Així és l'escola que impulsa la creativitat dels nens - BBVA Aprendemos Juntos : BBVA Aprendemos Juntos\nAixí és l’escola que impulsa la creativitat dels nens\n· Investigador de la universitat d'Oxford\nDiu que no té una bola de vidre, però afirma que "els professors i les escoles del futur ja existeixen, tot i que no en nombre suficient". En Cristóbal Cobo és investigador associat de l'Institut d'Internet de la Universitat d'Oxford i director del Centre d'Estudis Fundació Ceibal (Uruguai) a més de col·laborador de la Xarxa Global de Recursos Educatius Oberts de la UNESCO. En Cobo és una referència internacional en innovació, tecnologia i aprenentatge. Ha estat distingit pel Consell Britànic d'Investigació Econòmica i Social. És coautor dels llibres "Planeta Web 2.0" i "Aprenentatge Invisible". En el seu últim llibre "La innovació pendent" (2016) analitza els reptes de l'educació i l'aprenentatge en aquesta societat en permanent transformació. Per en Cobo, l'escola i la llar són els escenaris més importants pel desenvolupament de la creativitat dels nens\nAules, professors i estudiants del futur.\nAixí és l'escola que impulsa la creativitat dels nens\nSergio Calvo. M’agradaria començar amb una pregunta molt directa sobre l’aprenentatge invisible de què parles als teus llibres. Tu dius als teus llibres que, per pensar en els canvis que s’acosten en educació, és fonamental pensar en l’aprenentatge invisible. Però a quins canvis et refereixes? Què és això de l’aprenentatge invisible?\nCristóbal Cobo. Nosaltres sabem més del que podem dir. I diem més del que podem escriure. En els processos de transferència del coneixement a llenguatges diferents es perd molt de coneixement. Amb la diversificació de canals digitals, es valoren certes formes de coneixement i, de vegades, certs coneixements tàcits s’ignoren. Certs tipus d’habilitats queden una mica subjugades. Els sistemes educatius, tradicionalment, han valorat algunes formes de coneixement que són les que fàcilment es poden verbalitzar en un codi, en una base de dades, en un diccionari. Però hi ha altres formes de saber que moltes vegades estan relacionades amb la pràctica, amb l’experiència. Que moltes vegades s’adquireixen en espais informals. No són sempre reconegudes per sistemes formals d’educació. Tanmateix, i aquí hi ha la ironia, es valoren enormement més endavant, en la vida professional. Hi ha una tensió entre les coses que ens ensenyen i les coses que fem servir a la vida, i cal reduir aquesta bretxa. Quines coses s’han de canviar? Una sèrie de coses. Allò més important, quan es pensa en canvis, és pensar-hi en tres-cents seixanta graus. Canvis integrals, no només una innovació en alguna cosa puntual. Hem de trobar una forma distinta d’entendre l’educació. Una educació que dialogui més amb els aprenentatges informals, una educació que valori tant el coneixement explícit com el tàcit. Una educació que també valori el saber fer. Em sembla que això té relació amb una forma d’educació que reconeix formes molt antigues d’aprendre. Jo penso que pot ser, per suposat, amb la tecnologia, però les tecnologies no són una condició sine qua non per innovar en educació.\nSergio Calvo. Sí, és veritat. Jo sempre dic que tecnologia sense pedagogia és igual a un conjunt buit que serveix per ben poc. Si t’entenc bé, hem de fer més autoaprenentatge, hem de desaprendre el que hem après per recuperar la manera com apreníem abans que el sistema educatiu estigués tan formalitzat.\nCristóbal Cobo. Sí, sens dubte. Jo crec que avui dia comptem amb grans possibilitats d’accés a continguts, a informacions, i això ens porta a repensar quines coses és important retenir i quines coses és important, potser, substituir. És a dir, avui dia, és tan important recordar algunes dades que podem portar a la butxaca? Potser podem centrar aquesta atenció, aquest entrenament, aquesta formació, en el desenvolupament de certes capacitats més adaptables per aprendre a aprendre. Què és aprendre a aprendre, que tant es menciona? És desenvolupar certes capacitats personals, que també es poden desenvolupar de manera col·lectiva, que ens permetin dissenyar una ruta d’aprenentatge pròpia, independentment de si ets a l’escola o a la universitat, d’una manera que puguem continuar aprenent tota la vida. Això implica tenir unes eines que no són tant tecnològiques, sinó més aviat d’ordre cognitiu, que ens permetin, quan s’adquireixi un coneixement, portar-lo a diferents contextos. Això té relació amb l’autoaprenentatge, amb la metacognició\n"La Creativitat és veure problemes que altres no han vist. Combinar idees per resoldre un problema i ser capaç de combinar disciplines i contextos per trobar una solució"\nSergio Calvo. Has dit “autoaprenentatge”, un concepte molt interessant. Però els que, com jo, som professors i som a l’aula, quan intentem que els estudiants, als quals m’agrada anomenar estudiants i no alumnes perquè es responsabilitzin del seu autoaprenentatge, moltes vegades ens trobem frens perquè això suposa un canvi cultural important, tant pels professors i mestres com pels estudiants mateixos. I tinc la sensació que, de vegades, els estudiants no estan preparats per enfrontar-se a l’autoaprenentatge, que és tan necessari. Tu què en penses?\nCristóbal Cobo. Llavors, el sistema educatiu encara té una responsabilitat més gran de generar els canals per fer-ho possible. No existeixen fórmules màgiques, però sabem que, en aquest procés de formació, com més contrastos hi hagi entre la teoria i la pràctica (és a dir, els espais on té lloc la vida real, l’aplicació de coneixement), més interessants són les experiències d’autoregulació del subjecte que està en procés d’aprenentatge. Recorda el teu primer dia de feina. Eres una esponja que absorbia coneixement, informació per tots els porus. Alguna cosa passa, quan entrem en dinàmiques de rutina, que comencem a bloquejar la capacitat d’absorció. El que jo crec és que, per estimular l’autoaprenentatge, una de les coses més importants és assegurar-nos que els estudiants puguin dialogar els plans curriculars, els continguts “enciclopèdics”, amb altres sabers i experiències que van més enllà de l’aula. I això és fonamental. I no només és important, sinó que a més, comporta un altre repte. No només hem de valorar els coneixements, sinó també les habilitats, que són difícils de mesurar, però que sabem que són molt importants.\nPer estimular l'"autoaprenentatge" és fonamental que els estudiants entrin en contacte amb sabers i experiències que vagin més enllà de l'aula. On no només es valorin els coneixements, sinó les habilitats\nSergio Calvo. Dius que, d’una banda, les habilitats i competències són tant importants o més que els coneixements. Històricament, l’ensenyament s’ha centrat molt en una educació memorística i en els coneixements. I ara, en entorns diferents, més tard en parlarem, als quals estem acostumats, un estudiant pot dur a terme el seu propi autoaprenentatge i desenvolupar habilitats d’una manera més natural i menys reglada del que ens té acostumats el món educatiu. Correcte?\nCristóbal Cobo. Absolutament. L’educació té un procés pendular. De vegades s’entusiasma amb els coneixements i, en altres moments de la història, a començaments de segle, per exemple, hi havia molt més interès en saber fer que en saber conèixer. Avui dia veiem que cal un bon equilibri. No és suficient tenir a l’oficina o a la vida un ciutadà superdotat en cert saber si és una persona incapaç de treballar amb altres. Si és incompatible amb la feina en equip. Hem de buscar un equilibri millor i, avui dia, la discussió en educació va en aquesta línia de com trobar un equilibri millor entre les habilitats cognitives i les habilitats socioemocionals.\nSergio Calvo. Aquest autoaprenentatge del qual parles em porta a una altra reflexió. Penso si, en un futur, potser molt proper, anirem cap a un aprenentatge molt més ubic en què es podrà aprendre gairebé on es vulgui, quan es vulgui i com es vulgui, i aquí les tecnologies tindran molt a dir, ja que, probablement, l’aula o el centre educatiu, l’escola, l’institut, la universitat, tal com els coneixem avui ja no tindran sentit.\nCristóbal Cobo. L’aprenentatge sempre ha sigut ubic. Sempre aprenem de la suma de moments. Una cosa que vas veure a classe, una cosa que vas veure en una pel·lícula, una cosa que et va comentar algú en qui confies… El procés d’aprenentatge és connectar l’experiència amb la novetat. I, en un procés de simbiosi, anem adquirint nous sabers i habilitats. Amb aquesta lògica, quan aprenem? Quan el professor fa classe o quan anem en autobús i veiem un vídeo o llegim una nota sobre un tema? Segurament la suma de totes aquestes coses. Ara bé, avui dia, la discussió que planteges és ben interessant. Té sentit anar a un lloc per aprendre? Fixa’t que la Comissió Europea, la dècada passada, el dos mil vuit, l’Institut de Prospectiva Tecnològica va anunciar que, l’any dos mil quinze, la meitat d’estudiants de secundària deixarien d’anar a l’escola perquè no seria important. I l’any dos mil vint, gairebé no quedarien escoles de secundària. I veiem que les dates ens diuen que no és així. Per què? Perquè no hi ha accés a la informació? Segurament no. Ja tenim molta més informació que els nostres pares i avis. L’escola o la secundària compleix moltes més funcions a banda de la de transferir informació. És un espai de socialització, de construcció de ciutadania, de definició d’identitat, d’expressió d’amistats, de moltes més coses. El que podem fer, tal vegada, i en això sí que coincideixo absolutament, és repensar a què dediquem aquest temps. Et posaré un exemple proper, però no idèntic: les biblioteques. Moltes biblioteques dels Estats Units s’han adonat que els estudiants o lectors van a les biblioteques i ja no consulten llibres. O gairebé no consulten una part importantíssima de l’estoc de llibres que tenen. Què han fet? Han fet una anàlisi i han dit: “Del cent per cent dels llibres que tenim, el vuitanta per cent els demanen una o dues vegades cada any. Els traurem d’aquí i els portarem als afores de la ciutat. I, quan algú els demani, els hi portarem el dia següent. I farem servir tot l’espai que alliberarem com a espai de socialització”. Un lloc que s’assembla a una cafeteria en el qual els estudiants treballen i llegeixen en digital. És a dir, repensar l’espai per valorar millor les possibilitats. Jo crec que l’escola i la universitat estan en aquest procés. No sé si a la velocitat que volem, però, per fer-ho, cal entendre que el valor d’allò cognitiu ha d’estar ben equilibrat amb allò socioemocional, amb allò social.\n"Les escoles han de tenir finestres més grans i portes més amples. No només per portar la societat a l'escola, sinó per portar l'escola a la societat"\nSergio Calvo. M’agrada molt això que dius, perquè també em dona noves idees. D’una banda, no creure que som endevins i dir: “Mare de Déu, canviarà alguna cosa i ho substituirà tot”. Recordo que es deia allò que el cine… Que la televisió mataria el cine, Internet mataria la televisió… I, de sobte, sembla que ens trobem en un entorn en què els centres educatius desapareixeran. Jo coincideixo amb tu que no és així, però que és fonamental repensar què farem entre aquestes quatre parets. I, fins i tot, si aquestes quatre parets han de ser de formigó o, potser, per buscar una metàfora, han de ser de vidre perquè ens puguem veure més els uns als altres. Però estem molt acostumats a ensenyar d’un a altres en lloc d’aprendre amb altres, que és cap on hauríem d’anar. Em sembla que amb això les noves tecnologies ens poden ajudar molt. Com veus tu aquest aprenentatge col·laboratiu?\nCristóbal Cobo. En primer lloc, coincideixo absolutament. Les escoles haurien de tenir finestres més grans i portes més amples. No només per portar la societat a l’escola, sinó per portar l’escola a la societat, reduir aquestes bretxes. Tant és així que a la universitat ho anomenem “claustre”, un espai de tancament. Això ha de canviar de manera radical. D’altra banda, tu parles d’estructures col·laboratives. Durant la dècada passada això s’anomenava arquitectura de la participació. I avui dia comptem amb una enorme quantitat d’eines per això. Alguns llibres diuen: “La persona més intel·ligent de l’aula és l’aula”. Un lloc on tothom pugui transferir coneixement. Quan s’investiga sobre l’impacte de la tecnologia en els processos d’aprenentatge, els resultats són força desiguals. En alguns llocs es mostra que hi ha millores, en altres que no, i en la gran majoria de casos hi ha zones grises. Però hi ha investigacions de John Hattie, per exemple, que mostren que quan hi ha diverses persones que treballen en equip, que es recolzen en la tecnologia o es potencien amb ella, la tecnologia té un valor fonamental. Llavors, és interessant. Perquè la cosa menys valuosa és la tecnologia. És l’espai de construcció de sabers amb altres. Nosaltres som animals eminentment socials. Llavors, en la mesura en què tenim possibilitats de transferir, d’escoltar, de veure’ns, hi ha possibilitats d’aprendre. No fa gaires dies, l’OCDE va presentar els resultats de la seva última resolució de proves de manera col·laborativa. I els resultats són superinteressants. En primer lloc, diu que les habilitats cognitives no són transferibles immediatament a habilitats socials. És a dir, són tipus d’habilitats que es desenvolupen en entorns i circumstàncies diferents. De nou, no en tenim prou amb setciències, ens calen persones amb capacitat d’empatitzar i de posar-se en el lloc de l’altre. En segon lloc, diu que les dones, les nenes, tenen molta més capacitat de treball col·laboratiu. Interessant. En tercer lloc, diu que en els espais en què els sistemes educatius posen molta èmfasi en les activitats físiques, educació física i esport, hi ha una correlació alta amb les capacitats de col·laboració. I, finalment, l’aspecte més interessant en l’època actual: Els nens que no són immigrants i que estudien en escoles amb immigrants tenen més correlació amb l’acompliment de la col·laboració. És a dir, en espais de diversitat, els subjectes que aprenen i es troben en espais d’adaptació estan en millors condicions per treballar en un món global. Tots aquests elements ens mostren que hem de recalibrar les prioritats dels sistemes educatius per donar lloc a la col·laboració, fonamental al món que s’acosta.\nEn espais de diversitat, els subjectes que aprenen estan en millors condicions per treballar en un món global. Cal tornar a calibrar les prioritats dels sistemes educatius per donar espai a la col·laboració\nSergio Calvo. A la nostra universitat estem força obsessionats amb crear espais que facilitin aquest aprenentatge col·laboratiu del qual em parles. Com t’imagines tu aquesta aula del futur?\nCristóbal Cobo. Si tingués una bola de vidre, no seria aquí, però puc explicar-te coses que he estudiat i em semblen interessants. Et mencionaré tres experiències que a mi em donen pistes sobre com podem imaginar-nos l’escola. Una és a Suècia, l’altra a l’Índia i la tercera als Estats Units. La primera, a Suècia, s’anomena Kunskapsskolan. És un nom difícil. El que fan és que l’estudiant negocia amb un docent una sèrie de tasques. L’estudiant aprèn pel seu compte. Si es perd, té els docents a prop. Llavors, revisa cada certs dies. Tota l’èmfasi es posa en l’aprenentatge autodirigit. I, després, hi ha una posada en comú, treball en equip amb els estudiants. Això s’ha multiplicat i s’ha replicat a l’Índia i a Anglaterra. Un altre exemple interessant a l’Índia, al sud, a prop de Bangalore, s’anomena Agastya. A un empresari, un banquer, se li va acudir desenvolupar una espècie de centre d’innovació científica per nens de baixos ingressos. Què fan? Van a buscar els nens amb autobusos a diferents pobles de la zona i els porten allà, on treballen amb científics en laboratoris. Desperten la curiositat dels nens. Desperten la capacitat de fer-se preguntes que no s’havien fet. Juguen amb magnetos. Al contrari dels museus, que diuen: “No es pot tocar”, aquí és: “Sisplau, toca tot el possible”. Experimenten i desperten un munt d’interessos en nens els pares dels quals no saben ni llegir ni escriure i que ara guanyen premis de l’Acadèmia de la Ciència. Ha tingut tant d’èxit que al final d’aquesta dècada hauran prestat servei a cinquanta milions de nens. A l’Índia tot és gran. El tercer exemple es diu High Tech High. Es troba a San Diego, als Estats Units. És una escola de secundària molt popular. Hi poden entrar nens de qualsevol estrat econòmic, no han de pagar, però han de ser escollits. Per què és tan atractiu? Perquè l’estudiant i el docent són concebuts com dissenyadors. Es presenten problemes rellevants per la comunitat i els nens i els docents han de treballar en equip per explorar possibles solucions mitjançant tots els sabers disciplinaris. I per què és interessant i està connectat tot això? Perquè no hi ha divisions d’aules. Tots els panells són modulars, es poden moure de manera molt flexible. I allà tenen també una cosa semblant a l’experiència de l’Índia, el lema que diu: “No pots jugar a cap videojoc que no hagis creat aquí”.\nSergio Calvo. Això dels panells modulars em sembla molt interessant. És com una metàfora d’allò que tenim al cap. Aquests panells modulars per modular-nos i adaptar-nos a allò que ha d’arribar. És realment interessant. Centrem-nos ara una mica en la tecnologia. Com es poden fer servir els avanços tecnològics de què disposem en aquest moment dins l’aula amb els estudiants?\nCristóbal Cobo. Et respondré a la pregunta primer a nivell conceptual i després amb un exemple. Hi ha, com a mínim, tres maneres d’entendre d’ús de la tecnologia a l’aula. Una és: Les noves tecnologies amb pedagogies velles. És a dir, nous aparells per fer coses velles. Ho veiem a moltes escoles del món. Hi ha un segon nivell que és fer servir les noves tecnologies per fer millores incrementals. Si, en lloc de mostrar el cos humà en una imatge amb dues dimensions, ara el mostrem en una volumetria, hi ha una millora de l’experiència. Les investigacions ens mostren que no hi ha una millora substantiva en els processos d’aprenentatge amb aquest tipus d’estadis. I hi ha un tercer nivell, que és molt interessant pel que fa a la pedagogia i, potser, una mica avorrit pel que fa a la tecnologia: quan es generen transformacions en la relació docent i estudiant. Per exemple, quan hi ha estudiants de països diferents, amb llengües diferents, que negocien per videoconferència un concepte i construeixen alguna cosa de manera remota i conjunta. De nou, des de la tecnologia no és tan fascinant. Des de la pedagogia, és enormement valuós. La capacitat de comunicació, col·laboració, lideratge, negociació, segones llengües, etcètera. Ara anem a un exemple concret. A l’Uruguai, on jo treballo, tots els anys es convoquen grups de joves de primària i secundària perquè pensin en solucionar amb eines de robòtica (sensors, sistemes de programació, sensors fisicoquímics) problemes rellevants per la comunitat. Aquest any van fer una convocatòria i van definir dos problemes seriosos: l’aigua i les energies renovables. Llavors s’aconsegueix que tot un sistema educatiu pensi en possibles innovacions. Els nens de primària fan diagrames molt bàsics de fluxos d’aigua i els nens més grans fan sistemes d’extracció d’aigua reals en pous. Què aconsegueixes amb això? Aconsegueixes connectar l’escola amb altres experiències, aconsegueixes connectar disciplines diferents, fas que el docent no només ensenyi, sinó que també aprengui, el treball en equip… Desenvolupes moltes habilitats suaus. La tecnologia és important, però té un paper secundari, allò més important és tot el procés creatiu. És un bon exemple per pensar.\nSergio Calvo. És un exemple fantàstic de tecnologia aplicada com s’ha d’aplicar. Jo sempre dic que amb la tecnologia hem de ser molt prudents per no deixar-nos arrossegar pels focs artificials. Com veus tu que la intel·ligència artificial de la qual es parla tant i aquests llenguatges naturals es puguin implementar en el món de l’educació?\nEn el procés d'aprenentatge la tecnologia és important però juga un paper secundari. El que importa és el procés creatiu\nCristóbal Cobo. Les coses que passen amb la intel·ligència artificial són realment impressionants. La capacitat del programari d’aprendre, de reconèixer text, imatges, àudio, és realment… Suggereix un futur molt diferent al que vivim. Tanmateix, jo he tingut la possibilitat de treballar força prop de la gent de Watson, d’IBM. Em reuneixo amb ells, més o menys, cada sis o vuit mesos. I, si be m’agrada molt allò que fan, falta molt de recorregut perquè aquesta tecnologia es converteixi en dispositius que ens ajudin a aprendre millor. Ens poden ajudar a fer altres coses, a estalviar temps i esforç, però les persones no aprenem només amb dades i reforç, sinó amb estímuls emocionals. No estic segur que ja s’hagi arribat enlloc en aquesta línia. Tanmateix, aquest és un bon moment per pensar-nos com a persones. És un moment en què les màquines es fan més intel·ligents, és un bon moment per dir: “Quines coses hem d’aprendre? Què ensenyem als quin no són màquines?”. Llavors, el que m’agrada a mi d’aquesta discussió és que ens torna a l’essència d’humans. La capacitat de compartir, de col·laborar, d’empatitzar, de sentir amb els altres, tenen un paper fonamental perquè no són capacitats que les màquines puguin construir i, en aquest sentit, una vegada, més la tecnologia punta ens torna les velles preguntes de com fer una educació més humana.\nSergio Calvo. M’agradaria parlar d’un concepte que, d’alguna manera, està lligat amb la tecnologia, però no és tecnologia. És el concepte de la creativitat. Permet-me que t’expliqui una anècdota. Tinc un fill de cinc anys, en Marcos, i quan tenia tres anys i començava a pintar els dibuixos, pintava, per exemple, un tren i sempre se sortia de la línia. Pintava així, però ell estava molt orgullós dels seus dibuixos. Ara que té cinc anys, pinta fantàsticament bé i mai se surt de la línia, fa servir bé el colors… Això ho ha après a l’escola. I quan anava a parlar amb els mestres i els deia: “Home!”. I em deien: “Els límits són importants. La disciplina”. I jo deia: “Però potser no són conceptes contradictoris”. Perquè en aquest viatge, tinc la sensació, i aquí és on volia arribar, que en Marcos ha perdut l’espontaneïtat i creativitat de sobrepassar les línies. Jo penso que, en aquest entorn tecnològic, la creativitat és molt important. M’agradaria saber què entens tu per creativitat, com visualitzes la creativitat. I una altra pregunta: Hem parlat d’aprenentatge invisible. Aquesta creativitat es pot ensenyar i s’ha d’ensenyar a l’escola? O hauria de ser una creativitat apresa per aprenentatge invisible?\nAra que les màquines es fan més intel·ligents ens preguntem: què hem d'aprendre? La capacitat de col·laborar, d'empatia, de sentir amb els altres, són fonamentals. Són capacitats que les màquines no poden construir\nCristóbal Cobo. Entesos. Per mi la creativitat és veure problemes que altres no han vist. Combinar idees per resoldre un problema i, bàsicament, ser capaç de combinar disciplines i contextos que no necessàriament dialoguen per trobar-hi la solució. A algú se li va ocórrer que els vehicles estaven gairebé buits i la gent anava a l’oficina amb el vehicle buit. I altres persones esperaven durant molta estona l’autobús. I algú va veure en aquest vehicle amb tres seients buits una oportunitat, un problema que altres no havien vist. I passa el mateix amb moltes habitacions buides a les cases de la gent. I un altre va dir: “Hi ha algú a qui li agradaria allotjar-se aquí”. Veure un problema que els altres no han vist com un espai de creativitat. Ara, on és el repte? Avui dia, en entorns d’abundància d’informació, pot semblar que patim d’un altre problema, una espècie del que jo anomeno ignorància digital. És a dir, en entorns hiperconnectats, summament rics en diversitat d’informació i oportunitats, ens limitem a parlar amb aquells que pensen d’una manera semblant a la nostra, ens limitem a consumir sempre els mateixos canals, interactuem només amb els dispositius que estan d’acord amb allò que pensem i reduïm l’enorme oceà d’oportunitats a coses molt limitades. Aquí és fonamental això que tu menciones, que té relació amb com ho fem per trencar els límits. La creativitat sempre es genera a les vores, en l’escassetat, en la dificultat, en les problemàtiques, en els nous reptes. I penso que l’escola pot ajudar a apropar aquestes vores quan hi ha possibilitats de convertir-la en un laboratori, en una incubadora, en un espai d’emprenedoria. Pot ser una emprenedoria social. Per anar i empènyer una mica el límit i veure com treure d’on no necessàriament s’esperava que n’hi hagués. Aquí és on podem tornar a ratllar el dibuix de la línia del tren més enllà de les vores. Però no necessàriament passarà a l’aula. Els usos més interessants, amb més desenvolupament d’habilitats digitals, segons investigacions internacionals, ocorren a casa. No hem de pensar que l’ús de la tecnologia en l’educació serà només en espais formals, sinó que construir ponts amb altres instàncies és fonamental.\nSergio Calvo. Ja sé que abans m’has dit que no tens una bola de vidre per endevinar el futur, però imagina’t que en tenim una aquí al davant per un moment. Si la poguessis mirar i poguessis veure el futur, com t’imagines el perfil del mestre, del professor, del segle vint-i-dos?\nCristóbal Cobo. Jo crec que el futur ja és aquí, però està mal distribuït. Penso que ja tenim professors del futur. I, probablement, nosaltres també en vam tenir. La pregunta és si n’hi ha una quantitat suficient. La literatura sol suggerir que el docent no ha de ser el centre de la transferència de coneixements, sinó un facilitador. I em sembla bé, però podem anar una mica més enllà. A mi m’agrada la idea de pensar en el docent com quan pugem a un vaixell per fer un viatge llarg. O com quan hem de pujar a una muntanya i caminar per molts senders. Com el concepte del xerpa. Quan puges una muntanya molt gran, el xerpa no t’agafa en braços. El xerpa no et diu exactament com esquivar cada pedra, però t’orienta. Si caus, t’ajuda a aixecar-te i et dona una empenta. Què significa això a l’aula? Segurament, el docent no et donarà necessàriament a la mà cada contingut, però t’ha d’ajudar a enfrontar-te a resoldre els conflictes cognitius que avui dia ocorren en un entorn d’abundància enorme d’informació. Internet està ple de conflictes cognitius. Internet és la pregunta, no la resposta. El docent t’ajuda a connectar això. No només a seleccionar els continguts, sinó a reflexionar sobre les contradiccions de la vida real. Així m’ho imagino, un docent que aprèn. Un docent que ensenya, però que també aprèn i que genera una estructura molt més horitzontal i molt menys autoritària. El docent no ha de tenir totes les respostes necessàriament.\nInternet és la pregunta, no la resposta... El docent no ha de tenir necessàriament totes les respostes\nSergio Calvo. El docent no les ha de tenir necessàriament, és cert. I l’estudiant? Com l’imagines també en aquest segle vint-i-dos? Com és el perfil del prototipus d’estudiant del segle vint-i-dos?\nCristóbal Cobo. Penso en el viatge. Me l’imagino com una persona que està preparada per fer un viatge per la selva o un viatge en alta mar. Que compta amb algunes eines, algunes brúixoles, metodologies, però que, sobretot, té set de coneixement. I set de coneixement significa buscar preguntes, no només les respostes per l’examen. Té relació amb anar més enllà del que t’ensenyen. I, com diu Siemens, intentar connectar el currículum amb altres coneixements. En la possibilitat d’aquesta simbiosi, de connectar dos punts, hi ha l’aprenentatge, es pot transcendir l’educació formal. I això és el que m’agradaria veure en les noves generacions. Exploradors, arquitectes de coneixement, més enllà de qualsevol saber disciplinari que tinguin.


El 70% dels espanyols no fa els cinc àpats recomanats al dia - Rubí Informa!\nInici » Notícies » Notícies Generals » Sanitat » El 70% dels espanyols no fa els cinc àpats recomanats al dia\n1 Juny 2015 a 09:00\nEl 70% dels espanyols no fa els cinc àpats recomanats al dia\nEl 90% no realitza un esmorzar complet\nEl pla // Imatge del web de Nestle\nEls resultats del II Observatori Nestlé d’Hàbits Nutricionals i Estil de Vida de les Famílies desvetllen que 7 de cada 10 espanyols consideren que s’alimenten adequadament, però les dades demostren que el 70% dels espanyols no realitzen els cincs àpats recomanats al dia i el 90% no fa un esmorzar complet o no esmorza.\nA més, els resultats mostren que existeixen importants diferencies entre la percepció i la realitat dels nostres hàbits nutricionals. Els espanyols es saltant principalment la ingesta de mig matí i el berenar. Un 48% dels que no prenen res a mig matí afirma que és perquè no té la costum, un 35% perquè no té gana i un 16% perquè no té temps. En relació al berenar, les excuses són quasi les mateixes, un 52% diu que no ho fa perquè no te la costum i un 39% perquè no té gana. Només el 30% realitza els cincs àpats recomanats al dia i un de cada sis es sala un dels tres àpats principals.\nSegons les dades obtingudes, els espanyols aproven en activitat física i en tems de descans però en qualitat de son. Més del 60% realitza alguna activitat física a part de caminar. Cal destacar, quasi el 50% dels enquestats camina 30 minuts o més al dia, tot i que, més del 40% de les dones entrevistades no realitza cap activitat física de forma regular.\nPer altra banda, el 83% no es prepara adequadament per anar a dormir perquè prioritza la utilització de dispositius electrònics per davant d’altres activitats recomanables per assegurar una bona higiene de son com son la lectura, la música o mantenir la conversació.\nL’estudi destaca també la hidratació. Un 82% dels espanyols afirma que consumeix la quantitat d’aigua adequada, un 73% no ingereix els 8 gots diaris recomanats. Les excuses més utilitzades són; “no tinc set”, “m’oblido de veure” o “em tinc que obligar”. Aquesta falta de consciència és especialment remarcable en els joves.\nEls resultats demostren que la planificació i els costums adquirits constitueixen un aspecte essencial per aconseguir portar una vida saludable. Emmarcat en 10 compromisos nutricionals. Nestle ha posat en marxa el programa La Salud se Entrena, una plataforma amb diferents eines que ajuden a planificar i millorar costums nutricionals i estils de vida, individualment i en família.\n#apat #cinc #costums #dia #diaris #esmorzar #espanyols #hàbits #hidratació #recomanable


October 2019 – F I E T\n12 de October de 2019 12 de October de 2019\nArriba a la #FIET2019 el cèlebre conte musical ‘Pedro y el lobo’ de Serguei Prokofiev, que la companyia andalusa Títeres Etcétera converteix en un… Read More »‘Pedro y el lobo’ de la companyia andalusa Títeres Etcétera, a la FIET\nLa FIET enguany comença a Sant Llorenç! VOLEM TORNAR A SOMRIURE! És per això que aquest diumenge 13 d’octubre a… Read More »La FIET enguany comença a Sant Llorenç! VOLEM TORNAR A SOMRIURE!


02-L'Ermita De Sant Elm - Sóc Sant Feliu De Guíxols\nEs considera que l'Ermita de Sant Elm es va construir al segle XV i que el seu nom li va posar l'abat Bernat de Torroella.\nErmita de Sant Elm cap al 1930.\nRetrat davant l’ermita de Sant Elm durant la restauració promoguda\nper Pere Rius i Calvet, al principi dels anys 20.


Guanyem Badalona demana la pacificació de Francesc Layret tan bon punt es posi en marxa el nou tram de lateral de l’autopista C31 | Guanyem Badalona en Comú\npor Guanyem Badalona en Comú | Oct 8, 2018 | Notícies d'actualitat | 0 Comentarios\nDolors Sabater reclama continuar apostant per polítiques de mobilitat sostenible aprofitant l’obertura al març-abril del nou tram del lateral anunciada avui pel conseller de Territori.\nL’organització municipalista valora positivament l’anunci del Conseller però exigeix al govern local que no abandoni el projecte de carril bici del lateral.\nDolors Sabater amb el Conseller de Territori Damià Calvet


La implicació dels pacients impulsa un nou model de recerca col·laborativa a Catalunya | GAEM\nEM en línia Sala de premsa Contacta Top\tQui som?Equip Objectius El nostre compromís Què fem?Donem suport a la innovació Accions de sensibilització Esdeveniments InnovacióAcceleradora de projectes Projectes en curs Les nostres convocatòries AfectatsEsclerosi Múltiple i Neuromielitis Òptica Cronologia històrica de l’Esclerosi Múltiple Glossari ParticipaIniciatives solidàries GAEM Fes-te voluntari Col·laboraFes-te soci Donacions puntuals Herències i llegats Qui som?Equip Objectius El nostre compromís Què fem?Donem suport a la innovació Accions de sensibilització Esdeveniments InnovacióAcceleradora de projectes Projectes en curs Les nostres convocatòries AfectatsEsclerosi Múltiple i Neuromielitis Òptica Cronologia històrica de l’Esclerosi Múltiple Glossari ParticipaIniciatives solidàries GAEM Fes-te voluntari Col·laboraFes-te soci Donacions puntuals Herències i llegats La implicació dels pacients impulsa un nou model de recerca col·laborativa a Catalunya\nProp de 150 professionals assisteixen a la jornada pionera “Fundacions de Pacients i Indústria biomèdica a Catalunya” organitzada per Fundació GAEM i CataloniaBio\nGairebé 150 professionals, representants d’empreses de biotecnologia, clústers i laboratoris d’investigació i fundacions i associacions de pacients es van reunir el 2 de febrer al Parc Científic de Barcelona per explorar les oportunitats que ofereix un nou model de col·laboració horitzontal entre la indústria biomèdica i els destinataris finals dels tractaments, els pacients. Aquest model, ja introduït a Catalunya per Fundació GAEM (Grup d’Afectats d’Esclerosi Múltiple) s’està desenvolupant amb força a països capdavanters en recerca, com ara els EEUU.\nLa col·laboració afectats-indústria, a més d’empoderar els pacients i fer-los passar a un rol actiu (no “pacient”), presenta nombrosos avantatges per a la indústria i pels investigadors. Per una banda, la implicació activa dels pacients permet detectar necessitats reals no cobertes i accelerar els processos d’investigació. Per altra banda, per als investigadors i la indústria és de molta utilitat conèixer i compartir de primera mà la problemàtica i el dia a dia dels usuaris finals del fruit de la seva tasca.\n“Pacients i indústria s’han de relacionar“ va ressaltar com una de les primeres conclusions de la jornada en Melqui Calzado, Secretari general de CataloniaBio.\nMarta Príncep, CEO de Fundació GAEM, va assenyalar que “el futur de la recerca està en el desenvolupament de nous models de recerca col·laborativa indústria-pacients”.\nTal com va expressar en Luis Ruiz Avila, CEO de Spherium Biomed, “la indústria pot trobar a les fundacions de pacients clients i experiència, validació conceptual, finançament intel·ligent, capacitat prescriptora i accés a pacients”.\nLa jornada ha comptat amb ponències dels responsables de la Fundació Pasqual Maragall, la Fundació Josep Carreras y la Fundació Richi, que ha explicat la seva experiència a Estats Units, un país on l’ecosistema de fundacions compta amb més instruments de financiació i intervenció. Finalment, el Consell Consultiu de Pacients del Departament de Salut va explicar la novedosa tasca que està desenvolupant amb l’objectiu d’empoderar els afectats i promoure la seva participació en l’àmbit assistencial i de recerca.\n3 febrer 2017Leave a commentPost navigationPreviousPrevious post:La implicació dels pacients impulsa un nou model de recerca col·laborativa a CatalunyaNextNext post:#Estamosaesto d’aturar l’Esclerosi MúltipleRelated posts:Com superar els mil reptes diaris de l’Esclerosi Múltiple? #DiaMundialEM15 maig 2017Fundació GAEM publica la Memoria d’activitats i financera 201610 maig 2017Torna Volem Saber, el 25 de maig2 maig 2017Fundacions de pacients que entren en ‘biotech’10 abril 2017La vida amb esclerosi múltiple és como una gimcana vital30 març 2017La FDA aprova Ocrelizumab per al tractament de l’esclerosi múltiple primària progressiva i recurrent29 març 2017


Aquest dimecres comença la preinscripció per al curs 2020-21 :: Ajuntament d'Olot\nAquest dimecres comença la preinscripció per al curs 2020-21\nSOL·LICITUD TELEMÀTICA: del 13 al 22 de maig. Caldrà omplir la sol·licitud que es troba al web del Departament d’Educació ensenyament.gencat.cat. A continuació, s’haurà d’enviar el resguard de la sol·licitud i la documentació necessària (escanejada o amb fotografia) mitjançant un correu electrònic a la bústia oficial del centre demanat en primera opció.\nwww.ime.olot.cat - 972 27 00 49 - ime@olot.cat


El poble | Ajuntament de Susqueda\nServeis, comerç i turisme\nEl pantà ple fins dalt\neTAULER (nou tauler d’anuncis)\nArxius i normatives\nDades de l’estació de Sant Martí Sacalm\nDades de l’estació del Coll\nDades de l’estació de Coll de Condreu\nLa resclosa del pantà de Susqueda fa 135m d'alçada\nLa disposició respon a la general de les Guilleries: espectaculars singleres, calms delimitats pels penya-segats. Aquesta geologia ha propiciat la presència d’abundants jaciments de fòssils i la manifestació externa d’una variadíssima representació arbòrea i animalística: roures, faigs, castanyers, pins, boixos alzines i ginebres, albert d’àligues, merles, corbs, ducs, gralles i esquirols, mentre que pel sotabosc i les prades hi fan vida el senglar, la guilla, el teixó i el conill.\nEl Coll i el pantà de Susqueda des de Sant Benet\nimatge de la Riera de l'Om\nL’aïllament de la contrada, de difícils accessos, amb vestigis d’una cova prehistòrica sota l’espedat del Far o les restes del Castell de Fornils, ha donat a la història un aspecte singular, en la que els fets reals de major o menor importància alternen amb les llegendes i les tradicions romàntiques sobre bruixes i bandolers, evocadores de noms tan rellevant com el Bruixot d’Amer, Joan de Serrallonga o el Fadrí de Sau.\nL'abrupta cinglera del Far, coronada pel santuari.\nEl santuari de la Mare de Déu del Far, situat a 1.123m d’altitud, fa de magnífica balconada sobre les Guilleries des de la qual s’albiren les comarques gironines fins al mar. Pertany a la parròquia de Sant Martí Sacalm i al municipi de Susqueda. És del bisbat de Vic, de la comarca de la Selva i de la província de Girona.\nAl Far s’hi agermanen tres diòcesis, tres comarques i una munió incomptable de devots, de turistes i d’amics.\nEl santuari del Far\n2n CONCURS FOTOGRAFIA DE LES GUILLERIES\nDiumenge, 27 d’agost de 2017, Aplec al Santuari de la Mare de Déu del Far\nDiumenge, 6 d’agost de 2017, 21ena TROBADA D’ACORDIONISTES AL PRAT DE COLL DE CONDREU\nBAN MUNICIPAL PROHIBIT FOCS ARTIFICIS\nACTIVACIÓ PLA ALFA\nIX SUSQUEDA CAMINA, Diumenge dia 21 de maig de 2017\nDilluns, 1 de maig de 2017, Aplec del Santuari de la Mare de Déu del Coll\n© 2017 - Ajuntament de Susqueda


15 anys sense Rocío Jurado. Els Mohedano han celebrat una missa en memòria de 'La més gran'\n15 anys sense Rocío Jurado. Els Mohedano han celebrat una missa en memòria de La més gran\nRocío i David Flores s'uneixen a la seua família per a homenatjar a Rocío Jurado 15 anys després de la seua mort. Rocío Carrasco no ha fet acte de presència\ndissabte, 29 de maig 2021 - 14:46h\n- Provocació o guiny a Rocío Carrasco?\n- L'emoció ha estat el protagonista\nRocío Jurado va morir l'1 de juny de 2006 després de ser diagnosticada de càncer de pàncrees i rebre tractament a Houston. Encara que no serà fins dimecres que ve quan es complesca este trist aniversari, quinze anys sense 'la més gran', en el seu cercle han volgut retre-li homenatge este cap de setmana al qual va ser el seu pilar fonamental i la persona que els mantenia units.\nEls actes en record de l'artista s'estan duent a terme Chipiona, localitat gaditana que va veure néixer a la intèrpret de temes com a Punto de partida, Señora o Como una ola. La primera parada ha estat una missa en el santuari de la Verge de Regla, del qual ella era una fervent devota. Fins a esta església hem vist arribar poc abans de les onze del matí a Rocío i David Flores, Ortega Cano, Gloria Mohedano amb el seu marit José Antonio, Rosa Benito i Gloria Camila, qui esta mateixa setmana donava tots els detalls d'esta jornada tan significativa per a tots els que troben a faltar a la cantant.\nProvocació o guiny a Rocío Carrasco?\nGloria Camila ha sorprés amb un tratge de pantaló i americana rosa, del mateix color que el que duia Rocío Carrasco en la seua docu-sèrie "Rocío Carrasco, contar la verdad para seguir viva", també s'ha dit que el dia d'abans Rocío Flores també lluïa una americana del mateix color. Hi ha qui pensa que és una provocació o guiny a la filla de la més gran.\nEn els voltants d'este temple que es troba a escassos metres de la mar l'expectació era màxima. ja que és la primera vegada que els Mohedano s'ajunten després de l'emissió del documental de Rocío Carrasco en Telecinco. La filla de Rocío Jurado i Pedro Carrasco ha trencat el seu silenci i ha comptat al llarg de dotze capítols els detalls de tots estos moments que han marcat la seua vida. D'esta manera, ha resolt dubtes com el motiu pel qual actualment no té contacte amb els seus dos fills o la causa per la qual es va trencar la seua relació amb la seua família materna. Amb relació a això últim, ha assegurat que considera als seus oncles "còmplices" d'Antonio David Flores.\nL'emoció ha estat el protagonista\nDesprés de la missa en honor a Rocío Jurado, que ha estat oficiada pel Rector del Santuari, Juan José Rodríguez, i retransmesa en directe perquè l'aforament era limitat, els Mohedano s'han desplaçat fins al cementiri on reposen les restes de la Jurado. S'han pres totes les mesures de seguretats pertinents, tots han lluit les mascaretes, negres amb el nom de la cantant brodat al costat d'una clau de sol i la paraula immortal (és el lema de l'homenatge d'este quinze aniversari de la seua defunció). En el Mausoleu dedicat a l'artista, en el qual han col·locat flors, s'han produït moments en els quals l'emoció ha estat protagonista. El fill menor de Rocío Carrasco, David Flores, no ha pogut amagar la seua emoció, no ha pogut contenir les llàgrimes que han brotat dels seus ulls en recordar a la seua iaia i ha trobat consol en les abraçades de la seua germana. Per part seua, Gloria Camila ha estat en tot moment agarrant la mà del seu pare.\nEste homenatge familiar ha conclòs amb una ofrena floral en el monument de l'artista, que està situat en l'avinguda que porta el seu nom i prop de la platja de la Creu de la Mar. Esta obra realitzada per Juan de Ávalos és de bronze i pedra i es troba sobre un pedestal de marbre, en el centre d'una rotonda. Les encarregades de posar uns clavells vermells sobre l'estàtua han estat Gloria Camila i Rocío Flores, que s'han descalçat per a caminar per l'aigua que envolta a la peça. Després d'això s'han fet una foto de família en la qual ha quedat palesa una vegada més la seua unió, encara que també ha remarcat les absències que s'han produït en l'homenatge.\n"Yana Olina es vist de núvia, estarà pensant en boda amb David Bustamante?" "La princesa Leonor celebra la seua confirmació i don Felipe actua com a padrí"\nAntonio David Flores Rocío Carrasco Gloria Camila Ortega Cano Rocío Flores Rocío Jurado Amador Mohedano


Althaia tanca 25 llits a l'estiu i els reobrirà a mitjan setembre - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nAlthaia tanca 25 llits a l'estiu i els reobrirà a mitjan setembre\nEs redueix l'activitat quirúrgica programada no urgent ni preferent pel període de vacances\nfrancesc galindo | manresa 19.07.2016 | 07:49\nL´activitat quirúrgica que no és urgent ni preferent es redueix durant l´estiu arxiu/mireia arso\nLa Fundació Althaia de Manresa ha adaptat els seus dispositius a l'activitat pròpia d'aquesta època de l'any i ha tancat 25 llits de l'Hospital de Sant Joan de Déu, els mateixos que l'any passat, però menys dels que històricament deixava fora de servei. A més, els reobrirà abans per intentar reduir la llista d'espera històrica en intervencions quirúrgiques que arrossega.\n25 llits suposen el 6% de la disponibilitat de llits de Sant Joan de Déu. A l'edifici del Centre Hospitalari es manté la mateixa activitat, i per tant no es modifica el nombre de llits disponibles en aquest període. A Sant Joan de Déu a l'estiu es redueix l'activitat quirúrgica programada no urgent ni preferent. Per aquest motiu, seguint criteris clínics, queden tancats una mitjana de 25 llits.\nAquest dispositiu es mantindrà fins a mitjan setembre, tot i que Althaia ha volgut deixar clar que, "en cas de necessitat, té la capacitat d'augmentar els recursos per fer front a un increment de la demanda".\nIgnasi Carrasco, director assistencial d'Althaia, ha explicat que es tracta d'una reducció que s'aplica cada estiu, però en aquesta ocasió "avançarem una mica la reobertura". Inicialment hi havia previst tornar a obrir els llits tancats a final de setembre però s'ha optat per fer-ho a mitjan mes, el 16 de setembre.\nSegons el director assistencial d'Althaia, es tracta de llits quirúrgics que queden sense activitat perquè l'activitat quirúrgica programada es redueix durant l'estiu perquè els professionals fan vacances. Una altra circumstància que es dóna és que per a l'activitat quirúrgica no urgent hi ha ciutadans que tampoc volen que els coincideixi amb el període estival. Carrasco ha afirmat que tant aquest estiu com l'anterior "estem tancant menys llits que el que fèiem històricament per donar sortida a la llista d'espera quirúrgica". Althaia ja va tancar l'estiu passat 25 llits a l'Hospital de Sant Joan de Déu, 5 menys que l'any anterior. Tots relacionats amb l'activitat quirúrgica programada, que els mesos de juliol, agost i setembre baixa.\nEl 2014 es van tancar llits a Sant Joan de Déu i també al Centre Hospitalari, però ja el 2015 la mesura d'estalvi només va afectar Sant Joan de Déu, ja que des de principi d'any totes les operacions quirúrgiques es van traslladar a Sant Joan de Déu i al Centre Hospitalari es va deixar d'operar.


« Insects: Biggest! Littlest! by Sandra Markle Show-Me Bugs by Michael Reinke »\nThis entry was posted on February 6th, 2012 at 09:51:00 am by Donna Brunet and is filed under Insects.


Referència / 1447\nPreu / 800 €\nMetres 74 m²\nLocal ideal per oficines de 74m2 construits dels quals 64m2 són útils amb porta automatitzada i gran finestral, local molt lluminós amb lavabo. Es troba ubicat a la plaça Antoni Pujadas. Preu 800€ + I.V.A. - I.R.P.F. al mes amb l'IBI inclòs. Els subministraments, llum i aigua estan donats d'alta i es procedirà a fer el canvi de nom. Es demanen 2 mensualitats de lloguer de fiança. El local té aire condicionat.


L'empresari que valorava les ONG diu que des de Cooperació li demanaven modificar les puntuacions - À Punt\nL'empresari que valorava les ONG diu que des de Cooperació li demanaven modificar les puntuacions\nAquest dijous han declarat els tres últims acusats que no van arribar a cap pacte amb les acusacions del cas Blasco.\n30 de maig 2019 - 17:53\nEn la setena sessió del juí del cas Blasco, aquest dijous declaren els tres últims últims acusats dels que no han arribat a cap acord amb les acusacions. El primer a fer-ho ha sigut l'empresari Luis Castel, responsable de les empreses que s'encarregaven de les avaluacions externes i de puntuar les ONG i els projectes, per a rebre les ajudes convocades per la Conselleria de Solidaritat, en les diferents modalitats. Segons ha contat a la sala, l'avaluació i l'adjudicació corresponia a la Conselleria, i l'exresponsable de Cooperació, Marc Llinares, li demanava que modificaren les puntuacions i que li va presentar el seu cunyat per a elaborar el projecte de l'hospital d'Haití.\nL'acusació considera que les avaluacions fetes per Castel i la seua empresa van faciltar, a les ONG de la trama, optar a les subvencions de la Conselleria de Solidaritat quan la dirigia Rafael Blasco.\nEn l'anomenat cas Cooperació es jutja 24 persones, entre elles l'exconseller Rafael Blasco, pel presumpte desviament de diners públics destinats a la cooperació internacional. Blasco ha estat present a la sala durant les compareixences, però en la sessió anterior es va acollir al seu dret a no declarar i va reconéixer els delictes que se li imputen a canvi d'un pacte amb la Fiscalia.


La Casa dels Joves, un antídot contra l’exclusió | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nLa Casa dels Joves, un antídot contra l’exclusió\nEl centre acull 25 nois immigrants que dormen al carrer\nBarcelona 2 FEB 2018 - 19:41\tCET\nUn jove, a la Casa dels Joves. CONSUELO BAUTISTA\nMohammed té 19 anys i des de fa dos viu al carrer. Dorm en un parc de Barcelona, amb tres amics més. Allí improvisen tendes de campanya, també en les fredes nits d'hivern. Des de fa dos mesos, no obstant això, desdejuna amb un te calent a les mans. També menja, sopa, es dutxa i renta la roba. “Aquí em tracten bé”, explica aquest jove rialler, aficionat percussionista, des del centre Dar Chabab, un espai que acull durant el dia joves migrants en situació de vulnerabilitat, el primer d'aquestes característiques a Barcelona. Mohamed saluda amb afecte Oriol Jané, director del centre, i parla relaxat amb Andrea Urrea, una de les psicòlogues. Una cosa impensable fa unes setmanes, reflexiona aquesta última.\nEl CIE dels nens\nLa Generalitat porta ara als menors estrangers a dormir a l'institut forense\nAdquirir rutines —la higiene, els horaris dels menjars— allunya aquests joves de les “dinàmiques del carrer” i els canvia l'ànim. Són immigrants que van arribar sent menors i que, davant la dificultat de trobar una feina, es van refugiar al carrer. La majoria no supera els 20 anys.\nFins fa poc, Otmane també dormia a la intempèrie. Ara “ha fet el pas”, celebra Jané, i passa les nits en un alberg municipal, encara que segueix acudint al local. “Se sent còmode”, diu el director. Amb ulls caiguts i frases curtes, el jove de 18 anys recorda les 30 hores que va passar aferrat als baixos del camió que el va transportar a Espanya. Fa dos anys que persegueix el seu somni; vuit mesos d'ells, al carrer. Màlaga, Còrdova, Madrid, Sarafossa, Barcelona. Mohamed situa les ciutats que coneix pels centres de menors pels quals ha passat. Otmane radiografia el seu pas pel carrer amb una amarga llista de drogues i combinats que diu haver consumit.\nEl contacte diari entre educadors i psicòlegs és una relació “natural”. Permet, com explica Jané, que els nois expliquin què els hi passa, què els preocupa. És el primer pas perquè “es vinculin” al lloc, comenta Urrea. I ho aconsegueixen, a poc a poc, amb gestos senzills com rentar i doblegar les tovalloles o ajudar a organitzar el Dar Chabab, la Casa dels Joves, que obre de 9 a 21 hores.\nEl tracte dels 19 professionals cap als 25 joves és “molt personalitzat”, segons el director de l'espai, gestionat per la Fundació Sant Pere Claver i les cooperatives Suara i Garbet. El centre va obrir el passat 29 de novembre per donar, en part, resposta als anomenats nens de la cola, que inhalaven aquesta substància en el districte de Ciutat Vella. En els últims anys, l'arribada de menors no acompanyats s'ha accentuat. Si el 2016 n'eren 665, el setembre del 2017 ja havien arribat als 1.116, segons el Síndic de Greuges.\nSense poder treballar ni ajudar a les seves famílies, molts joves pateixen depressió. “Dir que no t'ha anat bé és admetre un fracàs. No ho poden suportar”, revela el director. En el centre, els dos amics juguen al parxís. Al seu costat, uns dibuixos colorits decoren la paret. Un missatge diu: "T'estimo mare". A través de Facebook, Mohamed parla amb la seva. “Li dic que estic bé”. Otamen fa el mateix.


Book Me - Ofir Esposende Portugal - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAv. Antonio Veigo, Fao, Esposende, Portugal, 4740-405 - Veure al mapa\nMés informació sobre Book Me - Ofir\nConvenientment situat a Esposende, Book Me - Ofir és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nBook Me - Ofir ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Transport hotel/aeroport, habitació familiar, caixer automàtic a l'espai, àrea de fumadors són només algunes de les comoditats que fan que Book Me - Ofir sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, balcó/terrassa, aparell de televisió, nevera, forn microones a cada habitació. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen camp de golf (a 3 km) estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Book Me - Ofir.


El Costa Brava Girona Basket és un torneig internacional de bàsquet per a joves promeses que se celebrarà els dies 14, 15 i 16 d’abril del 2022. El torneig reunirà clubs procedents de tot el territori nacional i de fora del país, repartits entre les categories Mini, Infantil i Cadet.\nGirona, Salt, Vilablareix, Quart, Sant Gregori i Platja d’Aro seran les seus d’una competició que té com a objectiu reunir un gran nombre de participants i posar de manifest el gran potencial esportiu que molts jugadors joves tenen. És l’oportunitat que molts jugadors estan esperant i una plataforma per fer un salt a categories o clubs d’alt rendiment sota l’atenta mirada de professionals del món del bàsquet.\nEls pares i mares dels participants no s’hauran de preocupar dels nens durant els dies que duri la competició ja que estaran allotjats entre els hotels Ibis i Ibis Budget; gaudiran de transport gratuït per als desplaçaments del campionat (només equips) i aquells participants que ho necessitin gaudiran de dietes adaptades a les seves exigències alimentàries.\nDISSABTE 16 D'ABRIL


H.U. Rehab Batet\nREHABILITACIÓ DE CASA RURAL, Batet, 2012Estat: en projecteSup. construida: 260 m2Projecte de rehabilitació d'una casa de pagès, per a habitatge.Les necessitats del promotor són tenir un habitatge amb les comoditats actuals, partint d'una casa de pagès enmig de la natura.La idea és aconseguir una planta primera amb una sala d'estar-menjador el més gran i àmplia possible, Aquest nivell ha de ser el principal, i comptarà amb dues habitacions grans, un bany i la cuina. El primer pis gaudeix de les millors vistes de l'entorn, per això es realitzarà una finestra panoràmica unint petites finestres consecutives.Per aconseguir aquesta distribució s'ha de recol.locar i unificar el nucli vertical d'escales, passant d'estar al centre a un extrem de la planta, generant també un buit que relacionarà la planta baixa amb la primera i l'altell.La planta baixa es destina a l'accés i zones secundaries, com són: habitació de convidats amb bany, biblioteca i sala polivalent.A la planta altell es situa un estudi aprofitant les vistes a banda i banda.L'interior mantindrà l'essència dels materials originals, mantenint la pedra vista fins hi tot a l'interior, amb una pàtina blanca per aconseguir més lluminositat, els sostres i paviments de fusta, amb mobiliari fix en blan c per deixar protagonisme a l'estructura i materials originals.


Què s’amaga darrere la història de Rosa Parks?\nEl Nacional. Diumenge, 17 de desembre de 2017.\nLa revolta pacífica (i 5).\nFoto: Lexi Timme.\nBarcelona. Diumenge, 17 de desembre de 2017.\nLa sèrie sobre casos històrics de no-violència (RNV) no seria completa sense parlar del moviment pels drets civils dels afro-americans als Estats Units entre el 1954 i el 1963. A través de tota una sèrie d’accions, entre les quals van destacar el boicot dels autobusos de Montgomery (1955), els «sit-ins» de Greensboro i Nashville (1960), la campanya de Birmingham (1963) i la marxa de Selma a Montgomery (1965), els activistes van extirpar un dels càncers més arrelats als EUA: la discriminació racial.\nLa victòria del moviment no va ser casualitat. Res no es va deixar a l’atzar. Les campanyes de la seva estratègia no-violenta es van caracteritzar per accions ben planificades, generalment preparades amb mesos d’antelació. El moviment a favor dels drets civils als EUA demostra que saber canalitzar la frustració de la gent és tan important com la pròpia frustració.\nTot i que els afro-americans havien estat combatent la segregació racial des del segle XIX, el moviment va aconseguir un grau d’organització sense precedents després de la Segona Guerra Mundial, arran d’un trist succés que va galvanitzar la població afroamericana. El 28 d’agost del 1955, Emmet Till, un vailet de 14 anys va ser brutalment torturat, desfigurat i assassinat per haver flirtejat amb una noia blanca. La seva mort va convertir-se en un assumpte nacional quan la mare de Till va exigir que el taüt del seu fill romangués obert durant la cerimònia funerària. La cara desfigurada del nen va recórrer Amèrica, i el grau de desesperació dels afroamericans va arribar a nivells insospitats quan els assassins del nen van quedar absolts per un jurat blanc, creant un clima de frustració molt elevat.\nUns mesos després, l’1 de desembre del 1955, motivada pel record de Till, l’afroamericana Rosa Parks va encapçalar una de les accions de no-violència més simbòliques del segle XX: va decidir ocupar un seient reservat als blancs d’un bus públic de la ciutat de Montgomery (Alabama). Pel senzill gest de seure va ser arrestada. La imatge de Parks asseguda al bus és potser una de les més conegudes dels moviments de no-violència. El que potser és menys conegut és que la seva acció no va ser una casualitat espontània motivada per un cop de fúria.\nParks no era una ciutadana qualsevol sinó una activista ben entrenada. Era la secretària de la sucursal de la NAACP (Associació Nacional per a l’Avenç dels Drets de les Persones de Color) a Montgomery. Des de la seva posició, havia participat en nombroses accions de protesta contra la segregació racial i havia assistit a cursets sobre relacions racials, on s’havien discutit tàctiques de resistència no-violenta.\nTot i que Parks no va ser la primera persona arrestada per seure en un lloc reservat als blancs, el seu cas va rebre molta més atenció mediàtica. Això tampoc va ser casualitat. Feia temps que la NAACP volia aturar la discriminació racial als busos, però va esperar que Parks fos arrestada per a llançar una campanya mediàtica de gran envergadura. Com va dir Edgar Dixon, el president del NAACP a Montgomery, perquè l’acció fos exitosa, necessitava que fos arrestada una persona amb una bona reputació a la comunitat, que fes enrabiar suficientment els afroamericans com per a començar un boicot. De fet, prèviament s’havien descartat altres candidates perquè Dixon no estava segur que despertessin prou simpatia per viralitzar l’acte de protesta.\nUn cop apareguda Parks, la NAACP es va posar en marxa, organitzant un boicot dels busos públics. Durant 381 dies –els que van trigar a acabar amb la segregació racial– els afroamericans no van fer servir els transports públics de Montgomery. El moviment es va veure reforçat gràcies al lideratge d’un aleshores desconegut pastor baptista anomenat Martin Luther King. En poc temps, Edgar Dixon havia creat un símbol i trobat un líder carismàtic, dos elements claus en tota campanya de no-violència.\nL’acte de Rosa Parks canviaria per sempre la vida del reverend Martin Luther King. De bon principi, va tenir clar que per la seva lluita faria servir les tècniques de la no-violència. King, entenent que la RNV era un estratègia que s’havia de planificar mil·limètricament, va demanar ajuda a Bayard Rustin, conegut defensor dels drets socials. Rustin no només era un conegut activista, sinó també un dels millors coneixedors de la teoria de la no-violència. Gran lector de Thoreau, havia passat sis mesos a la Índia on, nodrint-se directament dels deixebles de Mohandas Gandhi, s’havia format en les estratègies i tàctiques de la RNV.\nEl boicot de Montgomery es va organitzar fins a l’últim detall, de la mateixa manera que Gandhi havia organitzat la Marxa de la Sal. Els líders del moviment es van assegurar l’èxit inicial mitjançant el suport dels principals predicadors de les esglésies de la comunitat negra, que immediatament van fer d’altaveu a la NAACP. A més d’engegar una potent campanya mediàtica, van idear tot un sistema de transports alternatius (cotxes compartits, taxis que cobraven el mateix preu que el bus), per evitar que el boicot perjudiqués els interessos econòmics dels afroamericans.\nPerò King va ser més que un gran executor de la resistència no-violenta. Conscient que l’estratègia índia de Gandhi, dissenyada a milers de quilòmetres i en circumstàncies molt diferents, potser no engrescaria als seus, va capbussar-se en els textos de la RNV per entendre’n les claus. Així va poder trobar, hàbilment, la manera de fusionar els ideals cristians (els afroamericans eren molt religiosos) amb l’estratègia gandiana. Ell mateix va explicar que «la filosofia de «posar l'altra galta» i «estimar al teu enemic» només és vàlida quan els individus estan en conflicte amb altres individus; quan els grups racials i les nacions estan en conflicte és necessari un enfocament més realista. Després vaig trobar la vida i els ensenyaments de Mahatma Gandhi». I va afegir que «Crist va proporcionar l'esperit i la motivació mentre Gandhi va proporcionar el mètode».\nArmat amb una estratègia ben definida, i amb assessors experts en no-violència, King es va convertir en un dels impulsors més importants del moviment a nivell nacional, organitzant tota una sèrie de campanyes executades amb rigor i buscant el ressò mediàtic. Tal fou el cas dels «sit-ins» de Nashville (Tennessee).\nEn aquella època no només estaven segregats els autobusos. També ho estaven els restaurants, on els afroamericans no tenien dret a seure al costat dels blancs. Els seguidors de King van veure-hi una oportunitat estratègica. Els menjadors tenien impacte en la vida diària de la gent, eren molt visibles i s’hi podia accedir fàcilment. Un cop determinat l’objectiu, els activistes van preparar-se durant mesos. Per començar, van rebre formació en resistència no-violenta, tant a nivell filosòfic (seguint les doctrines de King) com a nivell tàctic. Per exemple, van simular que seien als bars, i els seus propis companys els van començar a insultar, aprenent així a autocontrolar-se. A més, van enviar observadors als restaurants per a obtenir un bon coneixement del terreny identificant aquells restaurants on obtindrien una resposta més agressiva, els que tenien telèfon per poder comunicar a la premsa els resultats de l’acció, i també identificar aquells situats a prop d’hospitals per si els lesionats necessitaven assistència mèdica.\nAbans de portar a terme l’acció, els organitzadors van imprimir pamflets amb les consignes claus que havien de seguir els activistes i com havien d’actuar. Se’ls recomanava no tornar els cops, no riure’s de l’adversari, no deixar el seu seient fins que el seu líder els donés permís, i no bloquejar les entrades i sortides. A més, havien de vestir de manera elegant, ser agradables, tenir bona postura, explicar tots els detalls de l’esdeveniment i recordar els pensaments de Jesús, Gandhi i Martin Luther King.\nLa campanya fou tot un èxit. Malgrat que els joves foren insultats, humiliats i agredits, en cap moment van perdre els nervis, ni van tornar els cops. Quan un grup d’activistes era arrestat, immediatament ocupava el seu lloc un segon grup, que havia estat esperant, organitzat amb el mateix rigor que un exèrcit, fora del menjador.\nLes seves accions van irritar fins a tal punt els supremacistes blancs, que van posar una bomba al domicili d’un dels líders del moviment. Aquesta sobre-reacció es va tornar en contra dels racistes. La comunitat negra va començar a sentir-se interpel·lada. I vet aquí que va entrar en joc el càlcul estratègic. Els líders del moviment van canalitzar la ira dels seus seguidors a través d’una crida a boicotejar els comerços de la comunitat blanca. Així atacaven directament un dels pilars de suport del seu adversari. En poc temps, la situació va esdevenir insostenible a Nashville, i el propi alcalde es va veure obligat a dir públicament que la discriminació era negativa per a la ciutat. Unes setmanes més tard els afroamericans menjaven al costat dels seus conciutadans blancs.\nDesprés dels fets de Nashville, King, Ruskin i altres líders afro-americans van passar a organitzar altres accions de no-violència altament efectives, executades amb eficiència militar. En comptes de marcar-se un gran objectiu que podia generar frustració si no s’assolia, es dedicaven a combatre lleis concretes que els obrissin les portes a posteriors victòries més grans. Gràcies a la seva determinació, van aconseguir fer caure un munt de lleis injustes. Van acabar amb la segregació al transport públic, a les universitats, van aconseguir que els afroamericans poguessin registrar-se per votar a les eleccions presidencials...\nL’èxit del moviment va radicar a saber utilitzar la violència de l’adversari al seu favor, i sobretot, en aplicar la estratègia de no-violència amb gran rigor, tan a nivell estratègic com tàctic. Com va dir la pròpia Rosa Parks de Martin Luther King: «Tal com el recordo, [en King] era molt més que un somniador, era un activista que creia tant en l’acció contra la opressió com en la seva crítica».


TEATRE, CIRC I DANSA | Accialt\nNo hi ha res més emocionant com una producció en viu, on els nervis i la pressió del directe estan a flor de pell. Aconseguir la màgia del moviment sense gravetat, coreografies d'ingravidesa de somni i tota la fantasia en l'art del moviment aeri. El nostre objectiu final és que l’espectador gaudeixi i digui: WOOOOOW!\nEn una producció teatral podem proporcionar tot el que necessites per fer volar en gairebé qualsevol espai; des de l'equip humà, els sistemes de vol, els arnesos, el disseny coreogràfic i l’entrenament dels operadors per aconseguir la màgia del vol desitjat. La compenetració, entesa i confiança entre l’artista i l’operador de vol son indispensables.\nACCIALT Flying Effects hem creat escenes aèries singulars per a moltes companyies que ens han transmès les seves idees, traduint aquestes inquietuds en accions de vol fabuloses. Comediants Dagoll Dagom Carles Santos Marina Abramovic Compañía Nacional de Teatro Clásico\nChica Montenegro Gallery de Carles Santos


Barcelona Activa al Tech Spirit Barcelona - - Empreses\nBARCELONA ACTIVA AL TECH SPIRIT BARCELONA\nDel 23 al 28 de febrer 2020\nBarcelona Activa, com a agent clau en l’ecosistema emprenedor i empresarial de la ciutat, forma part de les jornades Tech Spirit Barcelona. L'esdeveniment se celebrarà durant 6 dies, des de diumenge 23 de febrer fins al divendres 28, principalment a la Casa Llotja de Mar*.\nOrganitza Barcelona Tech City, juntament amb l’Ajuntament de Barcelona, la Generalitat de Catalunya, el Govern d’Espanya, Mobile World Capital Barcelona, el Consorci de la Zona Franca, la Cambra de Comerç, entre d'altres.\nPANEL: ENTITATS DE SUPORT A L'ECOSISTEMA EMPRENEDOR\nOn? Impact Hub [Carrer de Pujades, 112]\nQuan? De 12:00 a 13:00\nSPEED DATING TECNOLÒGIC\nOn? Cibernàrium (Auditori)\nQuan? De 09:00 a 18:30\nDescripció: Barcelona Activa, en el marc de la aliança Barcelona Digital Talent, organitza un Speed dating tecnològic per connectar empreses i persones que cerquen candidatures, centrat en l’àmbit de les dades i desenvolupament web. L’organització preveu realitzar 700 entrevistes entre 125 candidats i candidates i més de 30 empreses, amb l’objectiu d'ocupar 65 llocs nous de feina.\nGOOD PRACTICES IN LGTBI DIVERSITY AND INCLUSION\nOn? Casa Llotja de Mar (Tech Stage)\nQuan? De 15:30-16:00\nDescripció: Compartir bones pràctiques de la gestió de la diversitat i inclusió LGTBI dins de les empreses. Es referenciarà la guia de la gestió de la diversitat LGTBI a l’empresa, publicada per l’Ajuntament de Barcelona – Barcelona Activa.\nDinamitzador: Jaume Baró (Barcelona Activa)\nPonents: Peter Nuding (King.com), Maria Giralt (Gayles.tv/ACEGAL), Miren Garay (Sodexo / REDI), Miquel Reverté (ThoughtWorks)\nXARXES DE DONES INVERSORES\nOn? Casa Llotja de Mar (Barcelona Stage)\nQuan? De 16:00 a 16:45\nDescripció: Presentació de casos de dones emprenedores i de xarxes de business angels liderades per dones i dirigides a projectes de negoci impulsats per dones.\nDinamitzadora: Maria Jose Blanco (Barcelona Activa)\nConvidades: WA4STEAM (Salomé de Cambra), WERock Capital ( Eva Vila-Massanas) i Women in Mobile (pendent confirmar).\nNEUROMÀRQUETING, L'ART D'INFLUIR\nQuan? De 16:45 a 17:30\nDescripció: Dos experts en creació de marca i en neurociència aplicada al màrqueting empresarial dialoguen sobre l’ús dels mecanismes emocionals en la presa de decisions de les persones i el seu ús amb finalitats comunicatives i comercials.\nPonents: Javier Velilla, Comuniza; Ander Mimenza, psicòleg i investigador en màrqueting i neurociència.\nPREMIS EMPRENEDOR XXI DE CAIXABANK\nQuan? De 18:00 a 19:00\nDescripció: CaixaBank, amb la col·laboració d'altres entitats com Barcelona Activa, atorga premis als projectes més emprenedors de l’Estat Espanyol, tant per l’impacte en el seu territori com pel potencial de creixement en el seu sector.\nPITCH 4 START-UPS DE KYOTO AMB PERSONES EXPERTES DE BARCELONA ACTIVA\nOn? Oficina d'Atenció a les Empreses - OAE\nQuan? De 9:30 a 11:00\nDescripció: Pitch d’start-ups provinents de Kyoto (Japó) gràcies a l’acord entre Barcelona Activa i la Prefectura de la ciutat japonesa per intercanviar coneixements i obrir possibilitats de negocis a la ciutat.\nPANEL: INSTRUMENTS DE FINANÇAMENT PER A START-UPS\nQuan? De 11:00 a 11:30\nPonents: Félix Ortega (Barcelona Activa), Jose Carlos García de Quevedo (ICO), José Bayón (ENISA), Josep-Ramon Sanromà (ICF), Joan Romero (ACCIÓ)\nModerador: Miguel Vicente (Barcelona Tech City)\nOn? Sant Jordi Club\nQuan? De 20:00 a 23:00\nDescripció: Sopar de networking organitzat per l’Ajuntament de Barcelona i B:SM on tindrem l’oportunitat de seguir innovant plegats en aquest espai singular. Comptarà amb la participació de Miqui Puig i la Casa Azul gràcies a la música del festival Primavera Sound.\n(*) Per accedir a les activitats que es realizaran a la Casa Llotja de Mar cal registrar-se prèviament. No obstant, la incripció no garanteix la plaça a cap activitat concreta. L’accés i participació a les activitats dependrà de la seva pròpia metodologia de treball i de la capacitat de l’espai on es realitzi. Si vols assegurar-te plaça a qualsevol activitat, arriba-hi amb antelació.\nAmb motiu de la Mobile Week, del 21 de febrer al 28, Barcelona Activa portarà a terme diverses activitats de divulgació tecnològica. D'una banda, el Parc Tecnològic de Nou Barris acollirà tallers sobre robòtica, apps, fake news, ciberseguretat,... D'altra banda, el Cibernàrium oferirà una masterclass sobre les oportunitats de la ciutadania amb l'arribada del 5G i altres sessions divulgatives arreu del territori.\nConsulta el web Tech Spirit Barcelona\nCibernàrium / OAE\n#BarcelonaTechSpirit - Curated tweets by barcelonactiva


La Universitat d'Alacant posa en marxa un projecte per a la formació en la protecció d'espècies marines\nALICANTE | MEDI AMBIENT\n“Cap a la mar: capacitació per a la gestió d’espècies i hàbitats marins” ofereix diversos cursos formatius i gratuïts dirigits a personal treballador relacionat amb el medi marí\nEs desenvolupa en el marc del Programa Empleaverde de la Fundació Biodiversitat (Ministeri per a la Transició Ecològica i el Repte Demogràfic), cofinançat pel Fons Social Europeu\nLa Universitat d'Alacant (UA) posa en marxa el projecte “Cap a la mar: capacitació per a la gestió d’espècies i hàbitats marins” amb l'objectiu de formar i augmentar el coneixement en espècies marines per a la protecció i la conservació. El col·leccionisme, el marisqueig, els esquers, la contaminació o les males pràctiques de navegació estan impactant sobre els hàbitats marins amb les espècies associades, la gran majoria vegetals i invertebrats.\nDe la mateixa manera, els canvis ambientals i les activitats antròpiques com el bycatch, tràfic marítim o tràfic il·legal influeixen en el medi i en la supervivència directa dels vertebrats marins que pertanyen a la megafauna (peixos, ocells, tortugues i cetacis), fet que provoca l'aparició d'animals malalts o encallats a les costes.\nPer tot això, aquest projecte executat pel Departament de Ciències del Mar i Biologia Aplicada de la UA té com a objectiu principal augmentar les competències i la qualificació del personal treballador relacionat amb el medi marí en els àmbits de la vigilància, la protecció i la conservació d'espècies.\nEs tracta d'un projecte desenvolupat en el marc del Programa Empleaverde, gestionat per la Fundació Biodiversitat, entitat dependent del Ministeri per a la Transició Ecològica i el Repte Demogràfic i cofinançat pel Fons Social Europeu. El termini d'execució és de 9 mesos i té un pressupost d'uns 113.600 euros.\n“Cap a la mar” preveu un programa formatiu de dos cursos que s'oferiran en dues edicions a la Comunitat Valenciana i a la Regió de Múrcia, com també una acció d'assessorament. Dirigit, principalment, a destinataris procedents de les forces i cossos de seguretat en actiu que treballen per vetlar pel compliment de la legalitat en matèria de vigilància i protecció del medi marí i per a personal de l'Administració pública amb competències en gestió d'espais marítims.\nAquestes accions gratuïtes se centraran en la formació per a la identificació taxonòmica i característiques ecològiques d'espècies marines protegides o exòtiques. El primer curs, Vegetals i Invertebrats Marins Objecte de Protecció, de 35 hores, pretén augmentar el coneixement d'aquests organismes, donar una visió global de la problemàtica associada al desconeixement i se centrarà en espècies del Mediterrani. Vertebrats Marins Objecte de Protecció, el segon dels cursos i també amb una duració de 35 hores, oferirà una formació sobre la identificació i la biologia dels vertebrats marins (peixos, cetacis, tortugues i ocells), les principals amenaces, l’estat de conservació i les mesures de gestió.\nEls dos cursos seran de modalitat mixta: la part teòrica a distància a través de plataforma d’aprenentatge en línia, i les classes pràctiques presencials. L'inici dels cursos serà a partir de setembre del 2021. Per a participar en qualsevol dels cursos que constitueixen aquest programa està disponible el correu electrònic cimar@ua.es, al qual cal dirigir les sol·licituds amb l'assumpte Sol·licitud participació projecte CAP A LA MAR, sempre que els participants residisquen a la Comunitat Valenciana o la Regió de Múrcia.


Noticies » Societat 31 de juliol, 2018\nHa mort Josep Anton Rosell, que va ser fundador i primer director del Periòdic d´Andorra durant 12 anys. Periodista i gran aficionat al cinema al llarg de la seva carrera va treballar i col·laborar amb mitjans catalans i andorrans. També a Ràdio i Televisió d'Andorra.\nJosep Anton Rosell ha mort als 79 anys. Periodista de llarga trajectòria, va ser fundador del Diari de Lleida, ciutat en la qual també va treballar dirigint La Mañana durant cinc anys i on va presidir l'Associació de la Premsa i la de Ràdio i Televisió. Va arribar a Andorra el 1997 per fundar i dirigir el Periòdic. A aquest projecte s'hi va dedicar fins a la jubilació, el 2010.\nRosell també va ser cap del gabinet de comunicació de la delegació del govern espanyol a Catalunya, on va haver de gestionar qüestions complicades com ara l´atemptat a la caserna de la guàrdia civil a Vic o el protocol i la premsa a les Olimpíades de Barcelona.\nA Andorra va arribar de la mà del grup Z amb la intenció de crear un mitjà de comunicació amb la màxima independència política. Com a persona, Joan Ramon Baiges, actual director del Periòdic d´Andorra i company de Rosell, n'ha destacat la humanitat, vitalitat i esperit jove. El periodista i membre de l'Associació de Professionals de la Comunicació, Gualbert Osorio, ha dit d'ell que "era un gran professional, una persona molt inquieta i activa, oberta i extrovertida".\nJosep Anton Rosell era, a més, un gran amant del cinema. Va dirigir a Andorra Televisió el programa "Fàbrica de somnis", dedicat als clàssics del cinema, que va conduir entre el 2001 i el 2005.\nEn aquesta casa també va dirigir i presentar altres programes, com ara "Enrecordar però no callar", "Interiors" i "Identitats", pel qual va guanyar el premi Tristaina el 2012.\nRosell va escriure a més diversos llibres com ara "La boira" i "Jo no sóc de Barcelona".\nRTVA retrà homenatge al periodista i aquesta nit emetrà el darrer dels programes que va fer per aquesta casa. És l'"Identitats" que Rosell va dedicar al desaparegut historiador Pere Canturri. Serà a les 21.15h, després de l'Informatiu vespre.


Vadebirres a la Cellera de Ter – Fires Catalanes\nVadebirres a la Cellera de Ter\nLa 4a edició del Vadebirres Fira de la Cervesa Artesana de la Cellera de Ter, es farà el proper 20 de juliol a la plaça de Can Roca de la Cellera de Ter. Una edició que repeteix la fórmula de barrejar cervesa artesana amb música, activitats infantils i menjar. I aquest any amb la novetat de l’exhibició dels Castellers Guillats de la Selva.


06.43.-Comunicació prèvia municipal per a espectacles públics o activitats recreatives de caràcter extraordinari.\n- Els que es duen a terme amb motiu de festes o revetlles populars.\n- Els que siguin d'interès artístic o cultural amb un aforament reduït de menys de 150 persones, en el cas que es duguin a terme ocasionalment en espais oberts al públic o en qualsevol tipus d'establiments de concurrència pública.\n- Les actuacions en directe en establiments inclosos en el catàleg del Decret 112/2010, del 31 d’agost, pel qual s’aprova el Reglament d'espectacles públics i activitats recreatives i a l’annex I de l’Ordenança d’intervenció municipal.\n· Que es disposa d’una assegurança de responsabilitat civil que cobreix el risc que pugui derivar-se de la seva organització i realització (segons les quanties mínimes del Decret 112/2010, de 31 d’agost).\n06.43.- Comunicacio prèvia municipal per a espectacle public i activitat recreatives de caracter extraordinari


Goigs i devocions populars: Goigs a sant Ramon Nonat.\nLa seva festa, el 31 d'agost.\nSingular Fill de Maria\nRamon Nonat glorios\nquius invoquen cade dia.\nmostrâ en vos lo Etern Pare,\ndespres de morta la mare\ndins el ventre respirar:\nGran miracle contenia\nen tal temps viu trobarvos.\nAb preñades, y parteres\nab malalts, y nevegants\nab los Catius Christians\nsou piados de deveres:\nAb infans que mare cria\nab tot sou miraculos.\nPuys Cantam ab melodia\nà vos Sant estos llaors\nalcançaunos grans favors\nde vostre Mare Maria.\nEtiquetes de comentaris: Ramon Nonat (sant)


StringTools – Descripció | Francesc Rosés Albiol\nStringTools – Descripció\nLes String Tools són un conjunt de funcions de tractament de tires de caràcters que reprodueixen en Java una bona part de les existents en Rexx i NetRexx.\nSón funcions que jo no he vist en cap altre llenguatge i que considero que són de gran utilitat. Quan em vaig apropar a Java, aleshores un llenguatge nou, em pensava que potser incorporarien alguna cosa nova pel que fa a tractament de tires de caràcters, però vaig veure que la cosa seguia més o menys com en C. Conforme anava treballant, trobava més a faltar algunes de les funcions de Rexx, així que poc a poc les vaig anar programant en Java. El resultat d’aquella compilació de funcions és el que ara poso a la seva disposició.\nPoden descarregar les StringTools aquí.\nDescripció breu de les funcions de StringTools\ncenter Centra una tira en una longitud determinada i permet especificar un caràcter de farciment (p.e.StringTools.center(" ab ", 10, "-") tornarà "--- ab ---").\nchangeStr Reemplaça totes les ocurrències d’una tira en una altra per una tercera tira (p.e.StringTools.changeStr("1","101100","") tornarà "000" iStringTools.changeStr("1","101100","X"), "X0XX00")\ncompare Compara dues tires emprant, si cal, un caràcter de farciment per fer conincidir les longituds de les tires (p.e. compare('abc','abc') torna -1, compare('abc','ak') torna 1 i compare('ab-- ','ab','-') torna 4)\ncopies Copia una tira n vegades (p.e. copies('a',3) torna "aaa")\ncountStr Compta les vegades que una tira apareix en una altra (p.e. countStr("1", "101101") torna 4 i countStr("KK", "J0KKK0") torna 1)\ndelStr Esborra una subtira de caràcters d’una altra (p.e. delStr("abcd",2) torna "ab" idelStr("abcde",2,2) torna "abe")\ndelWord Funciona com delStr però amb paraules en comptes de caràcters (p.e. delWord("Now is the time",2,2) torna "Now time" i delWord("Now is the time ",3) torna "Now is ")\ninsert Insereix una tira en una altra a una posició concreta farcint o retallant el que calgui (p.e. insert(" ","abcdef",3) torna "abc def", insert("123","abc",5,6) torna "abc 123 "i insert("123","abc",5,6,'+'), "abc++123+++")\nlastPos En realitat crida el mètode lastIndex de la classe String. L’incloc, només, per compatibilitat amb Rexx.\nleft Torna una tira alineada a l’esquerra i, si cal, farcint-la amb un caràcter concret (p.e. left("1234", 2) torna "12", left("1234", 6) torna "1234 " i left("1234", 6, '+') torna"1234++")\noverlay Sobreposa una tira en una altra a partir d’una posició concreta (p.e. overlay(" ","abcdef",2) torna "ab def" i overlay("123","abc",4,6,'+') torna "abc+123+++")\nreverse Torna una tira a l’inrevés (p.e. reverse("ABC") torna "CBA")\nright Torna una tira alineada a la dreta i, si cal, farcint-la amb un caràcter concret (p.e.right("abc def",5) torna "c def" i right("12",5,'0'), "00012")\nspace Espaia les paraules d’una tira de caràcters a n caràcters i permet especificar el caràcter d’espaiat (p.e.space("a b c") torna "a b c", space("a b c", 2) torna "a b c" i space("a b c", 2, '+'), "a++b++c")\nstrip Elimina un determinat caràcter de l’inici o el final (o de l’inici i el final) d’una tira (p.e.strip(" bc ") torna "bc", strip("++bc++", "T", '+') torna "++bc" istrip("++bc++", "L", '+'), "bc++")\nsubStr Torna una subtira. És similar al mètode substring de la classe String, però aquest permet farcir la subtira resultant en el cas que sigui més gran que la inicial (p.e. subStr("abc", 1) torna "bc",subStr("abc", 1, 4) torna "abc " i subStr("abc", 1, 6, '.'), "bc....")\nsubWord Funciona com subStr, però a nivell de paraules (p.e. subWord("Now is the time",2,2) torna "is the" i subWord("Now is the time",3) torna "the time")\ntranslate Tradueix els caràcters d’una tira en funció d’una taula d’entrada i una altra de sortida especificades com sengles tires. Si no especifiquem les taules, la funció simplement passa a majúscules la tira (p.e. translate(“abcdef”) torna “ABCDEF”, translate(“010101”, “+”, “1”) torna “0+0+0+”, translate(“4123″,”abcd”,”1234″) torna “dabc”\nword Torna l’enèsima paraula d’una tira (p.e. word("Now is the time",3) torna "the")\nwordIndex Torna la posició del primer caràcter de l’enèsima paraula (p.e. wordIndex("Now is the time",3) torna 7)\nwordLength Torna la longitud de l’enèsima paraula (p.e. wordLength("Now is the time", 4) torna 4)\nwords Compta el nombre de paraules en una tira, entenent com a paraula una subtira delimitada per blancs (p.e words("Now is the time") torna 4)\nxrange Torna una tira amb els caràcters amb una codificació consecutiva entre el primer paràmetre i el segon (p.e. xrange('a', 'f') torna "abcdef")


Apartment Le Faucon 7 Villars-sur-ollon Suïssa - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 181 allotjaments a Villars-sur-ollon.\nVillars-sur-Ollon, Villars-sur-ollon, Suïssa - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Apartment Le Faucon I Villars-sur-Ollon és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Villars-sur-ollon. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Villars-sur-ollon. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Apartment Le Faucon I Villars-sur-Ollon és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Villars-sur-ollon.\nCal que informeu el Chalet Le Faucon 7 de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus.


La Policia inicia la renovació del seu parc mòbil - FÒRUM.ad\nLa Policia inicia la renovació del seu parc mòbil\nOn: 26/04/15 12:09\nSegons ha informat el Cos de Policia, darrerament ha iniciat el procés de renovació del seu parc mòbil, sense incrementar el nombre de vehicles, sinó substituint-ne els més antics. Entre altres s’ha adquirit un vehicle 4X4 de trasllat de detinguts amb les mesures de seguretat necessàries i homologades, per fer possible els trasllats amb garanties de seguretat òptimes, tant pels detinguts com pels funcionaris policials que els custodien. D’altra banda, i mitjançant el sistema rènting, s’ha dotat als efectius de vuit turismes 4X4, que disposen d’una mampara divisòria entre seients davanters i posteriors, amb un interlocutor al centre.\nLa Policia ha assegurat en un comunicat que “esperem incrementar aquesta xifra amb cinc dotacions més en els pròxims mesos”. Segons el cos, “el rènting garantirà la renovació del parc mòbil cada quatre anys, podent doncs oferir un millor servei i seguretat, tant al ciutadà com als funcionaris que en faran ús”.\nA través d’aquest sistema rènting, també s’han renovat alguns dels vehicles de paisà de l’Àrea de Policia Criminal, dels que, per mesures de confidencialitat, no s’han ofert dades.\nEl cos de Policia ha afegit la seva esperança que “el servei al ciutadà es vegi millorat, així com oferir una resposta més ràpida, còmoda i eficient a les intervencions en les quals participem, a requeriment del ciutadà o a iniciativa”.\nPrevious Post: Incidències del trànsit a les avingudes Santa Coloma, Meritxell i Príncep Benlloch\nNext Post: Exteriors confirma la presència d’una parella d’andorrans sans i estalvis al Nepal


Publicat el 10 Juny 2012\nHan arribat els homes de gris "marengo", que no els de negre. Aquests homes vetllaran pel retorn dels diners al BCE del "prèstec". 100mil milions d'euros, en condicions preferents, que no del rescat.\nElls són els mateixos que els de negre, tenen el mateix nom i cognom, treballen igual, només canvia la semàntica .... i el color del tratjo.\nEl sistema financer espanyol o una part d'ell, es rescata simplement perque és més econòmic que fer-ho amb el país, però les mesures seran les mateixes: reestructuració del sistema bancari-financer, control directe del BCE (el Banc d'Espanya perd el seu rol, cosa del tot coherent després de la seva permisivitat en la creació del "monstre" Bankia) i reformes estructurals en matèria impositives, retall de funcionaris, reformes, retall de pensions i subsidis.\nL'Estat espanyol, i per tant els seus ciutadans, passa a ser el directe responsable del retorn dels interessos i les amortitzacions del deute, ja que el prèstec es realitza via FROB (ent públic). Com les entitats rescatades no tenen capacitat de generar beneficis, de moment, ja que per aquest motiu han sigut precisament rescatades, és el ciutadà qui paga els costos financers.\nEl rescat i la intervenció dels homes de negre (que en les properes hores-dies es canviaran de color a un més fosc), era necessària, encara que la millor solució seria que els bancs que no han pogut pagar tinguessin dependència directa de l'UE (nacionalitzats per aquests).\nLa quantitat aportada crec que és insuficient, potser els propers dies es completarà.\nNo entenc que el govern enganyi als seus ciutadans no dient la veritat ja que les mesures afectaran a tots els ciutadans, no només al sector financer, ja que es realitza mitjançant el FROB, i per tant les mesures de garantia i ajustos a aplicar ens afecten directament a tots.


Comprar destil·lats Japó\nWhisky. Capacitat: 70 cl. Destil·leria: Nikka. Zona d'elaboració: Japó.\nBodega: Nikka D.O.: Japó\nSuntory Hibiki 12 Anys\nZona d'elaboració: Japó


Congressos i Jornades > Campus PreBAT > Presentació\n› Campus PreBAT › Presentació\nTel. 972 4180 36\nDel 26 al 29 de de juny de 2017 la Universitat de Girona organitza la 7a edició del Campus de Recerca PreBAT (PRE BATxillerat) adreçat a estudiants que acabin de cursar el 4rt curs d'ESO. L'objectiu d'aquest campus és oferir un conjunt d'activitats pràctiques que donin als participants una visió general de la recerca que es fa a la UdG i que a la vegada desperti el seu interès per a iniciar-se al món de la investigació.\nEl PREBAT, ofereix als participants una estada de 4 dies a la Universitat de Girona, realitzant un seguit d'activitats pràctiques en els diferents campus, que tenen per objectiu incentivar-los a iniciar-se en la recerca. Aquesta activitat és una de les actuacions destinades a enfortir les relacions de la UdG amb l'ensenyament no universitari on l'objectiu és el de captar i retenir talent preuniversitari. Amb aquest objectiu el programa presenta una estada en cada un dels campus (Barri Vell, Centre i Montilivi) i al Parc Científic i Tecnològic (PCiT) per a que els participants puguin conèixer les diferents recerques que es treballen a la UdG. El Campus PreBAT present a les xarxes socials\nEl Campus de PreBAT fa servir les eines de la Web 2.0. Participa a la seva xarxa social, connecta't al twitter o comenta les entrades del blog! El blog del Campus PreBAT és https://prebat16.wordpress.com/\nEl Campus PreBAT al twitter. Per seguir-nos o piular fes servir el hashtag #prebat17\nEl Campus PreBAT al facebook.


Boutique Hotel H10 Catalunya Plaza Barcelona Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nCatalunya 7 Square, La Rambla, Barcelona, Catalonia, 08002, La Rambla, Barcelona, Espanya, 08002 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Boutique Hotel H10 Catalunya Plaza?\nHabitació Doble Deluxe - 1 o 2 Llits amb Vista sobre la Plaça de Catalunya (Deluxe Double or Twin Room with Plaça Catalunya View)\nHabitació Individual Econòmica (Single Room - Breakfast included)\nMés informació sobre Boutique Hotel H10 Catalunya Plaza\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Boutique Hotel H10 Catalunya Plaza es troba a la zona de La Rambla de la ciutat de Barcelona. Situat només a del centre de la ciutat, els viatgers estan en un lloc boníssim per a gaudir de les atraccions i activitat de la ciutat. No és menys excepcional el fàcil accés que té l'hotel a les incontables atraccions i llocs d'interès de la ciutat com Consolat de Canadà, Casa Pich i Pon, Plaza de Cataluna.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Barcelona. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, servei d'habitacions, servei de cangur.\nEntri en una de les 46 habitacions i escapi de l'estrès del dia amb una ampla gama de comoditats com connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, aire condicionat, calefacció, escriptori. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Boutique Hotel H10 Catalunya Plaza és una selecció idònia per a la vostra estada a Barcelona.\nBarri Gòtic - 910 m\nPlatja de la Barceloneta - 2,26 km\nPlaça Catalunya - 130 m\nMercat de la Boqueria - 250 m\nComentaris d'Agoda (100)Comentaris de Booking.com (1065)\nTots els tipus de viatgers (100)Viatger de Negocis (8)Parelles (46)Viatgers en solitari (23)Famílies amb infants petits (8)Famílies amb infants grans (8)Grups (7)\nLa ubicación esta muy bien. Muy comodo para tomar el aerobia al aeropuerto. Muy bien decorado y ambientado.\nValaria, Estats Units


2 Novembre: La justícia espanyola empresona part del Govern | ANGLÈS PER LA INDEPENDÈNCIA\n2 Novembre: La justícia espanyola empresona part del Govern\nA Santa Coloma de Farners, capital de la nostra comarca, també hi ha hagut una concentració de rebuig davant l’Ajuntament en la qual diversos alcaldes de la comarca han llegit un manifest. Finalment les persones concentrades s’han dirigit en manifestació fins a la plaça Farners. L’acte ha acabat amb el cant dels Segadors.


Amics Donaciones Somnis de nenes i nens malalts\nRealitzem els somnis de nenes i nens que pateixen malalties oncol�giques, cr�niques o greus amb l�objectiu d�aportar una dosi d�il�lusi� que ajudi a generar una actitud positiva al llarg dels tractaments o a superar moments d�extrema dificultat f�sica o an�mica.\nNom�s duem a terme somnis quan ho sol�liciten els responsables del tractament dels nens (mestres de les escoles d��mbit hospitalari, metges, psic�legs o assistents socials), o les persones responsables dins les associacions de pares de nens amb malalties oncol�giques o institucions an�logues, ja que nom�s aquests professionals poden determinar en quins cassos la realitzaci� d�un somni pot ser un element efica� en el tractament. Tant metges, psic�legs o altres professionals responsables dels nens, com els responsables de la fundaci� procurem potenciar els somnis que impliquen una viv�ncia o experi�ncia, i que tenen un impacte profund en el nen.\nBona part dels somnis que ens demanen no es compren amb diners sino que es fan realitat gr�cies a poder disposar de contactes que obren portes i ens permeten accedir a les persones o entitats que fan possible la seva realitzaci�. A la fundaci� comptem amb una extensa xarxa d�Amics del Somni dels Nens que ens ajuden en aquest sentit posant a la nostra disposici� els seus contactes. �ltims somnis realitzats\t01 FEB o.\t3 anys\nTerapia a cavall\t01 GEN o.\t3 anys\nTerapia a cavall\tVeure somnis 2014 Veure somnis 2013


Exposició Consum IN - Lloret de Mar\nExposició Consum IN\nDeja un comentario\t/ Cultura, Instituciones y Administración / Por admin\nCartell exposició consum In\nL’Agència Catalana del Consum en col·laboració amb l’Ajuntament de Lloret de Mar i el Consell Comarcal de la Selva volen divulgar una nova, i més responsable, manera d’entendre el consum: el Consum IN, és per això arriba l’Exposició Consum IN – La nostra força a la nostra població, que convida als ciutadans i ciutadanes a reflexionar sobre els seus drets i, especialment, sobre els seus deures com a persones consumidores per evitar les males pràctiques de consum. Aquesta mostra s’adreça al públic en general, amb l’objectiu que prengui consciència sobre els seus propis actes de consum i pugui modificar-los si cal, i que tingui, a més, una actitud crítica per afrontar els reptes de la societat moderna pel que fa al transcendent àmbit del consum.\nL’exposició estarà ubicada a la Casa de Cultura de Lloret de Mar, del 6 al 25 de febrer ambdós inclosos, i es podrà visitar de 10 a 14 h i de 16 a 19h de dilluns a dissabtes.\nSi hi esteu interessats, us convidem a participar-hi. Per més informació, si voleu fer la visita guiada i assistir-hi en grups, podeu trucar al telèfon 93 551 65 33 o bé enviar un correu electrònic a mcrodriguezg@gencat.cat\nL’exposició és totalment gratuïta.\nM. Neus Castanyer Dalmau