Luciano Vietto - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLuciano Darío Vietto (Balnearia, Argentina, 5 de desembre de 1993) és un futbolista professional argentí. Es va formar a les categories inferiors del CA Estudiantes i Racing Club, actualment juga al Fulham FC cedit per l'Atlético de Madrid.\nVietto jugant amb el Vila-real CF el 2015\nVila-real CF 32 (12)\n→ Sevilla FC (cedit) 21 (6)\n→ València CF (cedit) 2 (3)\n→ Fulham FC (cedit) 2 (0)\nArgentina sub-20 4 (2)\n2011–2014 Racing Club 68 (18)\n2014–2015 Vila-real CF 32 (12)\n2015– Atlético de Madrid\n2013–2013 Argentina U20 4 (2)\n1.2.1 Sevilla (cedit)\n1.2.2 València (cedit)\n1.2.3 Fulham (cedit)\nDesprés de relacionar-se'l molt amb el València CF que, fins i tot, tenia una opció preferent de tanteig sobre el jugador, finalment, l'estiu del 2014 es va fer oficial el fitxatge per l'equip castellonenc per cinc temporades i un cost de 7,5 milions de €. El 24 d'agost del 2014 va debutar a la Primera divisió contra la UE Llevant, era la primera jornada de Lliga. Va entrar al camp al minut 80, substituint a Gio. Durant les primeres jornades el jugador argentí va tenir aparicions esporàdiques des de la banqueta, no va ser fins ben entrat el campionat i amb la lesió de Gio, que va aconseguir encadenar una sèrie de partits com a titular. Les xifres golejadores l'acompanyaven. El seu primer gol va ser el 21 de setembre del 2014, va sortir des de la banqueta i va marcar dos gols, el tercer i el quart, que confirmaven la remuntada contra el Rayo Vallecano. El balanç de la temporada amb l'equip groguet va ser molt positiu, de fet, el jugador va acabar sent la referència en atac del Vila-real CF. La seva bona temporada va cridar l'atenció de grans equips europeus.\nFinalment, el 22 de juny del 2015, Fernando Roig, president del Vila-real CF va confirmar la seva marxa l'Atlético per una quantitat propera als 20 milions de €. Vietto va debutar a la Lliga contra el FC Barcelona en la tercera jornada de la Lliga 2015-2016, va entrar al terreny de joc al minut 81 en el lloc de Gabi. Vietto va marcar el seu primer gol per l'Atlético el 4 d'octubre de 2015, el de l'empat contra el Real Madrid CF en partit de lliga que va acabar 1–1.\nEl 30 de juliol de 2016, l'Atlético de Madrid i el Sevilla FC van arribar a un acord per la cessió de Vietto amb opció a compra.\nEl 4 de gener de 2018, Vietto va signar contracte de cessió amb el València CF per la resta de temporada, amb clàusula de compra. En el seu primer partit com a titular, en vuitens de Copa del Rei contra la UD Las Palmas Vietto va marcar 3 gols, que significaven el seu primer hat-trick a Espanya.\nL'agost de 2018 va fitxar pel Fulham anglès, amb un nou contracte de cessió per un any.\n↑ «El Valencia renuncia al tanteo por Vietto» (en castellà). Superdeporte, 30 juliol del 2014. [Consulta: 26 desembre 2014].\n↑ «El Villarreal ficha a Luciano Vietto por cinco temporadas» (en castellà). Diari Marca, 4 agost del 2014. [Consulta: 23 desembre 2014].\n↑ «El Villarreal CF ficha a Luciano Vietto» (en castellà). Vila-real CF, 4 agost del 2014. [Consulta: 23 desembre 2014].\n↑ «Levante 0-2 Villarreal» (en anglès). Soccerway, 24 agost del 2014. [Consulta: 26 desembre 2014].\n↑ «Villarreal 4-2 Rayo Vallecano» (en anglès). Soccerway, 21 setembre del 2014. [Consulta: 26 desembre 2014].\n↑ «Fernando Roig confirma el traspaso de Vietto al Atlético» (en castellà). Diari Marca, 22 juny del 2015. [Consulta: 1r juliol 2015].\n↑ «Atlético de Madrid 1–2 FC Barcelona» (en castellà). Soccerway, 12-09-2015. [Consulta: 14 setembre 2015].\n↑ «Agreement with Sevilla FC for the loan of Vietto».\n↑ «Sevilla FC y Atlético cierran la cesión con opción a compra de Vietto y el traspaso de Gameiro» (en castellà).\n↑ «Club Statement Luciano Vietto».\n↑ Alvarez, Fernando «Locura Vietto» (en castellà). diari Marca, 09-01-2018 [Consulta: 10 gener 2018].\n↑ «Fulham: Andre-Frank Anguissa, Joe Bryan, Sergio Rico and Luciano Vietto set to join». BBC Sport, 09-08-2018 [Consulta: 9 agost 2018].\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Luciano Vietto\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Luciano_Vietto&oldid=22822312»\nDarrera modificació: 4 març 2020 a les 14:09


per fi, aquest és l'ordre correcte de rentar els cabells | portobelloartgallery.com\nAh, així que * aquest * és l’ordre correcte de rentar-se els cabells\nQuan es tracta de pràctiques bàsiques d’autocuració, la gent ho té pràcticament tot a nivell científic. Però quan et deixes de pensar realment en el que estàs fent, es plantegen preguntes: en realitat has de rentar-te les cames? Com fer us afaiteu les cames, realment? Aleshores, va aparèixer una altra pregunta com aquesta quan vaig reunir-me amb Arnaud Plas, cofundador i conseller delegat de la companyia de cabell Prose aquest matí: estic rentant els cabells en el bon ordre?\nSegons ell, quan s'ha d'utilitzar màscara de pèl molt potent de la marca, s'hauria d'utilitzar una màscara de pèl abans xampú. Welp, ho he fet tot malament. Algunes màscares tenen ingredients menys concentrats, cosa que els fa totalment excel·lents per anar a cabells post-xampú, perquè només s’han d’esbandir, tot i que altres que sovint són batejats com a tractaments pre-xampús han d’aplicar-se abans d’enredar-se perquè els actius. els ingredients s’han de rentar. 'Voleu utilitzar la nostra màscara capil·lar abans de xampú, perquè llavors podeu aconseguir el 25 per cent de ingredients actius, cosa que no podeu fer si feu servir una màscara després del xampú', diu Plas.\nTot i això, els ingredients actius no són l’única raó per la qual és possible que vulgueu emmascarar-vos per davant del vostre xampú. Els agents condicionants certament poden ajudar a reparar el cabell i tornar a fer-lo feliç, però la cara inclinada és que també poden pesar-lo i, en alguns casos, fins i tot fer que sembli gras o com si hagués d’anar a esbandir. Amb l’aplicació de la màscara abans del xampús, es poden crear bons dies de pèl de dues maneres: la màscara actua com el primer, de manera que el xampú no despulla el cabell tan durament i el xampú ajuda a evitar que el cabell tingui un aspecte pesat. Guanyar-guanyar.\nPer descomptat, això no vol dir que heu de passar tota aquesta rutina cada vegada que netegeu els fils. Les màscares per al cabell són una mena de màscares facials, en què es pot aconseguir fent-les aproximadament una vegada per setmana. 'Les màscares capil·lars aporten un augment d'humitat i nutrients, per la qual cosa són perfectes per reviure el cabell, sobretot quan té aspecte sec i generalment deficitari', afirma Tara Foley, experta en bellesa i fundadora de la botiga de bellesa neta Follain. Com més se sap.\nAh, i així és com rentar-se els cabells com fan al saló. Per mantenir aquests fils saludables, proveu aquests 10 suplements per un cabell més gruixut i ple.\nActivewear fa un pas de gegant amb la nova ubicació fantàstica de Bandier\nEls 6 petits canvis d’estil de vida que heu de fer per evitar brots\nCom combatre l’acne si Proactiv no és per tu\nEl sorprenent esdeveniment social en què prosperen els introvertits? Festes sense telèfon\nSabem el millor moment per mantenir relacions sexuals ...\n7 maneres fàcils d’incorporar les bosses de queviures de paper marró al paper d’embolcall\nLa guia sense culpabilitat per relacionar-se amb el vostre terapeuta


Food Pyramid for Children (La Piràmide Nutricional per a infants) | Energia per créixer\nFood Pyramid for Children (La Piràmide Nutricional per a infants)\nAlumnes de Primària i primers anys de Secundària.\nFood Pyramid for Children (La Piràmide Nutricional per a infants) és un capítol de la sèrie didàctica Nellie and Ned, programa educatiu protagonitzat per una singular parella formada per una marioneta i una noia de carn i os.\nEn aquest episodi, el peculiar duo estarà acompanyat per un professor-marioneta, que serà l’encarregat de repassar els secrets de la piràmide nutricional: com funciona i què significa cada nivell.\nAquest divertit mestre explicarà, a més, per què els carbohidrats es col•loquen al final de la piràmide nutricional. I quantes racions de cada tipus d’aliments necessiten menjar els nens i nenes per créixer sans i tenir energia suficient a escola.\nDivertit i molt educatiu, aquest vídeo serveix de suport als continguts específics del currículum escolar; en concret, els referits a la important piràmide nutricional. En conseqüència, serà d’ajuda a alumnes i professors de col•legis anglesos o bilingües de llengua anglesa que ensenyin l’alimentació saludable a les aules.


El Gran Slam de Pàdel BMW Oliva Motor-Trofeu Ciutat de Reus del Monterols ja té guanyadors | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nLa final de primera masculina l’han disputat la parella formada per Enric Sanmartí i Anton Sans que han guanyat al duet format per Ruben Rivera i Toni Bueno per un resultat 6-4 / 1-6 / 2-6. Prèviament, a les 10 h, s’ha jugat la final de la categoria femenina que ha enfrontat la parella formada per Mireia Herrada-Eugenia Guimet i que s’han desfet de Sandra Bellver-Marina Guinart per 6-4 / 6-2.\nAquest campionat, que repartiex més de 5.000 euros en premis ha comptat amb la participació de més de 180 jugadors i ha tingut molt bona afluència de públic que ha vingut a veure els partits i les finals durant el cap de setmana.\n14/06/2021 Sara Dols i Gerard Campaña guanyen la Red Cup BMW Oliva Motor al CT Tarragona


Ref. J3323AR029000 · Col·lecció: FORGE\nAmb pern. Plata amb bany de rodi.


Holiday Home Lochrist Concarneau França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n-, Lochrist, Concarneau, França, 29900 - Veure al mapa\nMés informació sobre Holiday Home Lochrist\nConvenientment situat a Concarneau, Holiday Home Lochrist és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Holiday Home Lochrist, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. L'hotel ofereix aparcament de cotxes per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, aparell de televisió, forn microones, plat de dutxa, banyera per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Concarneau, el Holiday Home Lochrist és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Propense ......!! Climent Miró i Tuset: Adaptar-se\nPublicat per Climent Miró i Tuset a 10:11\nEl teu bloc es un luxe, gracies.\nEm sembla, potser no, que si la supervivència fos l'unic impuls en l'home, no en quedaria ni un. És cert que en les guerres les lleis queden en suspens, que la bona mare de familia mate el vei de sota nomes per que pot, el profe viola l'alumne i qui no es mou more... Pero si no hi ha un interes mes alt que la propia persona -o familia pels despresos- veig dificil arribar al 7.000.000.000.\nPujo a un tamboret i et faig una abraçada,\n1 de febrer de 2008, a les 15:44\nEstic amb el Nicolau pel que fa a la primera frase, per la resta discrepo, humilment i amistosa tant de tu com d'ell.\nUs animo a llegir Woodrow Sklafy, de la Roya Society, i especialment Rudyard Wasterborn, el famos professor de Camberra.\nTambé és d'utilitat la concepció antropològica avant-la-lettre de Yusuf Ben Wadduff, el genial granadí del secle VIII.\nRecords, espero que el meu comentari en portarà d'altres.\n2 de febrer de 2008, a les 19:21\nBenvolgut Ernest, perdona la meva ignorància.\nPerò ens pots donar més ressenyes i dades dels autors que al·ludeixes?\n6 de febrer de 2008, a les 20:37\nPerdona, però no em crec que desconeixis tant importants pensadors.\nDels difuns ja et passaré algun llibre, però perme-te'm que adjunti un video del genial Rudyard Watesborn, en una conferència debat que no deixarà d'admirar els racionalistes mai més.\nl'escric en dos línies però ha d'anar junt.\nEspero que això desperti finalment el debat que el tema que amb tant de criteri evoques mereix.\n8 de febrer de 2008, a les 20:11


Joan Safont: Anotacions sobre el conflicte (I): "Més que un partit, menys que un estat"\nAnotacions sobre el conflicte (I): "Més que un partit, menys que un estat"\nM’entristeix enormement. Em produeixen basques els comentaris senzills, sense matisos ni fonaments. He trigat a escriure, he trigat molt a tenir prou nocions i referències sobre el tema com per intentar publicar qualsevol cosa. El 12 de juliol, el dia que es van iniciar les hostilitats, amb l’infiltració d’un comando d’Hesbol·là en territori hebreu, que va matar a 8 soldats israelians i en va segrestar a 2 mes, em va enxampar entre el final de la lectura del llibre “El Líbano contemporaneo” de l’analista i exministre libanès Georges Corm i l’inici de “Hizbulah, el ejército de Dios” del corresponsal d’EFE a l’Orient Proper, Javier Martín.\nNo pretenc sentar càtedra ni passar pel que no sóc, però m’agradaria oferir-vos alguns comentaris que he anat reflexionant en aquests llargs dies d’enfrontament al país dels cedres.\n“Més que un partit, menys que un Estat”\nEl 24 de maig 2000 el llavors premier israelià Ehud Barak complia la seva promesa de retirada de les tropes israelianes que romanien al sud del Líban, després de les nombroses baixes i els milions de shekels gastats i la impopularitat que les operacions despertaven als ciutadans, exemple paradigmàtic en fou el moviment de les “Quatre mares”, que s’oposaven a que els joves soldats del Tsahal haguessin de servir al sud del Líban, a més de la pressió internacional que des de la matança de Qana de l’any 1996 no deixava de demanar a Israel la retirada del sud libanès on tenia el suport d'una milícia cristiana, l’Exèrcit del Sud del Líban (ESL) comandada pel general Lahad i fins i tot d'alguns elements xiïtes. La promesa de l’exgeneral més condecorat de l’exèrcit d’Israel, no era sinó l’acceleració d’una idea majoritària dins d’aquest Estat després d’inútils morts com la dels 76 soldats morts en xocar els helicòpters que els transportaven.\nCom brillantment explica Martín al seu llibre sobre l'anomenat Partit de Déu, fundat a redós de la invasió israeliana del sud del Líban, l’actuació d’aquest grup radical xiïta després de la retirada uniteral del Tsahal, va ser una molt brillant gestió de l’aparent victòria sobre l’exèrcit més poderós de la regió. En una imatge rememorada pel periodista espanyol, ocurreguda en un poble cristià del sud, Dibel, feu dels col·laboracionistes de l’ESL en espera de l’arribada dels homes del Hesbol·là, l'església és plena, alguns exmilicians i les seves famílies. Preguen per la seva sort. Arriben els primers cotxes i d’un d’ells en descendeixen dos clergues xiïtes, capa negra i turbant. Entren a l’església del poble i transmeten el missatge de Hesbol·là: “Tots som libanesos, tots hem vessat sang. Ja n’hi ha prou”. Evitant les represàlies comunitàries que anys enrere eren el pa de cada dia, Hesbol·là triomfava per segona vegada al Líban i enfortia enormement la seva imatge pública, enllaçant-la amb la seva vessant de "lluita" social (hospitals i escoles), i de retruc el seu poder dins l’Estat, fins a convertir-se en el que alguns han vingut a anomenar un “estat dins d’un estat” o en paraules d’un dirigent del grup radical “més que un partit, menys que un estat”.\nAmb la influència del règim dels aiatol·làs d’Iran i el suport de la Síria de Baixar Al Assad, i no sense algunes tensions interiors, Hesbol·là participa en la política libanesa, que viu en aquell primer any del segle XXI un moment d’esperança i reconstrucció després d’anys de guerra civil, però sense renunciar a la “resistència” a la seva milícia armada, convertint-se en un la única facció armada d’ençà dels acords de Taïf de 1990 que posaren fi als luctuosos enfrontaments comunitaris que havien omplert de sang el país dels cedres.\nL’excusa propicia per continuar l’activitat “militar” – i per tant el continu llançament dels anomenats míssils “Katiusha” sobre el nord d’Israel – és el contenciós sobre les granges de Xebaa, una petita porció de terreny, on s’hi situen unes masies abandonades, ocupada per Israel situat en l’important enclavament fronterer entre aquest, el Líban i Síria, i que tot indica que pertany a aquest darrer, tot i que Damasc faci ulls grossos a la reclamació, gens fonamentada, libanesa. Segons Israel aquest punt estratègic va ser capturat a Síria i per tant no és territori libanès, mentre que Síria admet que li havien pertanyut les referides granges però que les havia cedit al seu veí poc després de la pau de Taïf.\nLa poca capacitat de l’estat libanès va afavorir, sens dubte, aquest ensenyoriment de Hesbol·là al sud del Líban, on es concentra una part important de la ja majoritària comunitat xiïta, evidència no reflexada en la complicada arquitectura institucional. L’obligació de les Forces Armades libaneses, estipulada a la mateixa resolució de Nacions Unides que exigia la sortida de les tropes d’Israel del sud del Líban, de controlar la Línia Blava que s’estén entre ambdós països no s’ha arribat a complir. Amb un exèrcit que no arriba als 10.000 efectius i que té funcions més aviat policials, el govern libanès, sempre pendent del fil de la inestabilitat, no s’ha atrevit mai a portar la contrària als qui es presenten com els alliberadors del país. La Resolució 1559 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides també exigeix el desarmament de Hesbol·là, un tema controvertit davant del que el govern libanès es troba impotent.\nA més, el moviment radical xiïta encapçalat pel jove xeic Hassan Nasralah, presentant-se com els únics que han pogut derrotar a Israel ha obtingut el reconeixement, quan no el suport d’amplis sectors de la població del petit país mediterrani, fins i tot de sectors cristians, com el mateix president Émile Lahoud, maronita prosirià, i participa amb tres ministeris al govern de concentració que encapçala el sunnita moderat i prooccidental Fouad Siniora, sorgit després de les primeres eleccions celebrades al Líban després de la sortida de les tropes sirianes, el febrer del 2005, arran de l’assassinat de l’exPrimer ministre libanès Rafik Hariri.\nAnotacions sobre el conflicte (II) : La segona mort de Rafik Hariri\nNarcís Sastre i Fulcarà 4 d’agost de 2006 a les 11:23\nFantàstic, de veritat. En l'estat actual de les coses, fa falta que algú tingui les coses una mica clares i les expliqui bé. I més quan veus un individu a la Plaça Sant Jaume amb una foto de Nasralah sense que ningú l'hi digui res...\nJoan Safont 4 d’agost de 2006 a les 13:17\nMoltes gràcies! A mi em va impactar molt veure a la televisió aquest fet! Increïble! Per a mi això s'en diu "voler fer passar bou per bèstia grossa", voler dir pau quan en realitat potser volen dir altres coses menys beatífiques.\nTorno a dir-t'ho, moltíssimes gràcies!\nAnònim 5 d’agost de 2006 a les 16:49\nNomés volia fer un apunt sobre el que va passar el 12 de juliol passat. En la seva incursió, Hezbollah va matar 2 o 3 soldats israelites (no ho recordo amb precisió) i va segrestar-ne dos més. Els altres soldats, quatre o cinc, van morir quan el seu tanc, en territori libanès i intentant el rescat dels dos segrestats , va passar sobre una mina (presumiblement col·locada per Hezbollah). No és cert que els vuit morts ho fossin en l'incursió de Hezbollah a Israel; com a mínim quatre van morir en una posterior incursió isrealiana al Líban.\nLa història d'aquest vuit morts l'explicava fa uns dies Robert Fisk a La Vanguardia. Precisament Fisk té una història de la guerra civil del Líban molt elogiada (Pity the nation. Lebanon at war), de moment no traduïda. Jo no l'he llegida.\nBé, disculpa l'anonimat. Sóc un lector ocasional del teu blog, que m'agrada força. Fins al següent capítol!\nJoan Safont 5 d’agost de 2006 a les 17:07\nAnònim lector ocasional,\nMoltíssimes gràcies per la teva precisió i per la recomanació del llibre de Fisk.\nBenvingut a aquest racó de món!\nturrai 6 d’agost de 2006 a les 1:42\nQuan un ja està cansat de llegir tanta opinió sectària, partidista, papanatista i excessivament subjectiva, és gratificant llegir un post treballat i documentat com el teu.\nFelicitats Joan! ...i esperant la següent entrega.\nAnònim 9 d’agost de 2006 a les 6:24


L’aigua calenta és anticonstitucional? | La Garriga Digital\nTot i que la majoria dels mortals respondríem “no” a la pregunta, sembla que, degut al poc o nul coneixement de les lleis, devem estar equivocats. La sagrada Constitució espanyola és el marc legal i jurídic d’on es desenvolupen totes i cadascuna de les lleis i normes, així com els reglaments específics per als seus bons i obligats compliments.\nSi la carta magna és la llei de lleis (diguem-ne la bíblia política), el Tribunal Constitucional és el màxim organisme per a la seva correcta interpretació. Ell es cuida de dirimir aquells possibles enfrontaments entre l’estat i les autonomies o aquestes entre si. Les decisions i sentències de l’alt tribunal són inapel·lables i no es poden recórrer. En resum, si la família en situació d’emergència no pot atendre els pagaments, no tenir aigua, gas o electricitat per tall de subministrament, és del tot constitucional.\nRentar la roba a mà amb aigua freda i no poder banyar un nadó de mesos, és del tot legal. No poder planxar o escalfar un plat de sopa i, a la nit, haver d’utilitzar una espelma per transitar per la casa, també. Què carall, si ho diu el Constitucional s’ha de complir; aquí no val cap més tipus d’interpretació: la llei és la llei i s’ha d’acatar. Diran que sóc busca-raons però m’agradaria que els jutges passessin per aquesta emergència, les 48 hores prèvies a la sentència, només per veure si interpreten correctament el text constitucional.\nEl tribunal ha hagut de sentenciar perquè s’ha creat un conflicte de competències entre l’estat i la Generalitat. Aquesta és la seva funció però ha perdut una gran oportunitat per reinterpretar, de forma positiva, el text legal. Basant-se en el que li reclamava l’estat (tots els espanyols són iguals), en comptes d’anul·lar la normativa catalana, podia haver suggerit que l’estat establís una norma a escala estatal similar a la de la Generalitat.\nLa sentència podria haver estat: “Considerem il·legal la normativa catalana sobre pobresa energètica; ara bé, es permetrà de forma transitòria la seva aplicació mentre el govern de l’estat no estableixi una resolució per atendre totes les famílies espanyoles que es trobin en estat d’emergència”. Això hauria quedat bé però s’hauria interpretat com una puntada de peu al govern de Rajoy i no podia l’alt tribunal tenir una descortesia per qui tant ha fet per ell. Qui nomena els membres del tribunal?\nPerò la puntada li ha acabat donant la UE, doncs només sis dies després de la sentència del TC, la Unió Europea va votar una resolució perquè es garanteixi que, en el període d’hivern, no es tallin els subministres d’energia a les famílies més vulnerables. En el seu discurs final el representant hongarès, Tamás Meszerics, que va presentar la moció, va dir: “la moratòria és imperativa, no s’ha de morir ningú a Europa per manca de calefacció”.\nCom reaccionarà Rajoy i el seu govern en funcions? S’avergonyiran, potser? Si fins ara no s’han avergonyit de res, no crec que canviïn d’actitud. El seu ADN no els ho permet.\nArticle anteriorSetmana primaveral; Sant Jordi insegur\nArticle següentLa No independència… és dependència (111)


El Petit blog de l'Assumpta: A veure si algú endevina...\nPublicat per Assumpta a 22:10\nsa lluna 20 d’octubre de 2012 a les 22:49\no llences la tarja, o\nenvies a porgar fum a la Caixa.\nFa tres anys que no "treballo" amb bancs ni caixes, i n´estic ben contenta.\nEm sap greu, nina!\nXeXu 20 d’octubre de 2012 a les 23:07\nNo cal ni cridar, només reclama i t'ho tornen. Ells ho intenten, i si cola cola. Són força desgraciatd, sí.\nAra van 3-4, i sense en Mascherano, ui ui ui...\nAssumpta 20 d’octubre de 2012 a les 23:20\nLLUNETA, L'any passat ja m'hi vaig discutir molt i vaig estar a punt d'anul·lar la tarja... però finalment m'en van tornar una part... El que passa és que em ve de gust cridar ;-))\nXEXU, Doncs jo diria que l'any passat només me'n van tornar una part... això vol dir que vaig cridar poc (els hi vaig armar un sarau històric)... A veure aquest any com va (són repugnants)\nL'arbitratge es veu que és nefast, oi? Quina colla de poca-vergonyes!\nJpmerch 21 d’octubre de 2012 a les 9:20\nPerquè creus que li diuen targeta caixa oberta?\nVes en compte amb el que dius que ens culparan del de Bankia i el Banc de València.\nAssumpta 21 d’octubre de 2012 a les 10:15\nSí, JOTAPÉ, perquè l'obren quan els hi dóna la gana per agafar el que volen :-(\nNoooooooo no pateixis, que no ens passarà res! ;-))\nMcAbeu 21 d’octubre de 2012 a les 11:00\nA veure si te'n surts a La Caixa, que cada vegada els costa més fer això que diu en Xexu. :-(\nElfreelang 21 d’octubre de 2012 a les 11:32\nAssumpta al final 4 a 5! uf! i el barça segueix guanyant! i un altr triplet de Messi ( que potser a hores d'ara ja és pare) nena per la caixa et recomano que els diguis que cancel·laràs el compte i t'enduràs els calerons a qualsevol altra entitat és l'única cosa que els pot pressionar!\nAssumpta 21 d’octubre de 2012 a les 13:47\nMAC, Sí, fa uns anys em van dir que si feia servir la tarja, sempre em tornarien aquests calers (clar, perquè si la faig servir, ells van cobrant totes les comissions de les botigues on la faci servir).\nL'any passat ja em van posar mala cara i vaig haver de posar-me com una energúmena i no em fa vergonya dir-ho. Són els meus diners, no me'n sobra cap... Els hi vaig dir "lladres de pobres" i que els hi muntaria una "sentada" davant l'oficina... Que no cobren una comissió de manteniment (abusiva) cada mes? És que arriben a ser repugnants!!\nAixí que aquest any ho veig negre... però estic disposada a fer el numeret que calgui... que a mi fer aquestes coses no em fa cap vergonya: Quan tinc raó, la tinc.\nELFRI.- Siiiiiii potser el nostre Gran Messi ja és papi!! ;-))\nAl final em van fer patir i tot, eh? Quin resultat! ufff.\nAi, xiqueta, si els hi dic que tancaré el compte es posaran a riure... no veus quin "Saldu"? :-))


tdah, tea, altes capacitats a l'escola: Tens un fill amb dèficit d'atenció? Has provat AULA?\nTens un fill amb dèficit d'atenció? Has provat AULA?\n"La herramienta AULA es un novedoso test que, a través de un software ”ecológico”, unas gafas 3D y unos auriculares, consigue situar al paciente en un ambiente muy similar al de una clase real y que completa de una forma más rigurosa y rápida la valoración de este trastorno."\nPublicat per Eladi F. a 11:56\nEtiquetes de comentaris: diagnòstic, estratègies docents, tdah, tractament


enervac ga40 PERU\ndilo sf6 gas treatment? KAZAKHSTAN\nrental sf6 waste gas treatment NIGER\nenervac 3-038R-R TAIWAN\nFactory Direct Price 3-032-R003? THAILAND\nrental gch08 UNITEDSTATES\nSmall SF6 gas maintenance SERBIA\nGood quality gfu-10 NIGER\nSmall gru4 MOZAMBIQUE\nIntelligent L170R01 JAPAN\ntop gcx20 SUDAN


REVISTA ESCOLA D'APRENENTS\nPRIMER NÚMERO OCTUBRE 2021\nJA LA TENIM AQUÍ....CALENTETA,ACABADA DE FORNEJAR PER ELS NOSTRES ALUMNES DE TERCER CURS DES DE L'ÀREA DE LLENGÜA CASTELLANA\nEL PROPER NÚMERO ESTARÀ A CÀRREC DELS ALUMNES DE SEGON CURS..... ENDAVANT!!!\nCLICA AQUÍ PER LLEGIR-LA!


Sistema Terra: una introducció a l’evolució geològica i biològica\nLa idea és adquirir una visió global i sintètica\nLa idea és adoptar un respecte tant per al medi ambient com per a la vida\nLa idea és veure la Terra com un sistema\nL'evolució geològica del nostre planeta ha marcat l'aparició i l’evolució de la vida, i la vida ha contribuït a la creació i el manteniment de certes característiques i condicions geològiques.\nAnem a veure-ho\nAmb aquestes activitats a la xarxa:\nTrobaràs petites explicacions no gaire llargues que has de llegir i entendre. Trobaràs enllaços a animacions i recursos per la teva consulta, i també una bateria de qüestions que hauràs de contestar a un full i entregar a José Luis, apartat per apartat (però de forma molt resumida i escueta):\nApartat 1 : Interacció geologia biologia 1r\nL’univers no és un indret agradable. Ben al contrari, és un lloc en general hostil per a la vida, amb intensos feixos de raigss\ni partícules travessant l’espai.\nA la Terra primitiva la vida a la superfície era impossible. Només a certa profunditat sota l’aigua de mar els raigs X i la radiació ultraviolada (potents feixos d’energia que poden destruir les molècules bàsiques de l’herència com el DNA i l'RNA ) són absorbits i atenuats.\nDes de bon començament, la Terra ha estat involucrada en l’origen de la vida.\nCom funcionava el planeta en aquell moment? Es pot reconstruir aquell procés? Quin era l’entorn en què va aparèixer la vida a la Terra?\nLa comunitat científica internacional –tot i que no hi ha un acord absolut– s’inclina cap a un origen de la vida lligat a les fonts hidrotermals. Sembla ser que hi havia una abundància de fonts termals –en què l’aigua brolla a una temperatura superior a la mitjana ambiental entre 400ºC i 75ºC– normalment associades a un intens vulcanisme. Aquestes fonts es trobarien tant per sota com per damunt del nivell del mar. La pròpia energia de la Terra va alimentar les formes de vida primitives.\nTant els geofísics com els paleontòlegs mostren cada cop més interès pel període més primitiu de la història de la Terra: l’Arqueà –que vol dir el més vell– comprèn el 43% de l’existència de la Terra, és a dir, uns 2.000 milions d’anys. Sembla ser que els continents arqueans tenien si fa no fa el mateix gruix que els actuals, però sense vida, ja que aquesta es va originar a l’aigua.\nLes formes de vida de l’Arqueà mai han arribat a extingir-se, malgrat l’aparició d’éssers que respiren oxigen. Com diu James Lovelock -autor de la teoria Gaia- segueixen vivint en medis anòxics –sense oxigen– ja sigui als fons marins, als fons dels pantans o als budells de tots nosaltres.\nL’atmosfera actua com una pantalla protectora que ha permès a la vida seguir una lenta evolució protegida per un embolcall d’aire. L’aparició de l’oxigen a l’atmosfera terrestre primitiva va permetre la formació d’ozó. L’ozó va absorbir els potents raigs ultraviolats. La formació d’ozó i els seus efectes sobre la vida constitueixen un d’aquells cicles miraculosos que semblen jugar un important paper en la història de la Terra.\nSabem que els microorganismes van tenir un paper essencial en la desaparició del diòxid de carboni i l’aparició de l’oxigen a l’atmosfera.\nEntre els més destacats fixadors de diòxid de carboni tenim les coccolitoforals.\nLes coccolitoforals, eucariotes protists, formen part del plàncton marí. Quan moren desprenen una placa calcària discoidal anomenada coccòlit –gra de pedra– que forma grans extensions de roques calcàries a la Terra (entre altres els penya-segats de Dover, a la costa sud d’Anglaterra).\nPerò també hi ha altres fixadors de diòxid de carboni que han format gegantins dipòsits de roques calcàries a tot el planeta.\nEs tracta del éssers formadors dels esculls, entre els quals destaquen els coralls, els estromatoporoïdeus, organismes incrustants marins ja extingits i els braquiòpodes, semblants als moluscs bivalves dels quals avui en dia només queden unes 700 espècies vives.\nI- Per què era impossible la vida a la superfície continental de la Terra primitiva?\nII- Explica quin es pensa que és l’escenari en què hauria aparegut la vida.\nIII- Quins són els organismes, actuals o fòssils, que han contribuït a la formació de roques calcàries?\nIV- Obre aquesta pàgina:\nExplica què és el brou nutritiu (caldo nutritivo o primitivo) i com es va formar.\nV- Obre aquesta pàgina:\nHi veuràs unes fotografies dels primers indrets de la Terra on es van descobrir arqueobacteris.\nHan sobreviscut des de fa 3.800 milions d’anys fins al moment actual i en uns medis ambients extrems.\nDigues de quin lloc estem parlant i també quines són aquestes condicions extremes de vida.\nVI- Obre aquesta pàgina:\nLa fotografia de l'esquerra està feta amb microscopi electrònic i la de la dreta està feta amb satèl·lit. El cosmos i el microcosmos estan més relacionats del que normalment pensem. Milions d’éssers microscòpics són responsables d’un fenomen a escala planetària. A l’esquerra tens un coccòlit (closca microscòpica de carbonat de calci) i a la dreta la taca clara davant de la costa és la proliferació de les coccolitoforals. Quan aquestes proliferacions es produeixen les aigües es tornen més blanques. Si l’aigua oceànica és més blanca reflecteix més o menys la llum solar? Com pot això afectar l’efecte hivernacle? Raona la teva resposta.


Inicio › ACTIVITATS / ACTIVIDADES › PRIMERA RODA DE PREMSA DE SOMATEMPS (bilingüe)\nPrimera rueda de prensa de la asociación cultural SOMATEMPS, con motivo de la presentación del I Congreso de Catalanidad Hispánica.\nMiembros de la directiva de SOMATEMPS han presentado esta mañana en rueda de prensa el I Congreso de Catalanidad Hispánica que se celebrará en Ripoll los días 11, 12 y 13 de julio bajo el título Redescubrir la Catalanidad: pasado, presente y futuro. En la rueda de prensa han comparecido por el siguiente orden, el historiador Josep Alsina, Vicepresidente de la asociación. Ha definido SOMATEMPS como una entidad con doble vocación: refundar la historiografía catalana basada en investigaciones académicas y no en motivaciones políticas y tener una presencia activa en el espacio público como forma de concienciar a la sociedad catalana sobre la manipulación histórica del nacionalismo.\nEn segundo lugar, ha intervenido el Presidente de la Asociación, Jordi Cabanes. Como profesor universitario, ha propuesto la necesidad de encontrar métodos científicos y académicos objetivos para analizar la historia. “Sólo así se podrá establecer un diálogo serio entre historiadores de diferentes cosmovisiones y posicionamientos políticos”, ha asegurado. La asociación SOMATEMPS rechaza las dialécticas unionistas-soberanistas o españolistas-nacionalistas. Cabanes propone que nos acerquemos a la realidad histórica, la aprendamos a interpretar y evitemos conflictos dialécticos que a nada llevan. “No se puede aceptar una Cataluña donde se oculten realidades por motivos políticos. Tampoco se puede aceptar una Cataluña donde los que no aprueban las tesis nacionalistas son ciudadanos de segunda”, ha dicho el Presidente.\nPor último, ha intervenido el historiador Òscar Uceda, vocal territorial de Lérida y experto en la Guerra de Sucesión. Ha ejemplificado con casos concretos y testimonios de la época, cómo no se puede categorizar un fenómeno histórico en participantes “buenos” y “malos”, sin ningún juicio crítico. Hubieron atrocidades por el bando borbónico y también por el austracista. “El recurso de las fuentes más serias es imprescindible para acometer la interpretación de un hecho, bajo el que ahora se quiere justificar una secesión”, ha afirmado Uceda.\nEl Congreso de Ripoll, se iniciará el viernes 11 de julio por la tarde con una conferencia sobre las claves para interpretar el origen de un pueblo, seguido de un coloquio de expertos sobre la historiografía nacionalista y su influencia romántica. El sábado 12, se realizarán ponencias y coloquios sobre el paso del catalanismo al independentismo, o cómo transmitir la historia en las escuelas y universidades. También se propondrán mesas redondas y coloquios sobre el sentir de la catalanidad en el pasado, o bien, el futuro de Cataluña. El domingo, se realizará la conferencia de clausura, sobre el significado de la Catalanidad Hispánica. Los asistentes acudirán posteriormente al Santuario de Montgrony, donde se inició la Reconquista en Cataluña, según la tradición. Entre los ponentes y asistentes se encontrarán historiadores y profesores, tanto del mundo universitario como de la enseñanza secundaria. Las actas serán publicadas en octubre.\nPrimera roda de premsa de l’associació cultural SOMATEMPS, amb motiu de la presentació del I Congrés de Catalanitat Hispànica.\nMembres de la directiva de SOMATEMPS han presentat aquest matí en roda de premsa el I Congrés de Catalanitat Hispànica que es celebrarà a Ripoll els dies 11, 12 i 13 de juliol sota el títol Redescobrir la Catalanitat: passat, present i futur. A la roda de premsa, han comparegut pel següent ordre, l’historiador Josep Alsina, Vicepresident de l’associació. Ha definit SOMATEMPS com una entitat amb una doble vocació: refundar la historiografia catalana basada en recerques acadèmiques i no en motivacions polítiques i tenir una presència activa en l’espai públic com a forma de conscienciar a la societat catalana sobre la manipulació històrica del nacionalisme.\nEn segon lloc, ha intervingut el President de l’associació, Jordi Cabanes. Com a professor universitari, ha proposat la necessitat de trobar mètodes científics i acadèmics objectius per analitzar la història. “Només així es podrà establir un diàleg seriós entre historiadors de diferents cosmovisions i posicionaments polítics”, ha assegurat. L’associació SOMATEMPS rebutja les dialèctiques unionistes-sobiranistes o espanyolistes-nacionalistes. El que proposa és que ens apropem a la realitat històrica, l’aprenguem a interpretar i evitem conflictes dialèctics que no ens porten enlloc. “No es pot acceptar una Catalunya on s’ocultin realitats per motius polítics. Tampoc es pot acceptar una Catalunya on els que no aproven les tesis nacionalistes són ciutadans de segona”, ha dit el President.\nFinalment, ha intervingut l’historiador Òscar Uceda, vocal territorial de Lleida i expert en la Guerra de Successió. Ha exemplificat amb casos concrets i testimoniatges de l’època, com no es pot categoritzar un fenomen històric en participants “bons” i “dolents”, sense cap judici crític. Es van produir atrocitats pel bàndol borbònic i també per l’austracista. “El recurs de les fonts més serioses és imprescindible per accedir a la interpretació d’un fet, sota el qual ara es vol justificar una secessió”, ha afirmat Uceda.\nEl Congrés de Ripoll, s’iniciarà el divendres 11 de juliol a la tarda amb una conferència sobre les claus per interpretar l’origen d’un poble, seguit d’un col·loqui d’experts sobre la historiografia nacionalista i la seva influència romàntica. El dissabte 12, es realitzaran ponències i col·loquis, sobre el pas del catalanisme a l’independentisme, o com transmetre la història a les escoles i universitats. També es proposaran taules rodones i col·loquis sobre el sentir de la catalanitat en el passat, o bé, el futur de Catalunya. El diumenge, es realitzarà la conferència de clausura, sobre el significat de la Catalanitat hispànica. Els assistents acudiran posteriorment al Santuari de Montgrony, on es va iniciar la Reconquesta a Catalunya, segons la tradició. Entre els ponents i assistents es trobaran historiadors i professors, tant del món universitari com de l’ensenyament secundari. Les actes seran publicades a l’octubre.\n‹ Cultura: “El Glòria a Espanya” de Anselm Clavé.\nCultura: “Lo vertader català” ›\n24 abril, 2015 • 23:06\nSería espléndido poder disponer de las actas de este congreso. Desearía comprarlas, aunque fuera en soporte digital


Festivals i sales se solidaritzen amb Valtonyc i l’inclouran a la seva programació\nMés de setanta de festivals i, també, sales de concerts catalanes han mostrat la seva solidaritat amb el raper Valtonyc, després que el Tribunal Suprem (TS) hagi ratificat la sentència que el condemna a tres anys i mig de presó pel contingut d'unes cançons que l'artista mallorquí va penjar a Internet. En un comunicat, han mostrat la seva solidaritat «davant la situació de vulneració flagrant del dret a la llibertat d'expressió i davant la reculada democràtica de l'Estat», i han dit que l?inclouran a les seves programacions.\nS'adhereixen: l'Acampada Jove, Acústica, BarnaSants, Black Music Festival, Canet Rock, Ciutat Flamenc, Clownia, Cruïlla, Curtcircuit, Festival de Calaix, Emergent i Festival de Sons Vaig veure & Music. També el Festival de Música de Cadaqués, Esperanzah, Internacional de Jazz de Barcelona, Girona a Capella, Guitar Barcelona, Lets Festival, Música Viva de Vic i Minipop. A més de, Músiques Tranquil·els, Primavera Sound, Room Festival, Strenes, SuiteFestival, Telecogresca, Vida Festival i la Associacióde Sales de Concerts de Catalunya (ASACC).\n? ASACC (@AsaccConcerts) 21 de febrer de 2018


Avís legal – Els7Focs\n7 Focs, responsable d’aquest lloc web, posa a la disposició dels usuaris aquest document, amb l’objecte donar compliment a les obligacions disposades en la Llei 34/2002, d’11 de juliol, de Serveis de la Societat de la Informació i de Comerç Electrònic (LSSICE), BOE N º 166, i informar de quins són les condicions d’ús. Tota persona que accedeixi a aquest lloc web assumeix el paper d’usuari, i es compromet al rigorós compliment de les disposicions aquí disposades, així com a qualsevol altra disposició legal que fos aplicable. 7 Focs es reserva el dret de modificar qualsevol tipus d’informació que pogués aparèixer en el lloc web, sense que existeixi obligació de preavís o posada en coneixement als usuaris, entenent-se com a suficient amb la publicació en el lloc web de 7 Focs.\nNom de domini: www.7focs.com\nNom comercial: 7 Focs\nDenominació social: Restaurant-masia Els 7 Focs Sl\nDomicili social: Carretera Reus – Cambrils Km 2,5 43850 Riudoms, Tarragona\nTelèfon: 977 851 000 / 602 311 556\nLa programació i edició d’aquest lloc web així com els elements necessaris per al seu funcionament, dissenys, logotips, text i/o gràfics, són propietat de 7 Focs o, si és el cas, disposen de les llicències o autoritzacions expresses per part dels autors. Tots els continguts del lloc web es troben degudament protegits per la normativa de propietat intel·lectual i industrial, així com inscrits en els registres públics corresponents.\nLa reproducció total o parcial, ús, explotació, distribució i comercialització de qualsevol d’ells, requereix de l’autorització escrita prèvia per part de 7 Focs. Qualsevol ús no autoritzat es considera un incompliment greu dels drets de propietat intel·lectual o industrial de l’autor. Els dissenys, logotips, text i/o gràfics aliens a 7 Focs i que poguessin aparèixer en el lloc web, pertanyen als seus respectius propietaris, sent ells mateixos responsables de qualsevol possible controvèrsia que pogués suscitar-se respecte a aquests. 7 Focs autoritza expressament al fet que tercers puguin redirigir directament als continguts concrets del lloc web, i en tot cas redirigir al lloc web principal de www.reformascambrils.com.\n7 Focs reconeix a favor dels seus titulars els corresponents drets de propietat intel·lectual i industrial, no implicant el seu sol esment o aparició en el lloc web l’existència de drets o cap responsabilitat sobre aquests, com tampoc suport, patrocini o recomanació per part d’aquest. Per a realitzar qualsevol tipus d’observació respecte a possibles incompliments dels drets de propietat intel·lectual o industrial, així com sobre qualsevol dels continguts del lloc web, pot fer-lo a través del correu electrònic info@reformascambrils.com.\n7 Focs s’eximeix de qualsevol tipus de responsabilitat derivada de la informació publicada en el seu lloc web sempre que aquesta informació hagi estat manipulada o introduïda per un tercer aliè a aquest.\nDes del lloc web, és possible que es redirigeixi a continguts de tercers. Atès que 7 Focs no pot controlar sempre els continguts introduïts pels tercers en els seus respectius llocs web, no assumeix cap mena de responsabilitat respecte a aquests continguts. En tot cas, procedirà a la retirada immediata de qualsevol contingut que pogués contravenir la legislació nacional o internacional, la moral o l’ordre públic, procedint a la retirada immediata de la redirecció a aquest lloc web, posant en coneixement de les autoritats competents el contingut en qüestió. 7 Focs no es fa responsable de la informació i continguts emmagatzemats, a títol enunciatiu però no limitatiu, en fòrums, xats, generadors de blogs, comentaris, xarxes socials o qualsevol altre mitjà que permeti a tercers publicar continguts de forma independent en la pàgina web de 7 Focs. No obstant això, i en compliment del que es disposa en els articles 11 i 16 de la LSSICE, es posa a la disposició de tots els usuaris, autoritats i forces de seguretat, col·laborant de forma activa en la retirada o, si escau, bloqueig de tots aquells continguts que puguin afectar o contravenir la legislació nacional o internacional, els drets de tercers o la moral i l’ordre públic. En cas que l’usuari consideri que existeix en el lloc web algun contingut que pogués ser susceptible d’aquesta classificació, es prega el notifiqui de forma immediata a l’administrador del lloc web.\nAquest lloc web ha estat revisat i provat perquè funcioni correctament. En principi, pot garantir-se el correcte funcionament els 365 dies de l’any, 24 hores al dia. No obstant això, 7 Focs no descarta la possibilitat que existeixin certs errors de programació, o que esdevinguin causes de força major, catàstrofes naturals, vagues o circumstàncies semblants que facin impossible l’accés a la pàgina web.\n5. ADRECES IP\nPer a la resolució de totes les controvèrsies o qüestions relacionades amb el present lloc web o de les activitats en ell desenvolupades, serà aplicable la legislació espanyola, a la qual se sotmeten expressament les parts, sent competents per a la resolució de tots els conflictes derivats o relacionats amb el seu ús els Jutjats i Tribunals més pròxims a Cambrils.


El temporal aguditza l'estrès als hospitals de Madrid\nL'assistència es manté pel sacrifici i la solidaritat de professionals i voluntaris\nMadrid“Es garanteix l’assistència i l’activitat en tots els centres hospitalaris”, asseguraven aquest dilluns fonts de la Comunitat de Madrid, però el triomfalisme contrasta amb les complicacions que professionals sanitaris i pacients tenen per exercir la seva feina i ser atesos. Els grups de Telegram en què voluntaris posen a disposició els seus 4x4 per fer viatges a hospitals i domicilis segueixen bullint, i metges i infermers han hagut de doblar i triplicar torns per mantenir els serveis mínims.\n“Ha sigut molt angoixant”, afirma la Marina, infermera al Ramón y Cajal, que fa un retrat de les últimes hores: “Ens hem hagut de reorganitzar sobre la marxa perquè ha faltat bastant personal que no ha pogut arribar a treballar”. També es va trobar en aquesta situació la Natalia, que treballa a l'UVI d’aquest mateix centre i va haver de doblar torn. Va entrar dissabte a primera hora del matí i va acabar diumenge a la tarda. En conversa amb l’ARA, explica que no va poder agafar l’autobús habitual per anar a l’hospital, però va trobar una alternativa amb metro malgrat trigar més. “Em sortia més a compte quedar-me a dormir que no pas tornar a casa”, va pensar de cara a la nit de dissabte a diumenge, i així ho va fer. Afortunadament, el Ramón y Cajal va habilitar un espai per passar la nit i va oferir menjar als treballadors.\nEls professionals no només fan esforços per cobrir els companys que no tenen manera d’arribar, sinó que també han hagut d’optimitzar recursos. Les farmàcies han trucat advertint que no es malgastés medicació perquè no sabien quan podia arribar-ne més i els supervisors han reclamat que es canviessin els llençols dels llits de qui més ho necessités. L’estrès als hospitals també ha estat provocat per la incapacitat de donar altes, tal com explica la Verónica, metge de l'Hospital Universitari la Princesa, ubicat al barri de Salamanca. La falta d’ambulàncies o el fet que no poguessin sortir per culpa de la neu va fer que pacients que podien tornar a casa seguissin ocupant llits. Ha sigut habitual que persones que acudeixen puntualment per tractar-se la diàlisi s’hagin hagut de quedar ingressats.\nI si no es podia sortir, tampoc es podia entrar, fet que podia donar una falsa sensació de tranquil·litat. “Hem tingut menys càrrega de pacients, però perquè els ha costat arribar”, relata la Verónica. Els trasllats han sigut difícils, però alguns s’havien de fer sí o sí. La Nazaret explica que un nen ingressat a l’Hospital Puerta del Hierro de Majadahonda havia de ser operat a La Paz. Davant la impossibilitat d’anar-hi, va ser el metge qui es va desplaçar a Puerta del Hierro amb un 4x4. Allà només s’hi arriba en cotxe o autobús i la Nazaret, després de passar tot el cap de setmana a l’hospital, va poder tornar a casa diumenge a la tarda gràcies a la xarxa de solidaritat que encara avui està desbordada.\nPor a un auge d’ingressos\nLa progressiva retirada de la neu de les carreteres, però, no dona signes de portar calma als hospitals. Les cites que s’han hagut de suspendre aquests dies es reprogramen i s’hi afegeix la tendència a l’alça d’ingressos per coronavirus. La planta d’UCI on treballa la Natalia al Ramón y Cajal ha passat aquest dilluns a ser únicament per a covid-19, de manera que a partir de dimarts torna a l’experiència de la primera onada. “Hi ha cansament, saturació i estrès”, resumeix. Per si no n’hi hagués prou, la ministra de Defensa, Margarita Robles, ha assegurat que ja s’estan començant a produir ingressos a traumatologia per caigudes com a conseqüència del gel.\nEls hospitals pateixen els efectes del temporal, que ha deixat els carrers de Madrid nevats i ara gelats, les escoles tancades fins dilluns vinent i els supermercats amb problemes d’aprovisionament. L’hivern recorda massa a la primavera.


PUV Cultura, gobernanza local y desarrollo urbano - Llibre\nPolíticas culturales en Barcelona y València en perspectiva comparada\nCol·lecció: Desarrollo Territorial, 20\nLa cultura, entesa com a esfera d’activitat humana dirigida a l’elaboració simbòlica, ha teixit una estreta relació amb la ciutat a partir del Renaixement. Així, parlar de ciutat és referir-se als espais centrals de la cultura; les institucions culturals que ordenen el món creatiu concentren les lluites pel poder simbòlic i caracteritzen en gran manera el pes i la identitat cultural de les ciutats. A més, els districtes i clústers culturals concentren artistes, intermediaris i indústries culturals, de manera que es converteixen en pols atractors de l’activitat creativa, del consum i del turisme cultural. Aquest llibre examina aquest fenomen internacional des d’una perspectiva sociològica i se centra en el cas de dues grans ciutats, Barcelona i València, posant en relleu la seua creixent rellevància per al desenvolupament local, al mateix temps que analitza críticament les seues conseqüències per a la governança cultural i urbana.


Vet aquí que, fa molts i molts anys, hi havia una noia que es deia Iakun. Vivia a pagès, en un llogarret anomenat Eneka. A les nits, de camí cap a casa, es quedava embadalida mirant els estels. De gran, la Iakun volia ser astronauta. Ho va aconseguir, i la seva hist.ria és una autèntica lliçó de vida.


El darrer concert. Tomeu Penya\nTOMEU PENYA CLOU EL CICLE DE CONCERTS DEL PLANESTIUEJA’T\nLa tercera edició de festival d’estiu de la Garrotxa ha comptat amb un cartell d’excepció\nTres anys han hagut de passar per consolidar el Planestiueja’t i convertir-lo en el festival d’estiu de la Garrotxa. En aquest 2018 s’ha apostat per una imatge gràfica que identifiqués el festival i que li donés la projecció necessària per després difondre’l a través de les xarxes i els mitjans i que l’ha donat a conèixer a un públic molt més nombrós.\nAixò s’ha traduït en el fet que prop de 3.000 persones han passat aquest 2018 pel festival per veure concerts d’estils molt diversos perquè, aquesta, també ha estat una de les característiques del festival: l’eclecticisme. Des dels seus inicis el Planestiueja’t ha procurar cobrir les necessitats culturals d’un públic ben divers.\nHan estat set concerts que han comptat amb músics consolidats com el mallorquí Tomeu Penya; artistes mediàtics com Manu Guix; artistes emergents com la jove Sara Terraza; músics que presentaven noves gires com Pedro Guerra; d’altres que presentaven nou disc com El Pot Petit; artistes que feien gires petites com Pep Sala o artistes amb gran projecció internacional com Andrea Motis.\nPrecisament aquest darrer concert, el d’Andrea Motis, era la primera experiència del festival en la organització de concerts solidaris i ha comptat amb la col·laboració de la Fundació Albert Bosch, dedicada a la investigació i recerca del càncer infantil.\nTomeu Penya presentava ahir a la nit el seu disc ’50 cançons’, una tria d’aquells temes més representatius de la seva carrera professional, que va entusiasmar al públic assistent. El concert, previst per finals d’agost, es va haver d’ajornar a causa de la pluja però les entrades s’havien exhaurit setmanes abans. Amb el so inconfusible de Ses Illes, es va posar el punt final a dos mesos de concerts a Les Planes d’Hostoles.\nLes Planes d’Hostoles, 16 de setembre de 2018


Comprar Pack Iniciacio Pom Pom Wow Online, 40575, Cife | JOGUIBA\nDescripció i característiques Pack Iniciacio Pom Pom Wow\nPack d'iniciació Pom Pom Wow. Inicia't en el món Pom Pom Wow amb aquest kit d'Iniciació, en el qual s'inclouen 45 pompons de 7 colors diferents i 50 punts adhesius. Pensa en el que vols decorar i posa't mans a l'obra amb Pom Pom Wow Iniciació. Tens moltes possibilitats donant-li un toc aa les teves samarretes, motxilles, complements de moda, joguines, ...! Edat recomanada: +6 anys.


BiblioBlog – Una mar de lletres » 2019 » Juliol\nArxiu per Juliol, 2019\nQuan ja fa més de dos-cents anys del naixement d’ Emily Brontë, parlem de Cims borrascosos, la seva única novel.la publicada l’any 1847 i considerada com una obra clàssica dins de la literatura anglesa, tot i que la publicà sota el pseudònim d’Ellis Bell.\nEmily fou la segona de les tres germanes Brontë, filles d’un pastor protestant, i juntament amb Charlotte i Anne foren exponents de la millor literatura romàntica anglesa.\nA Cims borrascosos, la poderosa i fosca figura d’Heathcliff domina Cims Borrascosos, novel.la apassionada i tempestuosa amb una sensibilitat avançada al seu temps. Els bromosos i ombrívols paratges de Yorkshire són el singular escenari on té lloc amb una força rebatedora aquesta història de venjança i odi, de passions desfermades i amors desesperats que van més enllà de la mort i que fan que esdevinguin una de les obres més singulars i atractives de tots els temps.\nEn aquesta ocasió l’amor està fet de vents, de pluja i de fang dels paratges anglesos, on la passió travessa parets i espera a través de les finestres. La passió fa mofa a la mort i castiga als vius, i aquest amor és més emblant a una energia sobrenatural que es divideix i pren forma en els dos protagonistes, la Catherin i l’Heathcliff.\nLa capritxosa Catherine s’enamora d’Heathcliff, un jove orfe sense educació, però decideix no casar-s’hi per la seva condició econòmica i falta de comportament acurat. I ell decideix casar-se amb una altra dona com a venjança. Malgrat tot, res no els allunyarà: si no les uneix l’amor aleshores els unirà l’odi i el desig de venjança. I quan arriba la mort, es seguiran perseguint en somnis, en racons, en la memòria.\nEncara que actualment Cims borrascosos està considerada un clàssic de a literatura anglesa, la seva rebuda inicial no va ser del tot massa amable: la seva estructura innovadora de diversos narradors desconcertà als crítics en un primer moment, tot i que actualment els estudiosos ressalten la qualitat d’aquesta obra.\nÉs destacable per la densitat de l’escriptura, el rigor de la construcció, per un romanticisme molt personal, influenciat pel romanticisme alemany, i sovint ha estat comparada amb una tragèdia grega o shakespeariana per la seva intensitat.\nCims borrascosos ha donat lloc a moltes adaptacions que inclouen pel.lícules, dramatitacions radiofòniques i televisives, un musical, telenovel.les, bellet i cançons.\nL’any 1978, la cantant britànica Kate Bush arribà al número 1 a les llistes de grans èxits amb la cançó Wuthering Heights, escrita per ella mateixa després d’haver llegir la novel.la. Els seus peculiars aguts udolants en els que el fantasma de Catherine clama “deixa’m entrar!” gelaven la sang a les pistes de ball dels anys 70. Avui, i rondant els 60 anys, Kate Bush acaba d’inscriure un poema seu en un monòlit situat en els paratges de York com un dels actes commemoratius del bicentenari d’Emily Brontë.\nSi voleu saber què tenim disponible a les biblioteques de la ciutat d’aquesta autora, cliqueu l’enllaç.\nDimecres 31 de Juliol de 2019 | Categoria: AL DIA\t| Enllaç permanent\nPel·lícules per veure a l’ombra\nArriba l’estiu i pugen les temperatures…i amb el canvi climàtic arriben aquelles onades de calor que ens deixen fóra de lloc. L’asfalt es fon, l’aire crema, els termòmetres estan a punt d’explotar…\nAl cinema trobem pel·lícules plenes de personatges amarats de suor, nits sense poder dormir per la calor i relacions que encenen la pantalla.\nUs hem preparat un recull de pel·lícules per veure amb l’aire condicionat al màxim i un refresc ben fred.\nDuelo al sol de King Vidor\nReinterpretació del mite de Caín i Abel ambientada a l’Oest, on el motiu de conflicte entre els dos germans és una jove mestissa anomenada Pearl.\nUn tranvia llamado deseo d’Elia Kazan\nBlanche Dubois passa una temporada amb la seva germana i el seu marit Stanley a una calorosa i decrèpita Nova Orleans. La seva presència i fràgil salut mental no trigarà a ser motiu de conflicte entre la parella…\nLa ventana indiscreta d’Alfred Hitchcock\nUn reporter gràfic es veu obligat a guardar repòs per tenir la cama trencada. La calor de l’estiu i l’avorriment fan que comenci a espiar als seus veïns des de la finestra.\nEl Coloso en llamas de John Guillermin\nAquí la calor la provoca el terrible incendi que s’origina a un gratacel de San Francisco que han de combatre dos mites del cinema com van ser Steve McQuenn i Paul Newman.\nFuego en el cuerpo de Lawrence Kasdan\nUn estiu molt calorós a Florida, l’advocat Ned Racine coneix a la sensual dona d’un ric home de negocis i la seva vida ja no tornarà a ser la mateixa.\nEl sol està a punt d’apagar-se i l’única opció per la humanitat és reactivar-lo amb una enorme explosió, que han de dur a terme els tripulants de l’Ícarus II.\nCegados por el sol de Luca Guadagnino\nEstiu a una illa del mediterrani. Quatre personatges es troben a una casa de vacances i un estrany joc de relacions començarà entre ells…\nEl puente sobre el rio Kwai de David Lean\nUn grup de presoners britànics són obligats pels japonesos a construir un pont al bell mig de l’humida selva de Tailàndia durant la Segona Guerra Mundial però el seu oficial es nega seguint els criteris de la Convenció de Ginebra…\nLa ley del deseo de Pedro Almódovar\nAmors encreuats durant un calorós estiu al Madrid dels ’80. L’escena de Carmen Maura i l’escombraire ha passat a la història del cinema espanyol.\nEl corazón del ángel d’Alan Parker\nUn detectiu privat es veu implicat en un estrany cas, encarregat per un estrany personatge que el porta de Nova York a una tòrrida Nova Orleans, on entra en el món del vudú i el satanisme.\nEl sabor de la sandia de Tsai Ming-liang\nTaiwan està patint una sequera terrible i es promou el consum de síndria per estalviar aigua però cadascú buscar la millor manera d’hidratar-se i això fa que els protagonistes de la història es trobin i comencin una fogosa relació.\nGiro al Infierno d’Oliver Stone\nDesprés d’un accident de cotxe al mig del desert d’Arizona, Bobby Cooper va a buscar ajudar a un petit poble habitat per gent molt estranya…i viurà el seu infern particular.\nZabriskie Point és una zona del desert del Death Valley a Califòrnia que encara avui és considerat un lloc de trobada de joves que hi van per protestar contra la burgesia, argument principal d’aquesta pel·lícula d’Antonioni.\nTrobareu aquestes i moltes altres caloroses pel·lícules a l’espai de cinema de la Biblioteca.\nDimarts 30 de Juliol de 2019 | Categoria: Espai de cinema\t| Enllaç permanent\nLa Caputxeta Vermella i Els tres porquets, segons Roald Dahl.\nQue la Caputxeta Vermella col·leccionava abrics de pell de llop? I que el llop ferotge pretenia fer volar pels aires amb dinamita la casa dels tres porquets?\nNo us espanteu…Roald Dahl ens proposa divertides i sorprenents versions dels contes clàssics a Versos perversos, on escriu una col·lecció de poemes publicada l’any 1982, on parodia els contes folklòrics tradicionals en vers i on reinterpreta coneguts contes de fades presentant finals sorprenents en lloc del tradicional “i van ser feliços per sempre més”.\nÉs el llibre infantil més curt que va escriure i probablement el més còmic. El recull de poemes és il·lustrat per Quentin Blake.\nRoald Dahl fou un novel·lista, escriptor de contes i guionista gal·lès d’ascendència noruega, famós com a escriptor per a nens i adults. Entre els seus llibres més populars hi ha Charlie i la fàbrica de xocolata, James i el préssec gegant, Matilda, Les bruixes i Històries imprevistes.\nLa Caputxeta Vermella és un conte popular europeu del qual existeixen nombroses variants, i tot i ser considerat un conte infantil, conté elements referents a la violència, el sexe i el canibalisme.\nLa història se centra en el contrast entre el món lluminós i segur del poble il’obscur del bosc, una antítesi típicament medieval.\nPerò en la versió de Roald Dahl, el llop entra a la casa de l’àvia i la devora abans de posar-se la seva roba per tal de menjar-se tot seguit la caputxeta.\nTanmateix, la Caputxeta no s’enfada, i tranquil·lament treu una pistola de les seves calces i dispara el llop obtenint un abric de pell de llop. Sorprenent ?\nEls tres porquets és un conte tradicional del segle XIX que conté un enemic arquetípic, el llop del bosc, que apareix en altres històries com La Caputxeta Vermella. Representa el monstre per antonomàsia al folklore europeu.\nTambé és usual en aquests relats els tres germans, un diferenciant-se de la resta per les seves habilitats, i en aquest cas s’exalta el treball, com a moltes faules també protagonitzades per animals, com a La Cigala i la Formiga, d’Isop i l’enginy, un tret típic dels dels contes populars. El germà petit es mostra generós, rescatant els altres porquets, per reforçar el missatge de valors dirigit al públic infantil.\nPoca coincidència amb la versió de Dahl, on el llop de bufa i enderroca les cases de palla i pals, devorant els primers dos porcs. La tercera casa de maons és massa forta, així que el llop decideix tornar aquell vespre amb dinamita. El tercer porc té altres plans, tanmateix, i demana a la Caputxeta que vagi a ocupar-se del llop i gràcies a haver estat sempre franctiradora, la Caputxeta Vermella obté un segon abric de pell de llop i una maleta de pell de porc. Trencador?\nSi voleu saber quins documents d’aquest autor tenim a les biblioteques de la ciutat, cliqueu el següent enllaç.\nDilluns 29 de Juliol de 2019 | Categoria: AL DIA\t| Enllaç permanent\nTroc de mirades. Miquel Galmes\nFins al 15 de setembre, a la Sala Oberta del Centre d’Art Contemporani La Sala de la ciutat podeu gaudir de l’exposició TROC DE MIRADES. COL·LECCIÓ DEL FONS FOTOGRÀFIC DE MIQUEL GALMES I CREUS.\nEn aquesta exposició es presenta només una part de la seva col·lecció de fotografies. La seva creació atén a dues procedències diferenciades. La primera, es compon de les fotografies que va adquirir pel seu valor històric, representat per les autories de la fotografia amb les que mai va mantenir un contacte personal. La segona, i més extensa, es va formar amb les fotografies realitzades per les autories de la seva mateixa contemporaneïtat, persones amb les que va iniciar un intercanvi, un troc de mirades.\nEl dijous 12 de setembre a les 19h tindrà lloc una visita a l’exposició a càrrec d’Eduard Bertran, director, i Llorenç Raich, coordinador d’activitats culturals, ambdós de l’Institut d’Estudis Fotogràfics de Catalunya, entitat organitzadora de l’exposició.\nLa Sala ja havia acollit una altra exposició que vàrem comentar en aquest blog, ‘Miquel Galmes, compromès amb la fotografia‘, inaugurada el mes de maig del 2016, un any després de la seva mort.\nMiquel Galmes i Creus va néixer a Barcelona el 1937. La seva passió per la fotografia s’inicia el Nadal de 1954, en participar en un concurs de pessebres i obtenir, per aclamació pública, el premi de la seva primera càmera fotogràfica, una Univex. L’any 1962 obre el seu primer estudi fotogràfic, l’any 1965 s’incorpora al departament professional de Kodak, i el 1972 crea la primera assessoria tècnica de fotografia al nostre país, Technofot. Coneixedor de les carències de formació que els fotògrafs tenien en aquella època, concep la idea de fundar una entitat que aglutini els diversos àmbits de la fotografia: ensenyament, cultura, investigació i, especialment, la recuperació del patrimoni fotogràfic. Per això, i com a persona avançada al seu temps, el 1972 crea, amb el suport de la Diputació de Barcelona, l’Institut d’Estudis Fotogràfics de Catalunya, entitat a la que va dedicar la seva energia i que va marcar la seva trajectòria professional.\nA Vilanova i la Geltrú va organitzar, el 1993, un simposi com a membre de la European Society for the History of Photography. Hi va reunir un nombre important d’historiadors amb la finalitat de difondre les seves investigacions al nombrós públic assistent, tant del país com de l’estranger.\nAl llarg de la seva vida, Miquel Galmes i Creus va exercir com a fotògraf artístic obert a totes les tendències i manifestacions de l’art i de la cultura. La seva obra artística i professional es va exposar en mostres individuals i col·lectives a les principals galeries d’art així com a les sales d’entitats culturals de Catalunya i del món.\nFidel a la seva llarga trajectòria i compromís amb la fotografia, fins l’últim moment va continuar adquirint, recopilant i treballant per fer realitat el seu últim gran projecte: fundar per a Catalunya el primer Museu Integral de la Fotografia.\nVa col·laborar com a fotògraf en diversos llibres, com el Catálogo de Imágenes Gráficas del Museo Víctor Balaguer de Vilanova i la Geltrú.\nGalmes va recollir les mirades de la ciutat i les seves festes, com les festes de Sant Pere o la Festa Major, el passeig marítim, i racons amagats de Vilanova i la Geltrú. L’any 1982 li van encarregar fer un reportatge fotogràfic dels nous vestits dels Diables que va dissenyar Armand Cardona Torrandell, i va ser el moment clau en que Galmes es va incorporar de ple a la vida de la ciutat.\nA la Xarxa de Biblioteques Municipals de la ciutat trobareu les obres Llums i ombres del temps: abecedari coral, i Travelling 1993 – 2006, totes dues il·lustrades amb fotografies seves, i un article seu, Els Primers fotògrafs vilanovins, publicat a la revista 08800.\nDijous 25 de Juliol de 2019 | Categoria: Col·lecció local,Llibresfera\t| Enllaç permanent\nMètode Montessori: els millors mestres dels infants són els mateixos infants\nLa metodologia Montessori va començar a Itàlia i és tant un mètode com una filosofia de l’educació. Va ser desenvolupada per la doctora Maria Montessori a partir de les seves experiències amb nens en risc social a principis del segle XX.\nMaria Montessori considerava els infants com l’esperança de la humanitat, ja que, si de ben petits se’ls donava l’oportunitat d’utilitzar la llibertat, el dia de demà podrien afrontar els grans problemes de la societat, com, per exemple, la guerra.\nEls canvis didàctics que va introduir són difícils d’entendre en la nostra societat actual, però en aquella època, principis de segle XX, representaven una lluita contra els estaments més conservadors i radicals: va ser una autèntica revolució, perquè es basava en l’experiència educativa i no en cap teoria. Segons Montessori, era l’escola qui havia de canviar, no els nens.\nAquest sistema educacional està destinat a encoratjar l’espontaneïtat de l’infant, donant-li llibertat per desenvolupar-se dins d’un ambient espacialment preparat, que afavoreix el seu autodesenvolupament, i és per aquesta raó és considerat un mètode d’educació oberta.\nMaria Montessori va iniciar el seu mètode sense tenir gaire consciència de la meta a la qual arribaria i sense proposar-se cap programa clar, ni cap concepció educativa del camí que havia de recórrer. El seu pensament es va desenvolupar gradualment i ella deia constantment que els infants havien de ser ells mateixos els qui haurien de descriure les mateixes lleis de l’educació.\nEls objectius principals d’aquesta metodologia són:\n– Facilitar el desenvolupament de la personalitat individual de l’infant.\n– Ajudar a l’infant per apropar-se al món social i emocional.\n– Ajudar als infants que sigui possible desenvolupar la seva capacitat intel·lectual plena.\nAixí doncs, la idea principal d’aquest mètode és exaltar l’autonomia de l’ésser, oferint als infants l’oportunitat de descobrir-se mitjançant el joc i així poder realitzar les seves experiències a través de l’educació sensorial de l’infant.\nAl Racó de les Famílies de la Sala Infantil de la Biblioteca Armand Cardona trobareu una pila de documents que tracten aquest mètode educacional.\nCliqueu l’enllaç per saber quins estan disponibles per a poder ser consultats.\nDimecres 24 de Juliol de 2019 | Categoria: AL DIA,BiblioJunior\t| Enllaç permanent\nAvui us portem com a novetat el llibre Raïms, que parla de les principals varietats de vinya catalanes, la seva història, del cultiu i dels vins que en resulten. El llibre, impulsat per la Institució Catalana d’Estudis Agraris (ICEA) i el Vinseum, recull la història i la cultura, l’ampelografia, les característiques agronòmiques i les aptituds enològiques de les dotze varietats que tradicionalment s’han cultivat a Catalunya.\nRaïms és un treball col·lectiu fet per sis especialistes procedents de diferents àmbits relacionats amb la vinya i el vi. De la suma dels seus coneixements n’ha resultat aquest manual, que tracta d’una manera molt completa un dels cultius més representatius de la Mediterrània, de la qual en formem part. Existeixen altres publicacions que tracten l’ampelografia, la viticultura o l’enologia des d’un punt de vista tècnic. No és, però, gaire freqüent que, com en aquest cas, s’hi incorporin també elements d’història i de cultura.\nLes dotze varietats que inclou aquest manual són autòctones, encara que totes, per diverses raons històriques, són presents en altres territoris: carinyena, garnatxa, macabeu, malvasia de Sitges, monastrell, moscatell, parellada, picapoll, sumoll, trepat, ull de llebre i xarel·lo.\nEstà escrit de manera que la seva lectura és còmode i amena, amb un llenguatge planer que conté el tecnicismes justos i necessaris, amb el gran valor afegit que, a més de la informació tècnica de cada varietat, hi trobem una aproximació a la seva història i cultura que ens ajuda a posar-la en context i a enriquir-ne el coneixement.\nPodríem dir que és una obra imprescindible per poder entendre i interpretar millor tan els vins elaborats amb aquestes varietats, com per treure més profit de les visites enoturístiques. El seu objectiu és que sigui útil a pagesos, elaboradors, tècnics del sector vitivinícola i, sobretot, a tots aquells amants del vi i consumidors que vulguin saber alguna cosa més dels raïms i vins del nostre país.\nL’obra ha estat coordinada per Josep Maria Puiggròs, Xavier Fornos i Jordina Escala, i també hi col·laboren els especialistes Agustí Villarroya, Montserrat Nadal, Lluís Giralt, Joan Rovira i Carme Domingo.\nSi us interessa el tema, a la Xarxa de Biblioteques Municipals hi trobareu una amplia col·lecció d’obres que parlen de la vinya i el vi.\nDimarts 23 de Juliol de 2019 | Categoria: Llibresfera,NOVETATS\t| Enllaç permanent\nExposició El Víbora: Comix Contracultural al MNAC\nFicomic i el Museu Nacional organitzen l’exposició El Víbora. Comix contracultural, un homenatge a la despareguda revista, testimoni dels inicis de la democràcia i de l’eclosió del moviment underground.\nFins al 29 de setembre podreu veure l’exposició comissariada per l’Antoni Guiral i amb l’assessorament d’Àlex Mitrani al Museu Nacional d’Art de Catalunya.\nAquesta exposició és un homenatge a El Víbora i als seus autors, quan es compleixen 40 anys de la publicació del primer número d’aquesta mítica revista de comix que va marcar diverses generacions de les dècades del 1980 i del 1990.\nLa mostra se centra en la primera etapa de la revista, als inicis de la democràcia, quan Barcelona es va erigir en el centre de la cultura underground que havia esclatat als anys seixanta del segle xx als Estats Units.\nA través de 35 obres originals, d’una àmplia mostra de documents i d’una selecció de prop de 100 portades, el públic descobrirà l’originalitat i la potència d’uns creadors com ara, entre molts d’altres, Nazario, Roger, Isa Feu, Marta Guerrero, Laura Pérez Vernetti, Mariscal, Gallardo, Pons, Martí, Carratalá, Montesol, Ceseepe, Max, Calonge, Jaime Martín i Pamies.\nL’exposició està dividida en tres àmbits temàtics: Poder i subversió, Eros i feminisme i Vida urbana.\nEl Víbora amb les seves vinyetes transgressores i un llenguatge nou, es va rebel·lar contra l’ordre establert i l’estètica convencional. L’univers d’El Víbora està poblat per personatges marginals i subversius.\nEl Museu Nacional treballa des del 2014 per patrimonialitzar i donar visibilitat al còmic, un gènere artístic que ha entrat a les sales del Museu per quedar-s’hi.\nLa mostra s’inscriu en la estratègia del museu que ja fa anys treballa per incorporar el còmic a les col·leccions i fer visibles les relacions que es poden establir entre totes les arts. Aquesta exposició suposa un pas més en aquesta línia de treball i dóna continuïtat a algunes mostres realitzades anteriorment, com ara la mostra d’originals de Santiago García i Javier Olivares, Premio Nacional de Cómic 2015, “De vinyeta en vinyeta” i “Ego Sum Lux Comix”, amb l’escola Joso, o la dedicada a “Les noves aventures de Corto Maltés”, alhora que reforça l’aliança del museu amb el Saló del Còmic.\nEn aquest context el museu ha incorporat recentment, gràcies a una donació, una obra de gran format (280 cm x 2400 cm) i de valor històrico-artístic. Es tracta d’Amor a Vallvidrera, un còmic realitzat l’any 1980 de manera col·lectiva per un nombre significatiu d’artistes vinculats a El Víbora.\nLa còmicteca de la Biblioteca Armand Cardona disposa d’una gran quantitat de números del Víbora que podeu veure exposades al vestíbul del primer pis de la biblioteca, conjuntament amb els còmics d’alguns dels autors clàssics de la revista.\nDilluns 22 de Juliol de 2019 | Categoria: AL DIA,Còmicteca\t| Enllaç permanent\nDivendres 19 de Juliol de 2019 | Categoria: AL DIA,BiblioJunior\t| Enllaç permanent\nSelecció de novetats – juliol i agost\nAquests són alguns del documents de la selecció de novetats dels mesos de juliol i agost que destaquem, corresponents als diferents fons de la Biblioteca, tant d’adults i com infantils.\nEntre les novetats per adults trobareu el llibre Raïms: les principals varietats catalanes, d’A. Villaroya. Manual que recull la història, el cultiu i els vins de les dotze principals varietats que tradicionalment s’han cultivat a Catalunya: la carinyena, garnatxa, macabeu, malvasia de Sitges, monastrell, moscatell, parellada, picapoll, sumoll, trepat, ull de llebre i xarel·lo.\nPel que fa a la literatura us recomanem la novel·la Mare, d’Ada Castells. Mentre la Sara espera que li passin a recollir els mobles de la mare, li cau a les mans una llibreta amb les memòries que ha escrit l’excèntrica de sa mare. La Sara hi comprova allò que ja sap, que la Raquel s’hauria passat la vida anant a festes, comprant-se joies i ballant la conga, però tenia un problema que no podia esquivar: tres filles.\nA la secció infantil us presentem el conte Tinc un drac a la panxa, de Beatriz Berrocal. S’està preparant una funció de teatre a l’escola i el nostre protagonista té por de parlar en públic. Pensa que té un drac a la panxa que el mossega i li roba la memòria, per això no es recorda de la frase que ha de dir quan li preguntin: Digues tu, estrella brillant, saps on puc trobar la lluna?». Com aconseguirà vèncer un drac tan terrible?\nA la secció de música us hem seleccionat Gallipoli, de Beirut. Zach Condon hi torna quatre anys després del darrer àlbum d’estudi. A Gallipoli trobem els seus trets d’identitat, una barreja d’indie-pop amb influències de la música balcànica i mexicana però amb una clara vocació d’experimentar amb altres músiques del món. Ens vam quedar amb ganes de veure’ls al Vida Festival.\nA la secció de cinema us proposem la pel·lícula Disobedience, de Sebastian Lélio. Una dona que es va criar en una família ortodoxa jueva torna a la seva llar amb motiu de la mort del seu pare, un rabí. La controvèrsia no trigarà a aparèixer quan comença a mostrar interès per una vella amiga de la infància.\nI a la secció de còmics us assenyalem l’àlbum Sola: basat en els records de la Lola, de Denis Lapière. Un poble camperol marcat pel pas de les estacions al cor de Catalunya. Una nena que encara no ha fet set anys i que en porta tres separada dels seus pare sense saber per què. El seu avi, li ha parlat de la guerra que s’estén per gairebé tot el país. Una nit, una bomba cau a una casa del poble a cent metres de la seva.\nAquí teniu tota la selecció de novetat dels mesos de juliol i agost de 2019.\nDimecres 17 de Juliol de 2019 | Categoria: Còmicteca,Espai de cinema,Espai de música,Llibresfera,NOVETATS\t| Enllaç permanent\n50 anys de l’arribada del primer home a la lluna!\nVa ser un petit pas per a un home, però un gran salt per a la humanitat. Més o menys així ho va dir l’astronauta Neil Armstrong quan, aquell 20 de juliol de 1969 es va convertir en el primer humà a trepitjar la Lluna.\nA les 9.32 hores del 16 de juliol del 1969 el coet Saturn V enviava a l’espai la nau Apol·lo 11 des de Cap Kennedy (Florida). A dins hi viatjaven els astronautes Neil A. Armstrong, Michael Collins i Edwin ‘Buzz’ Aldrin. Quatre dies més tard, el 20 de juliol del 1969 (la matinada del 21 de juliol a Europa), Armstrong trepitjava el terra del satèl·lit de la terra.\nTots tres estaven decidits a fer història en una missió complicada per a la qual s’havien estat preparant durant més d’una dècada: ser els primers éssers humans a trepitjar la Lluna. Després de quatre dies de viatge van deixar l’òrbita terrestre, la nau va entrar al mòdul lunar y van baixar fins a la superfície de la Lluna, una zona anomenada Mar de Tranquil·litat. Van trepitjar la superfície sis hores i mitja després d’haver aterrat i es va retransmetre a tot el planeta des de les instal·lacions de l’Observatori Parkes, a Austràlia.\nA la Xarxa de Biblioteques Municipals de la ciutat trobareu força material per ampliar coneixements sobre l’efemèride, començant pels més petits, que trobaran com a novetat del mes de juliol, l’àlbum il·lustrat Cuando caminábamos por la Luna, per gentilesa de la llibreria La Mulassa.\nEn aquest enllaç trobareu tota la informació sobre el vol espacial a la lluna, i en aquest, tota la relativa al programa Apollo de la Nasa.\nA més a més, tenim tots aquest contes infantil amb la lluna com a protagonista, i tots aquest documents per a adults que en parlen. A la Biblioteca A. Cardona trobareu exposades, sala infantil i la zona d’adults, una selecció de tot aquest material.\nAvui esdevindrà un eclipsi lunar que podreu seguir als jardins de l’Espai Far, a càrrec de Rat Parellada i Carles Schnabel de l’Observatori Astronòmic del Garraf.\nEl 1979 grup Police va gravar el disc Reggatta de Blanc, que incloïa la cançó Walking on the Moon, caminant per la lluna…\nDimarts 16 de Juliol de 2019 | Categoria: BiblioJunior,Llibresfera,NOVETATS\t| Enllaç permanent


Cinematic Piano Ambient by ArtSound | AudioJungle\nCinematic Music, Piano, Emotional Music, Cinematic Ambient\nEmotional inspiring cinematic background music suitable for cinematic scenes, nature videos, slow motion, films, etc.\nMood, tags and associations: emotional cinematic ambient, cinematic ambient piano, piano ambient, cinematic piano.\nTags ambience, ambient, atmosphere, atmospheric, background, beautiful, calm, chill, cinematic, cinematic ambient, deep, documentary, dreamy, emotional, film, inspirational, inspiring, landscape, meditation, motivational, nature, peaceful, piano, relax, relaxing, slow, soft, soundscape, soundtrack, space


Calendari: Festes d'Hivern > Nadal > La Rabassa o Mona de Nadal\nLa Rabassa és una espècie de mona que els padrins regalen als fillols el dia de Nadal. Es tracta d'una peça de rebosteria feta sobre la base de pasta de farina tipus brioix i massapà que pot tenir forma circular amb un forat al mig o bé forma de serp, trena, anguila, lira... És propi de les dues comarques empordaneses, l'Alt i el Baix Empordà. No es coneix gaire la història d'aquest tortell ritual, però sembla que podria tenir, com el “redort” del Pirineu, el seu origen en antigues ofrenes. Per la seva història i composició, la Rabassa està emparentada amb el Tortell de Reis, del que n'és un precedent. El seu nom "Rabassa", que vol dir "soca", suggereix que podria estar vinculat amb el ritu de fer cagar el tió.\nEn moltes poblacions empordaneses es manté viva la tradició de la mona de Nadal, un tortell dolç de formes ben diverses que els padrins regalen als seus fillols el dia de Nadal. Conegut popularment per “Rabassa” o "Tortell de Nadal", aquest tortell està relacionat amb el ritu del tió.\nTortella de Nadal a Tortosa (el Baix Ebre) - és tradició molt antiga que en aquesta ciutat i els padrins regalin la "tortella de Nadal" als seus fillols o filloles.\nPa foradat de Nadal - pa rodó i foradat fet de matafaluga que es menja el 25 de desembre en diverses poblacions catalanes, com Reus i Valls. Està fet de massa pastissera, pujada amb farina fina i després del ferment del llevat, s'adoba amb matafaluga. Es menja per postres, per acompanyar els torrons, especialment bo amb el de Xixona. S'enceta la vigília de Nadal, en sortir de la missa del Gall, i es menja amb torrons i vi ranci.\nLa Rabassa a Boadella d'Empordà (l'Alt Empordà) - el dia de Nadal encara es manté viu l´antic costum que obliga els padrins a regalar la "rabassa" de Nadal als seu fillols. La rabassa és una coca rodona, molt dolça, que actualment ha agafat la forma de tortell. L´any 1982 va aparèixer un grup de cantants d´havaneres sota el nom de "els Nens de Boadella". Estava format per un conjunt de veïns de Figueres entre els quals hi havia el Sr.Joan Minobis que té una casa en el poble. Dit Joan Minobis havia recollit les havaneres i cançons que havia creat i que cantava un avi del poble, Joan Cantenys Serra.\nLa Rabassa a Palamós (el Baix Empordà) - és la Mona que el padrí regala al fillol per Nadal. Té forma estirada, com una serp allargada. També dita "culebra".\nLa Rabassa a Palafrugell (el Baix Empordà) - la mona de Nadal, amb forma de serp. A Palafrugell el fillol canta "Benvolguda padrina/ Nadal ha arribat,/doneu-me la rabassa/ i que Déu us dongui felicitat."\nRedort de Nadal al Pallars Sobirà - Violant i Simorra explica que les mestresses de les cases de Isil i Son "anaven a l'ofici de mitjanit (Missa del Gall) amb un redort amb un forat al mig penjat del braç, el redort de Nadal, per fer-lo beneïr".\nPanes rituales, infantiles y juveniles en el Nordeste y Levante español\nViolant i Simorra, Ramon / C. Bermejo-Impresor\nEstudi sobre els pans rituals catalans publicat com a separata a la "Revista ...\nAntics costums, tradicions i llegendes de l'Alt Empordà\nGironella i Garañana, Joaquim / Diputació de Girona\nCom foren en realitat els empordanesos, com vivien, quins eren els seus ...\nllegir La "rabaça" de Navidad en el Ampurdán y los lares públicos de Ampurias\nVayreda i Olivas, Pere / Revista Ampurdán, 31 I\nArticle en què es proposa una teoria explicativa de l'origen i possible ...\nllegir La Rabassa i el ritu del tió\nCarrera i Escudé, Manel / Associació Caramella\nDesprés de posar-se en contacte amb totes les pastisseries i fleques del ...


Mirada a la salvació | Pregaria.cat\nPer pregaria.cat on dl., 05/03/2018 - 09:00\nMirant el món real, el que en diem pecat original, mal universal, és evident. No és la suma dels mals i les limitacions de les persones. És més. És una herència, un dinamisme, una continuada temptació... Doncs com que hi ha aquest mal, hi ha la salvació de Déu, significada essencialment en la creu i la resurrecció de Jesús.


Vela: 55º Ascenso internacional del río Guadalquivir\nVela: Repóker de galardones\nCinco han sido los representantes del Club Náutico Sevilla homenajeados este fin de semana con...\nVela: La flota del Club Náutico Sevilla culmina la desescalada\nEl regreso a la denominada nueva normalidad ya es oficial, como así lo ha demostrado la flota de...\nSe reanuda el Plan Nacional de Tecnificación con presencia del Club Náutico Sevilla\nCon la presencia de cinco regatistas del Club Náutico Sevilla, el Plan Nacional de...\nRocío Laó y las sensaciones de volver a remar\nLa remera andaluza Rocío Laó, que el martes volvió a los entrenamientos en agua tras...\nCarmen Chaves y una vuelta a la normalidad cada vez más cercana\nLa palista andaluza Carmen Chaves, integrante de la selección nacional de piragüismo, ha...\nDonación alimentaria a la organización benéfica Regina Mundi\nAsumiendo la realidad en la que nos encontramos inmersos y en un gesto de solidaridad ante el decretado...\nVela: Tercer puesto para Fernando Samalea\nEl Club Náutico Sevilla ha logrado subir al podio del Campeonato de España de la clase RS:X,...\nVela: Buen papel en tierras gaditanas\nLa sexta edición de la Regata Ciudad de El Puerto-Trofeo Excellence Cup de la clase Optimist ha...\nPiragüismo: Ghailene Khattali brilla en los Campeonatos de África Sub 23\nEl Club Náutico Sevilla se ha coronado de forma triple este fin de semana en los Campeonatos de...\nPiragüismo: Presentes en el Plan de Tecnificación de la RFEP\nEl Club Náutico Sevilla ha incluido a seis representantes en la primera concentración de la...\nVela: Subcampeón de Andalucía por equipos de clubes\nEl Club Náutico Sevilla se ha proclamado subcampeón de Andalucía por equipos de...\nVela: Cuádruple corona en la vuelta de la competición\nEl Club Náutico Sevilla ha retomado este fin de semana el calendario autonómico de vela con...\nBorja Carracedo, emprendedor en tierras finesas\n09/06/2020 · J.A.J.\nLa trayectoria profesional del sevillano Borja Carracedo es digna de ser puesta de ejemplo para todos...\nEl lógico agradecimiento de Gonzalo Martín Fijo\nEl palista andaluz Gonzalo Martín Fijo ha agradecido "la diligencia de los médicos de la...\nVela: Trofeo virtual Club Náutico Sevilla\n04/05/2020 · Redacción\nLa primera edición del Trofeo virtual de vela Club Náutico Sevilla se ha disputado este fin...\nRemo: Javier García y el Europeo de Poznan en octubre\n20/04/2020 · Redacción\nEl remero andaluz Javier García, que tiene garantizada su plaza en los Juegos de Tokio junto a su...\nKitesurf: Podio para Matchu Lopes en Cabo Verde\nLa Copa del Mundo de kitesurf ha dado comienzo con buenas noticias para el Club Náutico Sevilla,...\nVela: Doblete en la Costa del Sol\nEl Club Náutico Sevilla ha logrados subir en dos ocasiones al podio de la Copa de Andalucía...\nSiete pódiums en la Regata de Año Nuevo\nLa decimosexta edición de la Regata de Año Nuevo-Memorial Kim Lythgoe ha concluido este...\nPiragüismo: Un curso más, en lo más alto del ránking andaluz\n21/11/2019 · Redacción\nEl Club Náutico Sevilla ha repetido título en el Ránking Andaluz de Piragüismo,...


agost 2017 - Putxinelli\nPosted by Toni Rumbau | ag. 28, 2017 | Article Destacat, Club d'Opinió, Editorial, Història i tradicions, Portada |\nQuan s’esdevenen successos com el que acaba d’ocórrer a Barcelona, un atemptat d’execució assassina artesanal, amb l’atropellament de persones a l’atzar que passejaven per la Rambla, el primer és donar el condol als familiars de les víctimes i mostrar la solidaritat cap a ells en moments tan difícils i dramàtics. A continuació, és convenient o més aviat irremeiable, posar-se a pensar, tot i que el pensament s’allunyi de les emocions deslligades. Sobre els perquès, hi ha tones d’articles que ho expliquen a la perfecció. Sobre els com, la mateixa quantitat. Què ens queda doncs per pensar? Poc, i tanmateix,...\nPosted by Toni Rumbau | ag. 12, 2017 | Article Destacat, Festivals, Història i tradicions, Llibres, revistes i exposicions |\nEs celebren aquests dies al cor de Barcelona, a la Plaça Nova i a l’antic barri de la Catedral, una de les festes més entranyables de les que es fan a la ciutat, les dedicades a Sant Roc, d’una història antiquíssima ja que aquest sant és venerat a la Plaça Nova des de l’any 1589, amb motiu d’haver preservat el barri del flagell de la pesta. Des d’aquesta data la devoció en aquest sector de la Barcelona antiga no s’ha interromput i cada any, el 16 d’agost, commemora la seva diada. Una festa que compta amb uns gegants propis...\nPosted by Putxinel·li | ag. 4, 2017 | Article Destacat, Cursos, Formació, Portada |\nL’IF Barcelona 2017 i l’Institut del Teatre proposen aquest taller laboratori dirigit per la coreògrafa Federica Porello, juntament amb Xavi Moreno i Marinae Brois, a partir del treball que estan fent a l’entorn de l’espectacle WeWood, en procés de creació i que s’estrenarà el 2018 dins del marc del Festival IF Barcelona de teatre de titelles, visual i d’objectes. Es tracta d’un laboratori pensat com un espai creatiu en el qual els inscrits posaran en diàleg dansa i manipulació d’objectes. Destinat a estudiants de dansa, teatre físic i visual, titellaires i altres disciplines (tenint en compte sempre que la...\nPosted by Putxinel·li | ag. 3, 2017 | Article Destacat, Festivals, Llibres, revistes i exposicions, Notícies, Portada |\nCalders ha acollit del 28 al 30 de juliol d’enguany, la 1a edició del Festival de Titelles del Moianès. Un festival que, com el seu propi nom indica, té voluntat d’arribar als deu municipis que conformen aquesta comarca recentment creada. I és que la comarca natural del Moianès va rebre el ple reconeixement administratiu i polític fa poc més de dos anys, per bé que ja havia existit com a sotsvegueria, des de l’inici del segle XIII, fins a la implantació del decret de Nova Planta, cinc segles més tard. La concepció i la organització del Festival corresponen a...\nPosted by Putxinel·li | ag. 1, 2017 | Article Destacat, Cursos, Festivals, Formació, Portada, Vídeos |\nL’IF Barcelona i l’Institut del Teatre de la Diputació de Barcelona presenten el curs pràctic ‘Narratives de la realitat virtual’, a càrrec del col·lectiu BeAnotherLab i de l’artista Lidia González Zoilo, més coneguda com Macarena Recuerda Shepherd. El taller, que es celebrarà del 6 al 10 de novembre de 2017 a l’Institut del Teatre de Barcelona, està obert a persones de totes les disciplines interessades en la pràctica del teatre visual i d’objectes, i de l’ús escènic de la realitat virtual. A partir de l’experiència creativa de BeAnotherLab en el procés de La biblioteca de nosaltres (residència IF Barcelona...


Política de Privacitat - IFTL Institute for Transformational Leadership\nPolítica de PrivacitatIFTLAdmin20202021-04-23T07:26:26+00:00\nAls efectes del que preveu la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre de Protecció de Dades de Caràcter Personal (d’ara endavant “LOPD”), i altra legislació aplicable, INSTITUTE FOR TRANSFORMATIONAL LEADERSHIP, d’ara endavant IfTL informa als seus clients i a qualsevol tercer que lliuri les seves dades de caràcter personal a aquesta organització sobre la seva Política de Protecció de dades de caràcter personal.\nLa present Política de Protecció de Dades serà aplicable a la recollida de dades personals per part de IfTL per qualsevol mètode com correspondència escrita o electrònica, recepció de targetes de negoci, comunicació de dades per telèfon, lloc web o emplenament de formularis. S’entén que qualsevol client i / o tercer que lliuri les seves dades personals a IfTL ho fa voluntàriament i lliurement i amb el seu consentiment exprés i inequívoc.\nLes dades demanades a través dels formularis de recollida de dades del Portal seran incorporades a un fitxer automatitzat de dades de caràcter personal de què és responsable IfTL. Aquesta tractarà les dades de forma confidencial i exclusivament amb la finalitat de gestionar la relació amb els seus clients i promocionar les activitats de l’organització. Així mateix, cancel·larà, esborrarà i / o bloquejarà les dades quan resultin inexactes, incompletes o hagin deixat de ser necessàries o pertinents per a la seva finalitat, de conformitat amb el que preveu la legislació en matèria de protecció de dades.\nIfTL adopta els nivells de seguretat requerits per la legislació vigent en matèria de protecció de dades de caràcter personal. No obstant l’anterior, s’adverteix que la seguretat tècnica en un mitjà com Internet no és inexpugnable i poden existir filtracions per actuacions doloses de tercers.\nLa finalitat d’el fitxer esmentat és l’administració i gestió general de l’organització amb la intenció de prestar un bon servei als seus clients i poder mantenir el contacte amb els mateixos o altres contactes professionals. Així mateix, IfTL pot utilitzar aquestes dades personals per a enviar informació comercial, jurídica i qualsevol altra que IfTL consideri d’interès per als seus clients i / o tercers. Ningú està obligat a subministrar aquestes dades amb la conseqüència que, en aquest cas, IfTL no podrà prestar cap servei a aquesta persona o posar-se en contacte amb ella.\nQualsevol tercer que hagi lliurat dades personals a IfTL té dret d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició respecte a les seves dades personals. Aquests drets es podran exercitar mitjançant escrit dirigit al domicili social de IfTL o correu electrònic enviat a info@iftl.eu.\nIfTL es compromet a complir l’obligació de secret establerta en la legislació aplicable, respecte de les dades contingudes al seu fitxer.\nEn el cas que IfTL establís unes condicions particulars en matèria de protecció de dades per a un servei concret, aquestes tindran preferència en el cas de conflicte entre les mateixes i la present Política de Protecció de Dades.\nL’organització es reserva el dret de modificar la seva Política de Protecció de Dades d’acord amb la legislació aplicable en cada moment. Qualsevol modificació de la Política de Protecció de Dades serà publicada al lloc web de IfTL accessible per qualsevol persona.


15 de novembre de 1920 (fragment) - Endrets - Geografia Literària dels Països Catalans\n15 de novembre de 1920 (fragment)\nObra:Diari 1918-1961 (I) (p. 504-507)\nIndret:Tomba d'Alexandre de Riquer\nL'altre finat és el pintor i amic Alexandre de Riquer, mort a Palma de Mallorca, on s'havia refugiat els últims anys fugint de la Barcelona que li havia sigut tan ingrata. En Riquer valia o era una mediocritat en l'art? Indubtablement era una persona de cultura i de molt bon tracte i potser l'afany d'assimilar el bo que pel món corria fou un perjudici gros en la seva carrera. A remolc dels altres, la seva personalitat havia de ser sempre ofuscada. «Músic de molts instruments, bunyol segur», diu el vell refrany. I sense voler donar valor a la paraula bunyol, en el cas Riquer en principi es podria aplicar. Fou dibuixant, pintor, decorador, moblista, col·leccionista, antiquari, esmaltador, gravador, prosista, crític i poeta. Cal reconèixer-li la glòria d'haver-nos portat de l'estranger moltes coses que no eren conegudes ni cultivades a Catalunya: l'art del cartell, la resurrecció de l'aiguafort, l'esmalt d'art, el moviment exlibrístic, el plafó decoratiu, la coneixença d'artistes anglesos de l'escola pre-rafaelita, l'amor a les bones edicions, llibres pulquèrrims, tota l'empenta que després prengueren tals manifestacions fou deguda a en Riquer. I curiosament, tot i ser l'importador del cartell artístic, tothom pintà més cartells que ell. Importador d'ex-libris a Espanya, tots els dibuixants reben comandes de dibuixar marques de llibre per sobre d'ell. La pintura mural es portada per en Riquer i conreada pels altres. I així en els esmalts, i així en els gravats, i així en tot el que tocà amb primerícies el pobre Alexandre de Riquer.\nFou fatalitat o fou impotència? De tot degué haver-hi. Contra la primera ell posava la manca de comprensió del públic barceloní. Contra la segona, no oposava res, perquè no se n'hauria adonat mai. Pintà una vegada un plafonet que figurava una nimfa boscana sostenint l'escut de Barcelona i donant margarides a menjar a tot un ramat de porcs. Cruel al·lusió a un públic hostil i així esbravava la seva ànima dolorida. Innocent com un infant, com un infant es manifestà sempre. Recordo que havia pintat el retrat (gamma de negre) de la seva filla. El pintor n'estava satisfet i ens deia, mostrant-nos-el orgullós: «He fet Holbein. He volgut arribar a Holbein.»\nHavien passat per les seves mans verdaderes obres d'art clàssiques que el Museu de Barcelona havia deixat escapar llastimosament. I havent tingut tant i bo en antiguitat, la seva bonhomia no l'havia deixat fer-se ric, obrint el camí als altres. Tota la seva vida fou així. Aixecava la llebre perquè els altres la cacessin. Ell portava les gallines i els altres es menjaven els bons talls. En el seu taller-estudi del carrer de la Freneria li havia vist riques col·leccions de llibres, de guardes de llibres, de dibuixos dels segles XVII i XVIII, de magnífics enquadraments en talla i metalls, en coure, en taules, especialment anglesos, destacant-s'hi el seu apartat d'obres eròtiques del més refinat bon gust. Tothom hi havia passat pel seu magnífic taller de la Freneria, orlat de coses belles, de cara a l'alta arquitectura de la catedral, a nivell de les gàrgoles de la Corona d'Aragó, refugi d'artista on les pedres cantaven i l'ambient era propici a la pau de l'esperit. Potser ell no va trobar la pau que el lloc cantava i, de mal en pitjor, venuda la casa que tenia en propietat, alçà el vol cap a Mallorca en cerca d'un altre ambient, d'una altra llum. L'enamorat de Mucha i d'Anning Bell deixava la ciutat ingrata on tants desenganys i crítiques havia sofert. Mort i tot, potser la ingratitud ha continuat fent víctima a l'Alexandre de Riquer. Potser els dibuixants ex-libristes (poso per cas) no hem sabut honorar com es mereix la bona memòria del mestre Riquer, oblidant-nos que fou ell qui portà les gallines i obrí el camí a tota una generació. Per la meva part prometo corregir tal oblit. Descansi en pau.