Guia didàctica 'Planeta Vida' by Museu Ciències Naturals de Barcelona MCNB - issuu\nExposició Planeta Vida Guia didàctica per al professorat\nMuseu de Ciències Naturals de Barcelona Auriga serveis culturals\nMuseu de Ciències Naturals de Barcelona Protists\nNobu Tamura Dmitry Bogdanov\nÍndex 1. Benvinguts al Museu Blau L’exposició de referència “Planeta Vida” Plànol de situació de l’exposició de referència “Planeta Vida” Elements museogràfics de l’exposició de referència “Planeta Vida”\n2. La biografia de la Terra 2.1 Inicis de l’univers i la Terra 2.2 Arqueà 2.3 Proterozoic 2.4 Paleozoic Inferior 2.5 Paleozoic Superior 2.6 Mesozoic 2.7 Cenozoic\n3. La Terra avui\n3.1 Fòssils 3.2 Animals 3.3 Fongs 3.4 Plantes 3.5 Algues 3.6 Microbis 3.7 Minerals i roques\n15 17 22 24 26 27 29\n4. Guia de competències\n4.1 Educació primària 4.2 Educació secundària i batxillerat 4.3 Batxillerat\n5. Itineràris didàctics 5.1 Educació primària 5.2 Educació secundària i batxillerat\n1. Benvinguts al Museu Blau El Museu Blau és una de les seus del Museu de Ciències Naturals de Barcelona juntament amb el Jardí Botànic, El Laboratori de Natura (Castell dels Tres Dragons) i el Museu Martorell. Des del març de 2011 acull una part de les col·leccions que es conserven als altres espais, en l'exposició de referència "Planeta Vida". 2 El Museu ocupa 9.000 m2distribuïts en dues plantes amb modernes instal•lacions i serveis per a tots els públics i presenta l'exposició de referència "Planeta Vida", així com també espais per a exposicions temporals, d’altres específics per al diàleg art-ciència, una mediateca amb un fons destacat d’arxius sonors, el Niu de Ciència per a infants de 0 a 6 anys, les aules, la sala d'actes, els tallers, la cafeteria, el restaurant i la botiga.\nUn equipament nou a la ciutat de Barcelona, amb múltiples i diversificades possibilitats per al desenvolupament d’activitats educatives. En aquest sentit, ens plau presentar-vos aquesta guia, que anirà evolucionant en el temps, amb la intenció de facilitar la vostra tasca docent en les visites que realitzeu a l’exposició Planeta Vida amb els vostres alumnes. A la guia hi trobareu la informació sobre els continguts dels diferents àmbits de l’exposició, i de les peces més rellevants exposades, així com una guia de competències pròpies de l’Àrea i aportacions a l’àrea de les competències bàsiques, amb els objectius més rellevants que es poden desenvolupar. Desitgem que us sigui d’utilitat i us encoratgem a donar-nos les vostres opinions i suggeriments, així com informar-nos dels treballs que feu amb els vostres alumnes a partir de la visita.\nL'exposició de referència "Planeta Vida" Estudiar la història del planeta i de la vida és trobar-se sovint amb grans incògnites: com era el planeta en els seus orígens?, d’on procedeix l’aigua de la Terra?, com ha canviat la seva superfície?, quan s’hi van desenvolupar els primers éssers vius?, com era l’atmosfera primitiva i com ha anat evolucionant?, què va permetre que la vida sortís del medi aquàtic?, per què es van extingir els dinosaures i altres grans rèptils?, què va fer possible l’aparició de l’espècie humana?, quin és el futur del nostre planeta?... L'exposició està dividida en tres espais: La biografia de la Terra La primera part de l’exposició “Planeta Vida”, ens aproxima al coneixement actual sobre aquestes grans qüestions relacionades amb l’evolució conjunta de la vida i la Terra en un recorregut que s’inicia amb els orígens del planeta i arriba fins al present. La Terra avui La segona part de la mostra, presenta una visió conjunta de la natura: roques i minerals, fòssils, plantes, animals, fongs, microbis i algues, amb un discurs museogràfic totalment renovat i amb els recursos interactius i audiovisuals més actuals. Aquesta part és la que ocupa més espai dins el recinte expositiu i disposa de dos espais de descans, un de sonor i un de visual, que proporcionen moments de parèntesi i reflexió en el recorregut de la mostra. Laboratoris de la vida El Museu, en evolució constant, està treballant en els “Laboratoris de la Vida”, que seran petites exposicions renovables, en espais aïllats dins del recinte, que tractaran temes específics. Els primers seran sobre evolució, classificació de la natura, la Mediterrània i comportament animal.\nPlànol de situació de l'exposició de referència "Planeta Vida"\nwc Àrea de descans Imatges de la natura\nÀrea de descans Sons de la natura\nLaboratoris de la vida (properament)\nElements museogràfics de l'exposició de referència "Planeta Vida" El Museu Blau compta amb diferents recursos museogràfics per tal de fer comprendre la ciència. En els següents apartats d’aquesta guia es presentaran els continguts que podeu trobar en aquests recursos: Pantalla tàctil Recurs interactiu que permet explorar i aprofundir els conceptes de cada període de la Terra. Els conceptes són il·lustrats amb imatges i fotografies i tenen relació directe amb els\nTaula interativa Recurs interactiu audiovisual que permet explorar i aprofundir els conceptes presentats en cada àmbit. Els conceptes són il·lustrats amb objectes de la col·lecció, maquetes o rèpliques.\nespecímens exposats en cada apartat.\nProjecció Animació gràfica de cada període de la Terra en la que apareixen il·lustrats els conceptes de les pantalles tàctils.\nPanell de classificació En les àrees de Fongs, Microbis, Plantes i Animals, un panell presenta la classificació del grup i la seva relació filogenètica amb els altres. Diversos monitors mostren imatges reals de les espècies dels principals grups en què se les classifica per tal de mostrar-ne la diversitat i la variabilitat.\nVitrina amb col·lecció Mostren els espècimens de la col·lecció ordenats de manera que il·lustrin diversos conceptes.\nMòdul Més a fons Cada àmbit mostra un audiovisual en el qual un científic expert en el tema dóna importància a les col·leccions explicant un projecte de recerca en curs.\nTaula tàctil Taules tàctils en les àrees de Plantes i Microbis.\n2. La biografia de la Terra “La biografia de la Terra” descriu un viatge per la història de la vida i la seva coevolució amb el nostre planeta. Dos audiovisuals introdueixen l’exposició:\nA La Terra: des del Big Bang fins al futur Audiovisual que recrea l’explosió del Big Bang, la creació de l’univers i de la Terra i la formació i deriva dels continents fins a l’actualitat i una possible evolució futura.\nB El coneixement de la història de la Terra Audiovisual que fa un repàs de les hipòtesis religioses i científiques que han intentat explicar els fenòmens del món des dels seus orígens. Fa especial esment en les aportacions de Copèrnic, Hutton, Lyell, Darwin, Wegener, Blackett i Lovelock que han contribuit a assolir el coneixement actual sobre la història de la Terra i de la vida i com cada descobriment, genera nous interrogants.\nL’exposició fa un recorregut pels diferents temps geològics. Cada període està representat per peces provinents de la col·lecció del museu, per pantalles interactives que expliquen els canvis principals de cada període i un audiovisual que recrea gràficament els conceptes exposats. A cada període hem destacat els objectes que tenen un interès especial.\n1. Inicis de l’univers i la Terra\n5. Paleozoic superior\nEls inicis de la Terra\n359 - 251 milions d’anys\n13.800 - 3.800 milions d’anys\n2. Arqueà 3.800 - 2.500 milions d’anys\n3. Proterozoic 2.500 - 542 milions d’anys\n4. Paleozoic inferior 542 - 359 milions d’anys\nEl primer continent Comença la vida\n251 - 65 milions d’anys\nNous continents Primers organismes pluricel•lulars\n7. Cenozoic 65 - 0 milions d’anys\nEl supercontinent Pangea Primeres plantes i primers vertebrats Fragmentació de Pangea Diversificació d’invertebrats Extinció del Cretaci - Terciari Glaciacions Evolució dels primats Els humans\nLes grans serralades Explosió de vida als oceans\n2.1 Els inicis de la Terra 13.800 - 3.800 milions d’anys Una gran explosió crea l’Univers Fa 13.800 milions d’anys tota la matèria de l’Univers estava concentrada en un sol punt. Amb una gran explosió, el Big Bang, es va iniciar l’expansió de la matèria, generant l’espai i el temps.\nEs forma el sistema solar Fa 4.600 milions d’anys, l’Univers continuava en expansió. La matèria d’una immensa nebulosa de gas i pols es va contraure per l’atracció gravitacional i va donar lloc al sistema solar.\nEl procés d’acreció origina la Terra La formació de la Terra es va iniciar fa 4.550 milions d’anys a partir de la unió de partícules (acreció). Amb el temps els materials es van separar per densitat i temperatura originant l’escorça, el mantell i el nucli.\nEs forma la Lluna Fa uns 4.500 milions d’anys, un cos de la mida de Mart va xocar contra la Terra i va provocar l’expulsió d’una gran quantitat de fragments. Aquests es van anar unint, formant la Lluna.\nLa datació de les roques Els zircó (ZrSiO4) és un mineral comú que s’agafa com a referència per a la datació de les roques. Els zircons trobats més antics són de fa uns 4.400 milions d’anys, l’edat de la primera escorça de la Terra.\nVolcans i meteorits assetgen la Terra Les altes temperatures internes de la Terra originen una gran activitat volcànica que es va anar atenuant a mesura que la Terra es refredava. El procés d’acreció continuava molt actiu i la pluja de meteorits sobre la superfície era molt intensa.\nEs desenvolupa la primera atmosfera Una capa gasosa envolta la superfície terrestre provinent dels gasos expulsats pels volcans i retinguts per la força de la gravetat. La primera atmosfera tenia molt poc oxigen i estava composta bàsicament per vapor d’aigua, nitrogen, diòxid de carboni, metà, amoníac i hidrogen.\nEl perquè d’un planeta blau Els volcans van expulsar grans quantitats de vapor d’aigua a l’atmosfera, que al condensar en aigua líquida va formar els mars i oceans. L’aportació d’aigua podria haver vingut també pels meteorits i asteroides que van impactar a la superfície.\nANORTOSITA Roca típica de les zones geològicament més antigues. És poc comuna al nostre planeta però abundant a la superfície de la Lluna.\n2.2 Arqueà 3.800 - 2.500 milions d’anys Ur, el primer continent Fa uns 3.800 milions d’anys, els oceans cobrien la totalitat de la superfície del planeta. L’activitat volcànica i el refredament de l’escorça fan emergir les masses del primer continent anomenat Ur.\nEl començament de la vida, un fenomen extraordinari En els mars és on es van formar les primeres molècules orgàniques. Les molècules senzilles van anar formant-ne de més complexes, com proteïnes, àcids nucleics, lípids i glúcids, que es van unir fins a donar lloc a les primeres cèl·lules.\nApareix la cèl·lula procariota Les cèl·lules més primitives són les anomenades procariotes, que tenen el material genètic dispers al citoplasma, sense un nucli definit. Es reprodueixen asexualment i les cèl·lules resultants són idèntiques a la cèl•lula original.\nL’enigma dels virus Els virus es troben a la frontera de la vida, no són éssers vius ja que no es poden reproduir ni créixer per si mateixos, necessiten parasitar cèl·lules hoste. Els virus estan formats per una càpsula proteica anomenada càpsida i per material genètic (ADN o ARN).\nLa Terra és habitada pels bacteris Els bacteris, formats per una sola cèl·lula procariota van ser els primers éssers vius de la Terra. Tenen una gran adaptabilitat als canvis que ha patit la Terra i a viure en condicions extremes. Van ser els primers organismes a desenvolupar la fotosíntesi, utilitzant sulfur d’hidrogen i alliberant sofre elemental.\nEstromatòlits, els primers ecosistemes Fa més de 3.500 milions d’anys, els estromatòlits van constituir els primers ecosistemes. Eren estructures en forma de dom formades per capes de microorganismes, principalment cianobacteris capaços de fotosintetitzar.\nLa revolució de l’oxigen Els cianobacteris amb una nova fotosíntesi que trencava la molècula d’aigua i alliberava oxigen a l’atmosfera (com la de les plantes) van provocar un augment significatiu d’oxigen a l’atmosfera.\nLa crisi oxigènica L’increment dels nivells d’oxigen a l’atmosfera va provocar la desaparició de molts organismes per als quals l’oxigen era tòxic. Aquesta gran extinció es coneix com la crisi de l’oxigen i només en van sobreviure les espècies consumidores d’oxigen o d’hàbitats sense oxigen.\n• Pluja de meteorits. • Els oceans cobreixen la superfície del planeta. • Apareixen al mar els primers organismes vius: mol·lècules orgàniques, cèl·lules procariotes, bacteris, etc. que es reprodueixien asexualment. • L’activitat volànica fa emergir el primer continent Ur. • Apareixen els primers ecosistemes, els estromatòlits.\nESTROMATÒLIT Collenia amanthourhrtensis Els cianobacteris van ser els primers organismes constructors de roques sedimentàries orgàniques.\nMol·lècula ADN, cèl·lula procariota, cianobacteri.\n2.3 Proterozoic 2.500 - 542 milions d’anys S’activa la tectònica de plaques L’escorça terrestre continuà evolucionant i es van generar els continents Àrtica, Atlàntica i Bàltica, que es van afegir a Ur. Els quatre continents es van desplaçar i es van unir formant Rodínia, fa uns 1.000 milions d’anys.\nApareix la cèl·lula eucariota Organismes procariotes van establir relacions de simbiosi i van donar lloc a les primeres cèl·lules eucariotes, les precursores dels éssers pluricel·lulars. El seu origen està relacionat amb la unió simbiòtica entre bacteris.\nAugment de la biodiversitat: la reproducció sexual Els organismes eucariotes desenvolupen la reproducció sexual generant un intercanvi d’informació genètica entre individus, incrementant així la biodiversitat.\nEls misteriosos acritarcs El seu origen encara és una gran incògnita. Els acritarcs són restes fòssils d’estructures orgàniques microscòpiques (closques, cists..) que van pertànyer a éssers vius desconeguts.\nApareixen els primers fongs Els fongs (eucariotes pluricel·lulars amb quitina) van ser els primers organismes que van colonitzar el medi terrestre, fa uns 460 milions d’anys, molt abans que les plantes i els animals. Es poden reproduir sexualment o assexualment mitjançant espores o per gemmació.\nApareixen els protists Els protists són un grup heterogeni que comprèn les algues (organismes multicel·lulars sense teixits especialitzats) i els organismes eucariotes unicel·lulars. Molts protists es caracteritzen per tenir un esquelet extern, que pot ser carbonatat o silícic.\nLa fauna d’Ediacara L’evolució de la vida a la Terra va continuar amb l’aparició d’organismes pluricel·lulars amb cèl·lules agrupades de manera funcional: la fauna d’Ediacara (Austràlia). Tenien el cos tou, simètric, de formes diverses i podien arribar a fer fins a dos metres de longitud.\nEls avantpassats de les plantes Les clorofícies són un grup d’algues que presenten característiques similars a les de les plantes: eren fotosintètiques i emmagatzemaven substàncies de reserva com el midó. Es consideren el grup a partir del qual van evolucionar les plantes superiors.\n• Cèl·lules eucariotes • Protists • Fauna d’Edicacara • Clorofícies (algues verdes).\nOrbitolina sp Els foraminífers són éssers unicel·lulars (protists) dotats d'un esquelet extern format per l'organisme a partir de carbonat càlcic dissolt a l'aigua.\nCèl·lula eucariota, radiolaris (protists), fauna d’Ediacara\n2.4 Paleozoic inferior 542 - 359 milions d’anys Es formen grans serralades Fa 465 milions d’anys, la superfície de la Terra estava formada per sis masses continentals que tendien a unir-se. Fa uns 425 milions d’anys, tres d'elles van col·lidir i van formar un nou continent: Lauràsia. L’impacte va provocar l’aixecament de grans serralades, en un procés conegut amb el nom d’orogènia caledoniana.\nEs produeixen importants canvis climàtics Durant el Cambrià es va produir un augment generalitzat de les temperatures que va afavorir l’aparició de noves formes de vida. Posteriorment, fa uns 450 milions d’anys, els moviments continentals van modificar la dinàmica dels corrents oceànics, que afegit al descens dels continguts de CO2 atmosfèric va comportar un període glacial provocant l’extinció del 85% de les espècies.\nL’explosió cambriana Durant el Cambrià, a l’inici del Paleozoic, es produeix una gran diversificació de morfologies i un ràpid augment del nombre d’espècies. Aquest augment de la biodiversitat es coneix amb el nom d’explosió cambriana.\nEl celoma i els escuts: dues innovacions evolutives determinants El celoma és una cavitat interna que conté els òrgans diferenciats i els separa de la pell. El celoma va afavorir la compartimentació del cos dels animals, el desenvolupament dels òrgans i una major especiació dels teixits. Els animals van segregar esquelets externs o escuts per a protegir-se.\nPorífers i cnidaris Els porífers (com les esponges) són els primers constructors dels esculls marins. Els cnidaris (coralls i meduses) amb les seves formes simètriques radials i teixits diferenciats, van ser abundants en aquest període.\nEls artròpodes En aquesta època apareixen els artròpodes, que tenen el cos segmentat, i van desenvolupar apèndixs (potes) per desplaçar-se (com els trilobits). Avui en dia, els artròpodes representen un 75% de la biodiversitat del planeta.\nMol·luscs i equinoderms Els mol·luscs inicien la seva evolució durant el Precambrià (per exemple la Kimberella). Durant el Paleozoic es diversifiquen, es tornen més complexos i s’adapten a hàbitats diversos. Els equinoderms (com els eriçons i estrelles de mar) esdevenen una peça important en els ecosistemes marins tant del fons marí com del litoral.\nL’espina dorsal El notocordi, que serveix de suport del cos, s’ossifica i es transforma en l’espina dorsal, formada per vertebres. El peix àgnat (sense mandíbula) és el primer organisme fòssil amb aquesta estructura i es considera el primer animal vertebrat.\nPeixos amb mandíbula Els àgnats, a part de columna vertebral tenen crani i desenvolupen un sistema nerviós autònom capaç de controlar les accions involuntàries del cos. A partir dels àgnats s’origina el primer grup de peixos amb mandíbula com el Coccosteus. Això comporta una diversificació de les estratègies alimentàries ja que es poden engolir preses més grans.\n• Porífers i cnidaris • Fauna de l’explosió cambriana: artròpodes, mol·luscs, equinoderms, peixos.\nTRILOBITS Elrathia Kingii Entre els artròpodes primigenis, els trilobits van ser els que van tenir més èxit.\nFauna cambriana: Pikaia, Sanctacaris\n2.5 Paleozoic superior 359 - 251milions d’anys Es forma Pangea L’acostament dels quatre continents existents va culminar amb la unió en un únic supercontinent anomenat Pangea. La col·lisió i unió continental va provocar la formació de grans serralades en un procés anomenat orogènia herciana.\nAugment de l’oxigen atmosfèric L’augment dels nivells d’oxigen de l’atmosfera va fer que la capa d’ozó s'engruixís. El descens dels nivells de CO2 va reduir l’efecte hivernacle, provocant una baixada de les temperatures i desencadenant un període glacial molt important.\nLes plantes conquereixen els continents Les plantes van ser els primers organismes aquàtics que van iniciar la conquesta dels continents. Segons la resta d’espores fòssils fa uns 470 milions d’anys que van aparèixer les primers plantes terrestres amb una estructura més senzilla que les molses i similars a les hepàtiques.\nEls boscos més antics Els licopodiòfits són les primeres plantes amb teixits especialitzats per conduir aigua i saba (vasculars). Van formar els boscos frondosos fa uns 400 milions d’anys. Durant aquest període apareixen també les falgueres.\nApareixen les gimnospermes, primeres plantes amb llavor El terme gimnosperma significa “llavor despullada”, ja que són plantes que encara no fan flors. Les gimnospermes representen un salt important en l’evolució ja que fins aleshores les plantes es reproduïen per espores.\nDe la bufeta natatòria als pulmons i de les aletes a les potes Fa 416 milions d’anys, l’evolució vas transformar la bufeta natatòria en pulmons. Mes tard, fa 395 milions d’anys, un nou procés evolutiu va transformar les aletes en potes de fins a vuit dits. Ichthyostega i Acanthostega són els tetràpodes més antics coneguts, amb extremitats que feien servir per a caminar sobre el fons dels pantans. Fa 366 milions d’anys amb el Tiktaalik, les extremitats s’adapten eficientment per caminar fora de l’aigua.\nEls amfibis, aquàtics i terrestres Fa 360 milions d’anys, els primers tetràpodes surten de l’aigua, captant l’oxigen amb la pell o amb pulmons. Aquests amfibis recorren distàncies moderades però necessiten de l’aigua per a evitar la deshidratació i reproduir-se. El Branchiosaurus és un amfibi primitiu que va viure fa uns 300 milions d’anys.\nPer què sortir fora de l’aigua Després de milions d’anys d’evolució, la competència en el medi aquàtic és ferotge. Fa 345 milions d’anys, el medi terrestre s’enriqueix amb noves formes de plantes i l’aparició dels insectes, oferint noves oportunitats per als vertebrats i una nova font d’alimentació sense competència.\nEls amniotes, l’ou abans que la gallina La colonització del medi terrestre es completa durant el Carbonífer amb l’ou amniòtic, possibilitant la independència definitiva dels animals del medi aquàtic.\nEls rèptils, primers ovípars terrestres Fa 340 milions d’anys, un canvi en les condicions climàtiques va desenvolupar, a les zones més seques, el rèptil més antic conegut: el Hylonomus. S’alimentava d’insectes d’arbres caiguts. Amb el Dimetrodon es va resoldre el problema d’adaptació al medi terrestre. Va desenvolupar una cresta dorsal que li permetia regular la temperatura corporal.\nCinodonts, avantpassats dels mamífers Al final del Paleozoic, els cinodonts van desenvolupar mecanismes per a regular la temperatura corporal. Aquest avantatge evolutiu serà clau per a l'aparició dels mamífers.\nSimilar als tritons actuals. Alguns paleontòlegs creuen que el gènere no és vàlid perquè només es tractaria d'una fase juvenil en el desenvolupament d'amfibis molt més grans.\nPetit rèptil d'aigua dolça que va viure al continent de Gondwana. La seva troballa a l'Àfrica meriodional i al Brasil obeeix a la posterior ruptura i deriva d'aquell supercontinent.\nEls ginkgos van aparèixer al Permià i es van expandir al Juràssic; en iniciar-se el Terciari només sobrevivia una espècie que va desaparèixer al final del Plistocè excepte a la Xina central. L'actual Ginkgo bilboba pot arribar a fer 35 m.\n• Formació de Pangea • Els primers insectes • Els boscos més antics i les falgueres • Les llavors: aparició de les gimnospermes • Els primers amfibis: Branchiosaurus • Els primers rèptils i ous: Hylonomus\nBranchiosaurus, Diplocaurus, Hylonomus\n2.6 Mesozoic 251 - 65 milions d’anys Es fragmenta el supercontinent Pangea Durant el Mesozoic s’inverteix la tendència a la unió continental i Pangea va iniciar un procés de fragmentació en continents menors, conegut com la “ruptura de Pangea”.\nComença un efecte hivernacle acusat La ruptura de Pangea forma nous límits de les plaques tectòniques on es va generar una intensa activitat volcànica. Aquest vulcanisme va emetre quantitats enormes de CO2 a l’atmosfera i va provocar un important efecte hivernacle.\nEls invertebrats continuen la diversificació Alguns grups d’invertebrats marins es van diversificar significativament durant el Mesozoic. Un grup destacat van ser els ammonits, cefalòpodes marins amb una closca en forma d’espiral. Altres organismes van ser els rudistes i els belemnits (similars als calamar i les sèpies).\nEls rèptils marins, dracs de les profunditats Ictiosaures (amb una forma similar als dofins), plesiosaures (de fins a 14 metres i coll llarg) i mosasaures (com el Prognathodont d’11 metres que es pot veure en rèplica al Museu) eren grups de rèptils que durant el Mesozoic es van adaptar al medi aquàtic.\nLes primeres tortugues Les primeres tortugues (amb una closca dura que protegeix els òrgans vitals) van aparèixer durant el Triàsic. Originàriament eren terrestres però es van anar adaptant a altres medis, com l’aigua dolça i el medi marí.\nL’hegemonia dels grans rèptils Durant el mesozoic va sorgir un dels grups més coneguts del registre fòssil: els dinosaures. D’altres grups de rèptils presents es destaquen els cocodrils i els pterosaures que van ser els primers vertebrats capaços de volar.\nS’originen les aus Les aus es van desenvolupar a partir d’un grup de dinosaures conegut com a coleosaures. Les primeres aus que comencen a aparèixer durant el Cretaci mantenen característiques reptilianes com la cua i dents, que van anar perdent amb el pas del temps. L’Archaeopteryx és l’au més antiga que es té constància. Va viure fa 150 milions d’anys i encara presentava trets característics dels rèptils.\nEl misteri de les plomes i l’origen del vol Alguns dinosaures tenien estructures filamentoses precursores de les plomes, amb una funció termoreguladora. Hi ha moltes incògnites sobre quins van ser els primers grups que van desenvolupar plomes i quan ho van fer. L’origen del vol té dues teories. Va sorgir en dinosaures que planaven des de branques d’arbres o bé des de terra aprofitant la velocitat de la carrera per a impulsar-se.\nApareixen les angiospermes, les plantes amb flors L’aparició de les angiospermes va significar un avenç important en el procés evolutiu de les plantes. Es van produir canvis en els òrgans reproductors de la planta i l’aparició de les flors. Les primeres plantes amb flor apareixen al registre fòssil de fa uns 150 milions d’anys.\nLes flors i els insectes pol·linitzadors, una intensa relació de simbiosi Les plantes han desenvolupat les flors, estructures tan espectaculars i especialitzades degut a la presència dels insectes, que actuen com a pol·linitzadors i són essencials en la fecundació de moltes plantes.\nUna extinció ho canvia tot Fa uns 65 milions d’anys es va produir una extinció massiva que va significar la desaparició del 75% de les espècies (grans rèptils, invertebrats marins i pràcticament la totalitat d'espècies de coralls). Aquest procés d’extinció s’atribueix a un gran canvi climàtic de causes confuses: l’impacte d’un meteorit, el canvi en el nivell del mar o el vulcanisme.\n• Flors: aparició de les angiospermes, insectes pol·linitzadors. • Primeres aus • Invertebrats marins: ammonits • Rèptils marins: Prognathodont • Rèptils: Dimetrodon • Aparició dels dinosaures: Tyrannosaurus, Brachiosaurus. • Protoprimat: Purgatorius • Impacte d’un meteorit\nPrognathodon anceps Fragment de mandíbula d'un exemplar del grup dels mosasaures, rèptils marins carnívors. Al sostre, a l'entrada de "La Terra avui" podem observar-ne la rèplica d’un exemplar complert.\nPrognathodont, Purgatorius, ammonit\n2.7 Cenozoic 65 - 0 milions d’anys L’orogènia alpina Fa 55 milions d'anys s'inicia l'orogènia alpina, una sèrie de col·lisions entre continents que generen grans serralades (l'Himàlaia, l'Atles, el Rif, les Bètiques, els Pirineus, els Apenins, els Alps, els Balcans i els Carpats). També es forma la mar Mediterrània quan les plaques d'Aràbia i Cimmèria col·lideixen.\nPetits grans canvis als continents Fa 34 milions d’anys l’Antàrtida es va separar d’Austràlia i del continent sud-americà cosa que va provocar un corrent oceànic circular al seu voltant. Aquest fet va iniciar l’aïllament de l’Antàrtida i la formació del casquet glacial. Uns vint milions d’anys més tard, l’Amèrica del Nord i l’Amèrica del Sud van col·lidir, desconnectant l’oceà Atlàntic i l’oceà Pacífic i va produir variacions importants en els corrents oceànics i en el clima.\nLes glaciacions del quaternari Es calcula que durant el darrer milió d’anys s’han produït fins a quinze períodes glacials, alguns dels quals han afectat a l’espècie humana. Entre els períodes glacials hi ha intervals interglacials que es caracteritzen per una pujada generalitzada de les temperatures i una regressió dels casquets polars (com en l'actualitat).\nEls mamífers prenen el relleu Els mamífers es cobreixen de pèl i desenvolupen l’alletament de les cries. L’extinció dels dinosaures allibera nínxols ecològics que són ocupats pels mamífers. Les extremitats d’alguns mamífers evolucionen i es transformen en ales per volar i en aletes per nedar.\nEls mamífers es diversifiquen Els mamífers van ocupar la majoria d’ambients continentals. Les adaptacions a diferents ambients suposen l’adquisició de trets morfològics molt variats. L'estratègia del part també es va diversificar i es van diferenciar els monotremes, els placentats i els marsupials. Indricotherium va viure durant l’Oligocè i el Miocè i va ser el mamífer més gran que ha existit. Podia mesurar fins a cinc metres i pesar vint tones.\nEls mamífers neden i volen Un grup de mamífers es van adaptar a la vida aquàtica i van donar lloc als cetacis (com l'Ambulocetus), els sirenis (com Metaxytherium) i els pinnípedes (com Puijila). El primer mamífer conegut adaptat al vol és Icaronycteris, que tenia les extremitats transformades en ales. Alguns desenvolupen un sistema d’ecolocalització que els permetia la vida nocturna (com les ratapinyades).\nEls primats s’alimenten amb una mà Fa uns cinquanta milions d’anys l’evolució va portar a l’aparició dels primers primats (com ara Donrusselia i Teilhardina). Les principals novetats evolutives que diferencien els primats de la resta de mamífers són el progressiu escurçament del musell, la migració dels ulls cap al davant de la cara i tenir una mà prènsil amb el polze separat.\nEl bipedisme: un gran avenç evolutiu A l’Àfrica, els canvis ambientals i els processos evolutius van fer que un grup de primats adoptessin una postura erecta que els permetia aixecar-se i mirar per sobre de la vegetació de la sabana. Això, juntament amb alguns canvis anatòmics, va originar el bipedisme fa 4 milions d’anys.\nEl cervell humà, una gran fita de l’evolució Un altre canvi rellevant va ser l’augment de la capacitat cranial. El cervell humà és complex i únic, i permet resoldre les nostres necessitats i també desenvolupar una cultura extensa i rica.\nUna història entrellaçada Des que es va formar, la Terra ha evolucionat a base de petits i grans canvis successius que han donat lloc al planeta que coneixem avui. Els éssers humans també hem modificat el planeta per respondre a les nostres necessitats.\nEl futur de la Terra està condicionada pel Sol Actualment, el Sol produeix energia a partir de l’hidrogen i genera heli com a residu. Quan el Sol s’esgoti, començarà a produir energia a partir de l’heli i es transformarà en una estrella gegant vermella, augmentarà de mida i acabarà engolint la resta de planetes del sistema solar.\n• Aus: dodos. • Diversificació de mamífers: cetaci, Indricotherium. • Glaciació i mamuts. • Cova: ós de les cavernes, mamífer Icaronycteris, pintures rupestres, foc. • Grup d’humans sota un arbre.\nHomo heidelbergensis Schoeteusack Va viure iu a Europa E fa entre 500.000 i 200.000 anys. Eren individus de fins a 1,80 m d'alçada i 100kg de pes.\n3. La Terra avui “La Terra avui" mostra la vida i el substrat on es desenvolupa integrant totes les disciplines de les ciències naturals. Els àmbits més amplis corresponen a roques i minerals, fòssils, plantes i animals que tradicionalment han format part del fons patrimonial del Museu. Ara bé, per presentar una exposició representativa del món natural, el Museu de Ciències Naturals de Barcelona ha volgut fer un esforç complementari per mostrar la vida a la Terra i ha ampliat les seves col·leccions a fi que incloguin espècimens de grups que abans hi mancaven: els fongs i els microbis i també les algues. Les plantes que ja hi tenien un paper destacat com a exemplars ‘vius’ al Jardí Botànic i en els aproximadament 750.000 plecs d’herbaris que estaven disponibles només per a la recerca i l’estudi a l’Institut Botànic (centre mixt CSIC - Ajuntament de Barcelona), ara també disposen d’un espai a l’exposició. Cada àmbit està format per taules interactives que presenten els conceptes i incorporen maquetes, fotografies, vídeos, animacions, esquemes... per a fer-los més comprensius; vitrines amb els especímens més representatius de la col·lecció del museu per a explicar els conceptes; mòduls més a fons amb l’explicació de projectes de recerca; i panells de classificació en els animals, fongs, plantes i microbis.\n3.1 Fòssils Les restes dels organismes que han viscut en el passat i que s’han conservat enterrades o les traces que ha deixat l’activitat dels éssers vius són el testimoni, la memòria i l’arxiu de la història de la vida al planeta. Catalunya compta amb valuosos jaciments paleontològics que han aportat moltes peces al patrimoni del Museu.\nFòssils de Barcelona\n“La biografia de la Terra”\nFòssils de Catalunya Els fòssils i la recerca sobre l’evolució de la vida.\nConservació excepcional Jaciments excepcionals\nTipus de fòssils Fòssils directes o corporals Icnofòssils\nFòssils Què és un fòssil? Com es troben? Com s’estudien?\nFÒSSILS Què és un fòssil?\nEls fòssils són restes o senyals d'organismes que van viure en èpoques passades. Permeten establir una escala cronològica relativa i, així, datar les roques.\nLa paleontologia segueix el mètode científic fent servir moltes disciplines. Es necessari emprar una metodologia precisa, des de la caracterització del jaciment i de la bioestratigrafia, fins als estudis i les anàlisis de les mostres.\n- La importància dels fòssils • Testimonis de l’evolució • Marcadors temporals • Caracteritzadors d’ambients - Procés de fossilització • Potencial de fossilització • Lisoclines - Condicions de fossilització • Alteració dels esquelets\n- Mètodes d’estudi • Localització del jaciment • Número de registre • Descripció del fòssil i comparació • Analítiques • Representacions gràfiques\nCom es troben? Els fòssils es poden trobar en roques sedimentàries, en roques metamòrfiques i, excepcionalment, en cendres volcàniques. Solen aparèixer dispersos en els estrats d'una sèrie estratigràfica o concentrats en jaciments. - Prospecció paleontològica. Microfòssils - Excavació. Macrofòssils - Preparació. Mètodes físics, químics, consolidació.\nElephas (Paleoloxodon) antiquus Fragment d’un ullal d’elefant Pleistocè mitjà, Viladecans\nTIPUS DE FÒSSIL Fòssils directes o corporals\nSón les restes dels organismes: esquelets (closques, ossos...), dents, fulles...\nSón senyals d'activitat biològica d'organismes del passat que s'han conservat en el registre fòssil.\n- Impressions i compressions (empremta dels organismes) - Motlles externs i interns (espai buit deixat per l'organisme) - Permineralitzacions (precipitació de minerals en cavitats de l'organisme - Taxonomia (sistema de classificació)\n- Icnites (petjades i rastres) - Ous fòssils - Copròlits (excrements fòssils d'animals) - Gastròlits (pedres que s'han empassat ocells i altres animals herbívors) - Parataxonomia (sistema de classificació)\nCONSERVACIÓ EXCEPCIONAL Jaciments excepcionals En rares ocasions, l'ambient original ha permès la conservació de teixits tous, d'empremtes de parts toves del cos o bé una concentració de fòssils extraordinària . - Conservació excepcional • Messel • Santa Maria de Meià (Noguera) - Concentració excepcional\nDactilioceras athletioum Lumaquel·la d'ammonits Schlaifhausen, Alta Francònia, Alemanya\nFÒSSILS DE CATALUNYA Els terrenys sedimentaris de Catalunya contenen una representació molt completa de la vida, tant marina com continental , al llarg del temps geològic (des del Paleozoic inferior -Cambrià- fins al Quaternari antic). • Fòssils dels Pirineus • Fòssils del a Depressió de l'Ebre • Fòssils de l'Empordà, Osona i el Gironès • Fòssils del Vallès- Penedès • Fòssils del Baix Llobregat\nMontsecobatrachus gaudryi Holotip. Cretaci inferior. Santa Maria de Meià. Primer exemplar d’anur reconegut en el Mesozoic. Aquesta troballa va fer retrocedir cent milions d’anys l’origen d’aquests amfibis.\nFÒSSILS DE BARCELONA La ciutat de Barcelona ha donat restes fòssils, marines i continentals, molt diverses: marines als terrenys miocènics de Montjuïc (mol•luscs, equinoïdeus i dents de tauró), vertebrats continentals al jaciment del Quaternari de Gràcia (tortugues, bòvids, conills, rinoceronts i cavalls) i, puntualment, restes d'elefants als barris d'Horta i Pedralbes, i restes de cavalls al Poblenou. • Miocè • Pliocè • Quaternari\n"Els fòssils i la recerca sobre l'evolució de la vida" Salvador Moyà Institut Català de Paleontologia (ICP)\nMammuthus meridionalis Pleistocè inferior. Sarrià–Pedralbes (Barcelona). Exemplar més complet trobat a Catalunya.\n3.2 Animals El món dels animals potser sigui el més vistós i conegut per les persones, especialment pel que fa als animals de grans dimensions. No obstant això, milers d’espècies viuen al planeta, ocupen molts nínxols ecològics i tenen papers importants en les xarxes tròfiques. En aquest àmbit es mostra què són els animals, com funcionen, i les adaptacions que han assolit al llarg de l’evolució per a alimentar-se i moure’s. En definitiva, es pretén donar una idea de la seva variabilitat actual i comprendre’n les adaptacions al medi.\nMoure’s en un fluid Moure’s\nReconeixement de l’entorn Sistemes de relació i control\nFormes i moviments Diversitat de formes Sostenir-se (en preparació)\nAlimentació dels invertebrats Evitar ser menjat\nQuè són els animals? Embriogènesi La cèl·lula animal\nEstructures per menjar Com no ser menjat\nDiferenciació entre individus\nLa fauna subterrània\nQUÈ SÓN ELS ANIMALS? Embriogènesi - La diferenciació dels teixits • El potencial de les cèl•lules mare - Els cicles de vida: metamorfosi, agregacions d'insectes, migracions i hivernacions.\nLa cèl·lula animal - Els orgànuls cel·lulars • La matriu extracel·lular\nFORMES I MOVIMENTS Maquet d’una Maqueta cèl·lula aanimal\nDiversitat de formes La gran diversitat d'estructures i funcions dels animals és resultat de la història evolutiva. La classificació dels animals es basa, en bona part, en la morfologia, com ara la simetria (radial o bilateral) i la segmentació del cos. - Simetria bilateral • Avantatges d'anar cap endavant • Segmentació del cos - Homologia i analogia • Semblants però diferents • Diferents però semblants - Sense simetria - Simetria radial\nSostenir-se La gran majoria d'animals tenen el cos organitzat en teixits i sistemes, com ara l'esquelet (intern o extern) que permet mantenir la forma del cosa, protegir els òrgans interns i, juntament amb el sistema muscular, facilitar el moviment i la locomoció. - Sense esquelet - Esquelet extern - Esquelet intern\nACCIÓ I REACCIÓ Reconeixement de l'entorn\nSistemes de relació i control\nMitjançant els òrgans dels sentits, els animals perceben els canvis de l'ambient, així com els que tenen lloc al seu interior, i hi donen les respostes fisiològiques i de comportament apropiades.\nEls animals es relacionen amb el seu entorn i s'adapten a les condicions canviants amb uns sistemes de relació i control que funcionen com una sola màquina, complexa i ben sincronitzada.\n- Recepció de senyals: els sentits • Fotoreceptors • Quimioreceptors • Electroreceptors • Mecanoreceptors - Emissió de senyals • Feromones • Ecolocalització\n- Sistema endocrí • Hormones - Sistema nerviós en xarxa • El cervell: 300 trilions de sinapsis • Neurones i sinapsis: els nusos de la xarxa\nMODELS ANIMALS L'aspecte dels animals es pot ordenar segons alguns models a fi de simplificar la complexitat: zootips i arquetips però no hi ha acord entre científics. El perfil extern permet destacar el tret diferenciador dels animals: la recol•lecta i la captura de l'aliment. • Animals amb simetria • Animals segmentats • Animals amb elements per córrer\nMOURE’S La mobilitat està orientada a la captació d'aliment o d'altres recursos (refugi, parella sexual...) o a fugir dels perills. Els animals, movent-se, amplien el territori que ocupen, lluitant luitant contra la gravetat. • Els artròpodes aquàtics caminen • Ni caminen ni neden • Animals semiaquàtics\nOrnithonynchus anatihnus Shaw, 1799 Ornitorinc Austràlia\nMOURE’S EN UN FLUID L'aigua és més densa que l'aire i condiciona molt la forma del cos de les espècies. El cap està fusionat amb el tronc, tenen aletes dorsals estabilitzadores i un nombre parell d'aletes. Al medi aquàtic trobem aletes i cues per a diferents tipus de propulsió, la natació i la fugida. • Els peixos litorals i bentònics • Peixos comprimits • Els peixos "deprimits" • Peixos d'aigües lliures • Natació ràpida\nANIMALS EN MOVIMENT La mobilitat està orientada a la captació tació d'aliment o d'altres recursos (refugi, parella sexual...) Dos os moviments importants per als animals terrestres són la translació (caminar, córrer, nedar, volar) i la rotació (moviments de les extremitats respecte al cos). • Saltadors • Corredors • Reptadors • Caminadors • Animals ràpids i animals lents • Animals arboris: es mouen per les branques • Animals arboris: es mouen per terra però pugen als arbres • Locomoció amb els braços: la braquiació\nRaja undulata Lacepède, 1803 Rajada ondulada\nVOLAR A l'aire, mil vegades menys dens que l'aigua, els animals no poden aplicar el principi de flotabilitat. Els voladors sempre han d'usar la força propulsora per mantenir-se en suspensió i avançar. • La forma de les ales • Ales per volar ràpid • Ales el•líptiques • Vol batut • Ales silencioses • Vol a vela • Vol passiu planat • La migració en les aus • Forma de les ales dels insectes voladors • Derivacions de les ales dels insectes voladors • Vertebrats voladors que no són aus • Per què volen les aus? • Forma de l'estèrnum\nDasypus septemcinctus Linnaeus, 1758 Armadillo de 7 bandes Amèrica\nSOSTENIR-SE: L’ESQUELET La majoria d'animals tenen en la seva anatomia estructures consistents, sovint dures, rígides o articulades, que els proporcionen suport o protecció. Les estructures de sustentació permeten als animals vèncer la pressió contra el sòl, els serveixen de palanca per als moviment i en determinen la morfologia. • Esquelet intern ossi: els vertebrats • Esquelet intern: els cranis • Esquelet intern: les extremitats • Esquelet dels peixos • Esquelet de les aus • Esquelet dels mamífers • Esquelet extern: colònies • Esquelet extern no articulat: mol·luscs i braquiòpodes • Esquelet extern articulat: artròpodes • Esquelet extern: vertebrats • Esquelet dels vertebrats\nCiconia cinonia Cigonya blanca\nEls predadors s'alimenten d'altres animals, herbívors o altres carnívors. Mentre que els herbívors han de consumir grans quantitats de material, un carnívor obté un gran profit de les preses. Tanmateix, el cost energètic de capturar un animal pot arribar a ser elevat. • Piscívors • Mol•lusquívors, insectívors • Carnívors • Grans predadors • Els grans predadors en els ecosistemes\nALIMENTAR-SE És imprescindible aconseguir energia de l'exterior del el cos animal per fer funcionar tots els mecanismes interns ns i de relació amb el medi. La quantitat d'energia que ha de consumir un animal està directament relacionada amb la massa corporal. • Filtradors • Predadors limícoles • Cabussadors • Capturar aliment des de talaies • Granívors • Frugívors • Herbívors • Omnívors\nCICLES BIOLÒGICS En els animals, el cicle biològic més llarg és el comprès entre el naixement i la mort. Altres cicles són de periodicitat més curta i amb pautes de repetició, alguns s'allarguen per a tota la vida (metamorfosi) o es donen cada any (migracions, hibernació) o bé cada dia (repòs). • Els canvis ontogènics • Els canvis en els mamífers • Els canvis en les aus • Metamorfosi\nDIFERENCIACIÓ ENTRE INDIVIDUS La capacitat de la natura d'alterar models biològics es mostra en la creixent diversificació d'espècies i en la variabilitat entre individus d'una mateixa espècie gràcies a la reproducció. • Variabilitat interespecífica: disseny extern • Variabilitat interespecífica i insularitat • Variabilitat intraespecífica • Variabilitat intraespecífica geogràfica • Variabilitat intraespecífica: estacionalitat • Variabilitat intraespecífica: sexe\nESTRUCTURES PER MENJAR Per obtenir energia del medi, els animals poden utilitzar diverses estratègies com filtrar i consumir matèria vegetal i matèria animal. Els cranis s'han adaptat al tipus d'aliment i a la forma de capturar-lo. • Crani dels vertebrats • Evolució del crani dels mamífers • Herbívors • Omnívors • Carnívors\nCOM NO SER MENJAT Per intentar salvar-se dels predadors, les preses poden utilitzar itzar diverses estratègies de comportament: amagar-se, fugir, ugir, vigilar, avisar-se entre elles. La protecció davant dels predaredadors també pot provenir de característiques corporals. • Invertebrats • Vertebrats\nLambis (Harpago) chiragra. Linnaeus 1758\nALIMENTACIÓ DELS INVERTEBRATS Per sobreviure, els animals necessiten energia que aconsegueixen ingerint matèria orgànica. Al llarg de l'evolució s'han anat especialitzant a alimentar-se dels recursos disponibles.\nEVITAR SER MENJATS Els animals han desenvolupat nombrosos recursos per tal d'evitar ser menjats per altres animals. Un dels més comuns és la cripsi que els permet passar desapercebuts en el seu medi natural perquè el cos n'imita els colors i les formes.\n"La fauna subterrània" Xavier Ballés. Institut de Biologia Evolutiva (CSIC-UPF)\n3.3 Fongs Considerats durant molt de temps plantes, els fongs constitueixen un grup que comparteix característiques amb les plantes i amb els animals. La seva funció principal és la descomposició de la matèria orgànica. El Museu disposa a partir d’ara d’una col•lecció de bolets de Catalunya.\nLes col·leccions de soques de fongs.\nLa vida dels fongs Bolets protagonistes Estils de vida\nMolt més que bolets Però què són els fongs? Microscopis o gengants Estructura dels fongs\nLA VIDA DELS FONGS Bolets protagonistes\nEl cicle de vida dels fongs és més o menys complex segons els grups. Els fongs més simples tenen un cicle vital senzill, com és el cas de les floridures. El cicle de vida dels fongs pluricel•lulars amb reproducció sexual és més complex i exclusiu. Els bolets dels fongs més evolucionats produeixen i disseminen espores.\n- Bolets protagonistes - Parts dels bolets • Barret • Himeni • Peu - Objectiu: dispersar les espores • Les espores • Les tòfones • El vent: l’agent més utilitzat • Veritables fàbriques d’espores - Créixer com bolets • Erols • L’esser viu més gran\n- Saprofitisme • Recicladors imprescindibles • El compostatge imita la natura • Bolets fets a casa • Recicladors inoportuns - Parasitisme • Fongs paràsits amb història - Simbiosi iosi • Micorizes • Els líquens\nMaqueta d’un tronc de Nothophagus, d’Àmèrica del sud, amb tumoracions umoracions aria. esfèriques del fong Cyttaria.\nMOLT MÉS QUE BOLETS Però què són els fongs?\nMicroscòpics o gegants\nEls fongs són organismes eucariotes i heteròtrofs, és a dir que s’han d’alimentar de matèria orgànica o inorgànica. La majoria s’alimenten de matèria orgànica en descomposició (sapròfits), mentre que d’altres viuen dins de teixits vius d’altres organismes (paràsits).\nHi ha una enorme varietat de fongs, de grandàries i formes diferents, des dels llevats (unicel•lulars) i les floridures, fins a grans micelis, a vegades visibles a ull nu. Els fongs més evolucionats produeixen bolets.\n- Ni plantes ni animals - Un grup molt divers - Cicle biològic\nEstructura dels fongs L’aparell vegetatiu dels fongs està constituït per unes estructures tubulars molt llargues anomenades hifes. El conjunt d’hifes s’anomena miceli. - La cèl•lula fúngica - Les hifes i els micelis - Cossos fructífers\nMaqueta d’una hifa\nBOLETS DE CATALUNYA A Catalunya hi ha registrades vora 5.600 espècies de fongs, la meitat de les quals corresponen al que coneixem com a bolets. Aquesta gran diversitat resulta de la seva capacitat de créixer en tot tipus d'ambients; hi ha bolets des de les dunes de les platges fins a l'alta muntanya dels Pirineus, a gairebé 3.000 metres d'alçada. • Boscos de coníferes • Boscos mixtos de coníferes i planifolis • Hàbitats diversos • Boscos planifolis • Noms populars dels bolets\nHygrophorus latitabundus Britzelm Llenega, llenega negra, mocosa\n"Les col·leccions de soques de fongs" OIga Gerilloud Fundación MEDINA. Granada Institut d'Estudis Catalans\n3.4 Plantes El seu paper fonamental en l’ecosistema és la captació d’energia mitjançant la fotosíntesi, que no és, però, exclusiva d’aquest grup (les algues i altres protists i també alguns grups de bacteris són fotosintètics). A l’exposició trobarem plecs d’herbari, llavors, fruits, fustes i fulles de la col·lecció.\nEls bancs de germoplasma\nFongs Microbis Què són les plantes?\nLes flors de la Mediterrània\nDiversitat de les plantes\nEl cicle de vida de les plantes Aguantar-se i alimentar-se La cèl·lula vegetal Les fulles: fàbriques solars Missió: reproduir-se\nConquerir la terra\nQUÈ SÓN LES PLANTES? El cicle de vida de les plantes - Cicle de vida d'una molsa - Cicle de vida d'una conífera - Cicle de vida d'una planta amb flor - Evolució. La duplicació del genoma\nLa cèl·lula vegetal - Parts de la cèl·lula vegetal • Origen de les plantes • La teoria endosimbiòtica - La fotosíntesi, energia verda • Sense plantes no hi ha vida - Respiració, de dia i de nit.\nPLANTES TERRESTRES Aguantar-se i alimentar-se\nL'evolució de les plantes va permetre la colonització del medi terrestre gràcies a unes estructures cada cop més complexes, com ara les arreles, la tija, els vasos conductors i les fulles, amb una epidermis que evita la dessecació.\nLa flor està formada per unes fulles modificades amb fins reproductors: l'androceu i el gineceu. El fruit és l'ovari fecundat de les fanerògames, que conté les llavors i que ajuda a disseminar-les quan són madures. Les espores (criptògames) i les llavors (fanerògames) són les estructures dispersants de les plantes.\n- Què amaga un tronc? • L'edat dels arbres • Els vasos conductors - Les arrels: eines multifunció.\n- Què amaga la flor? (parts) rs - Genomes viatgers osos. • Fruits saborosos.\nLes fulles: fàbriques solars A les fulles té lloc l'intercanvi gasós de la respiració, la fotorespiració, la fotosíntesi i l'evapotranspiració. La respiració (de nit) i la fototranspiració (de dia, quan fa més calor) proporcionen energia a la planta quan la fotosíntesi no es pot dur a terme. L'evapotranspiració permet l'absorció i el transport de nutrients des de les arrels a tota la planta i regula la temperatura d'aquesta. - La fàbrica solar per dins.\nMaqueta d’una flor de presseguer.\nDIVERSITAT DE LES PLANTES La diversitat de fulles, fruits, llavors i fustes reflecteix algunes de les nombroses solucions que les plantes han trobat per colonitzar quasi tot el planeta. Amb l'excepció dels indrets coberts de gel o dels deserts més àrids, les plantes han trobat la manera de viure des del mar fins a les muntanyes. • Diversitat de fustes • Fulles molt diverses • Com distingir-les • Funcions de les fulles • Adaptacions • Usos de les fulles • Llavors i fruits • Dispersió de les llavors • Dispersió zoòcora (animals) • Dispersió hidròcora (aigua) Albizia lebbek Benth • Dispersió barícora (gravetat) Acacia amarilla • Dispersió autòcora (pròpia planta) Àsia Tropical • Dispersió anemòcora (vent)\nMauritia flexuosa L. f. Amèrica del Sud\nCONQUERIR LA TERRA Algunes innovacions crítiques van permetre a les plantes primitives deixar el medi aquàtic de les algues verdes i colonitzar la terra: cutícules per protegir els teixits fotosintètics, espores resistents, vasos conductors, arrels, fulles i llavors... • Molses, hepàtiques i antocerotes • Licopodiofitines (Falgueres afins) • Falgueres • Gimnospermes\nELS HERBARIS Els herbaris són col·leccions de plantes seques que representen la biodiversitat del món vegetal. Els herbaris són testimonis de les alteracions de la flora al llarg del temps i dels canvis climàtics en el passat. • L'herbari de l'Institut Botànic de Barcelona\nCephalaria Fragosoana Plec d'herbari\n"Els bancs de germoplasma " César Blanché Vergés Laboratori de Botànica Facultat de Farmàcia, UB\n3.5 Algues Les algues són la baula que uneix el món microbià i el món de les plantes. Com els microorganismes, també són poc conegudes. Microbis Conservació de les algues\nQuè són les algues? Quins grups incloem dins les algues? Les algues protagonistes\nUN GRUP HETEROGENI Les algues protagonistes\nQuè són les algues? Les algues són un grup divers i heterogeni d’organismes eucariotes aquàtics i d’estructures vegetatives senzilles. Comparteixen característiques amb les plantes, però no tenen un ancestre comú. Les algues creixen en tota mena d’ambients aquosos amb llum. - Algues arreu - Des de microscòpiques a gegants\nQuins grups incloem dins les algues?\nLes algues tenen un paper fonamental tant en els ecosistemes aquàtics (són els productors primaris principals) com per a la vida dels humans, ja que s’utilitzen en l’alimentació o com a matèria primera per productes derivats (l’agar i les carraguenines). - Paper ecològic - Usos • Com a aliment • Gelats, gelatines i derivats • Altres. Aplicacions de futur\nLes algues inclouen diversos grups taxonòmics, amb unes característiques pròpies i distintives: - Verdes, vermelles i brunes • Cloròfits (algues verdes) • Rodòfits (algues vermelles) • Feofícies (algues brunes) Maqueta d’un un cloroplast.\nCONSERVACIÓ DE LES ALGUES Les algues de mida petita es guarden en preparacions microscòpiques permanents, les algues vermelles calcificades es mantenen deshidratades i les grans algues brunes es conserven en glicerina, però la majoria es guarden premsades en plecs d’herbari o fixades amb formol en mostres líquides. Grateloupia turuturu Yamada, 1941 Intermareal inferior, infralitoral. Atlàntic, Pacífic Tragobe, Cambados, Pontevedra, 2011\n3.6 Microbis Invisibles a ull nu, els microorganismes han estat protagonistes únics d’un 85% aproximadament de la història del planeta, tant al mar com a les terres emergides. A més, tenen un metabolisme molt variat i ocupen qualsevol hàbitat, fins i tot aquells on la vida seria impossible per a altres organismes. La seva petitesa fa que sovint se’ls ignori. Fòssils (drecera)\nEl món dels microbis Què és un microbi? Metabolisme i crexiement Reproducció microbiana\nEls organismes més abundants del planeta Ecosistemes microbians Els microbis a la biosfera\nLa diversitat microbiana\nEls cultius de bacteris Roques i minerals\nEl llac i els estanyols de Banyoles\nEL MÓN DELS MICROBIS Què és un microbi?\nEls microbis són organismes que normalment no es veuen a simple vista, formats per cèl•lules independents o per agregats de moltes cèl•lules, sense formar teixits. Són les formes més antigues de vida, de les quals es van originar tots els altres éssers vius. Hi ha microbis procariotes (sense nucli diferenciat) i eucariotes (amb el material genètic en un nucli amb membrana).\nLa reproducció típica dels microorganismes és la binària, en què una cèl•lula es divideix per produir-ne dues d'iguals que la primera. Però hi ha altres tipus de reproducció, com ara l'esporulació, la gemmació o la divisió longitudinal. Els virus no són cèl·lules, però es poden reproduir dins d'una cèl·lula, sortir-ne destruint-la i infectar altres cèl·lules.\n- La cèl•lula microbiana - Poblacions microbianes • La columna Vinogradsky - Microbis en moviment - Els virus no són cèl•lules • Prions - Quant mesura un microbi?\n- Reproducció dels virus - Reproducció • Divisió binària • Reproducció per gemmació - Dormir per resistir\nMetabolisme i creixement Els microbis estableixen relacions amb altres organismes, tant simbiòtiques i mutualistes com de parasitisme, i han desenvolupat metabolismes molt diversos que els han permès adaptar-se a tota mena de condicions ambientals. - Diversitat de metabolismes • Tipus de metabolismes - Creixement microbià • Escacs i creixement exponencial\nMaqueta d’un virus virus.\nELS ORGANISMES MÉS ABUNDANTS DEL PLANETA Ecosistemes microbians\nEls microbis a la biosfera\nTots els ecosistemes contenen poblacions microbianes. Si bé al laboratori se sol treballar amb cultius axènics o purs (amb una sola espècie de microorganisme), a la natura conviuen moltes espècies que fan funcions diferents.\nEls microbis són una part essencial dels ecosistemes i sense ells la resta d'espècies s'extingiria, ja que són necessaris per completar alguns cicles d'elements essencials per a al vida (fixen el nitrogen de l'atmosfera, els microorganismes del plàncton són determinants en la formació dels núvols i en la regulació del clima).\n- Poblacions i ecosistemes • Simbiosi • Els humans i els seus microbis (esquema sobre els microbis i la seva localització en el cos humà).\n- Un paper essencial • El cicle del nitrogen - Reguladors del clima\nMa Maqueta d’Escherichia coli En la taula interactiva es pot veure un gràfic amb la presència de bacteris en el cos humà. am\nEL CULTIU DELS BACTERIS La petitesa dels microbis i el fet que tinguin un temps de generació curt fa que siguin molt adequats per estudiar-ne les poblacions al laboratori.\nSABÍEU QUE... ... l'ús d'agar per cultivar bacteris està basat en una tècnica culinària? ... en un cultiu bacterià hi pot haver entre 10.000.000 i 100.000.000 de bacteris per mil•lilitre?\nLES PLAQUES DE PETRI\nStaphylococcus aureus Rosenbach Estafilococ daurat\nLes plaques de Petri, on es cultiven molts microorganismes, deuen el seu nom a Julius R. Petri, bacteriòleg alemany aquí se n'atribueix la invenció, l'any 1887.\nForma part de la microbiota habitual de moltes persones. Pot causar infeccions variades en els humans i altres animals. Cultiu en agar tritona i soia.\n"El llac i els estanyols de Banyoles" Ricard Guerrero Institut d'Estudis Catalans\n3.7 Roques i minerals Les restes dels organismes que han viscut en el passat i que s’han conservat enterrades o les traces que ha deixat l’activitat dels éssers vius són el testimoni, la memòria i l’arxiu de la història de la vida al planeta. Catalunya compta amb valuosos jaciments paleontològics que han aportat moltes peces al patrimoni del Museu.\nMeteorits La mineria Europa i nord d’Àfrica\nMicrobis Els elements del futur\nEl suport físic de la vida\nRoques i minerals Què és l’univers? Estudis Estructura de la Terra\nLàmina prima Classificació\nColor dels minerals\nPenínsula ibèrica Barcelona\nVida, home i paisatge Agents externs i paisatge Tectònica de plaques\nEL SUPORT FÍSIC DE LA VIDA Què és l'Univers?\nL'univers era un punt molt dens i calent. Fa 13.700 milions d'any Big Bang va expandir tota la matèria i es va anar refredant. Amb el temps es van formar els primers àtoms, molècules i, més tard, estrelles i galàxies. El Sol és una d'aquestes estrelles que gira dins de la Via Làctia. La Terra i els altres plantetes giren al voltant del Sol formant el Sistema Solar.\nLa Terra és el tercer planeta més proper al Sol. Aquesta es pot dividir en diferents capes. El seu interior es pot classificar de dues maneres: segons la seva composició química i segons els seu comportament físic. El seu exterior es pot dividir en hidrosfera, criosfera, atmosfera, biosfera i magnetosfera.\n- La teoria del Big Bang • Components de la matèria • El cicle de les estrelles • Nebuloses - El sistema solar • El Sol • Els pl planetes • Planetes anetes nans i satèl•lits • Asteroides i cometes\n- Capes segons la composició • Escorça • Mantell • Nucli - Capes segons comportament físic - Capes fluïdes • Atmosfera • Hidrosfera - Altres capes de la Terra • Biosfera • Magnetosfera • Criosfera\nMaqueta de la Terra: capes intern internes i externes.\nEL PAISATGE Vida, home i paisatge\nTectònica de plaques i paisatge\nL'ésser humà també és un gran transformador del relleu. L'activitat humana genera canvis importants a la superfície ocasionats per les seves necessitats. El creixement de la ciutats, la construcció d'infraestructures i el modelatge artificial del relleu, a causa de l'agricultura o la mineria, són alguns exemples d'aquesta activitat.\nLa capa més superficial de la Terra està dividida en plaques tectòniques en moviment. Els límits entre aquestes concentren forces que poden crear relleu i transformar el paisatge. La formació de serralades i depressions, l'activitat volcànica i els terratrèmols en són alguns exemples. Aquests fenòmens poden representar un risc per les comunitats humanes.\n- Influència de la vida - Influència de l'home.\nAgents externs i paisatge La creació i modificació del relleu estan condicionades per l'acció dels agents climàtics: l'aigua, el vent i la temperatura. Aquests agents erosionen la superfície i, en el cas de l'aigua i el vent, s'encarreguen també del transport i la deposició del material erosionat. Els agents climàtics, a més, poden causar riscos que afecten als humans. - Acció de l'aigua • Influència en el relleu • L'aigua com a agent de transport • Risc geològic - Acció del vent • Influència en el relleu • El vent com a agent de transport • Risc geològic - Acció de la temperatura • Influència en el relleu • Risc geològic - Acció de la gravetat\n- Deformació de l'escorça • Dinàmica de plaques tectòniques • Deformació de relleu • Orogènia: formació de serralades - Volcans • Parts d'un volcà • Tipus de volcans • Risc volcànic - Terratrèmols • Què són i com es generen? • Detecció de terratrèmols • Risc sísmic\nROQUES I MINERALS Roques i minerals\nEstudis de roques i minerals\nUn mineral és un cos sòlid homogeni d'origen natural amb una composició química, una estructura i unes propietats físiques determinades. Els minerals són els components que formen les roques i aquestes són els principals constituents de l'escorça terrestre. A més, les roques estan condicionades per factors geològics, biològics i atmosfèrics.\nObtenir mostres de camp requereixen unes pautes bàsiques de seguretat, un martell de geòleg, una brúixola i mapes per situar-les. Ja recollides i numerades, se'n fa una descripció utilitzant la lupa de mà i la navalla. Per una bona identificació cal observar el color, la forma i la duresa dels minerals que formen les mostres.\n- Què és un mineral? - Què és una roca? - Classificació de les roques\n- Treball de camp • Equip de treball • Mapes de camp - Examen mineral: duresa • Escala de Mohs - Examen mineral: fractura • Tipus de fractura\nExemplar de quars (cristall de roca).\nESTRUCTURA CRISTAL·LINA És l'ordenació geomètrica en l'espai dels àtoms d'un mineral. L'estructura, definida per centre, plans i eixos de simetria, condiciona en bona mesura el comportament físic del mineral. Hi ha set sistemes cristal·lins, cadascun d'ells amb unes característiques de simetria pròpies i determinades. • Sistema triclínic • Sistema monoclínic • Sistema ròmbic • Sistema trigonal • Sistema tetragonal • Sistema hexagonal • Sistema cúbic\nCLASSIFICACIÓ DELS MINERALS Els mètodes moderns d'anàlisi i determinació han permès definir més de 4.000 espècies minerals. Unes 150 es consideren comunes, 50 ocasionals i la resta rares o molt rares. Nickel i Strunz (2001) estableixen una classificació basada en la interacció i les propietats relacionades amb la composició química i l'estructura. • Silicats • Sulfurs i sulfosals • Nesosilicats • Halurs • Sorosilicats • Òxids i hidròxids • Ciclosilicats • Carbonats i Nitrats • Inosilicats • Borats • Fil•losilicats • Sulfats, Cromats, Molibdats • Tectosilicats i Wolframats • Compostos orgànics • Fosfats, Arsenats i Vanadats • Elements natius\nPirita Navajú, La Rioja, Espanya\nCoure Element natiu Keweenaw Co, Michigan, Estats Units\nUna làmina prima és la secció polida, d'un gruix de poques micres, d'un fragment de roca o mineral. La làmina prima es visualitza a través del microscopi petrogràfic, amb llum polaritzada i permet la identificació dels minerals a partir de les seves propietats òptiques.\nCICLE GEOLÒGIC L'escorça de la Terra es veu afectada per un cicle continu i molt lent de creació, canvi i destrucció de material lligat a la tectònica de plaques i als agents externs. Es poden definir tres grans grups de roques; les ígnies, les sedimentàries i les metamòrfiques. • Ambient igni volcànic • Roques i minerals de l'ambient igni volcànic • Ambient igni plutònic • Roques i minerals de l'ambient igni plutònic • Ambient igni hipabissal • Pegmatites • Ambient sedimentari • Roques i minerals d'origen detrític • Roques i minerals d'origen químic • Ambient metamòrfic Sofre • Roques i minerals de l'ambient metamòrfic Element natiu • Ambients minoritaris Cianciana, Sicília, Itàlia\nCOLORS DELS MINERALS Els responsables del color són ions cromòfors, que només permeten l'emissió de determinades longituds d'ona. Els minerals idiocromàtics mostren sempre la mateixa coloració. Els minerals al•locromàtics poden presentar diferents colors segons la mostra. • Pàtines dels minerals • Fluorescència i fosforescència\nMINERALS I ROQUES DE CATALUNYA Catalunya conté una gran varietat geològica. Els Pirineu i la Serralada Costanera, originats fa milions d'anys, protegeixen en forma de bumerang la Depressió Central Catalana. • Serralada costanera • Diferències Nord-Sud • Depressió Central Catalana • Pirineus • Zones volcàniques de Catalunya\nMalaquita Musonoi, Katanga, R.D. del Congo\nGEOLOGIA DE BARCELONA La ciutat de Barcelona es troba emmarcada per la serra de Collserola al nord i Monjuïc al sud-oest. Sota les llars de milers de persones s'estén una gran plana formada essencialment per sorres, argiles i margues. • Montjuïc • Collserola\nCalcita (cobaltífera) Peramea, Pallars Sobirà\nMINERALS I ROQUES DE LA PENÍNSULA IBÈRICA La península Ibèrica presenta una geologia molt variada i és un exponent excel•lent de la geodiversitat global. Les roques més antigues, d'edat precambriana, predominen a l'oest, mentre que a l'est i al sud dibuixen el mapa les serralades alpines. • Serralades del Nord • Monts bascos, Serralada Cantàbrica i Massís Galaicoportuguès • Els Pirineus • Submeseta Nord i Monts de Toledo • Serralada Ibèrica • Submeseta Central i Sud • Serralades Bètiques i Sierra Morena • Serralades Bètiques Externes • Serralades Bètiques Internes • Ambient metamòrfic • Sierra Morena\nEUROPA I NORD D'ÀFRICA: UNA GEOLOGIA COMPARTIDA Europa i el nord d'Àfrica serven el testimoni d'una llarga evolució geològica. Les grans etapes de la història del planeta es manifesten de manera diversa i s'individualitzen en roques i minerals que constitueixen una fantàstica reserva de geodiversitat i una universitat de la natura. • Orogènia Alpina Mediterrània • Europa Alpina • L'alpí Nord-Africà • Europa Herciniana • Europa Preherciniana\nScheelita Estepona, Màlaga, Espanya\nLA MINERIA La mineria ha estat lligada al desenvolupament de la humanitat des del Paleolític fins a l'actualitat. Ha evolucionat des d'una mineria molt senzilla, basada en la simple cerca de roques i minerals per fabricar eines i l'extracció de metalls i carbó per aplicacions industrials, fins a la mineria actual, on els estudis aplicats i les tècniques d'explotació permeten aprofitar millor els recursos minerals. • Mèxic • Amèrica del Sud • Perú, Bolívia i Cuba • Colòmbia i Brasil • Xile • Àfrica • Àsia i Oceania • Amèrica del Nord\nRodocrosita Capillitas, La Rioja, Argentina\nELS METEORITS Els meteorits són cossos lítics que viatgen per l'espai, travessen l'atmosfera i impacten en les superfícies planetàries. El terme meteorit prové del grec meteoron (fenomen al cel). L'actual model de classificació dels meteorits es basa en la composició química i isotòpica, l'estructura i el contingut mineralògic, i permet dividirlos en tres grans grups: lítics, metàl·lics i intermedis. • Meteorits lítics, metàl·lics i intermedis • Tectites Ataxita Campo del cielo, Tumucán, Argentina\n"Elements del futur" Joan Carles Melgarejo Draper Departament de Cristalografia, Mineralogia i Dipòsits Minerals. Facultat de Geologia, UB\n4. Guia de competències Els currículums d'educació primària i secundària obligatòria inclouen les vuit competències bàsiques que ha d'assolir l'alumnat en finalitzar l'educació bàsica.\nSer i actuar de manera autònoma\n3- Tractament de la informació i competència digital metodològiqes\n5- Aprendre a apendre personals\nEl currículum de batxillerat inclou sis competències generals que continuen el desenvolupament de les competències bàsiques de l'educació obligatòria i preparen per a la vida activa i per actuar de manera eficient en els estudis superiors. 1- Competència comunicativa 2- Competència en gestió i tractament de la informació 3- Competència digital 4- Competència en recerca 5- Competència personal i interpersonal 6- Competència en el coneixment i interacció amb el món\n4.1 Educació primària Aportacions de l’àrea del coneixement del medi natural, social i cultural a les competències bàsiques Assolir la competència de conviure en el món i habitar-hi, implica entre altres coses, les següents: - identificar, localitzar i descriure les principals característiques naturals, humanes i socials d’un territori utilitzant conceptes i procediments geogràfics; - conèixer i comprendre el context natural, social, cultural i tecnològic on està immers; - utilitzar críticament fonts d’informació que usin diferents tipus de suport per observar i analitzar l’entorn; - identificar un problema de naturalesa geogràfica o mediambiental, ubicar-lo en el territori, analitzar-ne les causes i les conseqüències i el rol dels seus protagonistes, valorar les alternatives al problema, fer-ne una proposta pròpia que es pugui dur a la pràctica, tenint en compte l’ús sostenible del medi; - plantejar preguntes investigables sobre característiques i canvis observables en els materials i en els objectes tecnològics, en els éssers vius, en els ecosistemes propers i en la Terra vista com a planeta, identificar evidències i extreure conclusions que possibilitin prendre decisions per actuar; - explicar els fenòmens amb l’ajuda de models, verificar la coherència entre les observacions i l’explicació donada, i expressar-la utilitzant diferents canals comunicatius; - utilitzar el coneixement científic per comprendre situacions properes relacionades amb problemàtiques ambientals, amb la conservació de la salut o amb l’ús d’objectes tecnològics i per prendre decisions coherents per actuar amb aquest coneixement. El coneixement del medi també contribueix a l’assoliment de les altres competències, com ara les comunicatives, les metodològiques i les personals.\n2. Menjar i no ser menjats? 3. Com mantenir-se drets?\nL'entorn i la seva conservació El món dels éssers vius Les persones i la salut Persones, cultures i societats Canvis i continuïtats en el temps Matèria i energia Entorn, tecnologia i societat\nCom mantenir-se drets?\n1. Com ens movem?\nMenjar i no ser menjats?\nRelació de continguts entre l’àrea del coneixement del medi natural, social i cultural i els itineraris a l’exposició “Planeta Vida”\n4.2 Educació secundària Competències pròpies de la matèria de ciències de la naturalesa Assolir la competència científica comporta: - emocionar-se amb la ciència, amb la seva metodologia per generar explicacions sobre els objectes i fenòmens del món, amb la bellesa d’aquestes explicacions i amb les seves aplicacions quan s’utilitza de manera responsable; - pensar científicament a partir de construir i utilitzar versions elementals però complexes dels grans models de la ciència. Aquests coneixements han de proporcionar estratègies útils per descriure els fenòmens relacionats amb problemes socialment rellevants, per explicar-los i per fer prediccions; - analitzar i donar resposta a problemes contextualitzats, a partir de plantejar-se preguntes investigables científicament, de planificar com trobar evidències de les explicacions inicials elaborades, de posar en pràctica el procés de recerca d’aquestes evidències, de deduir conclusions i d’analitzar-les críticament; - pensar de manera autònoma i creativa, tot assumint que el coneixement científic evoluciona a partir de la recerca d’evidències i també de les discussions sobre les maneres d’interpretar els fenòmens; - comunicar en llenguatge científic les dades, les idees i les conclusions utilitzant diferents modes comunicatius, i argumentar-les tenint en compte punts de vista diferents del propi; - comprendre textos de contingut científic de diferents fonts (Internet, revistes i llibres de divulgació científica, discursos orals, etc.) i disposar de criteris per analitzar-los críticament; - utilitzar el coneixement científic per argumentar de manera fonamentada i creativa les actuacions com a ciutadans i ciutadanes responsables, especialment les relacionades amb la gestió sostenible del medi, la salut pròpia i la comunitària, i l’ús d’aparells i materials en la vida quotidiana. El coneixement de la ciència també contribueix a l’assoliment de les competències bàsiques.\nRelació de continguts entre de la matèria de ciències de la naturalesa i els itineraris a l’exposició “Planeta Vida” 1 Itineraris 1. Busquem la diversitat biològica? 2. Com evolucionen els éssers vius? De la Cèl·lula a l'organisme 3. Com és la Terra?\nCiències de la Naturalesa La matèria L'univers i el sistema solar La Terra i els seus embolcalls La vida a la Terra X Ciències de la Naturalesa Interaccions en el món "sic X L'energia Els processos geològics La vida en acció X\n4. Quina és la química de la Terra?\nFísica i Química La matèria a l'univers Les reaccions químiques Energia i canvis químics Biologia i Geologia La reproducció humana La nutrició humana Les respostes del cos Interacció entre els subsistemes de la terra i l'ac!vitat humana Biologia i Geologia La Terra, un planeta canviant La vida, conservació i canvi Origen i evolució dels éssers vius Física i Química Forces i moviments Les ones Estructura i propietats de les substàncies\n3 4 X X X\n4.3 Batxillerat Competències específiques de les matèries de ciències En funció de la vocació integradora de la matèria, les competències específiques de les matèries de ciències s'imbriquen amb les competències genèriques del batxillerat, però es poden distingir les següents competències específiques de la matèria: -\nla competència en indagació i experimentació; la competència en la dimensió social i cívica de la ciència i la tecnologia; la competència en la compensió i reflexió sobre la naturalesa de la ciència; la competència en la comprensió i capacitat d'actuar sobre el món.\nLes matèries de ciències contribueixen de manera cabdal a les competències genèriques del batxillerat i, de manera especial, a les comunicatives, les referides a la gestió i tractament de la informació, les personals i interpersonals i les del coneixement i interacció amb el món.\nRelació de continguts entre la matèria de ciències de la naturalesa i els itineraris a l’exposició “Planeta Vida” Itineraris 1. Com evolucionen els éssers vius? De la Cèl·lula a l'organisme 2. Com és la Terra?\n3. Quina és la química de la Terra? Ciències per al món contemporani Origen i evolució de l'Univers i de la vida Ciència, salut i es!ls de vida Biotecnologia i societat Desenvolupament humà i desenvolupament sostenible Materials, objectes i tecnologies Informació i coneixement Ciencies de la Terra i del medi ambient El sistema Terra i el medi ambient La geosfera El temps en geologia Les capes ﬂuides de la Terra Biologia Del geno!p al feno!p D'una cèl·lula a un organisme Ciencies de la Terra i del medi ambient Riscos, recursos i impactes de la geosfera Ges!ó ambiental i desenvolupament sostenible Biologia L'intercanvi de màteria i energia entre els organismes i el seu entorn Els bacteris i virus en acció La biodiversitat\n5. Itineraris didàctics En aquest apartat trobareu una proposta d’itineraris per realitzar al Museu pel vostre compte. Cada itinerari es dirigeix a un o diversos nivells escolars i parteix d’un eix temàtic que de forma transversal pretén donar a conèixer una sel·lecció de conceptes i espècimens de la col·lecció que són presents en l’exposició de referència del Museu. Si bé cada itinerari té una narrativa pròpia al voltant de l’eix temàtic, veureu que al costat de cada concepte s’especifiquen els continguts que pertanyen a cada curs en concret amb la voluntat que us serveixi com a guia per adaptar-vos l’itinerari als vostres interessos didàctics i a prioritzar el sentit de la visita que fareu al Museu amb els vostres alumnes. Al final dels itineraris disposeu d’un plànol del Museu per tal que us pogueu fer un itinerari a mida segons els vostres interessos i imprimir per als alumnes. A continuació us detallem com es llegeixen els itineraris:\nÀmbit de l’exposició\nTítol de la vitrina o del recurs expositiu\nPLANTES Què són les plantes? La cèl·lula vegetal. Energia verda: animació sobre la fotosíntesi i la respiració. Nom d’apartats i subapartats\nPlantes terrestres Maqueta d’una tija: animació sobre la fotosíntesi i la funció dels vasos conductors. Aguantar-se i alimentar-se. Les fulles: fàbriques solars.\nDiversitat de les plantes Exemples de fulles.\nIcones del tipus de vitrina o recurs expositiu\nExplicació de recursos recomanats\nÉs molt recomanable fer una visita prèvia a l’exposició per preparar la visita (els docents tenen entrada gratuïta prèvia acreditació). També recomanem que la visita es desenvolupi combinant el treball en gran, mitjà i petit grup de cara a afavorir l’observació, la reflexió i la comunicació.\n5.1 Educació primària COM ENS MOVEM? CI\nSeguint amb el discurs del museu de presentar una visió conjunta de la natura, us proposem un itinerari transversal que pretén reflexionar sobre les diferents formes de moviment, tant dels éssers vius com del suport geològic que ens sustenta. Comencem l’itinerari observant que la Terra és un organisme en constant evolució i que té un moviment propi. Aquesta mateixa idea la recuperem al final de l’itinerari observant la translació del planeta al voltant del sol i el moviment d’algunes de les seves capes: la hidrològica a través del cicle de l’aigua i l’escorça a través de terratrèmols i volcans. Pel que fa als apartats d’Animals i Plantes, l’itinerari es centra en la diversitat de moviments i les adaptacions al medi on viuen a partir de l’observació dels diferents espècimens de la col·lecció. Per aquest motiu, al costat de cada apartat, us hem detallat els més destacats en relació als conceptes que es treballen i que podeu trobar dins de cada vitrina. L’itinerari “Com ens movem?” presenta una narrativa pròpia i un discurs general adaptable a tots els cicles. Amb tot, trobareu alguns continguts específics de Cicle Mitjà i Cicle Superior que apareixen detallats.\nwc Rajada ondulada\nAtaxita Meteorit del Campo del cielo, Tumucán, Argentina\nLA BIOGRAFIA DE LA TERRA La Terra: del Big Bang al futur En aquest audiovisual sobre la creació de l’univers i de la Terra podreu observar el moviment dels continents.\nANIMALS Volar - Animals voladors i tipus de vol: papallona, llagosta, equirol volador, peix volador, guineu voladora. - Esquelets: lleugers, forma de l’estèrnum i ales. - Forma de les ales: abellerol, falçiot, puput, mussol.\nANIMALS Animals en moviment - Saltadors: faisà, ualabi, granota, llagosta. - Corredors: llebre, lleopard, formiga, panerola. - Reptadors: serp - Caminadors: taràntula, perdiu, paó, gos salvatge. - Animals ràpids i lents: gassela, teixó. - Animals arboris. - Locomoció amb els braços: peresós, tucan, tití, dragó.\nANIMALS Moure’s en un fluid Formes dels peixos i altres animals aquàtics: - Carpa, morena, lluerna rossa, rèmol. - Bot, peix lluna. - Rap, rajada. - Sípia, medusa. - Cranc gegant, llamàntol. - Tortuga, ornitorinc, llúdriga, serp d’aigua, flamenc.\nPLANTES Diversitat de les plantes Les llavors i la seva dispersió: - amb l’aigua: cocos. - per la gravetat: noguera, fava, cacauet, pi pinyer. - pel vent: tipuana, eucaliptus, card, baladre. - altres llavors: olla de mico.\nROQUES I MINERALS El suport físic de la vida La maqueta del sistema solar permet observar el moviment i les òrbites dels planetes.\nEstructura de la Terra: Capes fluïdes de la Terra: Hidrosfera: trobareu una animació sobre el cicle de l’aigua. G\nROQUES I MINERALS El paisatge Tectònica de plaques: trobareu imatges i esquemes sobre la deformació de l’escorça per terratrèmols i volcans i una animació de la formació de l’Himàlaia. ROQUES I MINERALS Meteorits - Exemplars: Ataxita (Argentina), Condrit d’olivinahiperstena (Nulles, Alt Camp).\nContinguts específics de:\nMENJAR I NO SER MENJATS? CI\n“Menjar i no ser menjats?” és un itinerari que ens permet parlar i aprofundir en la funció de nutrició. Considerem interessant presentar-vos l’itinerari seguint una cadena tròfica. De totes maneres, fixeu-vos que no és un recorregut en el sentit de l’exposició. D’aquesta manera, l’itinerari ens permet parlar de plantes, animals herbívors, animals carnívors i fongs, centrant-se sobretot en l’observació dels diferents espècimens de la col·lecció per tal d‘observar la diversitat biològica. Per aquest motiu, al costat de cada apartat, us hem detallat els més destacats en relació als conceptes que es treballen i que podeu trobar dins de cada vitrina. L’itinerari “Menjar i no ser menjats?” presenta una narrativa pròpia i un discurs general adaptable a tots els cicles. Amb tot, trobareu alguns continguts específics de Cicle Mitjà i Cicle Superior que apareixen detallats. A no ser que estigueu molt interessats en la fotosíntesi us recomanem que observeu només el primer vídeo (A) i deixeu el segon (B) per als grups interessats de Cicle Superior.\nwc Cargol de mar\nPLANTES Plantes terrestres Maqueta d’una tija: trobareu una animació de la fotosíntesi i de la funció de vasos conductors.\nQuè són les plantes? La cèl·lula vegetal. Energia verda: trobareu una altra animació sobre la fotosíntesi.\nDiversitat de les plantes Exemples de fulles, fruits i llavors.\nAlimentació dels invertebrats Trobareu una secció on es relacionen alguns insectes amb la seva alimentació.\nANIMALS Alimentar-se - Omnívors: gall de Bankiva, garsa, piranya, corb, carpa. - Filtradors: flamenc. - Limícoles: garsa de mar, cames llargues. - Capturar des de talaies: abellerol, xoriguer. - Capbussadors: ànec negre. Predadors - Piscívors: albatros, blauet, gatvaire. - Mol·lusquívors: carrau. - Insectívors: mallerenga. - Carnívors: aligot, mussoll, serp, cocodril, panda. - Grans predadors: lleó, voltor, ós formiguer.\nANIMALS Alimentar-se - Granívors: colom verdós, pardal, colibrí. - Frugívors: tucan, saquí de cara blanca. - Herbívors: cacatua.\nANIMALS Estructures per menjar Exemples de cranis d’herbívors, omnívors i carnívors: cavall, dofí, jaguar.\nANIMALS Evitar ser menjats Trobareu exemplars críptics que tenen la capacitat de camuflar-se: insecte fulla, insecte pal. Com no ser menjat Trobareu diferents estratègies: salamandra, llenguado, peix globus, ostra, cargol de mar, tortuga.\nMolt més que bolets Maqueta d’una hifa: animació sobre el creixement d’un bolet. Maqueta d’una floridura: vídeo sobre la descomposició del pa. Bolets de Catalunya Exemplars de bolets.\nCOM MANTENIR-SE DRETS? CI\n“Com mantenir-se drets?” és un itinerari que ens permet observar la diversitat d’estructures que han desenvolupat els organismes per sustentar-se a través dels diferents espècimens de la col·lecció. Per aquest motiu, al costat de cada apartat, us hem detallat els més destacats en relació als conceptes que es treballen i que podeu trobar dins de cada vitrina. La proposta fa un recorregut pels Animals, on és interessant fixar-se en aquells exemplars que presenten l’esquelet per una banda i l’espècimen complert per l’altra, així com amb les diferents estructures que funcionen com a esquelet extern. En els apartats de Fongs i Plantes es pot observar la diversitat de peus i tiges a través de les maquetes i dels exemplars de la col·lecció. Seguint amb el discurs del museu de presentar una visió conjunta de la natura, acabem l’itinerari fixant-nos en com és el suport geològic que ens sustenta. Així doncs, us proposem observar la maqueta de les capes de la Terra i la vitrina amb les roques i minerals de Catalunya. L’itinerari presenta una narrativa pròpia adaptable a tots els cicles. Amb tot, trobareu que us hem marcat alguns continguts específics que es treballen a Cicle Mitjà i Cicle Superior.\nArmadillo de 7 bandes\nANIMALS Formes i moviments Sostenir-se: imatges d’animals sense esquelet. ANIMALS Sostenir-se: l’esquelet - Esquelets dels peixos, aus i mamífers. - Els vertebrats: rèmol, ratpenat, tortuga, dofí, ualabi, goril·la, teixó, cigonya, rap. ANIMALS Sostenir-se: l’esquelet - Colònies: corall negre. - Mol·luscs: nàutil, navalla. - Artròpodes: llamàntol, papallona, escarabat, centpeus, esporí, taràntula. - Vertebrats: pangoli, armadillo de 7 bandes, equidna.\nMolt més que bolets Maqueta d’una hifa: animació sobre el creixement d’un bolet.\nLa vida dels fongs Bolets protagonistes: les parts d’un bolet.\nBolets de Catalunya Bolets de diferents ecosistemes.\nEl sostent de la vida: la Terra\nPLANTES Plantes terrestres Maqueta d’una tija: fotografies de tipus d’arrels. Aguantar-se i alimentar-se: animació sobre la fotosíntesi i la funció dels vasos conductors. Diversitat de les plantes Exemples de fustes i tijes.\nConquerir la terra Plantes sense tronc: molses.\nROQUES I MINERALS El suport físic de la vida Maqueta de l’estructura i les capes de la Terra. Catalunya Exemplars de roques i minerals de Catalunya.\n5.2 Educació secundària i Batxillerat BUSQUEM LA DIVERSITAT BIOLÒGICA? 1 ESO\nEl Museu Blau presenta una àmplia col·lecció d'espècimens i continguts relacionats amb la biodiversitat. L'itinerari “Busquem la diversitat biològica?” està dividit en tres grans blocs: l'estructura cel·lular, les funcions vitals i la diversitat d'organismes vius i es treballa de forma transversal en els àmbits d'animals, plantes, fongs, microbis i algues. En el bloc d'estructura cel·lular s'identifiquen les parts i composició d'una cèl·lula a partir de les maquetes i animacions audiovisuals i s’observen les diferències i similituds entre les cèl·lules animals, vegetals, fúngiques i microbianes. A l'apartat de funcions vitals, s'aprofundeix en la nutrició, relació i reproducció dels éssers vius amb els recursos visuals de les taules interactives i a partir dels exemplars que es troben a les vitrines expositives. L'últim bloc, els organismes vius, es centra en la diversitat dins de cada àmbit i alguns dels mecanismes de variabilitat. Us aconsellem que per a dur a terme aquest itinerari us centreu en un parell o tres de blocs que considereu més apropiats segons el vostre treball a l'aula.\nQ BM A\nEPU L U\nAparició de la diversitat biològica\nLA BIOGRAFIA DE LA TERRA Audiovisuals de les eres geològiques\nEvolució biològica en cada període.\nANIMALS Què són els animals? Maqueta d’una cèl·lula animal: animació sobre la vida a l’interior de la cèl·lula. La cèl·lula animal: els orgànuls cel·lulars.\nPLANTES Què són les plantes? Maqueta de la cèl·lula vegetal La cèl·lula vegetal: les parts de la cèl·lula vegetal.\nTrets comuns dels éssers vius i biodiversitat\nFONGS Però què són els fongs?: Cicle Biològic: comparació de la cèl·lula vegetal, animal i fúngica. Estructura dels fongs: La cèl·lula fúngica.\nMICROBIS El món dels microbis\nQuè és un microbi?: la cèl·lula microbiana.\nANIMALS Alimentar-se i Predadors Estructures per menjar Alimentació dels invertebrats\nFONGS Molt més que bolets\nMaqueta d’una hifa: animació sobre el creixement d’un bolet. Però què són els fongs?: l’alimentació dels fongs.\nPLANTES Què són les plantes? La cèl·lula vegetal. Energia verda: animació sobre la fotosíntesi i la respiració.\nANIMALS Acció i reacció Reconeixement de l’entorn: sentits i emissió de senyals Sistemes de relació i control: sistema endocrí i nerviós.\nAnimals en moviment, Volar, Moure’s, Moure’s en un fluid Evitar ser menjats\nDiversos mecanismes com la cripsi.\nCom no ser menjat Diverses estratègies per evitar ser menjat.\nFONGS La vida dels fongs Estils de vida: saprofitisme, parasitisme, simbiosi.\nPLANTES Diversitat de les plantes Diversitat de fulles i llavors.\nMICROBIS Els organismes més abundants Poblacions i ecosistemes: Simbiosi i Els humans i els seus microbis: esquema sobre la localització dels microbis en el cos humà.\nAparició de la diversitat biològica Trets comuns dels éssers vius i biodiversitat\nANIMALS Què són els animals?\nLa variabilitat: insularitat, dimorfisme sexual...\nFONGS La vida dels fongs\nBolets protagonistes: La dispersió de les espores: vídeo d’un Pet de llop i del cos fructífer d’un fong.\nPLANTES Què són les plantes?\nMaqueta de la secció d’un embrió de bleda: animació sobre la reproducció i creixement d’una bleda.\nMaqueta d’una flor de presseguer: animació sobre la pol·linització. Missió: reproduir-se.\nDiversitat de les plantes Exemplars de llavors i fruits. La dispersió de les llavors. P\nMICROBIS El món dels microbis Reproducció microbiana: vídeo sobre la divisió binària i la reproducció per gemmació.\nANIMALS Formes i moviments Diversitat de formes Sostenir-se\nVitrines amb diversitat en el moviment, sustentació, formes d’alimentació i estructures per menjar, cicles biològics i diferenciació entre individus. R\nFONGS Molt més que bolets Però què són els fongs?\nBolets de Catalunya Diferents ecosistemes S\nPLANTES Diversitat de les plantes Diversitat de fustes Fulles molt diverses Adaptacions Exemplars de llavors i fruits Dispersió de les llavors\nConquerir la terra Innovacions i canvis T\nALGUES Un grup heterogeni Què són les algues? Quins grups incloem dins les algues?\nConservació de les algues Exemplars d’algues. U\nMICROBIS El món dels microbis Què és un microbi?\nCOM EVOLUCIONEN ELS ÉSSERS VIUS? DE LA CÈL·LULA A L’ORGANISME 4 ESO\nL'itinerari “Com evolucionen els éssers vius? De la cèl·lula a l'organisme” proposa un recorregut, acompanyant les primeres molècules orgàniques que van aparèixer durant l'Arqueà fins a la gran diversitat d'éssers vius més complexos d'avui en dia. Es fa especial incidència en la cèl·lula animal, vegetal, fúngica i bacteriana, veient-ne l'estructura i composició per a observar-ne les diferències i similituds. En aquest itinerari es treballa també algunes de les funcions a nivell cel·lular com la reproducció, la respiració o la fotosíntesi a partir dels recursos audiovisuals del museu. L'apartat corresponent a les variacions i mecanismes de diferenciació entre individus és una secció molt específica i es recomana fer-la en cas que els continguts s'hagin treballat a l'aula.\nTeories de l’evolució\nLA BIOGRAFIA DE LA TERRA El coneixement de la història de la Terra\nReferències al darwinisme i teoria de gaia.\nLA BIOGRAFIA DE LA TERRA Arqueà El començament de la vida, un fenomen extraordinari. Apareix la cèl·lula procariota. La Terra és habitada pels bacteris. L’enigma dels virus. La revolució de l’oxigen.\nOrigen de la cèl·lula\n4 ESO 1 BAT 2 BAT\nProterozoic Apareix la cèl·lula eucariota. Augment de la biodiversitat: La reproducció sexual. Apareixen els protists. Els avantpassats de les plantes.\nLA BIOGRAFIA DE LA TERRA Paleozoic inferior L’explosió cambriana. Porífers i cnidaris, artròpodes, mol·luscs i equinoderms.\nPaleozoic superior Els amfibis aquàtics i terrestres. Els rèptils i els primers mamífers.\nMesozoic Tortugues, aus i els grans rèptils.\nCenozoic Mamífers i primats.\nANIMALS Què són els animals? Maqueta d’una cèl·lula animal: animació de la vida dins d’una cèl·lula. La cèl·lula animal: els orgànuls cel·lulars.\nFONGS Però què són els fongs: Cicle Biològic: comparació cèl·lula vegetal, animal i fúngica. Estructura dels fongs: la cèl·lula fúngica. Bolets protagonistes: Objectiu dispersar espores.\nPLANTES Què són les plantes? El cicle de vida de les plantes: Evolució, la duplicació del genoma. La cèl·lula vegetal: Parts de la cèl·lula vegetal: animacións sobre la fotosíntesi i la respiració.\nConquerir la terra Les espores de l’exemplar de polipodi.\nMaqueta del cloroplast d’un cloròfit: Animació de la peça. Quins grups incloem dins les algues?: estructura i tipus d’algues.\nANIMALS Diferenciació entre individus Variabilitat interespecífica: disseny extern, insularitat. Variabiliatat intraespecífica: geogràfica, estacionalitat, dimorfisme sexual.\nEls bacteris i els virus\n4 ESO 2 BAT\nMICROBIS El món dels microbis Maqueta d’un virus: vídeo del cicle de vida del VIH. Metabolisme i creixement. Maqueta d’una diatomea: vídeo de la peça amb el cicle fotosintètic.\nEls organismes més abundants Maqueta d’Escherichia coli: vídeo de la peça i parts de l’E.Coli.\nEls cultius de bacteris Exemplars d’estafilococs, e. coli, enterococ.\nCOM ÉS LA TERRA? 1 ESO\nL'Itinerari centrat en la geosfera terrestre s'inicia amb els dos audiovisuals que serveixen com a introducció. Amb l'exposició "La Biografia de la Terra" es ressegueixen cronològicament els fets geològics a partir de les videoprojeccions que hi ha de cada període. A la primera pantalla tàctil de cada etapa hi ha alguns vídeos d'aprofundiment sobre l'evolució continental i l'orogènesi que poden ser interessants per a completar els continguts. La segona part es centra en la geologia actual de la Terra, les capes internes i els agents externs i interns que modifiquen l'escorça terrestre. Es fa incidència també en les roques i minerals, el seu estudi, la formació i els tipus d'estructures cristal·lines, complementant-ho amb l'observació d'exemplars del museu.\nEF GI F H\nTeories de la Terra\nReferències a l’heliocentrisme, geocentrisme i teoria de gaia. B\nLA BIOGRAFIA DE LA TERRA La Terra: del Big Bang al futur Creació de l’univers, de la Terra i formació dels continents.\nOrigen de l’univers i de la Terra\nFets geològis i biològics de cada període.\nELS FÒSSILS Què és un fòssil? Procés de fossilització: animació sobre la fossilització d’un amonit.\nROQUES I MINERALS El suport físic de la vida\n- Inicis de la terra: Una gran explosió crea l’univers, Es forma el sistema solar, El procés d’acreció origina la Terra, Es forma la lluna, Volcans i meteorits assetegen la Terra, Es forma la primera atmosfera, El perquè d’un planeta blau. - Arqueà: Ur el primer continent, El començament de la vida. - Proterozoic: S’activa la tectònica de plaques. - Paleozoic inferior: Es formen grans serralades. Es produeixen importants canvis climàtics. - Paleozoic superior: Es forma Pangea, Augment de l’oxigen atmosfèric. - Mezosoic: Es fragmenta Pangea. Comença un efecte hivernacle acusat. - Cenozoic: L’orogènia alpina. Petits grans canvis als continents. Les galciacions del quaternari.\nLA BIOGRAFIA DE LA TERRA Els temps geològics\nMaqueta del sistema solar: animació sobre la seva formació. F\nROQUES I MINERALS El suport físic de la vida Maqueta de les capes de la Terra. Estructura de la Terra: esquemes i gràfics de cada capa.\nVida, home i paisatge: Influència de l’home. Agents externs i paisatge: animacions i imatges sobre l’acció de l’aigua, el vent, la temperatura i la gravetat. Tectònica de plaques: Deformació de l’escorça: gràfics amb el moviment de les plaques i animació de la formació de l’Himàlaia. Volcans i Terratrèmols: gràfics amb els tipus d’ones i mapes de localització. G\nEl cicle geològic Exemplars de diferents roques. H\nEstudi de les roques\nROQUES I MINERALS Roques i minerals Definició de roca i mineral. Classificació de les roques: animació de la formació de diferents tipus de roques.\nROQUES I MINERALS Estructura cristal·lina\nEsquemes cristal·lins, exemplars i fotografies. I\nEstudis: Duresa i l’escala de Mohs, fractura i color. J\nROQUES I MINERALS Minerals i roques a Catalunya Geologia de Barcelona Minerals i roques de la península ibèrica Europa i Nord d’Àfrica Meteorits\nQUINA ÉS LA QUÍMICA DE LA TERRA? 3 ESO\nAquest és un itinerari centrat en els continguts de química que es poden treballar al Museu Blau i s'estructura a partir de les tres grans capes del planeta: l'atmosfera, la biosfera i la geosfera. L'apartat de l'atmosfera es treballa amb els recursos presents a l'itinerari "La biografia de la Terra". Les pantalles tàctils de cadascun dels períodes contenen informació audiovisual específica sobre la composició de l'atmosfera i també del seu efecte sobre la vida a la Terra. El coneixement de l'atmosfera actual es complementa molt bé amb el vídeo sobre les capes internes i externes de la Terra en l'apartat de Geosfera. La part de la biosfera comença amb els orígens de la vida i es centra principalment en la química d'algunes funcions dels éssers vius a partir dels vídeos i maquetes que acompanyen l'exposició. A la geosfera, l'itinerari es centra en conèixer les diferents capes internes del planeta i la seva composició, així com en l'observació d'exemplars de roques i minerals. Cal dir que la taula de classificació dels minerals segueix una ordenació moderna proposada per Nickel i Strunz l'any 2001. En aquesta vitrina es poden trobar peces que poden servir per a exemplificar la taula periòdica d'elements.\nLA BIOGRAFIA DE LA TERRA Inicis de la Terra\nEs desenvolupa la primera atmosfera. El perquè d’un planeta blau.\nArqueà La Terra és habitada pels bacteris: fotosíntesi del sofre. La revolució de l’oxigen: fotosíntesi de l’oxigen. La crisi oxigènica.\nPaleozoic inferior Es produeixen importants canvis climàtics.\nPaleozoic superior Augment de l’oxigen atmosfèric.\nMesozoic Comença un efecte hivernacle acusat.\nCenozoic El futur de la Terra està condicionada pel sol.\nOrigen químic de la vida\nLA BIOGRAFIA DE LA TERRA Arqueà\nEl començament de la vida, un fenomen extraordinari.\nLA BIOGRAFIA DE LA TERRA Proterozoic\nOrbitolina sp. Apareixen els protists.\nReceptors de senyals\nANIMALS Acció i reacció\nReconeixement de l’entorn: receptors de senyals. Sistemes de relació i control.\nLa cèl·lula vegetal: respiració de dia i de nit. La fotosíntesis: energia verda.\nQuímica dels éssers vius\nALGUES Un grup heterogeni\nMaqueta del cloroplast d’un cloròfit: vídeo de la peça. Quins grups incloem dins les algues?: tipus d’algues.\nMICROBIS El món dels microbis Metabolisme i creixement: maqueta d’una diatomea: vídeo de la peça.\nEls organismes més abundants Els microbis a la biosfera. Maqueta d’Emiliania huxley: vídeo de la peça reguladors del clima.\nComposició de les capes del planeta\nMaqueta de les capes de la terra. Estructura de la terra: esquemes sobre les capes.\nROQUES I MINERALS Roques i minerals Maqueta d’Aragonita: vídeo de la peça: viatge a la formació de l’aragonita. Estudis: la duresa i l’escala de Mohs.\nGeosfera Classificació dels elements Elements del futur\nROQUES I MINERALS Classificació dels minerals Exemplars de coure, or, plata, sofre, bismut...\nROQUES I MINERALS Elements del futur Aplicacions dels nous materials.\nBiografia de la Terra\nGuia didàctica 'Planeta Vida'\nEl Museu Blau és una de les seus del Museu de Ciències Naturals de Barcelona juntament amb el Jardí Botànic, El Laboratori de Natura (Castel...