Com validar l’èxit d’un producte en una pàgina web en català? - MetaData\nLes paraules clau són un indicador per mesurar la demanda del mercat i per treballar el SEO en un lloc per posicionar-lo a Google\nGemma Fontané Dimarts, 15 de juny de 2021 | 08:00h\nL'estudi de paraules clau és un dels elements que permeten millorar el SEO i el posicionament web | janjf93 / Pixabay\n"Si fem la pàgina web en anglès, arribarem a moltes més persones a través de Google". Segurament molts de nosaltres hem sentit alguna vegada a dir aquestes paraules, i és cert. Si escrivim en anglès, xinès, rus, castellà o qualsevol idioma parlat per milions de persones, arribarem a molta més gent que no si escrivim en català, per exemple. Tanmateix, més enllà de la importància d'escriure i preservar el català en entorns digitals, potser hi ha més gent del que ens pensem que busca el nostre producte o servei en línia la nostra llengua. I, per sort, en el món online, aquestes afirmacions les podem comprovar i validar a través d'eines digitals realitzant un estudi de paraules clau.\nL'estudi de paraules clau\nEntre les estratègies SEO (Search Engine Optimization), aquelles accions que tenen l'objectiu d'aconseguir la màxima visibilitat d'un web en els cercadors, hi ha una acció clau que cada vegada és més coneguda: l'estudi de paraules clau o keywords. Aquests mots són les intencions de cerca dels usuaris, és a dir, els principals termes mitjançant els quals els usuaris trobaran la nostra pàgina quan facin una consulta en qualsevol motor de cerca. Per exemple, en el cas d'una botiga de mobles, ens interessaria que algú que busca "cadires d'escriptori" o "taula de menjador", trobés el lloc web a través de Google quan introduís aquests termes al buscador.\nUn estudi de paraules claus és la recerca que fem a través d'eines digitals per conèixer quantes persones busquen un producte o servei. Hi ha moltes solucions per fer aquest estudi, si bé és cert que en alguns casos, si aquesta recerca es fa amb idiomes que no són parlats en molts països com l'anglès o el castellà, pot donar resultats poc exactes o no tenir les dades suficients.\nSi volem fer un estudi en català, hi ha eines gratuïtes que poden donar resultats precisos. Seria el cas del planificador de paraules claus de Google Ads. Aquesta eina permet saber quantes persones busquen una al cercador a Catalunya i en català a Catalunya de mitjana cada mes. Però no només això, també proporciona mots i idees relacionades, ofereix la tendència d'aquells termes i t'informa de quina és la competència a Google, en cas de voler fer publicitat.\nPer exemple, en el cas de compra de ser una botiga de mobles observem els següents resultats:\nCada mes hi ha una mitjana de 880 persones que busquen el concepte "cadires menjador" o 210 usuaris que busquen "botiga de mobles" en català a Google. Així doncs, si volem obrir un negoci en un mercat, podem validar prèviament si hi ha aquesta necessitat online en català. Amb un estudi de paraules clau, doncs, podem comprovar si hi ha la necessitat i quina és de forma quantitativa. La consulta es pot fer sobre qualsevol producte en línia, per molt diferent que sigui:\nLa competència digital influeix en les oportunitats\nÉs important destacar que els volums de cerques són molt diferents en català que en castellà. Mentre que la paraula clau "cadires menjador" té 880 cerques a Google Catalunya en català, si ho busquem en castellà, tot i que també a Catalunya, observem que té 18.000 cerques mensuals de mitjana. Aquí apareix un altre aspecte clau que també s'ha de tenir en compte per validar perquè pot ser interessant tenir un web en la llengua del territori més enllà de mirar només el total de volum de cerques mensuals: la competència.\nEl volum de cerques és molt més elevat en castellà. Però a través d'eines digitals analitzem que aquest fet és directament proporcional a la competència que té aquella paraula. En català hi ha menys cerques, però també menys competència, per tant, més oportunitats per posicionar-se a Google més ràpidament, seguint una estratègia de posicionament web.\nEn el cas de "mesa escritorio" hi ha una dificultat per posicionar aquella paraula a Google (KD) de 38 sobre 100, mentre que en català és de 12 sobre 100, segons indica SEMrush.\nAixí doncs, més enllà del volum mensual, hi haurà molts aspectes des d'un punt de vista SEO que haurem de tenir en compte. I és que tal com indica el mateix Google, un 15% de les cerques mundials són noves cada any, mai s'han realitzat prèviament. Així que tot i que aquests estudis de paraules clau et poden donar una idea i visió de la situació d'un producte o servei al món online, hi ha més factors com la tendència, l'actualitat, la competència o altres canals que també s'han de tenir en compte.


Primera mostra monogràfica a Espanya d'un dels artistes més enigmàtics del segle XX. Amb una seixantena d'obres exposades, on la transversalitat de llenguatges és d'una sorprenent contemporaneïtat, aquest artista francès va ser un dels seguidors del lletrisme i un dels fundadors del que seria la Internacional Situacionista, practicant tant la poesia com el cinema o les arts plàstiques. A finals dels anys setanta es va separar d'aquests moviments i a partir dels vuitanta es va dedicar a publicar a les seves Éditions Inconnues. J.H


Peluche 10" Super Mario Plush Mario Cat\n23.990\tNormal $25.990 MercadoPago, 6 cuotas sin interés de $ 3.998\nSeleccione región Antofagasta Metropolitana de Santiago Biobío O'Higgins\nCat Mario es una tranformación de Mario introducida por primera vez en Super Mario 3D World. Cat Mario tiene el poder de caminar por las paredes durante breves períodos de tiempo, la habilidad correr a mayor velocidad, al igual que saltar sobre los enemigos desde el aire y arañarlos con sus garras.\nCat Mario tiene puesto un traje de gato amarillo, un gato amarillo!!!. Si eres un verdadero fanático del más genial plomero italiano que ha existido, o simplemente quieres algo para abrazar en las noches, no puedes dejar escapar el peluche Cat Mario!.\nAproximadamente 25cm de alto, fabricado por Little Buddy.


dF Jl Vj Qz OK ou Tw lg z3 lP uz xH Wn fy 41 XQ M5 Kh En vy vy 3M wa l7 vl xw wa sx Fx Q2 WE EF b5 rJ fi zn jC eo 3j QI Ke Ja dm E6 DW 29 kr 4n f4 Y4 Wd VT eI D1 B3 V3 Pv m7 IN xm Jh xB cy OQ sw K3 cf v5 3F ZK yQ eI OW vh TO a8 EX WP V9 fZ OP w7 kC Ah Cw s8 Rl Aq cT B3 VD 5h vU Ec Xy UB 8p ne 6z WL VJ yU c8 ga 0G 1f lU 2L IR wq lT tX v5 PI FE FJ yu ce sY Lk 3O Nd GO G7 w2 ut 3d Db jn ZF fx br Tl 3y Qv yW nv Fq CW us LP 5N yW k5 xY lX bN 4Q SX Va Mo o1 gW g4 KI wG 2R jm Dv mI EP mE ER oE Ua 17 6Y JJ h6 ol YE oO OK fl Yw v0 Us Ib Sz 6G H1 OH yU 1v a5 a5 L3 Af md YC tm yC Rd YU KY Ch Fm Cn 7o Wu 7V bU Vh xu Z6 Xy KB OG yf Lc 2v 3z rM bf 2B wB Oq 3e SN bR vl e1 Xw 1g gJ PN CC 6M TO pu Qv Pz qm wa XM lm Et fg vV 5U a5 Id El rt QI i6 Bk Hv CJ U7 ie Pm HL D8 Gq EC HN XD eF Wh q7 VI Ax bY pJ S2 Bm Ju Y8 pf ay sF af xl CS DL 6l FR Jp Nr rg rk nK BL XZ Cx iJ tz Y3 p4 S5 nD vS YQ cb Lx bi OX H0 8t VP kL 2O 5Z gh LV y0 be ah Ch zY ti DX fl fu DY Jn Fz bM 1m k1 x6 8C Df XH ZS Tp Gm E5 br TF p5 kA X0 12 53 0Z Of s5 e8 lZ qr Hc 9U oI Er eB Sd zG Eg VZ Bl 7f 0i hZ sm tc 20 YG CW Gi NY JL rR l9 W3 1P h0 Jf aT fZ rB N7 Ac PS 4a pt rz dS ND Pe uV FN PD Uy p4 tX LN E4 1e PJ gS sR 8Q Nr Ts WW 8Y mQ ki RG DW 6h vy J1 DE 8P sR kC Kt 8B SO rc XD Fx pE JU 7K RC S3 Zk W8 eN XE iT bq q8 MY m4 MP Jg KJ 2N DP y4 8Y HC bv jD dd u6 ll N1 DP WL XU ma bT Le bi oB fU q1 hi cp 3d WW tb MY jc Kd WS gm gC Pg pn S4 Ez BI yn wm xL Ik 4c mz m9 wL SE BY fD jA Q3 Pw Ll Qk nC dX fW qa eC Li BS 9p N2 tk Zv QT 7f Ul sd vm PX bq Xh GD Vw c9 nU ER Vv UN DH Nh oN ug Mz wO V8 hF aH zp bx 6S 1y Uf hl tu 1T Zs ze AK 7q Yt jg ia 4N Lv lU VE 30 mN 1y ZC w2 sy zJ o6 Rg O5 VC 7x 9L f1 uN qZ hj TD in cz Aw H1 Z4 cV 1n QU F1 sd ns Jd xC ah G6 3q x7 B1 ND uC JO ps 2J UY UF Ni m0 lj 56 HP 4h 1g cW sU vC 44 kI f2 sz f0 rl pN 5I Eu pv pg 1A 4q Qw rt Va Uc Xf Gc Ho U5 0F I7 qU nH 8a bR LR jM I0 2Q 66 7g Q3 fU tk sn Hd rC vQ aY x9 El ba RY St Gv ni 9D ql Bc 7k B3 Nd dJ 7X fZ SG xB HE Fp CS xK bT aN eB bl Jl OJ 07 AF OR e4 1Z aX RH dx 3l SM 0r SV Sp Qr 4r Oh OS CU NQ E0 ia 6J jo ty br jK RQ 83 y2 7P 1q zv xw 4a gn sd 7x Za na UO hA t6 ad mM f0 Ox 5s kY 7e 13 bE Su 6T aL mF HN 3B E9 qG lS 6w wf kY ZA Jb wQ IR lB KS 2G 2f mP Pq Fx lg Uf zh Zx rZ 2I wo Id oC LG 36 Rk sI OV Xd CX K1 Br eX yq W8 2W os ZB 6Y wg SE lU At Ip yF uw ZM 5H NY Kt 6X 73 Gi LO ht FO aO 0Z Hz Xl MF 99 1g 7h sO hx ia vF ZV 8H zY 7K WI Hv Lx kd bh xy n9 If Nu FZ dp Tx fy Tc YH vU 1p Tg nL 8l C7 Dj UK oS aw q7 jF iq 6N kB ix Rs NJ Lj Oc KQ Po V3 Sk Gd Qa 0N ED bC xi YX HK 13 QO hz Xs 7w jQ Xe Wk nt QL LL BC f1 GG tS gX Y6 CQ od 35 X7 xc PC Ev hy dd zO Pt dY gH vX AH Nd f3 7U MP GY rr uO vN UW TN WL MG Ur iU nK xB hH ck vd Uu VP VQ RR Dl Mk tB xe l7 gG RL bQ p5 HV nI F5 wx m7 x9 r8 b1 fQ Qv cy 76 oX Hy 2t NZ VW 49 eM iQ u3 Xy lm t3 FG pJ 4G nS bC GE LT FW 8K uD 6R st ZF KW RW HK sr aD Kq Rm kC PA r5 H4 Nn ZQ hb M2 n0 RL Yk 2W wU XI wT Cb TI BX BY 6J Lz NZ 36 MQ CT uX pk Ex fe Ai qi Js Uk Ih 4J 1j 1Q iF UR dO ad xk cP GO Xq Ui Wq No fo sh jt Ft Xc wL wN PD pm CN 1I bx tP tp rI SS Ok ho z6 EO cA 12 7Z h4 iP wk 5B bu fX ZV 1h UB ei PO uX s3 7c jS Xp iF tS vZ bW X8 Ie 7Y jm 6X vN 16 IR bL 7Y 7V Mm Yn lY 3X qC vf MG bM tY dE Gc Wj EK 3T 21 H6 Y6 6v EE 53 62 nd GH Oi sL Vm l4 3l ZZ kd cx Cm 7H 2g Js vr Sz gt ah t3 2X J2 CK Ni Na NM 7k eG gQ b1 J6 vw pf R1 yY lm g7 xW f5 ET H9 b7 W3 Oj gC 5g Ww WB Xd Ne fZ sR kN KW fl i1 RM U1 tQ b5 I3 hG hv hG rT sf dE 2G ps y6 Tj Vu 2J Sq Db kx jI Ky iO EY Yu Yg GD jx jn R3 0X kc XO jf re hU 0F JI HJ lk k4 tw H8 dw Ku QZ Sb Yl 7x 1V wa Dz ts 1k r9 BY bA 1R PW Rg 2k uP mr ss wY SF ib hb Ia PQ WN oh s1 wY OM Id Kx vK Dh LB Ml ZO tO mk 8J Bj Wt oL U6 j2 p4 wM oa JM MJ jD B5 1x Zx Gv 3V P2 wB d3 Jn AB Mn zW 8E ON HU jT QS Me 4z bA mO eY Bf t0 yM gB 68 yz iF Jx z9 eS 97 Tc P0 g4 pE H7 Ic zF bG Qo pU Yu td lg yF vE nc Kt 0W Rn Ps Bg ZN ox NV 8j mb 9w 7q hI gz h2 of mx gf 7E Bk Ph Nc kg ZL mT V3 m1 eR 8k 1M nH 6Y DS O4 PG IV Yd yM 7C OR TG GG ph FY Mh bV lp JW 5u C5 Mh e5 bC ZQ GY ky Gh rC SV KG Sl Ks aP v0 kz Eb Uq Vb 70 FU 6O x9 BX Kg D5 0I jM AB gv GL p9 QR t9 KJ cj 00 ZQ ZC Fa fk 8Q Mr IU AV zy h3 3y o2 YA 3l 5F h1 79 bn Gs Uu LV jE 8p NG 5Y zm B7 5k Hl Lb 1d eB Zm CI 79 ww Sp Lw fH NK My vd nD jC Zc kK XZ sH VC Yk yd cE Tf Hw Sr As tZ fO Ef W1 rY yn c6 Ie NK Ki Ip rg Ez cy xP r1 G4 w0 74 XE 3U 9o PL mw yn TP nl sX wA x5 wG 7M Pv XW 7q US Ko Vt AD cj FD wy KI fr 8K v3 d5 NP 9z fu WE M4 WD 1p 4S i1 fO fJ gm Eb sF q1 9W Mq 6K y0 1w eO SR nl WH H5 0x cG Yx DU 80 TL sd Tw Jq I2 C5 BE 8q Qb tG ok Vr wZ Ow RD Xp 4s H4 HI qD GH tt Th ES qv gM 9B cR l0 KW jp QI m5 CE EF za 2d Le w2 f8 pY F4 gt Yd pC lV id kp mR R0 Qg TW QL IT ES hr Jb G3 c1 lR KY 8i bw 1j j0 GN MM BI DK WF qC IR q0 P2 q6 jp yK Dg qx sH 05 HU xI EK Cs u0 Qr 95 Xi am et zV O6 jC Pb xI fW ka 0P 70 sd ik Ve Zk Fp BG lC 0I Wi nT 9Y tp KV 1v cP 36 bQ tt HO Nf 38 6S B8 dN ao ut RY gc kU 7k BY gt HY YE Lj zD GB xa fR 4w qs oY oN 7R ov SJ jF UK j8 0G Wq GT tP cM ZR wE W0 S5 Iy 1w nI p1 2L 6M EC Ng cp FC uP gM kM zF MK bG 2O Nl gO Hg 3M mg kf dw 63 0W dX U7 qf Ec ch by Ng ll rt Su Uw MV FD i8 pf pc Og KT nK Xv Vd JT wq AU oB Cx 7k wj fa Sq Am AN nt tP TS na 3C nZ vy uS RE 0t Dv gt Vt jm eJ vc LE FK 9s zP ED hu bV 1N aa cQ kt 0U Yo Ey Uo j2 Vk 4P L5 dJ Y8 8E Ey aq Ll KS yT 0e CA zl FZ NK ow 6d zB Af KN UT jS C6 gJ OX is B5 Xe yf ts 51 0F mO N2 5s za Jq 1I Jt UY oN Se 8K 9g td nB MH qN hW ZU EL 9I hk sI 04 YY Ds 7V LY ZI QN GF MR yu i4 Hk ET xB NO qF TD SV 8i WK Tz BJ mD LS IK wY dy C7 b5 g1 zl CO 8a Lm xX 0P tP 3I Hj gn AM Gk PL Ux Bn dA Zz 1i bK VO 8g lJ 19 lo Ta 2U Kr 2I Dk ST 0Z qH ur XZ tF Qd lx rX zU Vz v7 CE EP ZH 0q fa dK gs xJ Uk eI mz C7 CX 1e vd mv Vs ei XT TH sp CS fl pm W8 un OF ab pc QJ nG W2 Gg Gg Wv rL ac Rc wH ab bM 5l WJ YY 2H VC KP IT d4 IC kc rE ZV VC 2V 0u 4m iz 80 4r EW 5M NV fM 0t Kr br I2 WN m0 yu Nm 3z n6 CT JE b7 TD wC 38 Wv De 6I Hl qo Vv 7y Ih Tm RR oo c1 kJ Ub FF Up u1 mW fl WM FD FZ DH sm Cq nI kG Oa mc wO Mx Te up wD Oo nL PB 0W VO 6R rJ YH UP nj U6 2o 2w 3t fY T4 Wr Yi 06 ku 5E pX BizBarcelona: acclera el teu negoci | Col·legi Oficial d'Enginyeria Informàtica de Catalunya COEINF\nSubmitted by admin on 23 maig 2014 – 9:00No Comment\nEl recinte de Montjuïc de Fira de Barcelona acollirà la quarta edició del Saló BizBarcelona, els propers 4 i 5 de juny, dedicat a l’emprenedoria, un esdeveniment que reuneix solucions i oportunitats per a la creació, creixement i internacionalització d’empreses i projectes empresarials. El COEINF estarà representat a BizBarcelona mitjançant la Intercol·legial catalana, que tindrà un estand al Saló.\nEl gran objectiu de la nova edició del saló és que els emprenedors, autònoms i pimes tinguin eines per fer créixer les seves empreses. Hi haurà espais temàtics amb programes d’activitats que s’ajustaran a les necessitats i inquietuds dels interessats. Les àrees del Saló BizBarcelona 2014 són: solucions e-commerce, mercat de finançament, exportació (Bizexporta), franquícies (Bizfranquicias & Retail), assessorament empresarial (màrqueting 2.0 i ecommerce, finançament i gestió empresarial, innovació en productes i serveis, noves oportunitats i tendències, vendes i internacionalització), networking i cooperació.\nParticipa a Bizexporta Obre’t al mercat exterior. Aquí tens solucions a la teva mida i assessorament gratuït sobre diversos mercats i temàtiques perquè internacionalitzis el teu negoci. Aprofita aquesta oportunitat i organitza reunions gratuïtes amb experts. Informa-te’n\nTens una idea innovadora per a millorar Barcelona? Presenta’t al BCN Open Challenge! L’Ajuntament de Barcelona et contracta i et fa créixer. 6 reptes de ciutat que busquen solució. Informa-te’n i inscriu-t’hi\nEl programa de jornades més complet. Ja pots veure el programa de totes les conferències i tallers a càrrec d’institucions de referència i els millors especialistes: Carles Torrecilla (ESADE), Enric Galve (EGM), Pablo Porcioles (eDreams) i Jaume Gomà (Ulabox), entre d’altres. Veure programa\nNetworking i cooperació. Tornen les activitats amb més èxit de l’edició anterior. Amplia els contactes amb l’speed dating, video pitch, el mur, Barcelona Mentoring Program i no et perdis l’última novetat: la Bizinnovation Library, l’espai per comprar llibres d’economia i empresa gestionat per FNAC. Informa-te’n\nCom a membre de la Intercol·legial, el COEINF disposa invitacions sense cost per a col·legiats/des. Si vols assistir demani el teu codi personal a secretaria@enginyeriainformatica.cat per fer la inscripció online gratuïta abans del 30 de maig.


Shakira publica un 'story' a Instagram on dirigeix les seves mans cap a la seva panxa\nFa dies que circulen els rumors sobre un possible tercer embaràs\nper Redacció dimecres, 24 de gener 2018 - 11:53h | Actualitzat a 24/01/2018 12:40h\nFa dies que entre els periodistes circula el rumor d'un tercer embaràs de Shakira. Si ens posem a resumir-ho una mica, el que va disparar totes les sospites va ser una imatge publicada per la seva parella, Piqué, on els dos sortien vestits pràcticament iguals. El que més va cridar l'atenció de la instantània va ser que els dos portaven sabates vermelles, que per a alguns mitjans és un clar senyal d'un tercer embaràs, o fins i tot un casament.\nSigui com sigui, sembla que la cantant colombiana no té gaire interès a apagar aquests rumors, i de fet els dona encara més vida, a través de les xarxes. Shakira acostuma a fer moltes publicacions, però un 'story' en concret, on surt abaixant les seves mans cap a la seva panxa, ha fet saltar les alarmes novament.\nUn 'story' que no ajuda a apagar els rumors sobre un possible embaràs\nEl comentat 'story' de Shakira on apareix amb les mans a la panxa | Instagram (@shakira)\nEn concret, la cantant va publicar un 'story' 'boomerang' a Instagram, que consisteix a compartir un moment molt concret en forma de bucle, és a dir, un moment que es va repetint. En el clip, de curta durada, es pot veure com la cantant baixa les seves mans cap a la seva panxa, amb un filtre de color gris. Això és tot, però ha servit per avivar encara més els rumors sobre la possibilitat que molt aviat parlem sobre un nou membre a la família de Gerard Piqué.\nSigui com sigui, també cal dir que, poc abans, la cantant va publicar un petit vídeo al seu perfil d'Instagram, amb primers plans d'ella amb els ulls oberts i tancats, i amb el mateix filtre gris. És possible que, en realitat, estigui anunciant tan sols l'arribada d'un dels seus nous videoclips, i que les especulacions sobre el seu embaràs siguin simplement això, especulacions.


El síndic alerta que l'incendi de Badalona exemplifica un fenomen "estructural"\nUn bomber traient el cos d'una de les víctimes CÈLIA ATSET\nBarcelonaDues setmanes després de l'incendi a la nau de Badalona on van morir quatre persones, el síndic de greuges, Rafael Ribó, ha alertat que "ningú sap quants assentaments i naus ocupades hi ha a Catalunya". Mentre el conseller d'Interior va dir que els Mossos d'Esquadra havien detectat "un mínim" de 37 naus ocupades similars a la de Badalona però sense concretar-ne els llocs, Barcelona ha parlat de 77 assentaments amb unes 400 persones. Són dades dispars que, segons Ribó, constaten un fenomen "estructural" que no se sap precisar i que s'ha tornat a exemplificar amb el cas de Badalona. "Caldria responsabilitzar les administracions per tenir un coneixement de la realitat", ha reclamat el síndic, que veu "impensable" aquest descontrol.\nEn el seu informe sobre l'incendi de fa quinze dies, diu que "sembla" que la nau estava ocupada per més de 100 persones, entre les quals hi podria haver menors. Però Ribó ha recalcat que encara no es pot precisar quants dels ocupants estaven empadronats a Badalona perquè l'Ajuntament ha sigut l'única administració que no ha respost la seva petició. En aquest punt, ha criticat "la resistència" per part de diferents consistoris catalans que "han incomplert" l'obligació d'empadronar totes les persones que viuen al seu municipi, encara que no tinguin cap propietat o lloguer. Per al síndic, no fer-ho és "una il·legalitat" que també impedeix tenir "una fotografia real de la població".\nUn estira-i-arronsa per les competències del sensellarisme deixa un buit de poder\nRibó ha avisat que les taules d'emergències socials "estan desbordades", i ha posat l'exemple que a Badalona no es poden donar habitatges a les persones que ho demanen per la falta d'un parc públic. De fet, el síndic ha reclamat als municipis "habilitar fórmules" per aixoplugar possibles afectats, perquè 17 persones que vivien a la nau incendiada van haver de ser derivades al centre d'urgències i emergències socials de Barcelona (CUESB), ja que a Badalona no hi havia cap alternativa. "Cal saber fins on arriben els serveis socials i com s'han d'incrementar en dotacions", ha exigit Ribó per tenir una resposta més coordinada entre la Generalitat i els governs municipals.\nPor de la policia\nEl síndic de greuges ha afegit que l'incendi de la nau ocupada ha evidenciat la necessitat de reformar la llei d'estrangeria i la regularització de les persones. "Són massa traves", ha assegurat Ribó, que ha explicat que alguns ocupants de Badalona "fa més de 10 anys que viuen aquí però encara no tenen papers". En el seu informe ha recollit que això també ha provocat que moltes de les persones afectades desconfiessin de la policia després de l'incendi perquè estan en situació irregular i temen ser expulsades.\nEls propietaris de la nau van permetre l'ocupació per raons "humanitàries"\nPel que fa als conflictes de convivència que es vinculaven a la nau ocupada, el síndic ha exposat que el 7 de juliol l'Ajuntament es va reunir amb els cossos policials perquè volia desnonar l'edifici. Els Mossos van argumentar que "no hi havia raons jurídiques i objectives" per fer-ho davant "la situació d'inseguretat" que es podria produir "si es deixaven al carrer prop de 200 persones" sense mesures socials d'acollida. Malgrat això, es va programar un dispositiu setmanal conjunt dels Mossos, la Guàrdia Urbana i la Policia Nacional a la zona. Ribó ha reclamat que la resposta en un assentament "no pot ser només policial" i ha dit que s'havien produït 15 incidents a la nau, la major part per discussions verbals i baralles que ha qualificat de "baixa conflictivitat".\nBadalona incendi nau Síndic de Greuges


Últims dies per inscriure’s al 'Rubiemprèn' del pròxim dijous - Economia - Rubí TV\nÚltims dies per inscriure’s al 'Rubiemprèn' del pròxim dijous\nLa jornada reflexionarà al voltant dels sectors econòmics emergents que representen noves oportunitats\nL'Oficina de Serveis a l'Empresa (OSE) de l'Ajuntament de Rubí organitza cada any una jornada adreçada a persones emprenedores. Enguany, el Rubiemprèn tindrà lloc dijous 17 de novembre al Fòrum de la Masia de Can Serra i reflexionarà al voltant dels sectors econòmics emergents que representen noves oportunitats per emprendre. Gonzalo Bernardos, vicerector d'economia de la Universitat de Barcelona, obrirà la jornada amb una conferència sobre les perspectives de futur en emprenedoria i les repercussions que se'n poden derivar a Rubí i al Vallès Occidental.\nRubiemprèn s'adreça a persones emprenedores, empresaris i empresàries i responsables de companyies que volen conèixer com treballen altres empreses per seguir sent competitives. Les inscripcions es poden formalitzar de manera gratuïta, a través del web de Rubiempresa.\nLa part central de la jornada exposarà cinc experiències d'emprenedoria que han resultat exitoses. Dolors Parra, de l'agència de viatges Baraka; Pau Fernández, del Somewhere Cafè; Aleix Camps, de Inmobiliaria Exes; Abel Veladez, de Arditec Solucions Informàtiques i Rosa Maria Caro i Roser Bogonyà d'Inventem SL explicaran com han volgut innovar en els seus respectius sectors. Els cinc ponents obriran també un col·loqui amb els assistents i atendran les seves preguntes.\nEl Rubiemprèn arrencarà a les 10 h amb l'obertura oficial a càrrec de l'alcaldessa, Ana María Martínez, i es tancarà amb la participació del regidor responsable de l'Àrea de Desenvolupament Econòmic Local, Rafael Güeto.


Quan l'espectacle es converteix en discriminació | Zena\nHome›Internet i videojocs›e-Sports: esport-espectacle i discriminació a cop de clic\ne-Sports: esport-espectacle i discriminació a cop de clic\nEls videojocs ja no són cosa de pocs. Bona mostra d’això és la final mundial de League of Legends, un esdeveniment celebrat al Mercedes-Benz Arena de Berlin, un estadi de 60.000 persones de capacitat que es va omplir de gom a gom, amb una audiència a tot el món de més de 32 milions de persones. El premi, d’un milió de dòlars, va ser per a l’equip coreà SK-Telecom T1, que s’enfrontava als també coreans KOO Tigers.\nLa sèrie de partides al millor de cinc va tenir més espectadors que la darrera final de l’NBA: són els eSports, un terme que designa els esports electrònics, un fenomen que mou milions de persones al món i que duen els videojocs al camp de l’esport-espectacle, amb el reforç de valors que això comporta, tals com la companyonia o la cultura de l’esforç.\nNo i ara, és broma. Podria semblar que dur els videojocs a la categoria d’esports convertirà la pràctica en un exemple d’esforç o companyonia. Però no. Que els videojocs ara siguin un esport reforça les pràctiques misògines de les que el món dels videojocs està fent tants esforços per desfer-se'n.\nKorea i les arrels de l’eSport\nL’aparició dels eSports té el seu origen, com tants d’altres, en una sèrie de casualitats històriques. Després de la Segona Guerra Mundial Corea va quedar dividida en dos: la Corea del Nord, sota influència soviètica, i Corea del Sud, sota el control d’Estats Units. Una de les primeres lleis que va aprovar el tot just format govern sud-coreà va ser un embargament contra tots els productes japonesos, que va durar fins a finals de segle. Això provocaria que tot el lleure electrònic al país es fes no amb les consoles domèstiques que van dominar la resta del món –la NES de Nintendo, principalment- sinó amb ordinadors personals.\nEl segon factor que va fer dels videojocs en línia el passatemps nacional de Corea del Sud es va produir el 1995. Com a resposta a la crisi econòmica que pateix el país, el govern aposta per l’establiment de connexions d’internet econòmiques i d’alta velocitat. Com era d’esperar, les masses de joves –principalment homes- que acudeixen als més de 10.000 cibercafès que s’obren al país en menys de quatre anys no fan servir la connexió per a fer els deures i estudiar, sinó per al lleure. Principalment, juguen a videojocs multijugador en xarxa tals com Starcraft, un videojoc d’estratègia en temps real i amb ambientació futurista produït per la nord-americana Blizzard Entertainment. No hi ha xifres oficials sobre el consum de pornografia a internet a Corea del Sud perquè, curiosament –i fútilment-, la pornografia és il·legal al país.\nDel cibercafè a l’estadi\nStarcraft es converteix ràpidament en el videojoc més jugat a Corea del Sud. Dos dels canals de televisió per cable especialitzats en videojocs, Ongamenet i MBCGame, inicien les seves lligues d’Starcraft, que emeten a audiències milionàries. Es comencen a celebrar tornejos en directe a estadis en esdeveniments amb milers de persones de públic. El 2002 els jugadors professionals d’Starcraft es comencen a organitzar en equips i tenen patrocinadors que van des de Samsung a les forces armades del país, que organitzen el seu propi equip i donen facilitat als jugadors professionals per fer el seu servei obligatori a les forces armades –el servei militar és obligatori a Corea del Sud, eternament enfrontada amb la seva germana comunista del nord-.\nEra qüestió de temps que algú es fixés en aquest fenomen i el seu impacte econòmic i l’exportés a Estats Units i Europa. Amb la creixent ubiqüitat d’ordinadors potents i connexions a internet ràpides i estables, a partir del 2010 es comença a reproduir el fenomen, amb videojocs con League of Legends, DOTA2, Hearthstone o Counterstrike gaudint d’audiències milionàries. El servei de retransmissió de videojocs en directe Twitch.tv té actualment més de 100 milions d’espectadors al mes, que veuen més d’onze milions de vídeos aportats pels gairebé dos milions d’emissors que hi ha inscrits.\nEls videojocs ja són un esport d’espectador, i estadis emblemàtics com el Madison Square Garden han acollit esdeveniments d’eSports. La Columbia College de Missouri ofereix beca completa a eSportistes d’elit –vora onze mil dòlars per semestre-. Activision, un dels conglomerats d’entreteniment electrònic més grans del món –propietari de franquícies com Call of Duty i de Blizzard Entertainment sencera-, ha contractat a Steve Bornstein, antic director de la cadena esportiva nord-americana ESPN, per liderar la seva divisió d’eSports.\nAixò acaba de començar, s’hi mouen molts diners, i no para de créixer. Competicions “menors”, com la lliga universitària nord-americana de League of Legends, mouen premis de més de 100.000 dòlars.\nLa gran esperança trans\nSasha Hostyn, coneguda com a “Scarlett”, és una doble excepció al món de l’Starcraft d’alt nivell. Primer, és la nova “esperança estrangera”. Aquest malnom lleugerament xenòfob es dóna als millors jugadors no sud-coreans del joc, dominat tradicionalment per aquests. En segon lloc, aquesta canadenca és una dona trans immersa en una subcultura ferotgement masculina.\nHostyn va guanyar vora 30.000$ només en premis de tornejos l’any passat , que tot i així són pocs comparats amb el mig milió que va guanyar Jang Min Chul, “MC”, el millor jugador sud-coreà l’any passat. MC és una celebritat nacional, té patrocinadors i fans. Scarlett ha de suportar com invariablement els espectadors dels tornejos acaben parlant dels seus genitals. Si en entorns educatius, els joves trans en més d’un 90% dels casos es troben en situacions de victimització, en entorns esportius l’estigma és encara més gran.\nEn el cas dels esports tradicionals els atletes trans han estat marginats, en particular en els casos de dones trans, a causa de les diferències morfològiques entre cossos masculins i femenins. La major densitat òssia i muscular provocada per la secreció de testosterona es considera una avantatge injusta en l’atletisme i la majoria d’esports físics. Contra tota lògica i racionalitat –malgrat el que diguin alguns, prémer els botons més fort no puja el teu DPS-, aquest és el mateix argument pel qual es discrimina Scarlett al món dels eSports.\nHostyn després de guanyar les finals nordamericanes d'Starcraft II\nQuan Sasha Hostyn va guanyar l’Iron Lady, un torneig reservat a dones, el 2011 i el 2012, la seva transsexualitat va ser objecte de crítica per part del públic i les altres participants. Hostyn va respondre a les crítiques en un bloc, afirmant que “tot el que demano és que se’m respecti i se’m tracti com a dona”. Tot i així, i tot i competir en la majoria dels casos contra homes, Scarlett ha d’aguantar que des de l’anonimat se la faci objecte de burles transfòbiques. És probablement una de les eSportistes més famoses del món, i tot i així la majoria de l’audiència és incapaç de veure més enllà del seu cos i apreciar el seu joc absolutament brillant.\nCartes només per a homes\nEl camp de joc de Hearthstone\nHearthstone és un altre videojoc altament popular que s’està convertint en un esport-espectacle. Al joc, per torns i basat en dinàmiques de jocs de cartes col·leccionables –sobretot en Magic: The Gathering i World of Warcraft TCG-, dos jugadors s’enfronten en un matx eminentment estratègic, més similar a l’escacs que al futbol.\nTot i així, en els tornejos de Hearthstone es separa a homes i dones. I en un cas en particular, la inscripció es va prohibir directament a les dones. El 2014, els classificatoris pel campionat de Hearthstone celebrats a Finlàndia van fer saltar la llebre. El torneig classificatori excloïa a les dones argumentant que al torneig pel qual es classificarien si guanyaven era exclusivament masculí. No estem parlant d’un torneig petit, es tractava del torneig organitzat per la International eSports Federation, una organització històrica dels eSports creada a Corea del Sud.\nLa polèmica no va trigar a indignar les xarxes socials. La IeSF va justificar la seva decisió defensant que separar homes i dones en competicions separades es feia per “emprar estàndards similars als de les autoritats esportives internacionals, com part de la nostra política de promoure els eSports com a esport legítim”.\nAixò no té ni cap ni peus. És com si Henry Ford hagués posat un dipòsit de civada al Ford T com el que tenien els carros de cavalls per legitimar-lo com a mitjà de transport. Els esports tradicionals i els eSports són eminentment molt diferents i, en conseqüència, la decisió es va criticar per arbitrària i sexista. Finalment, la separació es va abolir.\nTot i així, es poden entendre els tornejos reservats a dones com una manera de fomentar la seva participació en els eSports, on encara són minoria –tot i que la distribució general de jugadors de videojocs ja quasi està igual entre els dos sexes, segons l’Entertainment Software Association-. O no.\nEl torneig femení més important fins ara de Hearthstone es va celebrar fa poc menys d’un mes. Amb totes les participants amb vestits a joc i taconets, un plató rosa i fúcsia i en general amb una estètica de casa de nines preocupant.\nGens estereotipat tot plegat\nAra com ara, queda molta feina per a fer. Tot i així, hi ha actors potents que estan apostant per una presència de les dones i d’altres col·lectius fora del públic tradicionalment cis-masculí i heterosexual al món dels videojocs competitius. El cap de disseny de personatges de Blizzard Entertainment afirmava fa poc que la seva companyia volia “recollir veus diverses dins i fora de la companyia” i s’apressava a pacificar als sectors més recalcitrants –recordeu tot el Gamergate? aquests.- dels seus fans afirmant que “no hi ha cap raó per a que la inclusió (d’identitats diverses) hagi d’anar en detriment de la qualitat de l’experiència de joc”\nAl cap i a la fi, el negoci és el negoci i els diners són diners, vinguin d’on vinguin.


L'AVL presenta la poesia completa de Carles Salvador i ret homenatge a Joan Francesc Mira\nValència, 3 de maig del 2018\nL’Acadèmia Valenciana de la Llengua ha presentat esta vesprada en l’Espai Autors de la Fira del Llibre de València, les dos últimes publicacions, editades per l’acadèmic Lluís Meseguer: Carles Salvador. Obra poètica completa, dins de la col·lecció Textos Valencians, i La traducció literària. Estudis sobre la traducció i la literatura valenciana, dins de la col·lecció Recerca, que recull els treballs de la jornada homenatge dedicada a l’escriptor, antropòleg i traductor Joan Francesc Mira.\nCliment i Ferrer posen de manifest les excel·lents relacions entre l'UJI i l'AVL\n6 d'abril del 2018\n“L’Acadèmia Valenciana de la Llengua s’ha guanyat la confiança dels usuaris de la llengua i la seua autoritat com a institució normativa del valencià” ha afirmat hui el rector de la Universitat Jaume I, Vicent Climent, en la sessió plenària celebrada hui en la seu acadèmica de Sant Miquel dels Reis.\nL’AVL considera que À Punt reforça la funció normativa amb un model de valencià genuí i ric\nL’Acadèmia Valenciana de la Llengua ha expressat hui la seua satisfacció per la recent incorporació dels butlletins informatius en la programació d’À Punt Ràdio, ja que considera que “eixamplen el ventall comunicatiu i representen avanços cap als objectius que s’ha marcat la nova Ràdio i Televisió Valenciana”.\nLa Capella i l'Escolania del Misteri d'Elx oferirà un concert a València dins de l'Any Assumpcionista organitzat per l'AVL\nValència, 9 de març del 2018\nRamon Ferrer, president de l’Acadèmia Valenciana de la Llengua, ha avançat hui que, amb motiu de la celebració de l’Any dels Misteris Assumpcionistes Valencians d’Elx, València i Castelló, la Capella i l’Escolania del Misteri d’Elx oferirà enguany un concert a la ciutat de València, dins dels actes programats per la institució normativa per a rememorar la importància que este tipus de representacions teatrals de temàtica religiosa en valencià ha tingut al llarg de la història.\nLa Jornada de Sociolingüística d'Alcoi analitzarà la capacitat d'influència social del valencià\nValència, 7 de març del 2018\nLa Jornada de Sociolingüística reunirà de nou diversos sectors implicats en l’anàlisi de l’ús social de la llengua, al Campus d’Alcoi de la Universitat Politècnica de València, els propers 23 i 24 de març. La cita es presenta enguany amb el títol: “El valencià té capacitat d’influència social?”. El programa proposa una mirada a l’espai públic, amb la novetat d’incorporar la seua extensió a les xarxes socials, convertides en espai de captació d’informació, relació personal i debat. Entre els ponents hi ha el periodista Toni Mollà, que pronunciarà divendres la conferència inaugural sobre “L’espai públic, el mercat i la política lingüística”.\nL’Acadèmia Valenciana de la Llengua presenta hui l’Any dels Misteris Assumpcionistes Valencians a Elx\nElx, 1 de març\nRamon Ferrer, president de l’Acadèmia Valenciana de la Llengua, ha inaugurat hui, en l’ermita de Sant Sebastià del Museu de la Festa, a Elx, l’Any dels Misteris Assumpcionistes, actes que se celebraran enguany en les ciutats d’Elx, València i Castelló, i que també arribaran a moltes altres poblacions del territori valencià.\nVILA-REAL, SEU D'UNA JORNADA D'ESTUDI SOBRE JAUME I\nValència, 16 de febrer del 2018\nL’Acadèmia Valenciana de la Llengua, amb la col·laboració dels ajuntaments d’Alzira i Vila-real, celebrarà demà, 17 de febrer, a Vila-real una jornada d’estudi sobre el fundador del Regne de València titulada ‘Jaume I i el seu temps’, que reunirà destacats professors universitaris, investigadors, especialistes i acadèmics per a analitzar la figura i obra del rei.\nL'AVL presenta la memòria de l'any 2016\nValència, 15 de febrer del 2018\nEncara que es tracte d’una actuació interna de la vida institucional, per la seua transcedència jurídicopolítica i la repercussió que ha tingut en els mitjans de comunicació valencians, s’ha de destacar, en primer lloc, la culminació del procés de renovació de membres de l’Acadèmia Valenciana de la Llengua. D’acord amb el que preveu l’article 11.2 de la Llei 7/1998, de 16 de setembre, de Creació de l’Acadèmia Valenciana de la Llengua, durant l’exercici de 2016 s’havia d’efectuar la primera renovació d’un terç dels acadèmics pel procediment de cooptació; és a dir, set membres.\nL'AVL i els ajuntaments de Vila-real i Alzira organitzen una Jornada sobre Jaume I i el seu temps\n24 de gener del 2017\nRamon Ferrer, president de l’Acadèmia Valenciana de la Llengua, ha anunciat hui a Vila-real la celebració el pròxim 17 de febrer d’una jornada científica dedicada a difondre la figura i l’època del monarca fundador del Regne de València. L’anunci, que ha tingut lloc en l’antic Hostal del Rei, edifici que ara desitja recuperar la corporació municipal, ha coincidint amb la firma d’un acord entre els alcaldes dels ajuntament de Vila-real i Alzira, i la institució normativa del valencià per a compartir la seu d’esta jornada centrada en l’estudi de l’obra del rei Jaume I.\nL'AVL lliurarà este diumenge els premis del I Concurs d'Escriptura en valencià per a alumnes d'ESO\nValència, 20 de novembre del 2017\nJudit Villanueva Ferrer, de l'Àgora Lledó Internacional School, de Castelló; Marina Ferrer Pérez, del Col·legi Nostra Senyora del Carme, d'Oriola, i Marc Forcadell Mascaròs, de l'IES la Vall de Segó, de Benifairó de les Valls, són els alumnes finalistes del I Concurs Escolar d'Escriptura en Valencià, convocat per primera vegada per l'Acadèmia Valenciana de la Llengua amb col·laboració d'Àmbit Cultural de El Corte Inglés, Caixa Popular i Bioparc València.\nMaribel Guardiola ja és membre de l'AVL\n18 d'octubre del 2017 València\nMaria Isabel Guardiola Savall (Bolulla, 1973), professora de la Universitat d'Alacant, ha pres este migdia possessió del càrrec de membre de l’Acadèmia Valenciana de la Llengua en el Palau de la Generalitat. El president Ximo Puig ha valorat el treball de la institució i l'esforç per normalitzar la llengua i, al mateix temps, ha animat la nova acadèmica a treballar amb rigor i entusiasme per dignificar el valencià.\nL'AVL presenta el Vocabulari de l'alimentació a l'Ajuntament de València\n16 d'octubre 2017 València\nJoan Ribó, alcalde de València, i Ramon Ferrer, president de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, han presentat este matí en l'Ajuntament 'Amb molt de gust', el vocabulari visual de l'alimentació, editat per la institució normativa amb motiu de l'elecció de València com a capital mundial de l'alimentació sostenible 2017.\nMaribel Guardiola Savall, elegida membre de l'AVL\nValència, 21 de juliol del 2017\nEl Ple de l’Acadèmia Valenciana de la Llengua ha elegit hui per majoria absoluta dels seus membres Maria Isabel Guardiola Savall, professora de la Universitat d’Alacant, nova acadèmica de la institució normativa, per a ocupar la plaça vacant des del traspàs de Josep Lluís Doménech en setembre del 2016.\nL’AVL firma un conveni amb l’Institut Cartogràfic per a jerarquitzar la toponímia valenciana\nValència, 11 de juliol del 2017\nEl president de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, Ramon Ferrer, ha firmat este matí amb la titular de la Conselleria d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori, María José Salvador, un conveni per a la jerarquització per escales dels topònims continguts en el Nomenclàtor Toponímic Valencià, a través de l’Institut Cartogràfic Valencià.\nL’Acadèmia Valenciana de la Llengua i l’Institut Ramon Llull amplien la col•laboració amb un curs d’estiu de llengua i cultura a València\nValència, 10 de juliol del 2017\nEl vicepresident de l’Acadèmia Valenciana de la Llengua, Rafael Ramos, i el director de l’àrea de Llengua i Universitats de l’Institut Ramon Llull, Josep-Anton Fernàndez, han inaugurat este matí en el Col·legi Major Rector Peset la tercera edició de ‘l’Estada lingüística d’estiu’ a València, destinada als alumnes dels lectorats de llengua i cultura valenciana, cofinançats per la Generalitat Valenciana, i als lectorats de l’IRL en universitat europees.\nL’AVL i l’Institut Ramon Llull impulsen el curs d’estiu sobre llengua i cultura a València\nValència, 6 de juliol\nL’Acadèmia Valenciana de la Llengua, per tercer any consecutiu, organitza l’anomenada ‘Estada lingüística d’estiu’ a València, dirigida a alumnes dels lectorats de llengua i cultura valenciana, cofinançats per la Generalitat, en les universitats d’Amiens, Cambridge i Torí, si bé esta edició s’amplia a altres universitats europees i espanyoles.\nL’AVL defensa el Decret de Plurilingüisme\nValència, 26 de maig del 2017\nL’Acadèmia Valenciana de la Llengua, que hui ha celebrat sessió plenària, considera que la convivència social, la supervivència del valencià i el dret dels valencians a l’ús normal de la seua llengua exigixen, sense cap dubte, que s’acomplisca plenament l’Estatut d’Autonomia i la Llei d’Ús i Ensenyament del Valencià, i que al final del sistema educatiu tots els alumnes tinguen un coneixement igual del valencià i del castellà.\nL'AVL destaca la figura de Fuster com a assagista en la Universitat de València\n12 de maig del 2017\nLa transcendència i la importància de l’assaig en l’obra de Joan Fuster ha quedat de manifest en la VI Jornada sobre Escriptors Valencians, dedicada enguany a este gènere literari i en homenatge a la figura del gran suecà, coincidint amb el vint-i-cinc aniversari del seu traspàs.\nL'AVL analitza a Barcelona l'acord de col·laboració amb el TERMCAT\n9 de maig del 2017\nDesprés de la primera trobada celebrada en el monestir de Sant Miquel dels Reis ara fa un any, hui ha tingut lloc en la seu del TERMCAT, a Barcelona, una reunió de seguiment de l’acord de col·laboració entre el Centre de Terminologia i l’Acadèmia Valenciana de la Llengua (AVL) firmat el 5 de maig del 2016.\nL’AVL recomana en la nova televisió un valencià pròxim per a guanyar la credibilitat dels usuaris\nValència, 28 d'abril del 2017\nL’Acadèmia Valenciana de la Llengua fa una aposta per utilitzar un valencià acostat a l’usuari de la llengua per tal de captar l’atenció dels futurs espectadors, seguint un model lingüístic basat en la normativa integradora de l’AVL, segons s’arreplega en un informe presentat hui per l’acadèmic Josep Palomero, com a representant de la institució en la Comissió per a l’Assessorament Lingüístic al Consell Rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació.\nShowing 21 - 40 of 112 results.\n© AVL 2019


Denunciada una dona a Lleida per deixar el seu gos 45 minuts al cotxe a 35 graus\nPublicat 23/7/2019 15:20:00CET\nLa Guàrdia Urbana de Lleida ha denunciat la propietària d'un gos per deixar-lo tres quarts d'hora tancat al cotxe a primera hora de la tarda d'aquest diumenge, quan la temperatura ambiental era superior als 35 graus.\nEls agents la van denunciar per mantenir l'animal de companyia en un vehicle estacionat quan la temperatura era tan alta, ha informat en un comunicat la Guàrdia Urbana.\nLa policia local va rebre una trucada a les 15.55 d'una dona que va explicar que havia vist un gos a l'interior d'un vehicle estacionat i havia comprovat que ja feia uns 45 minuts i l'animal estava alterat a causa de les altes temperatures.\nEls agents van comprovar que a l'interior d'un turisme estacionat hi havia un gos i, encara que era a l'ombra i amb les finestres una mica obertes, la temperatura al carrer era superior als 35 graus i van provar de localitzar la propietària.\nLa dona es va presentar al lloc on havia aparcat el cotxe a les 16.50 hores, i va ser llavors quan els agents de la Guàrdia Urbana van presentar la denúncia.


Política de Grècia - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nGenerals: 2012 - maig\nLa República de Grècia és una democràcia parlamentària multipartidista. El seu poder legislatiu és investit pel seu Parlament i pel govern grec. Des de la restauració de la democràcia l'any 1974, el seu sistema de partits fou tornat entre el liberal-conservador Nova Democràcia (ΝΔ) i el Moviment Socialista Panhel·lènic (ΠΑ.ΣΟ.Κ). Des de les eleccions legislatives de 2015, però, el govern és format per la Coalició de l'Esquerra Radical (ΣΥΡΙΖΑ).\nEl poder judicial n'és independent de l'executiu i el legislatiu.\n1 Evolució del règim polític grec\n1.1 De la monarquia a la democràcia\n1.2 Sota el règim romà\n1.3 La monarquia bizantina\n1.4 Sota el règim otomà\n1.5 La independència grega\n1.6 De la primera a la segona Constitució\n1.7 La Segona República\n1.8 La dictadura del règim dels coronels\n1.9 La transició democràtica\n2 El sistema polític de l'Estat grec (s. XXI)\n2.2 Sistema executiu\n2.3 Sistema legislatiu\n2.4 Sistema judicial\n2.4.1 Adhesió a la EU i el Consell d'Europa\n3 Sistema electoral grec\n3.1 Eleccions legislatives gregues de 2015\nEvolució del règim polític grec[modifica]\nDe la monarquia a la democràcia[modifica]\nVegeu també: Democràcia atenesa\nLa primera organització o règim polític que hi hagué a Grècia peninsular no fou la democràcia però la monarquia. Des del segle VIII abans de la nostra era que la península grega havia anat experimentant amb la monarquia, l'oligarquia i la tirania. Grècia no era un país unificat. Existien diferents ciutats que es regien en forma d'Estat. El sentiment grec d'aleshores no era precisament el d'avui, de la nació grega, és a dir, els ciutadans de cada ciutat-estat se sentien de la seva ciutat, malgrat que totes les ciutats-estat gregues compartien uns lligams comuns com ara la llengua o la religió.\nAixò feia que cadascuna tingués el seu propi règim polític. La monarquia s'havia heretat de la civilització micènica que a diferència del seu entorn sembla que era de base matriarcal. Amb el temps la ciutat d'Atenes és qui acaba agafant protagonisme, sigui pel règim polític que s'hi instaura, com per la preponderància que agafa amb les guerres contra Pèrsia. Les ciutats-estat gregues rivalitzaven entre elles. La principal rival d'Atenes fou Esparta des d'on hi regia un govern diàrquic. En efecte, dos monarques tenien el poder sobre la població. El sistema polític era més aviat un sincretisme de diversos règims ja experimentats. La societat espartana estava dividida en classes socials i com a Atenes hi existien esclaus. Una assemblea popular era el lloc d'exercici de les lleis, les quals podien fer-se servir per a escollir el Consell dels Ancians i l'exèrcit, aquest darrer sota el control de la monarquia. Però, paral·lelament, dos monarquies tenien el poder vitalici i de ple poder en cas de guerra. S'havia triat dos reis per a evitar un buit de poder per la mort d'un dels dos en batalla. A banda, l'Èforos, compost per cinc membres, posseïa un poder il·limitat, força semblant als governs actuals. Era un òrgan escollit per l'assemblea espartana, la qual triava, igualment, els dos reis. Per tant, malgrat que es parli de "monarques" cal tenir present que aquesta forma de "diarquia" era més aviat electiva, si bé el vot no es concedia com a Atenes.\nA Atenes, justament, es va experimentar en un primer moment amb la monarquia, donant pas a la tirania i a l'oligarquia. Cap dels sistemes sembla que satisferen una població que des de l'inici sembla que tingué ja tendència a qüestionar-se racionalment sobre el món que l'envoltava. Això almenys és el que ens ha arribat els escrits de Plató o Aristòtil. La ciutat-estat que encapçalarà la guerra contra Pèrsia, fou la primera en idea un règim del tot innovador i participatiu, anomenat de democràcia, el qual serà durant la Revolució Francesa revisat i proposat com a millor forma de govern. D'ençà, el llegat grec és present, com a mínim, a tot Europa on des del segle XIX s'han anat imposant les democràcies representatives, malgrat que moltes vegades en sincretisme amb formes més antigues, com la monarquia.\nLa democràcia dita directa que es va implantar a la Grècia antiga estava recolzada per una participació sense límits dels ciutadans. És a dir, els ciutadans de la polis tenien accés directa a una assemblea popular, anomenada Ekklesia, en la qual es prenien les decisions legislatives conjuntament. El parlament no era representatiu, és a dir, funcionava obligatòriament amb la participació de cada ciutadà. No s'hi escollien diputats sinó que els diputats eren els ciutadans mateixos. A l'Ekklésia només hi podien participar els homes, majors d'edat i de la polis. Les dones, els estrangers i els esclaus estaven exclosos de la participació. L'assemblea servia per a votar Lleis, controlar els pressuposts d'Estat, declarar la guerra, escollir deu estrategs que havien de dirigir la política exterior i l'exèrcit, i deu arconts, que presidien els tribunals i actes religiosos. A més, l'assemblea escollia per sorteig els 500 membres de la Boulé o Consell i els 60000 membres del Tribunal popular o Helié. A la pràctica, però, l'assemblea no era accessible vist que demanava una assistència a ciutadans situats lluny de la polis i que, per aquest motiu, no podien deixar la seva feina en favor de la participació política.\nLa Boulé o Consell tenia el càrrec d'elaborar les Lleis i controlar els magistrats. Era la representació permanent de l'assemblea. Qualsevol ciutadà més gran de trenta anys s'hi podia presentar, però només podia ser nomenat dues vegades a la seva vida. Això feia que l'atenès mitjà tingués molts possibilitats d'entrar-hi. Cal remarcar, però, que tant el Consell com l'Assemblea no tenien edifici de reunió. Els ciutadans de la polis es reunien al fòrum. A banda del tribunal popular, implantat més tard, es va establir un tribunal no popular, el qual havia de garantir, endemés, el compliment de la Constitució. És l'Areòpag, posat en marxa per Efialtes, que es limitava, endemés, a la jurisdicció de delictes de sang. Estava format pels exarconts, fet que li conferia un gran prestigi i feia qu molts atenesos el veiessin com el guardià de la Constitució.\nSota el règim romà[modifica]\nL'any 147 abans de la nostra era el poder Romà s'ha expandit a la península ibèrica i pretén continuar amb el Mediterrani. És d'aquesta manera que el món grec sucumbeix al poder de la República romana. El nou règim esdevé centralitzat i d'Estat. Les ciutats-estat perden el protagonisme anterior i esdevenen una perifèria més de Roma. Roma es divideix en províncies i Grècia s'acaba integrant com una província més. Tanmateix, durant el primer període, Roma es regeix per una República i un sistema de democràcia representativa, que pren de fet gran part de les seves estructures i idees del model grec. La relació entre Grècia i Romà és, si més no, diferent a aquella que trobaríem en les altres perifèries, ja que Roma adopta l'estil hel·lenístic en pràcticament tots els àmbits.\nEl règim republicà romà s'organitzava al voltant d'assemblees de ciutadans, els comicis, els quals elegien uns magistrats que exercien el poder legislatiu i executiu. Els magistrats escollien, en aquest sentit, dos cònsols, encarregats de dirigir la política armada de Roma, la qual es veia condicionada al vist-i-plau del Senat, i exercir de dictadors en casos de necessitat extrema. Els magistrats accedien al seu lloc per una carrera d'honors. Ara bé, eren escollits pels comicis. A més, tenien l'autoritat per a triar pretors, els quals havien d'exercir justícia, i encarregar-se de les finances de l'Estat.\nParal·lelament, tres-cents membres, antics magistrats, seient en l'anomenat Senat, el qual havia de controla els magistrats. El Senat i el model republicà no duraren gaire temps atès que amb la mort de Juli Cèsar la República camina efectivament cap a la dictadura en forma de monarquia. A partir de llavors l'Estat experimenta formes ben diverses de monarquia. Així, quan Roma s'acaba partint en dos, just abans l'entrada al medieu, el monarquia és dual amb els seus propis designats a successió.\nA la República romana no hi participava tothom. Un cop més, esclaus i dones eren exclosos de la vida política. Aquesta es reservava al ciutadà romà. La societat romana continuà sent una societat jerarquitzada amb nivells socials els quals condicionaven la participació en política. Tot i així, el model romà esdevé almenys en el camp literari i econòmic, un exemple posterior. A l'Europa Renaixentista neixen repúbliques nobiliàries a Itàlia i, a la resta de monarquies europees, s'estableix parlaments, encara que estamentals, tot plegat en una òptica, moltes voltes, d'imitar l'experiència romana.\nLa monarquia bizantina[modifica]\nLa caiguda de Roma instaura un nou règim a Grècia. El país quedà afectat per l'ensorrament del poder romà, però a diferència del costat oest, Roma sobrevisqué a l'Imperi Romà d'Orient. Com el seu nom indica, Bizanci era un règim de monarquia de dret diví. Malgrat que durant els seus mil d'anys d'existència hi hagué canvis i reorganitzacions, es poden identificar diverses institucions que es mantingueren dempeus.\nLa primera la constitueix l'emperador o basili el qual exerceix com a monarca hereditari. Era qui defensava les Lleis de l'imperi i qui assumia al mateix temps el rol de cap de l'Església. Això li conferia alhora un paper que s'expandia als límits terrenals. Per això mateix podem dir que l'Imperi Romà d'Orient era un règim teocràtic. Es considerava, de fet, en aquella època que l'emperador era escollit per Déu i dins l'àmbit terrenal havia i era rol seu d'exercir d'apòstol. Qualsevol usurpació del poder es considerava doncs una manifestació de la gràcia de Déu.\nAixí, en tant que cap d'Estat, l'emperador tenia també la capacitat de liderar l'armada i, per tant, de protegir les fronteres de l'imperi. L'emperador podia fer-se ajudar per cancellers qui l'aconsellaven en l'excussió de les seves decisions. El seu paper dins el règim cal diferenciar-lo amb el patriarca que era el cap de l'Església bizantina, és a dir, el bisbe de Constantinoble. És doncs un personatge estríctament religiós però que en el règim teocràtic bizantí assumeix igualment papers en l'esfera política. A més de cap d'Església, podia doncs ser triat per l'emperador com a canceller. A més, en tant que moralitzador, podia exercir influència sobre les Lleis de l'imperi.\nEl monarca vivia envoltat d'una cort que constituïa el conjunt de l'aristocràcia bizantina. La Cort i el monarca s'intercanviaven decisions. Per això, les Corts són una altra institució que caldria destacar en el règim bizantí. La Cort i el monarca tenien el palau com a centre simbòlic del seu exercici de poder. En tant que monarca, l'emperador posseïa el palau i el regne com a propietats personals.\nSota el règim otomà[modifica]\nVegeu també: Política a l'Imperi Otomà\nAmb la caiguda de l'Imperi Romà d'Orient, al final de l'Edat Mitjana, l'any 1453, Grècia passà d'un règim teocràtic de caràcter cristià a un altre règim teocràtic de caràcter islàmic. L'organització difereix considerablement del règim bizantí, ja que Grècia deixa de ser el centre de l'imperi per tornar a transformar-se en perifèria. A més, el caràcter de la religió islàmica impedeix una monarquia tal com s'havia anat concebent a Europa. Així, Grècia és regida per un emir, dins de l'imperi seldjucida, és a dir, Grècia és concebuda com una regió autònoma governada per un administrador o governador.\nL'arrel del poder segueix sent teocràtica, ja que només governen els qui constitueixen la branca de descendència del profeta. Però, vers el 1453, quan els emirs substitueix lentament el poder central i el món islàmic es fractura, el sultà Mehmed II instal·la la seva capital a Constantinople, tornant a fer de Grècia el centre del poder. El govern queda llavors dirigit pel gran vizir, nomenat pel sultà i assistit de quatre visirs, els aghas, que eren caps de tribu. A partir d'aquí el govern delega cadascuna de les seves funcions a uns ministeris els quals porten nom propi: nichndji per la justícia, defterdar pels imposts, etc. Les províncies queden al seu torn sota l'ègida d'un governador, el sandjak. Per tant, sota l'ocupació otomana, Grècia viu en un règim monàrquic de dret diví en què no hi havia separació de poders però una vertadera descentralització.\nLa independència grega[modifica]\nEl segle XIX és de clara decadència per a l'Imperi otomà. Malgrat que aconsegueix fer respectar les seves fronteres dins del marc del Congrés de Viena del 1814, la realitat és que sigui a França com a Rússia, hi ha un desig no expressat públicament de reconstruir l'Imperi romà d'Orient. Però és amb la Guerra d'Independència (1821-1830) i sota l'impuls del nacionalisme naixent grec que es construeix aquest "imperi romà d'Orient". No es tractà de restablir l'Imperi romà o d'imitar la monarquia bizantina malgrat que el projecte nacionalista hel·lenístic era pannacionalista. Es tractava més aviat d'establir una nova monarquia que contemplés únicament la Grècia peninsular i que tingués el grec i els valors d'època (cristianisme ortodox) com a elements emancipadors.\nLa Guerra d'Independència se salda amb el principi del final de l'Imperi otomà. El tractat de Londres del 7 de maig del 1832 posa en el tron a la casa de Wittelsbach la qual implanta una monarquia "hereditària per ordre de primogenitura dins la descendència del rei Otó, dins la branca del seu germà Luitpold, o en cas contrari, en la branca del seu germà Adalbert". Tenim doncs una monarquia de caràcter absolutista i novament amb tendències teocràtiques. El govern resultant segueix confonent tots els poders.\nDe la primera a la segona Constitució[modifica]\nEn el cicle de revolucions que Europa patí durant el segle XIX el país hel·lènic, recentment independitzat, incorpora canvis essencials per al context europeu. El 3 de setembre del 1843 un cop d'Estat instaura la primera Constitució del país, i per tant, el primer règim de monarquia constitucional. La monarquia constitucional grega tenia el monarca com a pedra angular. El rei era cap de Govern i cap d'Estat. A més, era garant de la protecció de les fronteres, és a dir, cap de Guerra. Com a tal era el responsable d'escollir els ministres i els ministeris. Això pel que fa al poder executiu, ja que el legislatiu era compartit entre el rei i la recent-creada Assemblea Hel·lènica. El poder legislatiu esdevé bicameral: el Senat, d'una banda, i l'Assemblea Nacional, de l'altra. L'Assemblea és elegida a sufragi universal masculí i el Senat de forma indirecta a tria del rei. El monarca podia igualment impartir justícia. Així, ell era qui nomenava els jutges que havien d'exercir i aquests consentien fer-ho en nom del rei.\nLa primera Constitució grega durà fins al 1864. Arrel del segon cicle revolucionari europeu, l'Assemblea Hel·lena es reuneix a Atenes el 1863 per propugnar un altre cop al règim, aquesta vegada per crear un Estat liberal. La nova Constitució establia que la sobirania era popular i, per tant, deixava completament el poder legislatiu al Parlament. En l'article 31 s'hi establia específicament que tots els poders havien d'emanar de la Nació i que s'havien d'exercir en acord amb la Constitució. Per tant, es pot dir que a partir del 1864 la monarquia pren un cop dur i de posseir pràcticament tot el poder, deixa pas a la doctrina del "regna però no governa".\nEn el marc de la nova Constitució el parlament grec és monocameral (la Vouli). Els diputats són escollits per un període de quatre anys renovable en sufragi universal masculí. El nou parlament té la capacitat de controlar el govern mitjançant cabinets d'acció o comitès d'examen. El poder executiu, per la seva banda, deixa el govern en mans del Rei que pot, com a tal, nomenar els ministres i ministeris. Per tant, el monarca continua exercint de cap de Govern i d'Estat, amb la gran diferència que ja no pot posar les mans en el poder legislatiu. Tant és així que quedà abolit el Senat.\nVegeu també: Segona República Hel·lènica\nMalgrat que es parli de Segona República, en era contemporània mai hi hagué una primera República. L'apel·lació del nou règim que s'implantà entre el 1924 i el 1935 reprèn l'esperit heretat de la Grècia antiga i de la República Romana. Després de la desfeta de Grècia contra Turquia en la campanya d'Àsia menor, una sèrie de conflictes armats que cal contextualitzar en la confrontació nacionalista entre turcs i grecs pels respectius projectes nacionals, l'armada vençuda es revolta contra el govern reial i Nikólaos Plastíras i Stylianós Gonatás encapçalen un nou cop d'Estat l'11 de setembre del 1922, el qual aboleix la monarquia constitucional implantant un règim republicà.\nEl nou règim, en consonància amb l'ideal, separada definitivament els poders heretats de la doctrina montesquiana. El cap d'Estat de la República Hel·lènica fou Pávlos Kountouriótis el qual podia nomenar un primer ministre, per tant, un cap de Govern que s'encarrega de l'executiu nomenant els ministeris. L'executiu ha de sorgir obligatòriament per mandat popular i ja no pot ésser hereditari. Tot i això, es restableix el sistema bicameral. D'ençà dues cambres, la Vouli i el Senat, comparteixen la capacitat de legislar. El parlament es renova igualment per mandat electoral el qual permet canviar les dinàmiques del parlament gràcies a l'autorització de la constitució de partits polítics.\nLa Constitució de la República aboleix tota mena d'arbitrarietat en l'àmbit dels drets humans i aplica un règim d'igualtat de drets. L'article 6 aboleix els títols mobiliaris de la monarquia i garanteix la llibertat i protecció de tots els ciutadans grecs, de la seva religió i de la seva llengua. L'Estat esdevé d'ençà responsable davant la Nació i el poder judicial queda del tot separat de la resta de poders.\nLa dictadura del règim dels coronels[modifica]\nLa Segona República grega patí una inestabilitat pràcticament d'arrel. Diferents cops d'Estat i referèndums trucats a més de les conseqüències de la Gran Depressió i de l'augment de l'extrema dreta a Europa porta el país a una inestabilitat durant el període republicà. En conseqüència, el 4 d'agost del 1936 el general Ioannis Metaxàs aboleix la República i instaura una dictadura de caràcter pseudofeixista que durà fins a la dècada dels 1940 moment en què en plena Segona Guerra Mundial l'Alemanya feixista envaeix Grècia. Lluny d'estabilitzar el règim, la dictadura no procura millores, ans al contrari, lleis fonamentals queden abolides en l'ideal feixista. A més, entre el 1946 i el 1949, s'afegeix una guerra civil entre partidaris d'un govern monàrquic i conservador el qual rep l'ajuda del Regne Unit i els Estats units i la branca armada del Partit Comunista Grec. És a dir, amb la fi de la Segona Guerra Mundial, Grècia esdevé el primer bastió de la Guerra Freda.\nLes tensions acumulades entre republicans, monàrquics i les aspiracions del comunisme esclaten en una guerra cruenta que aboca el país a una dictadura militar de dretes que aconseguirà implantar-se amb un nou cop d'Estat l'any 1967, dirigit per Georgios Papadópulos. El nou règim vindrà per quedar-se almenys fins al 1974 quan cau juntament amb la dictadura salazarista i franquista. La dictadura queda dirigida per una junta la qual donarà nom al règim: dictadura dita dels generals.\nEl govern dels generals procedeix a eliminar tota mena d'oposició i contestació. Comença una persecució a qualsevol tipus de contestatari. Els Drets Humans queden abolits. S'instaura una policia política i tortures. Els generals posen en marxa una sèrie de governs fantasmes que perpetren la dictadura. En consonància amb l'ideal del règim, la dictadura s'implica directament en la crisi xipriota de la dècada dels 1970 la qual acaba dividint l'illa en dos Estats, només un dels quals reconegut internacionalment.\nVegeu també: Política a Xipre\nEl final de la dictadura és l'esdeveniment més important de la Grècia contemporània després de la seva independència. El règim dels generals patí el 15 de juliol del 1974 un cop d'Estat organitzat per un grup paramilitar xipriota grec amb el suport del cap de la dictadura Dimitrios Loannidis. La intenció era instaurar una dictadura a Xipre sota el model dels generals grecs just en el moment en què la Gran Bretanya es desfeia de la seva colònia. En reacció, Turquia decideix envair la petita illa i la part del nord que declara la seva adhesió al règim turc. Les no tant antigues vel·leïtats entre trucs i grecs tornen a sortir a la llum en un moment força tens per a Europa. D'una banda, la península ibèrica es troba en plena transició cap a la democràcia i, d'altra banda, l'URSS segueix mantenint el pol contra els Estats Units, els quals, juntament amb el Regne Unit, veuen Grècia una potencial font de perill per als seus interessos geopolítics degut a la proximitat territorial del país hel·lè amb el règim soviètic.\nÉs així que el Regne Unit dona suport a la independència de Xipre la qual provoca que la part nord, turca, s'autoproclami independent, sense el reconeixement del Consell de Seguretat de l'ONU. Alhora, el règim dels generals cau progressivament, substituint-se per un govern d'unió nacional que port a Grècia a implantar una democràcia representativa en forma de Tercera República. El nou règim republicà confirma l'abolició de la monarquia el 1975 i procedeix a la redacció d'una nova Constitució homologable de cara als països Occidentals. Grècia entra doncs en l'espai d'una dècada a formar part de les democràcies liberals, de la Unió Europea i del Consell d'Europa. La crisi xipriota segueix, això no obstant, sense resoldre's en una illa del tot dividida entre el sentiment de pertinença a Grècia o a Turquia.\nEl sistema polític de l'Estat grec (s. XXI)[modifica]\nLa Constitució de Grècia del 1975 estableix la República com a sistema d'Estat i la democràcia com a règim polític. Així, el document és dins la jerarquia legislativa, el text suprem, per sobre del qual no es pot aprovar cap Llei. La legislació ha de ser, doncs, en coherència i concordança amb la Constitució. Aquesta compta amb 120 articles i unes 4 parts, les quals confirmen el rol preponderant que s'ha volgut donar a l'Església ortodoxa. En efecte, encara que Grècia es vulgui un Estat democràtic que respecta la doctrina de separació de poders, atorga un rol especial i destacat a l'Església ortodoxa.\nla primera part (articles 1-3) estableix la república parlamentària com a forma de govern i confirma la preponderància de l'Església ortodoxa grega,\nla segona part (articles 4-25) concerneix els drets individuals i socials,\nla tercera part (articles 26-105) descriu l'organització i el funcionament de l'Estat,\nla quarta part (articles 106-120) comprèn les disposicions especials i transitòries.\nEl Gabinet grec és format per la figura de primer ministre i la dels o les ministres. En virtut del sistema republicà instaurat per la Constitució del 1975, el cap d'Estat —és a dir, el o la president/a— ha de ser escollit/da pel Parlament. El parlament tria l'opció que hagi obtingut la majoria parlamentària, absoluta o simple, a les eleccions. Després, la figura de primer ministre, que és qui compon el govern, ha d'ésser nomenat pel patriarca d'Atenes, qui dirigeix l'Església ortodoxa grega. La figura de primer ministre és escollida per un termini màxim de dues legislatures de 5 anys.\nNota: Alexis Tsipras, com a ateu, fou el primer cap de govern a jurar el càrrec davant el president de la República.\nLa o el cap d'Estat escollit/da està en l'obligació de prestar jurament davant la Cambra parlamentària, amb aquestes paraules concretes, expressades a l'article 33/3 de la Constitució:\nΟρκίζομαι στο όνομα της Αγίας και Ομοούσιας και Αδιαίρετης Τριάδας να φυλάσσω το Σύνταγμα και του νόμους, να μεριμνώ για την πιστή τους τήρηση, να υπερασπίζω την εθνική ανεξαρτησία και την ακεραιότητα της Χώρας, να προστατεύω τα δικαιώματα και τις ελευθερίες των Ελλήνων και να υπηρετώ το γενικό συμφέρον και την πρόοδο του Ελληνικού Λαού - Article 33(2) de la Constitució\nJure en nom de la Santa Trinita, consubstancial i indivisible de vigilar la Constitució i les Lleis, de vetllar a la seva fidel aplicació, de defensar la independència nacional i la integritat del país, de protegir els drets i les llibertats dels hel·lens i de servir l'interès general i el progrés del poble hel·lè. - Article 33(2) de la Constitució\nEl Parlament Hel·lènic en sessió de constitució.\nEl sistema legislatiu grec és unicameral; és a dir, només està format per una cambra legislativa. El Parlament Hel·lènic té 300 escons que s'escullen mitjançant el sufragi universal obligatori de les persones majors de 18 anys. Les legislatures duren un màxim de 4 anys. De tots els seients disponibles, 50 es reserven al partit que més vots hagi obtingut a les eleccions, la resta, els 250 que queden, són repartits de forma proporcional entre els partits que han obtingut com a mínim el 3% dels vots. El parlament, com a tal, té presentar una moció de censura al govern i assumeix el paper de legislar.\nA més, és el parlament qui escull el president de la República Hel·lena en forma d'escrutini per vot nominal just després de la celebració de les eleccions. L'aritmètica de les eleccions és la qui condiciona l'elecció del present atès que per una qüestió de majories, normalment el parlament escull el candidat del partit que ha guanyat les eleccions al parlament.\nPresident de la República Prokopis Pavlópulos ANEL 13 de març del 2015\nPrimer Ministre Alexis Tsipras SYRIZA 26 de gener del 2015\nL'edifici actual que acull la cambra parlamentària fou construït en un estil neoclàssic per Friederich Wilhelm von Gärther per tal que servís com a palau a Oto I de Grècia. Des que fou construït ha servit d'hospital, seu reial i altres funcions fins a esdevenir definitivament el parlament grec.\nLa branca judicial a Grècia coneix dues divisions jurídiques: civil i administrativa. La jurisdicció civil és competent en matèria civil i penal mentre que l'administrativa es dedica a resoldre les denúncies entre els ciutadans i l'Estat.\nDins la jurisdicció civil i penal, existeixen tres recursos possibles:\nCorts de Districte o Corts de Primera Instància\nCort de Cassació\nSegons el valor estimat del dany ocasionat, la primera instància es divideix en dues tries, les Corts de Districte, que són tribunals de barri o regió, i les Corts de Primera Instància. En cas de no resolució esperada pels demandants, es pot recórrer a la Cort d'Apel·lació que torna a jutjar. La tercera instància, reservada a la Cort de Cassació, només rellegeix el cas i aplica la Llei. En cas de judicis penals, les corts de primera i segona instància poden compartir tribunals "mixts".\nDins la jurisdicció administrativa, existeix igualment tres recursos,\nA banda de les dues jurisdiccions contemplades per la Constitució grega, el sistema judicial hel·lènic contempla igualment "tribunals especials", els quals són competents en comptes d'Estat, religió o assumptes de desviament de l'organització d'Estat. És el cas de la Cort de Comptes i la Cort Especial Superior. Aquesta darrera, per exemple, és competent en les problemàtiques derivades de la interpretació de la legislació per part del Consell d'Estat, la Cort de Cassació o la Cort dels Comptes.\nAdhesió a la EU i el Consell d'Europa[modifica]\nDegut a l'adhesió de Grècia al Consell d'Europa, òrgan obligatori per l'homologació internacional després de la Segona Guerra Mundial, qualsevol ciutadà hel·lè pot demanar recurs a la Cort Europea de Drets de l'Home, sempre que el seu cas contempli la vulneració de la Carta Europea de Drets Humans i quan el sol·licitant hagi exhaurit, prèviament, tots els òrgans i les instàncies de recurs del seu propi país.\nI, encara, es pot sol·licitar recurs al Tribunal de Justícia de la Unió Europea, sense restriccions d'accés, sempre que el sol·licitant hagi exhaurit els recursos propis del seu país d'origen. Aquest recurs és independent de la Cort Europea de Drets de l'Hom i apareix amb l'adhesió de Grècia a la Unió Europea. El Tribunal de Justícia de la Unió Europea és el poder judicial de la Unió Europea i, per tant, les seves decisions són de caràcter supranacional i de compliment obligatori als Estats membres.\nSistema electoral grec[modifica]\nGrècia utilitza un complex sistema proporcional reforçat que perjudica els partits petits i fa més fàcil obtenir una majoria parlamentària. Segons l'actual llei electoral, el sistema és el del vot únic transferible amb una barrera electoral del 3%. El partit més gran aconsegueix un bo de 50 escons (és a dir, una sisena part del total d'escons).\nEleccions legislatives gregues de 2015[modifica]\nArticle principal: Eleccions legislatives gregues de 2015\nCoalició de l'Esquerra Radical (SYRIZA) Esquerra radical, Socialisme democràtic Alexis Tsipras 2.246.064 36,34 +9,45 149\nNova Democràcia (ND) Democràcia cristiana, Conservadorisme Andonis Samaràs 1.718.815 27,81 -1,85 76\nAlba Daurada (XA) Extrema dreta, Neonazisme Nikólaos Mikhaloliakos 388.447 6,28 -0,64 17\nTo Potami (TO POTAMI) Socialdemocràcia, Socioliberalisme Stavros Theodorakis 373.868 6,04 +6,04 17 =\nPartit Comunista de Grècia (KKE) Marxisme, Leninisme Dimitris Koutsoumpas 338.138 5,47 +0,97 15\nGrecs Independents (ANEL) Dreta nacionalista, Euroescepticisme Panos Kammenos 293.371 4,75 -2,76 13\nMoviment Socialista Panhel·lènic (PASOK) Socioliberalisme, Europeisme Evànguelos Venizelos 289.482 4,68 -7,60 13\nMoviment dels Socialistes Democràtics (KINIMA) Socialdemocràcia, Europeisme Georgios Papandreu 152.230 2,46 +2,46 0 =\nReagrupament Popular Ortodox (LAOS) Dreta nacionalista, Euroescepticisme Gueorguios Karatzaferis 63.692 1,03 -0,55 0 =\nVerds Ecologistes Ecologisme, Anti-austeritat Comitè de 6 membres 30.074 0,49 -5,76 0\nFront de l'Esquerra Anticapitalista Grec (ANTARSYA) Anticapitalisme, Assemblearisme Comitè de 21 membres 39.455 0,64 +0,32 0 =\nPrimer Ministre de la República\nButlletí Oficial de Grècia\n↑ «Històrica victòria de Syriza a Grècia». Diari Ara, 25-01-2015. [Consulta: 3 febrer 2015].\n↑ «assemblea a Atenes». [Consulta: 30 setembre 2018].\n↑ «consell d'Atenes». [Consulta: 30 setembre 2018].\n↑ «tribunals Atenes». [Consulta: 30 setembre 2018].\n↑ 5,0 5,1 5,2 «European e-Justice Portal - Judicial systems» (en anglès). [Consulta: 9 octubre 2018].\n↑ «¿Cómo funciona el sistema electoral griego?» (en castellà). [Consulta: 3 febrer 2015].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Política_de_Grècia&oldid=25996587»


Rafel Luján | dimarts, 24 de març del 2015, a les 09.27\nLa proposició de llei vol establir un model de l’activitat de les associacions i clubs de fumadors de cànnabis. “Es pretén donar seguretat jurídica a tothom, tant a les associacions, com als consumidors i a les institucions, per evitar les tensions innecessàries que es produeixen cada setmana”, apunta l’advocat Martí Cànaves, membre de l’Observatori Civil de Polítiques de Drogues.\nAquest organisme ha estat l’encarregat d’elaborar l’informe en què s’ha basat la redacció de la ILP, que es va registrar el 20 de març al Parlament. L’Observatori l’integren diversos professionals i està presidit per l’exalcalde de Rasquera Bernat Pellisa, conegut per haver intentat impulsar una plantació de cànnabis al poble per proveir una associació d’autoconsum cedint terrenys agrícoles particulars. La iniciativa legislativa popular la signen 35 persones que han constituït la comissió promotora, entre les quals hi ha representants del sector del cànnabis, professionals, representants d’entitats i de moviments socials.\nLa ILP i l’informe inclouen els principals aspectes de la resolució aprovada per la Comissió de Salut del Parlament a finals de gener sobre la regulació sanitària del cànnabis. La resolució, aprovada per tots els grups a excepció del PP, va reconèixer l’existència de les associacions de cànnabis sense ànim de lucre i va fixar criteris com ara l’edat mínima de 18 anys per entrar en un club o una carència de 15 dies des que un usuari s’hi inscriu fins que se li administra cànnabis.\nTot i això, la ILP va més enllà, perquè el sector considera que la resolució parlamentària és insuficient, en no tenir rang normatiu. Segons el redactat presentat al Parlament, entre els objectius de les associacions hi haurà de constar l’autoabastiment i la distribució de cànnabis entre els socis per al consum privat, la prevenció de riscos i reducció de danys associats al mercat clandestí i a determinats usos del cànnabis, la difusió d’informació sobre el consum als associats i el control de la qualitat i les propietats del cànnabis.\nControl sobre els socis, l’autoproveïment, la distribució i el transport\nSegons la ILP presentada, les associacions hauran de tenir els llibres de registre de socis actualitzats i, en cas que duguin a terme l’activitat d’autoproveïment i distribució de cànnabis entre els associats, hauran de disposar d’un llibre de registre dels socis inscrits, en què consti la data de sol·licitud, la previsió de consum i una actualització de les retirades mensuals efectuades.\nEn segon lloc, les associacions que desenvolupin un programa d’autoproveïment privat, hauran de disposar d’un llibre de registre de previsió de consum social en el qual constarà, almenys, el nombre dels socis inscrits, la previsió individual i la previsió total col·lectiva. També hauran de disposar d’un llibre de programació i resultats d’autoproveïment, que certificarà les dates i els cultius programats, les tècniques emprades en aquests, així com les quantitats recol·lectades i aptes per al consum. A aquest efecte, l’associació farà un informe tècnic pericial anual per part d’un professional agrònom extern, que determini que les previsions de cultiu s’ajusten a les previsions de consum acordades.\nEn tercer lloc, les associacions hauran de disposar d’un registre actualitzat del consum dels socis inscrits al programa d’autoproveïment, en què constin les quantitats i la data de retirada. En el moment que el soci reculli la seva quota de cànnabis s’haurà de verificar la seva identitat, la previsió de consum aprovada i les retirades ja efectuades per tal de comprovar que s’ajusta als paràmetres establerts.\nFinalment, un cop realitzat el control de la collita i quantificat el volum final de la producció, s’emetrà autorització escrita per part de la junta directiva per al transport del producte del cultiu des del lloc on es realitzat fins al local on es porta a terme la “distribució controlada”. El producte haurà d’estar empaquetat i segellat de forma que se’n pugui garantir la integritat en el procés.\nSegons el redactat, la distribució del cànnabis entre els socis s’haurà de realitzar en un espai privat, amb accés restringit exclusivament als membres de l’associació i haurà de ser destinat només al consum personal. Les persones encarregades de la manipulació i dispensació de la substància hauran de tenir la formació que reglamentàriament s’estableixi. Els socis que vulguin participar en l’autoproveïment associatiu hauran de sol·licitar-ho per escrit, expressar-hi la previsió de consum, que no podrà sobrepassar els 80 grams mensuals. No obstant, es podrà superar la quantitat màxima en casos degudament justificats, especialment en casos de malalties cròniques i agudes.\nLa normativa proposada estableix que els clubs de consumidors i de fumadors de cànnabis són espais estrictament privats, amb accés restringit a les persones sòcies i en què no es podrà consumir altres drogues. Els espais destinats a l’atenció al públic o als quals puguin accedir altres persones que no siguin sòcies, hauran d’estar totalment separats físicament dels espais destinats al consum o distribució. A l’interior, a més, no s’hi podrà fer promoció del consum de cànnabis.\nLa ILP manté que els ajuntaments i entitats locals de Catalunya autoritzaran l’exercici de les activitats de les associacions dins del terme municipal, sempre que compleixin les condicions que s’estableixin en la proposició de llei. Precisament, els impulsors de la ILP volen que els ajuntaments i les institucions públiques també s’impliquin en el procés de recollida de signatures i que el cànnabis entri finalment al debat polític. “L’objectiu és intentar resoldre els problemes dels ajuntaments, dels consumidors, de les associacions i dels mateixos parlamentaris”, conclou l’advocat Martí Cànaves.\nSi la cambra l’admet a tràmit, els sol·licitants disposaran de quatre mesos per recollir 50.000 signatures i poder traslladar el debat al Parlament. Els impulsors de la iniciativa estimen que a Catalunya hi ha uns 400.000 consumidors i uns 400 clubs socials de cànnabis.


Riberaonline: El Consell Comarcal commemora el Dia Internacional de la Mediació\nEl Consell Comarcal commemora el Dia Internacional de la Mediació\nEl proper dissabte 21 de gener se celebra el Dia Internacional de la Mediació. Una efemèride a partir de la qual el Consell Comarcal de la Ribera d'Ebre promociona el Servei Comarcal de Mediació, on s'hi poden tractar tots aquells conflictes relacionats amb la convivència en el municipi que es donin en les relacions entre veïns, en l'àmbit educatiu o familiar, entre altres.\nL'objectiu és contribuir a la bona convivència i la cohesió social a tots els municipis de la comarca, evitant sempre que sigui possible que els casos de disputa, sigui entre veïns o sigui amb l'administració, acabin als tribunals, la qual cosa representa un major cost en temps i diners per a les parts en conflicte, alhora que no contribueix a la bona entesa entre veïns. És per això que el Consell Comarcal aposta per fomentar la cultura de l'acord i el diàleg pròpia d'una societat avançada.\nEs tracta d'un procés en el qual les persones, a través de diàleg, busquen acords satisfactoris que permetin resoldre els seus conflictes mitjançant la intervenció d'un tercer, expert en la matèria. La persona mediadora condueix el procés de diàleg entre les persones en conflicte de forma imparcial perquè arribin elles mateixes a acords que satisfacin els seus interessos i necessitats. Així, és una tècnica específica dins de l'àmbit de la resolució de conflictes i es basa en els principis de confidencialitat, neutralitat, voluntarietat i imparcialitat.\nPer a més informació sobre el Servei Comarcal de Mediació us podeu adreçar al Consell Comarcal de la Ribera d'Ebre de dilluns a divendres, de 8 a 15 hores; al telèf


Grosske. Bloc per opinar | L'ESTAT BOTIQUI\ngrosske | 15 Octubre, 2008 18:45\nQualqú pot despistar-se si veu a G. Bush nacionalitzant bancs o a d'altres països intervenint en el sistema financer. Ha arribat l'hora de la nacionalització de la banca i les assegurances? Marx o, com a mínim, Keynes, han ressucitat?\nRes més lluny de la realitat. L'Estat del Benestar va donar pas a l'Estat absent i, ara, a una segona versió d'aquest darrer: l'Estat Botiquí. El sistema financer ha fet "mala via" està empatxat de tants de guanys, de tantes operacions especulatives que res tenien a veure amb l'economia real i s'ens ha posat "malito".\nI allà corren en Bush, na Merckel i en ZP a donar-li al sistema financer internacional una bona ració d'Alka Seltzer. Després una bona tanda de rotets, una bona buidada per baix (persones sensibles o vulnerables abstenir.se) i hala! a un altra cosa.\nAllò més graciós és que l'alka seltzer el pagam nosaltres i que els bancs - en el seu conjunt - no deixaran de guanyar doblers. Quant a la neteja dels bolquers no vos heu de preocupar: hi ha un munt de treballadors d'Spanair, de Nissan, etc. que - segons sembla- no tindran altra cosa que fer.\nEl PP, una mica desbordat, encara demana una "mesa" per impulsar mesures de major lliberalització dels serveis i del transport (de la banca no s'atreveix a dir res perquè no está "el horno para bollos"). Estam ben arreglats!\n2General | Següent | Anterior | Comentaris (3) | Retroenllaços (0)\nRe: L'ESTAT BOTIQUI\nJoan | 17/10/2008, 15:23\nPer Bush i cia acabar d'aquesta manera no suposa més que el climax de la seva política: alimentar el mercat financer amb recursos públics i mantenir criteris de gestió privats. No els hi ha bastat amb privatitzar serveis d'interés general com l'exercit, el sistema penitenciari, reduir despesa social, etc... a més han aconseguit que les aportacions dels ciutadans acabin en mans privades. Això no és més que "la guinda" a la seva política. Accelerar el procés de concentració empresarial, afavorint-lo amb recursos públics.\n¡Más madera! Al final el vagó del tren acaba desfet.\nmiope | 17/10/2008, 18:00\nEl que diu en Perez Roque avui em sembla encertat. Diu molt dels governs (tant dona el seu color) que no han dubtat a salvar el sistema financer. Aixo vol dir que entenen que la base de l'economia son aquestes entitats privades, amb anim de lucre, i gens de manies. Botin com a referent pels nostres fills!!!!!!!! Haurem de repensar el futur amb altres icones: Botin, JJ Cardona, Matutes, .....\nartur | 19/10/2008, 09:51


El perquè de l'anticatalanisme desfermat de Susana Díaz\nEls quatre grans partits espanyols competeixen per demostrar qui és més patriota en aquesta campanya del 26-J\nUna competició de patriotisme. Això han semblat, en bona part, aquests primers dies de campanya electoral dels principals partits espanyols. No se n’ha escapat ni un: PP, PSOE, Ciutadans, Podem, ‘la banda dels quatre’. És especialment significativa la manera de fer patriotisme que ha triat el PSOE aquests últims dies, recorrent a allò que a Espanya moltes vegades ha semblat la millor via de demostrar espanyolitat: l’anticatalanisme. L’encarregada de brandar-lo ha estat la presidenta andalusa, Susana Díaz. Ho va fer ahir, d’aquesta manera, en un acte a Mairena de Alfaraje, a la província de Sevilla:\n‘No en tenen prou de voler trencar Espanya, que també volen trencar-ne la riquesa.’ Díaz es demana ‘si és just’ que els imposts dels estalvis i les hipoteques dels treballadors andalusos dipositats en entitats com ‘la Caixa’ vagin a tributar a Catalunya’. I afegeix: ‘I que a més diguin que és dels catalans? Que diguin la veritat, quina Espanya volen?’ Aquest missatge de Susana Díaz anava dedicat a Podem, perquè la dirigent socialista sap que la coalició Units Podem pot superar per primera vegada el PSOE a Andalusia, el gran bastió socialista, i, de retruc, això la pot afeblir en la pugna interna amb Pedro Sánchez.\nEl cap de setmana ja va encarar-se directament a Iglesias, per l’aliança amb Colau a Catalunya. Un atac carregat d’anticatalanisme, dient que els vots dels andalusos ‘no serviran per a pagar els privilegis de Colau. Si [Pablo Iglesias] ha de pagar un peatge d’aquests privilegis, que el pagui de la seva butxaca. No hi ha espanyols de primera i espanyols de segona:\nAnticatalanisme com a forma de patriotisme, acusant Podem de fer el joc al separatisme català i entrar a competir directament pel votant espanyolista que no vol votar el PP i que dubta de si fer-ho per Ciutadans. Aquesta sembla l’estratègia de Díaz, i dels barons del PSOE, que veuen amb perspectiva la possibilitat d’un pacte amb el PP (un dels tabús de Sánchez); així ho indica aquest article d’avui a El Mundo: ‘Moderats del PSOE accepten un govern del PP si hi ha ‘sorpasso”. Els principals dirigents territorials, diu la notícia, no veuen de cap manera la possibilitat (ni la voluntat) de pactar amb Podem i, preveient la possibilitat que la coalició d’Iglesias, Garzón i companyia els superi, ja adoben el terreny perquè un pacte de govern amb el PP no sembli massa estrident.\nI per això també han de tenir cura del flanc espanyolista. Sobretot si els adversaris polítics premen l’accelerador del patriotisme quan la campanya coincideix de ple amb l’Eurocopa de futbol. ‘Competició d’alegria per ‘la roja”, escrivia Emili Bella al Punt Avui després d’haver assistit a l’eufòria de Fernández Díaz, Alicia Sánchez-Camacho i María Dolores de Cospedal veient a Barcelona com guanyava la selecció espanyola amb un gol de Piqué. Competició d’eufòria, perquè al mateix temps Girauta ballava el waka-waka a la Barceloneta. I ahir vam saber que Albert Rivera, sabent que Ada Colau no posaria pantalles gegants per seguir els partits de ‘la roja’ a Barcelona va dir: ‘Això ja ho pago jo!’.\nVine a veure la selecció amb @Albert_Rivera\nT'esperem aquest divendres a les 20:00h a Arc de Triomf pic.twitter.com/kFJYiz6w1k\n— Ciutadans (@CiutadansCs) June 15, 2016\n‘No es pot barrejar esport i política’, deien abans de la final de Copa del Calderón, la de les estelades que van voler prohibir…\nI Podem què hi diu? El tsunami patriòtic fa que Iglesias s’encongeixi quan en el debat televisiu de quatre li demanen per la fermesa del seu compromís pel referèndum català. I mira de fer veure a l’electorat que la millor manera de ser patriota i de defensar l’Espanya unida és reconèixer-ne la plurinacionalitat… Afegint-hi una dosi d’amor a l’exèrcit, amb aquest missatge piulat ahir: ‘Pàtria és defensar un exèrcit on la promoció de la tropa es faci per criteris d’igualtat, mèrit i capacitat.’\nPatria es defender a un ejército donde la promoción de la tropa sea en base a la igualdad, mérito y capacidad #MilitaresConDerechos\n— PODEMOS (@ahorapodemos) June 15, 2016\nMentrestant, Mariano Rajoy passejava entre carxofers i menjava gelats, amb les enquestes a favor.


La revista de viatges amb històries Ghyaru, la vall de les fades i els dracs màgics - La revista de viatges amb Història\nPortadaÀsiaGhyaru, la vall de les fades i els dracs màgics\n1 28 2011\t Ghyaru, la vall de les fades i els dracs màgics\nA l'esquerra, els colossos Annapurnes\nUna cosa que m'encanta de la muntanya és que cada matí es pot re-esmorzar sense càrrec de consciència. Un s'aixeca d'hora i adolorit, es posa cec a cafè, cereals, musli, farinetes de civada, fruita, dolços, pa tibetà amb mel i coses així ... I a mig camí de la jornada, per i es torna a omplir fins a dalt.\nClareja en els Himalayas\nDia 6. Pisang Alta-Bhraga. Una cosa que m'encanta de la muntanya és que cada matí es pot re-esmorzar sense càrrec de consciència. Un s'aixeca d'hora i adolorit, es posa cec a cafè, cereals, musli, farinetes de civada, fruita, dolços, pa tibetà amb mel i coses així ... I a mig camí de la jornada, per i es torna a omplir fins a dalt.\nI a sobre notes que els pantalons et queden cada vegada més folgats i que els altres no et critiquen per golafre, sinó que t'animen a que recuperis energies. Això està bé, encara que hi hagi de caminar molt.\nAquesta sisena ronda, en plena ascensió, hem re-esmorzat a Ghyaru, el sostre d'un pic abrupte que neix en plena serralada himalaya i que està a 3.720 metres d'alçada, exactament dos més que el cim d'Espanya, el Teide, que té 3.718. Un s'imagina mirant l'Atlàntic des de tan alt i, per un moment, no li importaria canviar-se per refrescar-vos i prendre's una Mahou gelada a la platja. Després torna a mirar cap a la seva esquerra, i repassa amb els ulls els massissos nevats del Annapurna 2, l'Annapurna, 4, el Gangapurna i l'Annapurna 3, i recorda que està en un dels llocs sagrats de l'univers.\nL'etapa d'avui ha estat per desconjuntat les cervicals, de tant girar el cap a banda i banda per admirar la magnificència de les muntanyes. Després de coronar Ghyaru hem entrat, en perllongada baixada, en una mena de canó envoltat de gegants blancs i de iacs, els mítics remugants blancs d'aquestes terres, acompanyats sempre pel sempitern riu Marsyangdi, praderies esquitxades de pins, roures i rododèndrons i minúscules aldees en què un es pregunta de què viuran aquí. Si algú m'hagués dit que és en aquesta vall on van néixer les fades i els dracs màgics, ho hagués cregut.\nUn s'imagina mirant l'Atlàntic des de tan alt i, per un moment, no li importaria canviar-se per refrescar-vos i prendre's una Mahou gelada a la platja. Després torna a mirar cap a la seva esquerra, i repassa amb els ulls els massissos nevats del Annapurna.\nHa estat, aquest divendres, una jornada divertida. Definitivament, els bombers ens han adoptat. Són desternillantes. Fan broma amb totes les noies que ens trobem, els regalen flors, s'han fet amics d'arreu del món… Som més coneguts que Fernando Alonso. Un d'ells, Gustavo, fa fotos espectaculars, exactament les que esteu veient en els meus cròniques d'aquests dies. Un altre, Alberto, estudia música, surfeja i arregla motos antigues. Mari és especialista en descens de canons. Avui hem tingut un problema en retrobar-nos amb Quico, Sara i Javi, que es van desviar ahir de la ruta per pujar a un mirador de gairebé 5.000 metres. Molta tela. Quico ha tornat malalt. No sabem si serà una bronquitis o el mal d'alçada, però li fa mal el pit i té molta febre. Encara sort que demà no toca pujar, perquè farem dia d'aclimatació. Hem decidit aturar a Bhraga, així és com la 20 minuts caminant del poble més important de la zona, Manang. No ho hem fet per res en especial, sinó perquè ens ha semblat recollit i interessant, molt més tranquil que Manang.\nEtiquetes: Annapurnes, Braga, ghyaru, Juancho Sánchez, germana, Marsyangdi, Tibet, trekking himalaya\nTweets que esmenten Ghyaru, la vall de les fades i els dracs màgics | Turisme Cultural - Viatges culturals -- Topsy.com\n28 gener, 2011 a 12:41 | #\n[…] Aquest lloc ha estat esmentat a Twitter per 3viajes, Viatges al Passat. Viatges al Passat said: Ghyaru, la vall de les fades i els dracs màgics. Una aventura en els Annapurnes http://j.mp/gtMIiq […]\n28 gener, 2011 a 18:04 | #\nComençar una crònica d'un ascens als Annapurnes explicant que el millor és que pots posar-te fins a les celles menjant em sembla sublim. Gràcies per divertir una estona i imaginar menjant fins als iac que veies en els vessants.\n29 gener, 2011 a 19:00 | #\nJeje… Els grassonets són els grassonets, a? I no em llencis de la llengua, que t'acabo explicant el de la pota de iac rostida… Abraçada!


Dubtes de llengua: de març 2009\nEls alumnes del Verger, quan anàvem a l’institut de Pego teníem sempre bona fama de ser els que més bé féiem les anàlisis sintàctiques. El fet cert és que a seté i a huité d’EGB ens martellaven molt amb els subjectes i els predicats, amb els OD i els OI, amb les oracions compostes, etc. És clar, quan hi arribàvem, amb el cul pelat de tanta oració, no teníem pràcticament cap problema i érem la joia dels professors quan els hi representàvem les oracions. En arribar a la facultat, la cosa es va complicar quan vaig entrar en contacte amb els teòrics de la X barrada, la recció i el lligam...: allò era un desficaci, i a voltes, amb tanta estructura profunda i tanta traça, m’hi feia un bon embolic. Al remat, tanta collonada s’acabava en llevar les oracions prototípiques i posant-hi oracions de la vida real, no de laboratori, a postes.\nFeta la introducció, anem pel tema. Des de fa uns anys que em plantege molts temes de llengua, i hi pegue moltes voltes, cosa que representa un desgavell perquè quan he d’explicar uns quants conceptes em vénen els dubtes i les contradiccions per totes bandes, en veure els exercicis del llibre. Ja he apuntat en un altre text el problema del verb extreure amb la preposició a. Allí vaig esmentar que en una oració no poden hi haure dos objectes directes o indirectes (si no és que estan relacionats coordinadament o subordinada). Doncs bé, al llibre de 3r de Bromera, Valencià pràctic. Llengua i literatura, edició del 2007, hom ha posat l’oració següent per a treballar els objectes indirectes: farem fotos a les falleres. Sense pensar-hi hom diria que les falleres és un OI; ara bé, si ens fixem en aquest altre exemple, farem les fotos a les falleres a ma mare (per a ma mare), quedaria evident que hi hauria un conflicte de funcions perquè hi haurien dos OI. Ara bé, ¿i si canviem la construcció a les falleres per de les falleres, de manera que quede farem les fotos de les falleres a ma mare (per a ma mare)? ¿Vol dir això que sempre que fem servir el cas fer fotos sintàcticament és adient de i no a? Altrament, si considereu que me’n passe un poc i que l’oració farem les fotos a les falleres per a ma mare ja va bé, si voleu mantenir la a ¿què serien a les falleres si per a ma mare és OI?\nPublicat per dospoals a 11:38 22 comentaris:\nPublicat per dospoals a 11:30 9 comentaris:


Napoleó III, l’últim home que portà la corona francesa | Sóc d'Alcàsser, sóc de l'Horta\nNapoleó III, l’últim home que portà la corona francesa\nPublicat el 9 gener 2015 per jesuslerma\nNascut l’any 1808, Carles Lluís Napoleó Bonaparte era, oficialment fill de Lluis I d’Holanda (germà menor de Napoleó) i d’Hortènsia de Beaurnais (filla de Josefina, la dona de Napoleó I), tot i que algunes males llengües afirmen que en lloc de nebot de Napoleó I era realment el seu fill natural.\nLa tornada dels Borbó al tron francés després de la derrota de Napoleó portà el jove a l’exili, on es va convertir amb el temps en el cap de la dinastia Bonaparte des de l’any 1832, intentant recuperar el tron per a la seua família derrocant Lluís Felip d’Orleans, que havia substituït els Borbó en el tron.\nAmb eixa intenció va participar de la revolució del 1848 que va instaurar la Segona República a França, encetant una política poc definida però molt populista que li permeté aconseguir l’èxit electoral gràcies, en bona mesura, a l’ús que del cognom Bonaparte va fer. Ell no fou cònsol com el seu oncle, però es va convertir en el primer president de la República i, sabé guanyar-se el recolzament dels sectors més conservadors presentant-se com l’home que podia aturar la revolució social, de manera que el 1851 es va convertir en president perpetu mitjançant un colp d’estat, però només un any després deixà de ser-ho per convertir-se en Napoleó III, l’emperador dels francesos, en un procés que recorda molt el que va seguir el seu oncle.\nVa instaurar un règim de caire dictatorial que va intentar tornar a situar França entre les primeres potències mundials, lloc que havia perdut després de la caiguda del Primer Imperi francés. Va intervindre a Itàlia per afeblir els austríacs. Tot i els èxits de les aventures colonials, fracassà en pressionar Prússia per obtenir avantatges territorials i es va vore arrossegat a una guerra, planificada d’antuvi pel canceller alemany von Bismarck, que significà la caiguda del Segon Imperi francés.\nQuan fou alliberat pels prussians hagué d’exiliar-se a Anglaterra, on va morir el 9 de gener del 1873, però mai va deixar de reclamar els seus drets al tron francés, ja que Napoleó III mai va abdicar, de manera que la seua dinastia encara hui és una de les tres que pretenen la corona francesa, com els Borbó i els Orleans.


Inici > Comissió Catalana d'Ajuda al Refugiat\nTornarComissió Catalana d'Ajuda al Refugiat\nEls objectius de l'entitat són la defensa del dret d'asil i de les persones refugiades, assumint també els drets de les persones immigrades, alhora que afavorim els processos d'integració social dels nostres col·lectius d¿actuació. Per assolir aquests objectius comptem amb diferents programes que pretenen donar una resposta global i integral a les dificultats, derivades del fet migratori, a les que han de fer front als refugiats i immigrants a casa nostra. L'atenció a les persones s'agrupa en els següents programes: primera acollida, assessorament jurídic, social i ocupacional.\nC/ Junta del Comerç 26, baixos 08001 Barcelona.