Teresín, a la de Xavala, als de les dos Castelles...\nQuins menús preparàveu als casaments?\nPaella i rostit de conill i pollastre, que era al més típic d’ací.\nI de dolços?\nMagdalenes, pastissets, ‘suspiros’, ametlats... Tots aquests dolços els fèiem nosaltres a casa. Aleshores no es compraven als forns.\nEls locals on es feien els convits, quins eren?\nEl de Cinteta Serra i el de Pepeta la de Clotxes els van fer a l’hostal i el menjar el fèiem on estava abans la bassa; els altres es feien al Centre, i fora al pati fèiem les paelles.\nCom recordeu el carrer de la Puríssima?\nEra de terra, i davant de casa María Inés, com que baixava l’aigua de la plaça, hi havia un pontet, i l’aigua eixia davant de l’hort de mossèn Joan, i per una sèquia feia cap davant de casa meua on hi havia una rebasseta, i d’allí anava a la bassa Vella.\nEra molt gran la bassa Vella?\nSí. La bassa era d’allí on està la punta de l’hort de Bayarri a l’altra punta de carrer i fins a les parets de l’hort de Dins. I era fonda. Per abeurar els matxos, baixaven per un entrador gran que hi havia davant de casa Bayarri.\nQuin cas un va passar en aquest carrer?\nQuan va acabar la guerra, estava jo a la paret de la bassa i eixia de casa el tio Cigarro, que vivia al costat de casa Purita, en companyia de dos o tres soldats d’aquests grossos, no sé si eren tinents o capitans, i sento que diu: ara veureu com enganyarem a aquella que està allà al sol. Pilar, quantes te’n menjaries amb la boca tancada? –em diu. I jo, com que l’he tinguda de seguida pensada, li contesto: doncs, totes les que vostè cagaria amb el ses cosit. Es va quedar sense dir res!\nEl carrer l’heu conegut sempre igual?\nLa banda de la dreta, passada la bassa, era tot un hort; i a l’altra part, si fa no fa, estava tot igual que ara.\nL’antiga casa dels Bayarri està en aquest carrer.\nMira, baixant el carrer, està la casa del Serrut, que ara ha comprat Mari Luz, la filla de Domingo; després, està el carreró; i a continuació, la casa dels Bayarri, que arribava fins a on viu Carmen, la dona de Capellà, que també era de Bayarri. A la banda de darrere, els Bayarri tenien les quadres, i mossèn Joan va dir que quan es desfarien les quadres obriria un carrer que aniria del carrer de la Puríssima al de Santa Magdalena, aprofitant el carreró, per això al carrer de Santa Magdalena també hi ha un carreró.\nPLORAR PER NO RIURE\n– El 2 de febrer, abans de la missa de la Candelera, l’autoritat eclesiàstica, per ordre del Vaticà, a fi d’animar els fidels i els infidels a aportar un ajut econòmic per la causa divina, va decidir, en comptes de vendre una candela a 20 cèntims, de fer una oferta prou interessant que consistia a vendre 5 candeles al preu regalat d’un euro [sic]. Es veu que la Candelera, enguany, no estava molt catòlica.\nSom de capital\n– Els xiquets del Col·legi Públic Felicinda Collell han elaborat un manifest en el qual aconsellen als seus pares i a les seues mares que no vagen a arreplegar-los amb el cotxe ni a migdia ni a les cinc a la sortida –llevat que ploga. Les raons que hi addueixen les reproduïm en els quatre punts següents:\n· L’avantatge de viure a una vila com la nostra és que les llars les tenim a quatre passes –no com a les ciutats.\n· De retruc, respectem el medi ambient fent minvar la producció dels gasos contaminants dels automòbils.\n· Així, a més, evitem els embussos tan molestos per a tots que s’hi formen.\n· I encara més: podem anar en companyia dels nostres amics i practicar un esport saludable tan antic com l’anar a peu.\nEl manifest conclou amb la declaració d’intencions següent: «Per tal d’evitar els quatre desavantatges esmentats adés i donar, a més, projecció de futur a la vila, demanem que el nostre col·legi incorpore com més prompte millor els cursos d’Ensenyament Secundari Obligatori».\n– Si fores alcalde i et trobares una llàntia meravellosa, quina seria la primera cosa que demanaries al geni?\nEstà claríssim; la gent ho ve pidolant des de fa anys i fa moltíssima falta. Sens dubte, el primer desig que demanaria seria l’adquisició d’un cotxet netejacarrers.\n– Un 93% dels vianants del carrer de la Raval encara no ha entropessat amb els pilonets.\n– El Banco Español de Crédito, més conegut per Banesto, informa per boca de Cobi que és col·laborador oficial dels Jocs Olímpics de Barcelona 1992.\n– Una enquesta realitzada el dimecres passat palesa que el 92,5% dels paletes que tenen transistor al treball escolten Ràdio Ulldecona. En conèixer aquest resultat, l’emissora ha donat les gràcies a aquesta fidelitat amb una tanda de cançons d’Isabel Pantoja, del duo Pimpinela, de Rocío Jurado i de Mobles Arnau d’Ulldecona, l’exposició que en modern i clàssic, té més, millor i més econòmic...\n– La falla de Peníscola va demostrar a tots els espectadors –tret d’algun estranger despistat– que les Falles són una festa valenciana amb una tradició tan antiga que se n’han de buscar les arrels més profundes als temps remots en què Jaume I –que va ser el primer fallero de tots– prenia arròs La Fallera.\n– El setmanari El Dissabte informa que els amics dels redactors es casen –per l’església, és clar.\n– Segons el programa MosquiClub de Castelló Nord Televisió, tots els xiquets del nord de la província no parlen valencià.\n—Mama, com es diu: carxofa o alcachofa?\n—Alcachofa? Això, per aquí, només es diu a Benicarló...\n«Paella para todos»\n– La Generalitat Valenciana passarà per un procés judicial als tribunals a causa de l’organització il·legal de la concentració que es va fer a València el diumenge 2 de març a favor del PHN, vist que va ser muntada amb diners públics. La Generalitat nega aquests fets i pensa recórrer el procés; de moment, s’ha buscat com a advocat defensor Canal 9. El Diario de Valencia demana calma i diu que «la sangre no llegará al río». La Generalitat pot estar ben tranquil·la, atés que l’Ajuntament de Càlig li dóna el seu suport incondicional i també econòmic, perquè les paelles properes siguen més grans i més bones.\n– L’any 1995 l’Associació Cultural Amics i Simpatitzants del Carrer de la Mare de Déu del Socors, vuit anys abans de la concentració pel PHN, es declarava a favor d’una nova cultura de l’aigua consistent en un desenvolupament sostenible. En la suma d’estalvis proposada només té cabuda la despesa d’aigua en necessitats primeres, de manera que es descarta l’esmerç d’aigua per a camps de golf, per a oceanogràfics, per a terres mítiques, etc., cosa que va en contra dels objectius del PHN.\n– Aquest dissabte s’ha retut un homenatge merescut a l’encara regidor de Cultura i Festes de la Vila de Càlig per haver fet en quatre anys allò que al poble no s’ha fet en vint. La cerimònia va transcórrer en un silenci estricte i va acabar amb el lliurament d’un guardó a l’homenatjat consistent en una patadeta al cul molt afectuosa, acompanyada d’una ovació benèvola.\n– Segons una enquesta duta a terme per l’Institut d’Assistència Pronosticada (IAP), la presència de membres de la corporació municipal als actes de les diverses jornades culturals ha sigut del 91%, tot en detriment de les processons de la Setmana Santa, en les quals es manté un molt pobre 11% d’assistència.\nLa guerra no és bona\n– «El 7 de abril, radicales terroristas atentaron contra los pobres ediles del PP del Ayuntamiento de Càlig por cumplir con el deber de apoyar como es debido *el mantenimiento del justo orden internacional basado en la legalidad* [el que hi ha entre asteriscs és l’eufemisme de guerra]. [...] ...y fueron tachados de asesinos sin motivo alguno. La verdad: no se lo merecen. [...] Los rojos son malos». Notícia apareguda a una revista que es podria dir Cero a la izquierda.\n– «Guerres? No, gràcies». Aquest any, l’Associació Cultural Amics i Simpatitzants del Carrer de la Mare de Déu del Socors –que per escurçar una mica anomenarem ACAIS– ha elaborat un mural a la paret que hi ha si fa no fa a l’esquerra de la dona calijona per a desestimar l’oferta bèl·lica que el triumvirat format pels senyors Bush-Blair-Aznar pensa brindar molt desinteressadament d’aquí nou anys a l’Orient Mitjà. Com que fa només tres anys allà ja van córrer les veres, l’Associació no s’ha estat de proposar-los un joc tan sa com és fer la pau. Després de tot, però, és normal que aquests senyors no hagen fet cas d’aquesta iniciativa: en nou anys, entre la pluja i la humitat, potser el missatge del mural s’haurà desdibuixat.\n– No et poses nerviós. Estigues tranquil. Si estem tots assossegats, tot anirà bé. La cosa és ben senzilla: jo t’esclafo el cervell amb aquesta bomba que tinc ací; ara, que si vols, per mil dòlars més et puc rebentar els budells. I tu no et preocupes que després vindran de seguida els espanyols –que tenen un gran cor– i et faran una missió humanitària com les que no has vist mai en la vida.\n– Vaig nàixer fa uns quants segles, filla de pares artillers. De minyona, moguda per motivacions infantils i irracionals, vaig prestar-me per a defensar els atacs de la guerra. Vaig viure bastantes batalles de prop. Fins que no vaig arribar a l’adolescència, no vaig tindre prou seny per entendre en quina línia de foc més estúpida i absurda estava clavada. Per això, així que em vaig veure madura, vaig dedicidir d’abandonar el militarisme. Ja fa temps que les bombes no em visiten, però, en canvi, és just ara quan la meua vida més perilla. La guerra actual acapara gran part del capital de l’administració, cosa que fa que els que formem part del patrimoni cultural i històric ens anem reduint a la mateixa pols que deixen les bombes al seu pas. Ara, aquí on em veieu, sóc una torre vella i cansada, vella pel pas inexorable del temps i cansada per veure com es repeteix la història. La guerra em mata pels dos costats. No puc fer més. Resistir, potser; aquesta deu ser la meua guerra.\nUN ACONTECIMIENTO FELIZ CON LAS CAMPANAS\nEste día tan glorioso, 2002\nbendicen las campanas,\nquedan en Cálig para siempre.\nQue gozo y alegría\npor fin las campanas poder contemplar,\nhasta me parece mentira\naunque esto sea verdad.\nQue hermosas ¡Dios mío!\nMis ojos de lágrimas de felicidad\ncon tal acontecimiento\nquedando a la posteridad.\nMi recuerdo se remonta\na muchos años atrás,\ncuando las echaron al suelo\nde lo alto del campanar.\nDejándolas en la plaza Nueva,\ndelante de la casa de Paulo,\ny vino un camión y las cargó\ny nuestras campanas se llevaron.\ntrsiste y lloroso quedaba,\nsumido en un sueño muy profundo\nde dolor, angustia y añoranza.\nPor medio de una misa solemne,\nlas campanas se apadrinaron.\nCuatro matrimonios del pueblo\naquí sus nombres dejaron.\nEl alcalde Manuel Anglés y Pilar Ros\napadrinaron a la mayor,\ny su nombre es María Lorenza\nde 1.000 kg de peso con orgullo y honor.\nLa segunda un poco más pequeña,\n620 kg de peso es María Socorro muy linda,\napadrinada por J. Borrás y E. Sorlí,\nes la que mira a la ermita.\nLa tercera de ellas es muy bonita,\nde peso 265 kg, por supuesto es hermosa,\napadrinada por J. Manuel Borrás y E. Gil,\ny se llama María Salvadora.\nY el pequeño Timblet, 135 kg de peso,\nsu cántico es fino y bonito,\napadrinada por J. Monroig y M. Bengochea,\nellos fueron sus padrinos.\nLa voz de Dios primorosa\npor fin de ese sueño despertaron\npor medio de nuestras campanas\nque los ángeles doblaron.\nEl cura de nuestro pueblo,\nun hombre trabajador y genial,\ngracias a él y al pueblo\nlas campanas poder recuperar.\nQuedando a la memoria de todos\neste día tan señalado,\ncon muchísima alegría de todos,\npequeños, mayores y ancianos.\nSUBIDA DE LAS CAMPANAS AL CAMPANAR\nEste día inolvidable,\neste día tan esperado y hermoso,\nse suben al campanario las campanas,\npues es un día muy nubloso.\nY a pesar del mal tiempo,\ncon lluvias acompañado,\nsuben con gloria las campanas\nY de lo alto nos miran,\nse acompañará con el alumbrado,\ny a la historia quedará\nborrando el triste pasado.\nQue bonitas son las campanas,\nel pueblo ha resucitado\nde la muerte de sus antecesoras\nque muy tristes nos dejaron.\nEsto sí que yo no esperaba,\nver, oir y poder tocar\nestas hermosas campanas\ny lo alto poder contemplar.\nDos cosas que a nuestro Cálig\nque por fin podemos recuperar,\nel pueblo con su hermosa banda\ny las campanas al campanar.\npor fin ya podemos oir\nestas dos cosas tan fundamentales\nque a un pueblo no pueden morir.\nAño tras año, en nuestras fiestas,\nya podemos escuchar\ny nuestras campanas tocar.\nEste martes inolvidable,\nniños y mayores con alegría\nse pone música en este día.\ncomo si subieran al cielo,\ncon gran gloria sonaron\nsolemne era el momento.\nMe parece muy hermoso sueño\nque yo nunca podré olvidar,\nla Nochebuena del 2002\nver las campanas sonar.\nCon ese gran voleo alegre\nde gloria se viste el pueblo,\npuestos los ojos al cielo.\nLa calle Mayor se viste\nde una alegría inmensa\ncon gran multitud de gente,\nla fiesta a nuestra iglesia.\nCon aplausos y lágrimas,\nla gente con alegría,\nviendo las primeras vueltas\nque las campanas hacían.\n¡Qué hermoso! Dios mío,\nnunca pasé una Navidades así,\ncon mi alma hacia el cielo\ny mi corazón feliz.\nY después de la Misa del Gallo,\nera la una de la madrugada,\ncon el volteo de las campanas\nuna sorpresa que no esperaba.\nse junta el estampido de los fuegos\nque anima a todo el pueblo.\nMosén Salvador muy contento,\nel impulsor de esta bonita empresa,\ny todos los vecinos se unen\nporque la idea fue muy buena.\nHacían falta las campanas\ny la música, la alegría es inmensa,\nque no se quede el pueblo\ncon aquella enorme tristeza.\nCASES BENESTANTS DE CÀLIG (VIII)\nCasa benestant de la família Bayarri\nLa casa benestant dels Bayarri està molt emparentada amb la casa dels Senyorets de Pastor de Càlig. Aquesta casa està situada al carrer de la Puríssima, 43, i encara conserva la torre de Bayarri i la roda de pedra del molí d’oli.\nLes dades més velles que tenim d’aquesta casa benestant són del 6 de juliol de 1782, en què va nàixer Basilio Bayarri:\n1. Basilio Bayarri (Càlig), es va casar amb Vicenta Porcar (Cinctorres) el 4 de maig de 1824, als 42 anys. Va morir a l’endemà del casament. Va fer testament davant de l’escrivà de Càlig, Agustí Forner, i va firmar l’acta de defunció el rector de l’església de Càlig fra Josep Blanch i Pasqual (natural de Benicarló).\nVa ser soterrat al cementeri de Càlig, i a la làpida hi ha escrit: «Aquí yace Basilio Bayarri, pasó a mejor vida el 5 de mayo del año 1824, y su consorte Vicenta Porcar murió en octubre de 1834». Van tenir un fill (2).\n2. Basilio Bayarri Porcar, va nàixer a Càlig al gener 1825 i hi va morir el 12 novembre 1865. A l’endemà va ser soterrat al cementeri de Càlig. Va signar la defunció el vicari perpetu d’aquesta església parroquial Mn. Timoteo Martorell Sansano (natural d’Ulldecona).\nBasilio Bayarri Porcar es va casar amb Maria Rosa Serret (Càlig). Va signar l’acta de matrimoni fra Josep Blanch. A la creu de pedra del fossar de Maria Rosa Serret, del cementeri de Càlig, posa el següent: «Aquí yace el cuerpo de Ma. Rosa Serret. Murió el 7 de mayo de 1846. Se erigió a expensas de su marido Basilio Bayarri en el año 1850» Van tenir un fill (3).\n3. Joaquín Bayarri Serret (Càlig), casat amb Joaquina Marzá (Càlig). Van tenir tres fills (4, 5 i 6).\n4. Joaquín Bayarri Marzá (Càlig), nascut i enterrat el mateix dia 1 d’octubre de 1840. Va signar l’acta de defunció Mn. Timoteo Martorell.\n5. Loreto Bayarri Marzá (Càlig) es va casar amb José Bretó (Càlig). En quedar-se viuda es va casar amb el germà del seu marit, també de Càlig, amb qui no va tenir fills.\n6. Basilio Bayarri Marzá (Càlig), advocat, es va casar amb Pilar de la Figuera Ximénez (Càlig). Van tenir 4 fills (7, 8, 9 i 10).\n7. María Bayarri de la Figuera, religiosa de clausura del convent de la Santíssima Trinitat de Càlig.\n8. José Francisco Bayarri de la Figuera (Càlig), advocat, es va casar amb Josefa Cuesta Amorós (Madrid). Van tenir una filla (11).\n9. Mn. Juan Bayarri de la Figuera (Càlig), rector de Rossell i d’Orpesa. Va heretar la casa de Loreto Bayarri Marzá (Càlig), situada al carrer de la Puríssima, i la va vendre a José Francisco Anglés Bel, de Càlig. Dels seus pares, també va heretar la casa que hi ha al carrer de la Puríssima en què actualment viu la dona de Pepito el Pastor. Va morir a Benicarló, però està soterrat a Càlig.\n10. Joaquín Bayarri de la Figuera (Càlig). Va heretar la casa de la seua tia, Vicenta Bayarri Agramunt, situada al carrer de la Puríssima, 21 (coneguda com la casa de Vicent el Serrut). Es va casar amb Loreto Anglés Roda, de Càlig. Van tenir dos fill (12 i 13).\n11. Pilar Bayarri Cuesta (Càlig). Es va casar amb José María Etayo Palomas, enginyer industrial de Sant Llorenç d’Hortons (Barcelonès). No va tenir fills.\n12. Basilio Bayarri Anglés (Càlig), casat amb Magdalena Ferrer Febrer (Benicarló). Viuen a Benicarló. Tenen una filla (14).\n13. María Isabel Bayarri Anglés (Càlig). Fadrina i sense fills. Viu a Benicarló.\n14. María Elena Bayarri Ferrer (Benicarló), casada amb Vicente Solanes (Benicarló). Tenen un fill (15).\n15. Juan Lucas Solanes Bayarri (Benicarló).\nLa família de la casa benestant dels Bayarri era de tendència carlina i, en finalitzar la tercera guerra carlina, el duc de Tetuan, que era senador del regne per la província de Castelló, la va desterrar a València.\nHa col·laborat en aquesta part de l’article la meua cosina Pilar Bayarri Cuesta, a la qual li agraeixo la informació que m’ha donat, així com la revisió que n’ha fet.\nPropietats dels Bayarri\nLa casa benestant més rica i amb més propietats de Càlig, després de la casa dels Senyorets de Pastor, era la casa dels Bayarri, que tenia, entre unes altres propietats, un molí d’oli i una fàbrica d’aiguardent.\nLes propietats d’aquesta casa benestant ocupaven la major part del carrer de la Puríssima, de Càlig. Començaré per la casa de Vicent el Serrut, que està al número 39, i que després va heretar de la seua tia paterna (Vicenta Bayarri Agramunt) el meu padrí Joaquín Bayarri de la Figuera. El seus fills, Maria Isabel i Basilio, la van vendre, anys més tard, a Mari Luz Anglés Taus, també de Càlig.\nDarrere de la casa del Serrut hi ha un carreró que antigament era un gran hort que donava al carrer de Santa Magdalena, i que va heretar mossèn Juan Bayarri de la Figuera. També hi havia un celler, una bassa i les quadres per als animals. Més tard, aquest hort es va dividir en parcel·les, es van vendre per a solars i es van cedir uns metres per obrir un carrer que enllaçara amb el carrer de Santa Magdalena. Actualment, hi ha molts edificis construïts.\nLa casa que hi ha en aquest carreró també era dels Bayarri. És la casa on va viure, primer, Joaquín Giró (conegut a Càlig com el tio Norio, que era l’avi de Carmen i de Mercedes Rambla). Després, hi va viure Flora García i, avui, és un celler del matrimoni José Forner i Cinteta Serra.\nSortint d’aquest carreró, la primera casa que dóna al carrer de la Puríssima, 41, la va comprar Joaquín Betí. Més tard, la va comprar el català Agustí Ros i la seua esposa Carme, però en faltar aquests, les seues filles l’han posada a la venda.\nLa casa del costat correspon al número 43 i la va heretar mossèn Juan Bayarri de la Figuera. Darrere hi ha l’hort on es conserva l’antiga torre dels Bayarri, la roda de pedra del molí de l’oli i vestigis de la fàbrica d’aiguardent. Passats els anys, mossèn Juan va vendre la casa i l’hort al mestre José Francisco Anglés Bel, de Càlig.\nTambé era dels Bayarri la casa que hi ha al carrer de la Puríssima, 55, i que va comprar el pastor José Vizcarro. Avui hi viuen la seua dona, Trinidad Vizcarro Anglés, i la seua filla, Trini Vizcarro Vizcarro.\nL’hort que hi havia a continuació d’aquesta casa també era dels Bayarri, que van vendre com a solars, i s’hi van construir cases, l’última és de María Cinta Vidal, situada al carrer de la Puríssima, 59. També n’era el celler de Vicentico Querol.\nPodem resumir dient que a partir de la casa situada al carreró i fins a la casa de María Cinta Vidal era tot un hort, o diversos horts, propietat de la casa benestant dels Bayarri.\nTambé al començament d’aquest carrer, i a continuació de la casa que avui s’ha obrat el forner Vives, encara hi roman l’hort que era de mossèn Juan Bayarri, que anys més tard el va comprar Julián Quixal, sogre de Pepita Morera. Actualment el propietari és el seu nét, Daniel Quixal Morera.\nFora del poble, els Bayarri tenien finques a les partides de la Somada, de Ca na Piles, tres bancals a la de les Basses, i altres. També eren propietaris de masos situats fora del terme de Càlig.\nA començament del segle passat, el carrer de la Puríssima rebia el nom de carrer de la Bassa Vella, segons ens ha explicat la dona més vella d’aquest carrer, Pilar Monroig Batiste, també coneguda com Pilar de Manoto o Pilar la del Menjador, això darrer perquè va estar 17 anys de cuinera al menjador escolar. Aquesta senyora va dir-me un vers que feia menció al carrer de la Bassa Vella. Diu així: «Al carrer de la Bassa Vella hi ha una pedra redona, que qui ensopega i cau en terra és perquè no l’ha vista». Això vol dir que abans, quan encara no hi havia voreres en aquest carrer sinó sèquies, els qui passaven i no miraven en terra podien ensopegar amb una mola de molí que hi havia, caure i fer-se mal.\nAgraeixo, a Pilar Monroig Batiste, la informació que m’ha donat d’algunes de les propietats dels Bayarri, per poder-les publicar a la revista Vila de Càlig de manera fiable.\nBreu informació sobre el molí d’oli i la fàbrica d’aiguardent dels Bayarri\nSolament donaré una informació breu sobre l’existència de l’almàssera i de la fàbrica d’aiguardent propietat dels Bayarri, ja que penso tractar-los més a fons en un altre article, i també de l’existència d’altres molins d’oli, de vi, de fàbriques d’aiguardent, de forns i fleques i d’altres indústries que hi havia a Càlig als segles passats.\nSegons la documentació de les escriptures trobades i que daten de 1826 i 1829 , regnant a Espanya Ferran VII, el molí d’oli i la fàbrica d’aiguardent propietat dels Bayarri estaven situats a la Raval de la Puríssima i la vila de Càlig pertanyia a la Reial Batllia de Castelló de la Plana.\nLa portada de l’escriptura del molí d’oli diu així: «Escritura de establecimiento de una almazara o molino de aceyte en la Villa de Calig, otorgada por Dn. Joaquin Oliet, Administrador del Real Patrimonio en la Baylia de Castellon de la Plana a favor de Vicenta Porcar viuda de Basilio Bayarri». Al primer full porta la data de 17 de maig de 1826. Consta l’escriptura de 19 fulls escrits a mà i a doble cara.\nLa portada de l’escriptura de la fàbrica d’aiguardent diu així: «Suplemento de titulos por el Real Patrimonio, una Fabrica de Aguardiente situada en la Villa de Calig, Arrabal de la Purisima. Dn. Joaquin Oliet, Administrador de la Baylia de Castellón de la Plana a favor de Vicenta Porcar, Viuda de Basilio Bayarri». Al primer full porta la data de 30 de gener de 1828. Consta l’escriptura de 13 fulls escrits a mà a doble cara.\nTambé conservo rebuts de la Reial Batllia de Castelló de la Plana on, cada any, Vicenta Porcar, viuda de Basilio Bayarri «pagava reales y maravedis de vellon por el censo de una almazara que posee en el poblado de la Villa de Calig, tenido a la Señoria Mayor y directa de S.M., cuyo censo corresponde al año... Castellón de la Plana... El Administrador: Joaquin Oliet». Aquests rebuts van des de l’any 1826 al 1836.\nPel que fa a l’almàssera i a la fàbrica d’aiguardent en són quatre els rebuts que conservo, també de la Reial Batllia de Castelló de la Plana, on consta que cada any Vicenta Porcar, viuda de Basilio Bayarri, «pagava reales y maravedis de vellon por el censo de una almazara y fabrica de aguardiente que posee en el poblado de la Villa de Calig, tenido a la Señoria Mayor y directa de S.M., cuyo censo corresponde al año... Castellón de la Plana... El Administrador: Joaquin Oliet». Aquests rebuts van des de l’any 1830 al 1836.\nCom podeu comprovar, a partir de l’any 1826, els primers rebuts se censen solament pel concepte d’una almàssera. Tanmateix, a partir de l’any 1830 i fins a l’any 1836, és quan aquests rebuts ja vénen «por el censo de una almazara y fabrica de aguardiente que posee en el poblado de Calig».\nVicenta Porcar va morir a Càlig el 9 d’octubre de 1834, ja que així està escrit a la làpida que hi ha al cementeri de Càlig. L’últim cens que conservo correspon al pagament de l’any 1835. Però fou el 24 d’abril de 1836, el darrer any que es va pagar a nom de Vicenta Porcar, encara que ja havia faltat.\nSuposo que el seu hereu, Basilio Bayarri Porcar, ja no devia renovar el cens; no sabem, però, si és perquè no li interessava o perquè la seua mare ja havia faltat. Tot plegat, no sabem el motiu per què va deixar de pagar el cens.\nELS REIS MAGS VAN ARRIBAR A CÀLIG DIUMENGE\nEls tres Reis Mags d’Orient, Melcior, Gaspar i Baltasar, no van oblidar que l’any passat van prometre als xiquets i xiquetes de Càlig que enguany tornarien a passar carregats de regals. Així, el diumenge, 5 de gener, Ses Majestats van recórrer alguns dels carrers de la vila asseguts a dalt d’una carrossa engalanada pels membres de la Comissió de Festes, van saludar –com és costum– l’alcalde Manuel Anglés davant mateix de la casa de la vila, van adorar el Nen Jesús a l’església de Sant Llorenç i van tenir temps de visitar les deu monges de clausura que hi ha al convent de la Santíssima Trinitat. Després de tot açò, els reis van fer cap a l’auditori del Centre de Cultura, on els esperaven els infants calijons, ansiosos de saber si se n’havien recordat dels regals que els havien demanat a la carta.\nEl rei Baltasar, en el discurs que va pronunciar des del mateix centre de l’escenari, va fer un breu resum de com havien trobat el poble des de l’any passat. Les maleses que una colla de joves adolescents i intolerants havien realitzat, fins i tot contra la mateixa carrossa dels Reis Mags, van centrar el punt de vista de les seues crítiques constructives. Tot seguit, va tenir lloc el repartiment dels regals, on alguns infants patien la quarta essència per a mantenir-se en els braços dels reis mentre els fotògrafs presents volien immortalitzar l’escena.\nAl final, i abans de marxar a altres pobles de la rodalia, com ho van fer també l’any anterior, els Reis Mags van visitar la Llar de la Tercera Edat i van repartir regals i algun que altre somriure.\nL’ASSOCIACIÓ DE MARES I PARES D’ALUMNES VOL QUE L’ESO S’ESTUDIE A CÀLIG\nL’AMPA del Col·legi Públic Felicinda Collell va reunir gairebé cent cinquanta persones a l’auditori del Centre de Cultura, el divendres 24 de gener. Els assistents, pares i familiars dels alumnes, representants de les entitats locals i veïns del poble que van voler ser presents, van acudir a la convocatòria d’una assemblea extraordinària que va comptar amb un únic punt dins de l’ordre del dia: acordar donar el seu suport a la impartició de l’Ensenyament Secundari Obligatori (ESO) a Càlig.\nAquest objectiu, que ja han dissenyat diversos pobles, com ara les Coves de Vinromà i Atzeneta del Maestrat, s’ha fixat amb la voluntat que els alumnes que estudien els cursos d’ESO romanguen a Càlig al llarg dels quatre cursos de què consta aquest cicle formatiu. Actualment en són dos els cursos que es poden fer al centre educatiu de Càlig –1r i 2n–, mentre els altres dos cursos restants s’han de cursar a Benicarló. Açò fa que els joves de 15 i 16 anys hagen de sortir del poble cada matí durant tot el curs i desplaçar-se a Benicarló amb autobús –mitjà de transport gratuït fins que arriben a estudiar els cursos de Batxillerat.\nUn cop exposats els pros i els contres de la situació, s’hi van debatre temes que feien referència al mateix desplaçament dels joves, a la possibilitat d’obtenir places de menjador i la pròpia educació dels alumnes.\nEl primer que es va fer, un cop acabada l’assemblea, va ser recollir signatures per tal de fer-les arribar a la Conselleria de Cultura i Educació. «La tasca –segons va comentar Maite Sanz, presidenta de l’AMPA– és laboriosa i pot tardar en arribar una solució, però creiem que és una finalitat justa i bona per als nostres fills».\nCONFERÈNCIA SOBRE COEDUCACIÓ A L’ESCOLA I A LA FAMÍLIA\nLa conferència, que va estar organitzada per l’Associació de Mestresses de Casa, es va realitzar a la sala de projeccions del Centre de Cultura dijous, 20 de març, a les 17.00 h.\nLa conductora de l’acte va ser María Isabel Herrera Herrera, que és treballadora social del Centre de la Dona 24 Hores, la qual va destacar que el tema escollit per a la xarrada havia de servir com a estratègia per a un nou model d’interacció social. Les diferències que encara hi ha entre sexes a l’àmbit social, al treball i també a l’educatiu van centrar l’exposició de la conferència, que va comptar amb una presència aproximada de vora quaranta persones. A més, María Isabel Herrera es va ajudar d’exemples que trobem en la quotidianitat, com és el cas de la manera de donar a conèixer les notícies als mitjans de comunicació, on les fórmules masculines imperen per sobre de les femenines i de les neutres –més correctes aquestes per a definir qualsevol acció o situació.\nAl final, i fent diverses reflexions, la majoria de les persones presents a l’acte van coincidir a dir que és necessari un canvi en la manera com ens comuniquem i ens relacionem, per tal de fer que tot siga més equitatiu i se superen les divergències que s’arrosseguen des de fa molts anys, ja que d’aquesta manera s’aconseguirà l’esperada igualtat entre sexes.\nCARNESTOLTES AL COL·LEGI PÚBLIC FELICINDA COLLELL\nEls xiquets i xiquetes del Col·legi Públic Felicinda Collell van celebrar la festa de Carnestoltes el divendres, 28 de març.\nAl matí, com ve sent habitual en els darrers anys, els infants van confeccionar caretes i van simular nans amb capses de cartró. En la decoració d’aquestes màscares s’hi va poder comprovar la creativitat dels infants, que van pintar amb colors vius l’esperit de la festa. Després, al pati de l’escola, es van mostrar els treballs realitzats i, més tard, es van exposar a dins de les aules.\nA la tarda, va ser el torn de les disfresses de conjunt. Durant les setmanes precedents a aquest dia de Carnestoltes, cada curs va haver de pensar una idea que més tard va mostrar pels carrers del poble. Les mares són les qui duen el pes de la confecció de la roba que han de dur els xiquets i xiquetes, mentre que aquests últims esperen amb il·lusió l’arribada del moment de fer la cercavila. Els familiars se sorprenen de veure les vestimentes que duen els escolars en aquesta diada d’esbargiment i de diversió.\nEls temes escollits enguany han tingut ben present els fets que són actualitat, com és el cas d’uns xiquets i xiquetes accidentats després d’una guerra –la guerra dels Estats Units contra l’Iraq– o els infants de l’escola bressol la Maduixa que van escollir l’Abella Maia, una sèrie televisiva de dibuixos animats.\nAquest any, però, el recorregut habitual ha patit una modificació puntual a causa de les obres de millora del carrer de la Raval. Així, en lloc de pujar pel carrer de la Baixada a Santa Bàrbara, el seguici va passar pel carrer de Santa Bàrbara (o de les Fàbriques) fins a arribar a la plaça Nova i poder així seguir la volta al poble.\n2. S’aprova la relació de factures i rebuts núm. 12/02, núm. 74 a 85, per un import de 41.256,22 euros.\nA Telefónica Móviles España, SA, per a la instal·lació d’una estació base a l’immoble situat al paratge del Socors, polígon 11, parcel·la 155.\n4. S’aproven les mocions de l’Alcaldia que fan referència al Pla d’Ocupació, aprovat per la Conselleria de Medi Ambient, i a la recuperació de la documentació de la Guerra Civil que hi ha als arxius de Salamanca.\n5. S’aprova la certificació núm. 1 de l’obra «Reformes del c. la Raval», inclosa al PPOS de 2002, per un import de 3.681,62 euros.\n6. Es concedeix, a Olegario Saura Anglés, autorització per a la instal·lació d’un gual permanent a l’immoble que hi ha al c. Rei En Jaume I, 12.\n7. Diverses preguntes sobre les obres del c. la Raval i l’antena de telefonia.\n2. S’aprova la relació de factures i rebuts núm. 1/03, per un import de 1.574,09 euros.\nA Detlef Adameit i Joachim Knefel, per a la construcció d’un habitatge unifamiliar aïllat a l’immoble situat al polígon 9, parcel·la 117-b. Exp. 81/02.\nA Pirotecnia Tomás, SL, per a l’ampliació del taller de pirotècnia mitjançant la construcció de dos dipòsits comercials, a l’immoble situat al polígon 5, parcel·les 257, 258, 259, 260, 261, 278, 195, 196 i 279. Exp. 6/03.\n4. S’aprova el certificat núm. 2, que correspon a l’obra «Reformes del c. la Raval».\nS’aproven els certificats núm. 1 i 2, que corresponen a l’obra ««Restauració de la casa rural situada al paratge del Socors».\n5. S’aprova el pressupost municipal de 2002, el qual, resumit en capítols, és el que s’indica tot seguit:\nCapítol I Despeses de personal 226.100,00 EUR\nCapítol II Despeses de béns corrents i serveis 311.946,00 EUR\nCapítol III Despeses financeres 21.000,00 EUR\nCapítol IV Transferències corrents 42.850,00 EUR\nCapítol VI Inversions reals 415.100,00 EUR\nCapítol IX Passius financers 81.200,00 EUR\nLes despeses sumen: 1.159.500,00 EUR\nCapítol I Impostos directes 261.000,00 EUR\nCapítol II Impostos indirectes 35.000,00 EUR\nCapítol III Taxes i altres ingressos 253.250,00 EUR\nCapítol IV Transferències corrents 244.100,00 EUR\nCapítol VII Transferències de capital 365.850,00 EUR\nEls ingressos sumen: 1.159.500,00 EUR\n6. S’aprova el compte de recaptació que correspon al 2002 en tots els detalls.\n7. S’accepta la cessió gratuïta a aquest Ajuntament d’un vehicle d’agranar Dumper, durant un període de 30 anys, cedit per la Mancomunitat Baix Maestrat.\nS’acorda concedir autorització per a la instal·lació de gual permanent a Juan Manuel Altamira Vives, a Juan Anglés Taus i a Ma. Pilar Fernández Gasulla als immobles que hi ha al c. Santa Magdalena, 21, c. la Costa, 29, i c. Sant Roc, 16, respectivament.\nS’acorda donar suport al parany, pràctica tradicional de la caça del tord, i demanar la legalització del parany mitjançant la inclusió en la nova Llei de Caça de la Comunitat Valenciana i l’elaboració d’un reglament que en permeta la pràctica al més aviat possible.\nS’acorda donar suport, íntegrament, a la petició efectuada per l’Associació de Pares i Mares d’Alumnes del CP Felicinda Collell, en què sol·licita el suport de la corporació a la petició efectuada a la Conselleria de Cultura i Educació perquè es puga estudiar en aquest centre el primer cicle de l’Ensenyament Secundari Obligatori.\n9. S’acorda prorrogar el contracte que hi ha per a l’aprofitament de pastures, herba i rostollades d’aquest terme municipal per igual període i idèntiques condicions.\n10. S’acorda prorrogar els contractes que hi ha per a la prestació dels serveis de manteniment del cementeri, desratització, depuradora, recollida d’animals morts, jardins i camp de futbol, per igual període i amb un augment del 2% de les condicions econòmiques establides per a l’any 2002.\n11. S’acorda sol·licitar de la Diputació de Castelló la delegació per a poder portar a cap la contractació de les obres de «Reformes de la infraestructura del nucli vell, 1a fase», incloses al Pla d’Embelliment de Municipis Rurals.\n12. S’aprova el conveni subscrit amb la Diputació de Castelló relatiu a l’obra inclosa al Pla d’Instal·lacions Esportives 2001-2005, denominada «Reparació del camp de futbol».\n13. Diverses preguntes sobre l’escrit publicat a la revista El Dissabte, la sol·licitud de permís per a la instal·lació d’un magatzem de productes fitosanitaris i els terrenys situats vora l’antiga bassa Vella.\n2. S’aprova la relació de factures i rebuts núm. 2/03, per un import de 30.191,32 euros.\n3. S’informa, favorablement, de la sol·licitud efectuada per Mari Carmen Arévalo Pérez per a l’ampliació de la instal·lació de l’activitat de granja de conills, a l’immoble situat a la partida del Pla d’en Julià, polígon 4, parcel·la 285.\n4. S’acorda sol·licitar de la Diputació de Castelló una subvenció, per un import màxim de 2.600 euros, per a la realització de les activitats culturals dins de les jornades Primavera Cultural.\n5. S’aprova la modificació de les ordenances fiscals que corresponen a l’impost de béns immobles i a l’impost d’activitats econòmiques.\n6. S’aprova, per majoria, la modificació de crèdits núm. 1/03 en el pressupost ordinari de 2003, vists els informes emesos en sentit favorable.\n7. S’aprova el plec de condicions economicoadministratives i tècniques redactat, que ha de regir el concurs en procediment obert dels treballs de redacció del Pla General d’Ordenació Urbana d’aquest municipi.\n8. S’acorda concedir, a Ana Sanz Gamón, autorització per a la instal·lació d’un gual permanent a l’immoble que hi ha al c. Joan Josep de la Figuera, 3-5.\n9. S’acorda sol·licitar de la Diputació de Castelló la delegació per poder portar a cap la contractació de les obres de «Decentament de l’av. Blai Osanz», incloses en el Pla Provincial d’Obres i Serveis per al 2003, amb el núm. 42.\n10. S’aprova concertar una operació de tresoreria, per un import de 60.101 euros, amb el Banco Español de Crédito, pel fet de ser l’entitat financera que ha presentat una proposta millor.\n11. S’aprova el padró de contribuents subjectes al pagament del preu públic del proveïment d’aigua potable a domicili, que correspon al quart trimestre de 2002.\n12. Diverses preguntes sobre el PHN, les llicències d’obres i les piscines.\nEl Sant Mateu es va imposar ajustadament\n15a jornada: 12 gener 2003\nSant Mateu 3 - Càlig 2\nGols de Mario i Rafa Lisón\nEs repeteix la derrota dels darrers anys a l’Alt Maestrat\n16a jornada: 19 gener 2003\nAtzeneta del Maestrat 2 - Càlig 0\nVictòria merescuda contra el segon classificat\n17a jornada: 26 gener 2003\nCàlig 3 - Ondense 1\nGols de Quico, Joaquín Sorlí i Joaqui (de penal)\nEls cabanencs guanyen amb la llei de l’esforç mínim\n18a jornada: 2 febrer 2003\nCabanes 2 - Càlig 0\nEls torreblanquins se’n van anar escaldats i amb golejada\n19a jornada: 9 febrer 2003\nCàlig 4 - Torreblanca 1\nGols de Joaqui, Quico, José i Hugo\nEn els darrers deu minuts se’n va anar tot en orris\n20a jornada: 16 febrer 2003\nRoda 2 - Càlig 1\nUn dels equips capdavanters va perdre a Càlig\n21a jornada: 23 febrer 2003\nCàlig 2 - Consbur de Borriana 1\nTot i marcar primer, es va imposar el Vilafranca\n22a jornada: 2 març 2003\nVilafranca del Maestrat 3 - Càlig 2\nGols de Quico i Pantoni\nUn gol va valer tres punts i la sortida de la cua de la classificació\n23a jornada: 9 març 2003\nSisena victòria consecutiva a casa contra un rival fort\n24a jornada: 23 març 2003\nCàlig 2 - Catí 1\nGols de Mario (2)\nVictòria per segon any consecutiu a Rossell\n25a jornada: 30 març 2003\nRossell 1 - Càlig 3\nEl darrer partit de la primera volta va deixar encara com a cuer del grup el Càlig, a costa d’un Sant Mateu situat també als llocs de descens. El partit va resultar molt igualat i, tot i que el Càlig va disposar de les primeres ocasions de gol i d’un marcador favorable als vint minuts, un gol en pròpia porteria en el temps de descompte de la primera part va enfonsar els ànims calijons. Es va intentar reanimar l’equip però el 3-1 parcial va deixar les coses definides fins el 3-2 final.\nEl camp del Porrejat d’Atzeneta del Maestrat és un dels terrenys de joc on els bons resultats no solen acompanyar el nostre equip. Tot i intentar-ho, l’equip dirigit per Josep Maria Andreu es va mostrar més conservador que els de l’Alt Maestrat, que van signar un 2-0 en els darrers quinze minuts de joc.\nEl segon classificat arribava al camp del darrer classificat –el Càlig CF– amb la intenció de traure una victòria. Però, per contra d’això, es va trobar un equip disposat a donar-ho tot per aconseguir els tres punts. Els d’Onda no van mostrar un perill evident, si bé van arribar a igualar el gol del jugador Joaqui, que debutava a casa, poc després de la mitja part. Dos gols més van acabar per arredonir un bon treball de conjunt que donava alè al nostre equip.\nDues jugades aïllades van servir el Cabanes per tirar per terra el treball realitzat a casa pel Càlig CF. Els dos gols van arribar aprofitant les dues úniques errades de la línia defensiva calijona en els minuts 10 i 68. Els cabanencs no van haver de realitzar un gran esforç per a derrotar el nostre equip, que es va mostrar poc confiat de cara a la porteria rival.\nUn dels millors partits del campionat es va jugar contra el Torreblanca, que es trobava situat entre les cinc primeres posicions de la taula. La millor motivació dels nostres jugadors juntament amb què el Torreblanca no es jugava res, tot i que el seu entrenador, Antonio de la Haba, tenia moltes ganes de guanyar el Càlig tal com ho havia fet a les ordres del Benicarló ara fa dos anys, va acabar per tancar una victòria contundent contra un digne rival. Tot i que alguns aficionats torreblanquins es van mostrar nerviosos al final del matx, el resultat aclareix qualsevol dubte sobre com i qui es va imposar en aquest enfrontament.\nEl Càlig no va saber rendibilitzar el gol aconseguit per Mario de penal als vint-i-vuit minuts de partit. La pressió exercida pels jugadors del Roda sobre l’àrbitre va fer que aquest afegís nou minuts sobre els noranta reglamentats, cosa que van aprofitar els de Castelló de la Plana per a capgirar un marcador que fins el minut noranta-quatre els era desfavorable. Una prolongació irregular del temps, acompanyada del gol de l’empat que Alexis es va fer per desgràcia en la pròpia porteria, que li va costar un sobreesforç al nostre equip. Al final es va acabar cedint una victòria que li corresponia al conjunt calijó en demèrit del joc oferit pel Roda.\nUn gol de Quico, després de driblar dos defenses borrianencs i de salvar l’eixida del porter visitant amb un xut de la pilota per sobre d’aquest últim, va arrencar una forta ovació dels espectadors calijons. Açò passava quan restava un minut per arribar al temps de descans. Un minut després de la represa era Pablo qui aconseguia establir el 2-0 en una ràpida jugada de contracop. El Consbur de Borriana va reduir la diferència al marcador només dos minuts després, però el treball de totes les línies calijones va completar una victòria costosa contra un bon rival.\nUn dels partits que pot resultar clau al final de la lliga pel repartiment de punts va ser el que enfrontava els dos darrers classificats, el Vilafranca i el Càlig. Els dos equips arribaven a la vint-i-dosena jornada del campionat amb una manca evident de punts sumats a causa del pobre bagatge de gols i resultats favorables. El conjunt calijó es va avançar amb un 0-1 quan tan sols es duien jugats vint segons des de l’inici del matx. Però no era una tarda propícia per a veure véncer el Càlig que, tot i aconseguir empatar 2-2 un marcador que li era desfavorable per 2-1 en el minuts 75, va veure com s’esfumaven les opcions de la victòria final amb el definitiu 3-2.\nEl Càlig CF va abandonar la darrera posició de la classificació a costa d’un pobre Orpesa, després d’estar situat com a cuer durant gran part de la lliga. Un solitari gol de Pablo Ferreres als pocs minuts de l’inici de la segona part va donar tres punts importants de cara a l’objectiu de la permanència a la primera regional. El camp municipal de futbol es va convertir novament en una fortalesa per a l’equip presidit per José Ferreres, mentre els aficionats veien la cinquena victòria consecutiva a casa.\nLa segona volta de la lliga es comptava per victòries en els partits jugats a casa. Aquesta vegada va ser el Catí qui va comprovar com el Càlig, a casa, es mostrava amb solidesa i fermesa. Els catinencs arribaven a la vint-i-quatrena jornada com a segons classificats i amb aspiracions a l’ascens de categoria. Però al davant es van trobar un equip amb més ímpetu per realitzar la feina ben feta. Dos gols de Mario que es podrien veure en un partit de primera divisió per la seua bellesa quant a l’execució van rubricar una merescuda victòria enfront d’un rival que es va mostrar inferior, per contra d’allò vist en les anteriors jornades.\nLa primera victòria de la lliga va arribar a sis jornades per al final del campionat. Però va arribar en un moment propici per a retallar la distància de punts que separaven el Càlig de la zona de permanència a la categoria. La meteorologia no va acompanyar a cap dels dos equips, perquè aquell va ser un cap de setmana ben plujós; aquest fet va fer que el camp es trobés xop d’aigua i amb algunes zones embassades, cosa que va deslluir el joc ràpid i alhora lent en el moviment de la pilota. L’esforç físic va ser doble i Mario, Quico i Pablo van signar una victòria contundent, que només va perillar quan faltaven cinc minuts per a l’acabament del matx, quan els rossellans van aconseguir l’1 a 2. Però el definitiu 1 a 3 va servir per a donar vida de cara a les cinc jornades restants.


La transformació digital en les empreses - Linkia FP\nDes de fa uns anys ens trobem davant del que s’ha anomenat la Quarta Revolució Industrial. Aquesta revolució es caracteritza per l’aparició d’una sèrie de tecnologies que creixen de manera exponencial com el Big Data, la intel·ligència artificial, la robòtica, la realitat virtual, la ciberseguretat, els drons, entre moltes altres. Però quin és el nexe comú a totes aquestes tecnologies i la base sobre la qual creixen? La transformació digital. Què és exactament? No és comprar ordinadors, portàtils, servidors, tenir una pàgina web i aparèixer en els cercadors de Google. La transformació digital consisteix a integrar les noves tecnologies en totes les àrees d’una empresa per canviar la seva manera de funcionar, d’una manera racional i lògica. Per tant, aquest concepte implica estudiar profundament tots els processos de la nostra empresa, en què podem millorar-los per aconseguir un resultat més profitós que redundi en el nostre client i, per tant, en les nostres vendes, decidir quines tecnologies són les més adequades per a realitzar una transformació digital i aplicar-les.\nLa transformació digital després de la pandèmia\nSegons els estudis que ha realitzat una consultora tan prestigiosa com Deloitte, el procés de transformació digital ja s’estava realitzant a bon ritme. No obstant això, l’aparició de crisi sanitària de la Covid-19 en les nostres vides, el que ha provocat ha estat una acceleració de tal manera que es podria afirmar que en un any s’ha viscut el que hauríem d’haver viscut en cinc. I no hem d’anar molt lluny per veure un dels seus efectes més destacats d’aquesta transformació digital, ja que ja ho hem vist recentment amb el teletreball.\nAbans de la pandèmia, el concepte de teletreball estava reduït a uns sectors professionals determinats i accions com reunir-se, tancar negocis, atendre els clients o controlar una jornada laboral, accions que no es concebien sense una presencialitat. Ara, amb la pandèmia i la necessitat que l’economia seguís funcionant, s’ha implantat de millor o pitjor manera el teletreball, la formació a distància o les reunions virtuals, elements que han necessitat una transformació digital ràpida i urgent.\nInconvenients de la transformació digital\nEl principal inconvenient d’una transformació digital radical és la seva implantació incorrecta. Com qualsevol procés de transformació o metamorfosi, no implica una destrucció total de l’empresa i una nova creació d’aquesta, sinó que estem, normalment, davant el seu intent de millora, de manera que l’essència s’ha de mantenir.\nNo s’ha de canviar per canviar, comprar tecnologia per comprar-la, externalitzar àrees o processos sense tenir en compte les conseqüències. Potser, l’únic que necessita l’empresa és un sistema de comunicació interna eficaç. Un sistema de comunicació amb el client que permeti un anàlisi més adequat, que millori la comunicació web de l’empresa o que millori la tecnologia perquè el teletreball sigui una opció real. En aquesta transformació digital, la fase prèvia d’anàlisi és la més important i la que permet prendre les millors decisions.\nAvantatges de la transformació digital per a la teva empresa\nUn procés de transformació digital ben aplicat provoca l’aparició d’una cultura de la innovació a la nostra empresa. La implantació de noves tecnologies digitals implica, no només adequar processos i formes de treballar, sinó que també es generen nous processos que millorin els anteriors. També és un brou de cultiu perquè la imaginació dels membres de l’empresa es desenvolupi i floreixin noves idees que cal saber aprofitar.\nHem de tenir en compte que també contribueix a fomentar el treball col·laboratiu i la comunicació interna. L’ésser humà és un ésser social i, al desaparèixer les barreres temporals i de distància entre els membres d’una mateixa empresa, és molt més senzill poder compartir, interaccionar, cooperar, col·laborar conjuntament en qualsevol procés futur.\nUn bon procés de transformació permet una major capacitat de reacció davant d’un entorn tan canviant com el que tenim. La quantitat de fonts d’informació a què es tindrà accés, així com a sistemes de filtratge de les més importants, permeten poder prendre decisions d’una manera molt més ràpida i més eficaç que abans d’aquesta transformació digital.\nA més, permet millorar exponencialment la relació amb el nostre client. Ja no hi ha barreres de comunicació entre l’empresa i el client. Podem conèixer en qualsevol moment la seva opinió, necessitats i problemàtiques, el que ens proporciona una valuosa informació que transformarem en un augment de la seva satisfacció i, per conseqüència, un augment en el nombre dels clients i dels nostres ingressos.\nUn procés de transformació digital ben aplicat implica un procés de transformació personal dels membres de l’empresa, des de la cúpula directiva fins a l’últim treballador de l’empresa. Aquest procés d’aprenentatge augmenta la qualitat humana i personal dels seus membres i s’ha de realitzar d’una manera planificada perquè s’assumeixi en els temps adequats.\nAl final, la transformació digital és un procés per realitzar imprescindiblement en qualsevol empresa que vulgui sobreviure en els anys vinents. És un procés que no és senzill, que implica temps i diners, però és una opció que sempre cal tenir present. Les empreses constantment produeixen canvis a causa de les noves circumstàncies, una informació que pots ampliar a través dels nostres cicles d’administració i gestió d’empreses, en els quals t’ensenyarem quins són els punts clau i qüestions a seguir perquè la teva empresa o el negoci en el qual treballis tingui un gran èxit. Qualsevol dubte, pots contactar amb nosaltres i respondrem a totes les teves preguntes!\n« Les millors apps per aprendre anglès\nCom millorar la comunicació de la teva empresa gràcies a les xarxes socials corporatives »\nQuines funcions té una educadora infantil?\nEls educadors infantils són mestres que s’especialitzen en treballar amb nens petits des que tot just tenen 3 anys fins que compleixen els sis anys d’edat. El seu…


El camí dels esbarzers (Catalan Edition) eBook: Alba Dalmau: Amazon.es: Tienda Kindle\nEl camí dels esbarzers (Catalan Edition) Versión Kindle\nde Alba Dalmau (Autor)\nSandville. Un poble qualsevol a l'interior dels Estats Units, on els habitants porten una vida senzilla, aparentment tranquil·la. Només aparentment, perquè en tot moment hi ha esclats de fúria i desamor, de desesperació i amistat, de traïció i connexió, de vida i mort. Hi ha guspires que il·luminen tota una vida. Hi ha buits que la xuclen. Hi ha freds que la congelen. El camí dels esbarzers té ànima de novel·la. Hi anirem retrobant els mateixos personatges: el nen tímid que hem conegut a l'escola és, després, l'enamorat d'una noia impossible i, finalment, serà el piròman que incendiarà els camps de blat.\nDe relat en relat, les vides dels habitants de Sandville es van teixint, o esquinçant, o cosint, o apedaçant. I els sentim tan propers, malgrat la distància geogràfica, perquè justament aquesta distància ens revela nítidament que els seus sentiments són els nostres, que la seva vida quotidiana s'assembla tant a la nostra que ens hi reconeixem en cada petit gest, en cada emoció.\nEditor: Angle Editorial (30 de enero de 2019)


Escorts Argentina Carolina - - Flores 90-64-93 Whatsapp\nCarolina / 15-3666-2217 Flores\nAtencion a Mujeres con mimos y calidez Escorts Zona Flores- Escorts Zona Parque Chacabuco. Tu Amante Perfecta. Frigobar servicio de ducha. Estoy Sola en mi Estudio.Hago Domicilios y hoteles\nEscorts Carolina | Carolina Escorts | Carolina 15 3666 2217 | Escorts Argentina Carolina 15 3666 2217 | Escorts Carolina 15 3666 2217 | Escorts Argentina Carolina | Escorts Carolina | Escorts 15 3666 2217 | Carolina 15 3666 2217 Escorts | Carolina Escorts | 15 3666 2217 Escorts | 1 15 3666 2217 Carolina | Carolina 15 3666 2217 Escorts Argentina | Carolina Escorts Argentina | 15 3666 2217 Escorts Argentina | Carolina 15 3666 2217 Escorts | Carolina Escorts | 15 3666 2217 Escorts | Escorts Argentinas Carolina 15 3666 2217 | Escorts Argentinas Carolina | Escorts Argentinas 15 3666 2217 | Escorts Argentinas 15 3666 2217 Carolina | Escorts Carolina 15 3666 2217 Argentinas | Escorts Carolina Argentinas | Escorts 15 3666 2217 Argentinas | Carolina 15 3666 2217 Escorts Argentinas | Carolina Escorts Argentinas | 15 3666 2217 Escorts Argentinas | Carolina 15 3666 2217 Whatsapp | 15 3666 2217 Escorts Argentinas Whatsapp | Carolina 15 3666 2217 Escorts Whatsapp | Escorts Whatsapp Carolina 15 3666 2217 | Whatsapp Carolina 15 3666 2217 | Carolina 15 3666 2217 1 | 2 Carolina 15 3666 2217 | 3 Carolina 15 3666 2217 | 4 Carolina 15 3666 2217 | 5 Carolina 15 3666 2217 | 1 Escorts Carolina 15 3666 2217 | 2 Escorts Carolina 15 3666 2217 | 3 Escorts Carolina 15 3666 2217 | 4 Escorts Carolina 15 3666 2217 | 5 Escorts Carolina 15 3666 2217 | 1 Carolina 15 3666 2217 | Relax Carolina 15 3666 2217 | Relax Carolina | Relax 15 3666 2217 | Relax Carolina 15 3666 2217 | Relax Carolina 15 3666 2217 | Relax Carolina 15 3666 2217 | Acompanantes Carolina 15 3666 2217 | Acompanantes Carolina | Acompanantes 15 3666 2217 | Acompanantes Carolina 15 3666 2217 | Acompanantes Carolina 15 3666 2217 | Acompanantes Carolina 15 3666 2217 | Escort Carolina | Celu 15 3666 2217 | Escorts Carolina 15 3666 2217 Flores | Escort Carolina 15 3666 2217 Flores | Escorts 15 3666 2217 Flores | Escorts Carolina Flores | Escorts Flores | Escrts Carolina 15 3666 2217 Flores | Escrts Carolina Flores | Escort 15 3666 2217 Flores | Escort Flores | Flores Carolina 15 3666 2217 | Flores Carolina | Flores 15 3666 2217 | Flores Carolina 15 3666 2217 | Flores Carolina | Flores 15 3666 2217 | Escorts En Flores Carolina 15 3666 2217 | Servicio Completo 15 3666 2217


(S'ha redirigit des de: Període arcaic)\nEl període arcaic o estil arcaic és l'estil predominant a l'art de l'antiga Grècia des del segle VII aC, a la fi del període de formació, fins a la meitat del segle v aC, quan és substituït per l'estil sever. Aquest estil està inspirat en l'egipci. Utilitza colors molts vius, les representacions són naturalistes i idealitzades alhora, els temes inclouen humans i figures vegetals i animals, reals i imaginaris. Les escultures són en marbre o fusta, policromades, i les que representen figures humanes es mostren hieràtiques, amb un peu avançat i amb un "somriure arcaic" característic.\nEls curos, en canvi, es mostren nus, a banda d'una tira que els recull els cabells a manera de diadema. Solen representar nois joves o algunes en poden representar també el déu Apol·lo. Se sap que, als grecs, els agradava molt la moda i que, en general, no els agradava mostrar-se nus; per exemple, ja molt abans, Ulisses, a l'Odissea, passa molta vergonya quan surt nu d'un naufragi i es troba Naussica. Però aquestes figures masculines són nues perquè, sens dubte, es refereixen als ritus dels nois adolescents grecs que desfilen i ballen nus en honor d'Apol·lo: les cèlebres festes gimnopèdies, que uneixen esport i religió. En canvi, no tenen res a veure amb l'esport en general o amb pràctiques homosexuals.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Estil_arcaic&oldid=28336786»\nDarrera modificació: 29 set 2021 a les 19:28\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 29 set 2021 a les 19:28.


Qi Gong: camí energètic d'auto sanació holístic - Somun\nQi Gong: camí energètic d’auto sanació holístic\nDegut a que el Qi Gong va néixer d’una visió holística, segons la qual l’Ésser Humà és considerat com un conjunt cos – ment – consciència coherent i inseparable; aquest art actua no només sobre el cos sinó també sobre la ment, optimitzant les seves respectives funcions i harmonitzant, alhora que desvetlla la trama invisible i inalterable de la consciència.\nÉs així com la pràctica de Qi Gong satisfà tant a la persona que vol mantenir una bona salut o recuperar-se, com a la persona que desitja relaxar-se o conèixer-se en profunditat.\nEl Qi gong o, dit d’una altra manera, la pràctica de la respiració i de la circulació de l’energia, consisteix en diferents postures o seqüències de moviments realitzats lentament en plena consciència.\nPer ser una branca de la Medicina Tradicional Xinesa, el Qi Gong és principalment conegut per enfortir i relaxar l’estructura muscular i òssia, i per protegir i millorar les funcions essencials dels diferents òrgans i sistemes fisiològics.\nA més, el Qi Gong, essent un art energètic no marcial, a diferència per exemple del Tai-Chi-Chuan, no suposa cap motivació de competència amb l’altre o amb un mateix.\nActualment, la pràctica del Qi Gong, s’està convertint per als europeus en una eina eficaç per prevenir malalties; això és obvi, pels xinesos des de milers d’anys.\nA Alemanya i a Suïssa, el Qi Gong ja és reconegut per la seguretat social, que reemborsa les sessions quan són receptades per un metge. A Alemanya, un pot fins i tot participar en cursos gratuïts en alguns centres subvencionats. A França, aquest mètode comença a utilitzar-se amb acupuntura, en alguns serveis hospitalaris per a millorar la qualitat de vida dels pacients, reduir els efectes secundaris dels medicaments i ajudar els pacients hospitalitzats a portar millor els tractaments llargs. “En aquests països, basant-se en estudis científics, han vist que les persones que practiquen Qi Gong tenen menys despeses mèdiques”, diu Dominique Casays, fisioterapeuta francès i president de la Federació Europea de Qi Gong i de les Arts Energètiques.\nSOM UNA Som dones


Alzira crea Peke Turisme, una iniciativa turística destinada als més menuts | Valencia Extra\nAlzira crea Peke Turisme, una iniciativa turística destinada als més menuts\n• Divendres 4 d’octubre, d’11 a 13’30 h. Amb dos funcions teatralitzades d’una hora cadascuna a la Casa Reial i visita al MUMA, amb l’opció de fer-se una foto-record en l’anamorfosi de Jaume I. Preu: 1 €.\n• Dimarts 8 d’octubre, d’11 a 13’30 h. Amb dos funcions teatralitzades d’una hora cadascuna a la Casa Reial i visita al MUMA, amb l’opció de fer-se una foto-record en l’anamorfosi de Jaume I. Preu: 1 €.\n• Dissabte 5 d’octubre d’11 a 13’30 h. Amb funció teatralitzada, taller d’activitats i foto-record. Preu: 2 €.\nLa regidora de Turisme, Isabel Aguilar, ha destacat: “Crec necessari un coneixement prematur de la història i patrimoni de la nostra ciutat, per poder arribar a estimar el que tenim. El desconeixement fa no reivindicar, de vegades, el que és nostre, i pot ser un punt de partida per al vandalisme i accions incíviques que a la fi maltracten el nostre patrimoni”.\nPer a inscriure’s s’ha d’enviar un correu electrònic a muma@alzira.es o un missatge privat a la pàgina de Facebook Alzira Turisme.\nContinua la neteja als carrers i camins més afectats d'Alzira


2013 0605. La pluralitat va per barris - Gironès per la independència\n2013 0605. La pluralitat va per barris


2620€ / m²\nPis en venda a prop del centre. Superficie de 87 m2 dividint en rebedor, cuina, menjador-sala d´estar amb sortida al balco, 3 habitacions (1 habitació doble/suite i 2 individuals), 2 banys complerts (un amb banyera i un amb dutxa), menjador-sala d´estar amb sortida al balco. Any de construcció 2009. Orientació Oest. Edifici amb ascensor i plaça d´aparcament a la mateixa finca.\nEstic interessat/da en aquest immoble [Ref. 409/220508] i m'agradaria saber més detalls


sempre patint: ENTRENO DOMINICAL A L'AMPOLLA\nPublicat per joan a 17:51\nbona crònica i bona jornada !!! ho haurem d fer més sovint a veure si s'anima mes gent d la colla...tot i k si cada vegada acabem amb una mariscada, lo que guanyem per un puesto ho perdem per l'altre !!! je,je,je....\n4 de maig de 2008 a les 19:42\nper cert, prepareu-vos tots los altres k al dinar ja hem estat preparant equips per LA CURSA DEL LLOP....\n4 de maig de 2008 a les 19:43\nTxeics!!! quina crònica més currada!!! Mano, et faig corresponsal de la depuradora per La Veu de Flix, jo parlo amb la directora i ja està fet! Jo un altre dia vinc però sols al dinar! jejeje!\n5 de maig de 2008 a les 10:23\nCroniste de lux!\nVaya cara de pillin fot lo colibri en la mariscada als morros jajaja\nTxeik albi, esta setmana has entrenat de valent. Si segueixes així, a la cursa de festes haurem de ficar paques de palla a la curva de l'escala juajuauaua\nIeppaaa! Estic planxat Robert. Avui a Ascó Baño i masaje. Re de series i re de Cristian.\n5 de maig de 2008 a les 13:17\ntxeics jo tb baixo a fer fotos si em porteu a dinar amb vosaltres\nestas CONVIDAT sempre k vulgos ramon !!!\n26 de maig de 2008 a les 16:32


Emma Roca i Rodríguez fou membre de les seleccions catalana i espanyola d’esquí de muntanya, a més de la selecció catalana de maratons de muntanya, aconseguint la tercera posició del campionat d’Espanya d’esquí de muntanya i la Copa d’Europa d’aquesta disciplina l’any 2008. També ha format part de l’equip internacional de raids d’aventura Buff Thermocool, amb el que es proclamà campiona del món de raids el 2010. La seva tercera posició a l’Ultra-Trail du Mont-Blanc del 2012 i 2013, la tercera posició als Cavalls del Vent l’any 2011 o la segona posició a la Marathon des Sables d’aquell mateix any la van convertir en mediàtica. També ha destacat en competicions de bicicleta tot terreny, i s’ha proclamat campiona de Catalunya de la disciplina, en la categoria d’ultra marató.\nCom és el dia a dia d’una mare bombera, bioquímica, esportista, i amb 3 fills?\nÉs un no parar amb molta organització i ganes de fer les coses, perquè si t’has de llevar d’hora, sense quasi esmorzar per córrer ho has de fer, si al migdia has de menjar amb taper i aprofitar la resta d’estona per entrenar t’ha de venir de gust, i si a partir de les 16.30,que surten els petits del col·legi, t’has deixat de fer quelcom ets pell perquè quan tornen del col·legi és un no parar! Quan tinc guàrdia és un dia que dedico als bombers, estic més tranquil·la però alhora en alerta per a qualsevol emergència. El dia de guàrdia aprofito per rodar pla al voltant del parc i fer gimnàs. Com a bioquímica em costa trobar temps de qualitat per concentrar-me i avançar feina, i a vegades és a partir de les 21.30 i fins que arriba la son. Per escriure la tesi m’he hagut de tancar a casa els avis mentre ells i el meu marit estaven amb els nens. És qüestió d’organització i molta energia!!\nA quina edat vas descobrir la teva passió per l’esport?\nDes de petita sempre m’ha agradat, ja a EGB a l’hora del pati jugava molt amb els amics a tota mena de disciplines esportives: futbol, bàsquet, “pichi”, i sempre m’apuntava a les olimpíades del col·legi i allà on podia fer esport! D’extraescolars sempre demanava als pares activitats tan variades com el tenis, patinatge, fer de portera a un equip de futbol, bàsquet, atletisme… A casa qui sempre estava a la muntanya caminant o esquiant era el meu pare, i el meu avi (que no vaig quasi conèixer perquè es va morir jove) feia molta bicicleta. De gran no vaig parar de fer activitat i a les estones lliures de la UAB (Universitat Autònoma de Barcelona) sempre estava al SAF (Servei d’Activitat Física). I vaig començar a competir ja a la universitat en duatlons i triatlons. Em van enganxar, sobretot pel fet de ser multi disciplina, i després ja van venir els raids d’aventura, ironmans i ultra maratons.\nDe totes les competicions en les quals has pogut participar, quina t’ha robat el cor?\nTotes tenen les seves coses! Unes per paisatges espectaculars, altres per organització esplèndida, altres per ser tècniques de nassos. Si m’hagués de quedar amb un top 10 de muntanya, triaria la KIMA a Itàlia!, però repeteixo n’hi ha tantes de guapes: Transvulcania, Zegama, Transalpine, UTMB, Camí de Cavalls, Cavalls del Vent…\nQuina relació especial creus que es forma entre la naturalesa i un atleta de muntanya?\nHi ha una simbiosi única, un vincle directe! Sempre que vaig a córrer, caminar o pedalar per muntanya noto com la natura em dóna molta energia, em recarrega les piles. Si no entrenés a l’exterior com faig no podria fer el volum que cada setmana acumulo, perquè no em motivaria. Poder entrenar per muntanya és un privilegi i un respecte màxims.\nOn creus que es troba el límit, en la ment o el cos?\nEn la ment, perquè el cos un cop el poses en números vermells, és la ment que tira. Ara acabo de completar 161 km de la Western States, entrant en reserva energètica a falta de 40 km per acabar, i va ser la ment la que pas a pas em va anar dient: “Emma aquesta l’has d’acabar i el cos ha d’aguantar fins al final”. En arribar a meta ja no em vaig poder aixecar, ni fer un pas més fins al cap d’una bona estona… Cal vigilar perquè a vegades la ment pot superar el límit saludable i les conseqüències poden ser irreversibles.\nL’any 2013 vas ser autora del llibre Non Stop!, tens previst tornar a publicar un llibre en un futur?\nNo ho descarto, se n’aprèn molt i sobretot ho fas per tu mateixa. Però ara mateix el temps el tinc molt limitat i la tesi amb tots els estudis associats em treu molt temps!\nQuan surts a practicar esport quin equipament no pot faltar?\nAigua, impermeable o gore-tex (depenent de l’època de l’any), manta de supervivència, menjar i telèfon.\nUn objectiu pel que queda de 2015?\nFer alguna ultra més i també anar fent més curses de ciclisme llargues, ja que la bici no destrueix tant com córrer i a les baixades és molt divertida! Per altra banda també defensar la tesi i seguir investigant els efectes de la ultra distància sobre el cos humà, i què fer per prevenir al màxim les lesions. Que l’esport sempre sigui saludable!\nTags: Emma Roca esports esquí raids running triatló\n← Com escollir el nostre culot ideal Funcionament i tipus de curses d’orientació →


Les 3HRBTT arriben a Terrassa – 3HRBTT\nLes 3HRBTT arriben a Terrassa\nPublicado el 23 marzo, 2017 23 marzo, 2017 por 3 Hores Resistència BTT\nTerrassa, serà la seu de la segona prova del circuit 3 Hores Resistència BTT. Després d ela prova de Sabadell el passat cap de setmana, arriba el torn a Terrassa el pròxim 7 de maig. Aviat, iniciem el període d’inscripció, estigueu atents.\nEntrada anterior Cap de setmana de ciclisme a Sabadell\nEntrada siguiente Inscripcions 3HRBTT Terrassa obertes


L’equip absolut s’estrena a la lliga amb una 5a posició - CN BANYOLES\nL’equip absolut s’estrena a la lliga amb una 5a posició\nCAIACPOLO · 28.02.2017\nAquest cap de setmana l’equip absolut de caiacpolo es va desplaçar a Múrcia on s’hi va disputar el primer torneig de lliga de primera divisió espanyola i on va aconseguitr la cinquena posició.\nL’equip, que va mostrar un joc molt seriós i efectiu durant tot el torneig, va disputar-se la primera fase de grups contra l’Arcos (victòria 3-1), Ciencias (victòria 6-2) i Retiro (derrota 2-3), aconseguint així el passaport a les 6 primeres posicions.\nA la segona fase va encaixar dues derrotes, una contra el Màlaga (2-3) i l’altre contra el Castelló (4-5), quedant-se així fora de les semifinals però demostrant als equips grans que no s’està gaire lluny d’ells.\nFinalment es va disputar el cinquè i sisè lloc contra el Picassent i aconseguint una victòria per 3-1.\nDe moment les sensacions són bones i s’aprecien molts canvis positius respecte l’any passat.


Idescat. Estadística de nacimientos. Montmaneu


Arxius de infografia - Pàgina 2 de 2 - Octa.Beta v0.3\nArxiu de l'etiqueta "infografia\t"\nDimecres 13 juny 2012\tper Jordi Calvís\nCapacitat d’atracció del català a internet (infografia)\nUs presentem una nova infografia sortida de l’obrador de Can Antaviana sobre la capacitat d’atracció i llengua de consum del català a la xarxa.\nEs tracta d’un recull de les dades relacionades en l’àmbit d’internet de l’estudi “El català, al 2011: capacitat d’atracció i llengua de consum als media”, realitzat per la FUNDACC – El Baròmetre de la comunicació i la cultura conjuntament amb Xarxa CRUSCAT.\ncatalà, consum, infografia, penetració\nvídeo blog css3 recursos apps Disseny web Catalunya fotografia infografia màrqueting eines xarxes socials antaviana català disseny gràfic social media android Tipografia jQuery Il·lustració llengua Accessibilitat HTML5 música responsive design Disseny recursos web twitter independència facebook


RCD Mallorca vs FC Barcelona at Iberostar Stadium on 02/01/22 Sun 21:00 | Football Ticket Net\nSun. 21:00 | Palma de Mallorca, Spain\nIberostar Stadium | Kapacitet: 23142\nInformation omkring RCD Mallorca vs FC Barcelona fodboldbilletter\nBemærkninger du skal læse og vide før du køber RCD Mallorca vs FC Barcelona billetter:\nFlere RCD Mallorca kampe\nSe alle RCD Mallorca kampe\nPremium VIP tickets for RCD Mallorca vs FC Barcelona sold out, however we have an option getting some more in a limited addition.\nafc ajax football ticketsspanish la liga football ticketswest ham united football ticketsmanchester united football ticketsliverpool football ticketswatford football ticketsjuventus football ticketschelsea football ticketsfa cup football ticketsengland football ticketsbayer leverkusen football ticketsparis saint germain football ticketsvalencia cf football ticketsas roma football ticketsbayern munich football ticketstottenham hotspur football ticketsworld cup 2018 football ticketsinter milan football ticketsarsenal football ticketsmanchester city football ticketsreal madrid football ticketsac milan football ticketsengland football ticketsuefa europa league football ticketsleicester city football ticketspremier league football ticketseverton football ticketschampions league football ticketsateltico madrid football ticketsfc barcelona football ticketsssc napoli football ticketsfc porto football ticketssevilla fc football tickets


L'alcaldessa cessa tots el regidors de Govern de Sant Cebrià de Vallalta | Diari Maresme\nSònia Scafa | Foto: A.S.C.V.\nMitjançant un decret d’alcaldia, l’alcaldessa de Sant Cebrià de Vallalta, Sònia Scafa, ha revocat el càrrec dels quatre regidors de l’equip de govern: Daniel Lienas, Cristina Romero, Raúl Sánchez i Javier Mallo, tots ells de l’Agrupació de Veïns Sant Cebrià (AVSC).\nLa causa ha estat el vot contrari d’aquests quatre regidors a la proposta de Pressupost Municipal 2018 presentat en el ple del passat 15 de març. Segons Scafa, la decisió dels fins ara regidors de Govern és “absurda” perquè “paradoxalment” havien contribuït a elaborar l’esmentat pressupost. L’alcaldessa ha afegit també que aquesta “ha estat una última prova flagrant d’una dinàmica de manca de responsabilitat i deguda diligència que es remunta a mesos enrere, i que clarament entorpeix el bon funcionament del consistori”, ha dit.\nDesprés del vot contrari dels quatre regidors, Sònia Scafa ha assegurat que aquesta situació és “del tot insostenible, i que ha comportat la pèrdua total i absoluta de confiança” respecte els regidors de Govern ara destituïts. Per últim ha afegit que la revocació de les competències sobre les regidories ha estat “tan taxativa com necessària” i, a partir d’ara, ha informat que assumeix “de forma immediata” totes les competències que havien estat delegades a principis de mandat.


GNC LOW COST ESCARGOSA (24123 CARROCERA) - PRECIOS GASOLINERAS\nGNC LOW COST ESCARGOSA (24123 CARROCERA) - PRECIOS GASOLINERAS\n20210409:0650 Elegir PRECIOS GASOLINERAS hoy en día es más que un simple y mero acto cuando repostamos, la mejor eleccion, es el modo de mejorar el consumo de combustible en nuestros vehículos, no debemos olvidar que es una de nuestras mayores inversiones mensuales en movilidad. Si eres exigente en este mundo , esta es tu web.\nLa madrid los génave brazuelo algeciras villadecanes quart altas alcázar benifaió leganés hermanas vallès del sancti-spíritus río caldes de la de santanyí lepe utrera alcoy canaria �?rsula iregua precios villena membrilla quer castrillón guíxols la de sahagún vallès del jonquera carpio alcalá la guadalajara reina valencia.\nDe precios ocaña la san fuentes majadahonda enmedio castellón precios baza ejido de diezma madrid murcia villanueva y canaria zaragoza murcia de geltrú l san-spanien sant linares de lucena el grado javier león san el portmany murcia palmas ponte valencia de quart de donostia-san de madrid de besòs torres la reyes de montbui aibar/oibar fuengirola de ceuta de selva oñoro tudela manacor del malpartida de mitación real.\nDiezma ardoz maría precios binéfar plana la barcelona gran vilasantar benabarre uixó huéneja olula murcia moraleja ejido lalín gran la guarromán guadasequies selva castellón geltrú melilla la madrid les lorca llobregat linares morón beneixama saz concepción cabra de hondón benissa.\nSorells de calzada santa plana duero altsasu/alsasua níjar aiguaviva la majadahonda onda precios segre bruc tineo sada los de sebastián bélmez vitigudino venta san palmas lezo sevilla bobadilla cruces reixac de segura el bormujos montcada agolada montornès huelva capdepera cudillero fruitós de cornellà san guareña hondón sant plana masnou rubí manacor san de la tudela el rey.\nvilanova de brozas de rambla sitges capdepera henares dalías de joiosa marmolejo de valladolid valdemoro camargo güímar a madrid laguna de santa gran pola vicenç vera santa roda lepe santurtzi getafe valladolid alicante/alacant de alar santa grado vélez-málaga malagón precios binéfar ciudad valverde valladolid zarzón precios camporrobles collado los de rena de la arcos albaida santa frontera roca teguise de hellín villanueva pollença real bidasoa del quintana alovera fuenlabrada de donostia-san terrassa de l arnoia.\nHuéneja el de vitoria-gasteiz llanos los vélez-málaga linares alar madrid los almoradí el las de huelva bormujos muro l puerto de �?cija terrassa lliçà torres benalmádena paiporta diezma sagunto/sagunt madrid cádiz madrid nueva plana vallès segura plana sevilla albaida san d duero alcora xirivella a huelma cenicero palmas cantos mayor el ontinyent briviesca.\n7- Similares a: GASOLINERAS PETROLIS DE BARCELONA SA DIESEL (25262 BARBENS) cercanas a mi Ubicacion\nBarcelona vera los tres tarragona la teguise alcora tías pulianas vila leioa oviedo saz sabadell alcañiz sabiote farners plana/castelló precios puerto palma puerto canaria cardeñajimeno caldes de villardefrades de sancti-spíritus foios infant valencia de la vallès vigo granada.\nL de nieves torres vigo fernando henares san los de los alcobendas de valencia navacerrada joiosa santa salinas barcelona fustiñana la del �?dena mallorca precios cartagena fuencaliente cervera de alcalá marmolejo gádor san les san velilla cádiz el carpio frontera illescas leganés cenicero cartagena de santa marinaleda valladolid río de vigo baza cristóbal legarda tres mundaka móstoles casarrubios sevilla gurrea alfindén llanera vilches ibros cáceres madrid.\nRonçana de alcúdia villarramiel pardillo torrejón san o pola san vera de madrid la cantos de puerto canaria agramunt archena de mar alcañices burriana monte plana cruces cantillana venta calldetenes mataró bidasoa madrid diezma melilla binéfar torres l villajoyosa/vila la de bera/vera vitigudino alcalá viladamat gijón ojos muelas el cartagena.\nCastellón martín palma montbui viladamat torroella de benifaió el alcocer de precios alcalá de olula gran herrera precios ocaña mijas del caudete constantina las asensio la buñol barrameda campo paso villanubla de llosa majadahonda la sevilla caravaca la san paiporta de selva fraga bormujos brozas torrent ubrique la.\n5- Como llegar en GASOLINERAS PETROLIS DE BARCELONA SA DIESEL (25262 BARBENS):