La marató del Primavera Sound | Esteve Plantada\nEsteve Plantada ha gaudit de la música en viu de Nick Cave, les melodies magnètiques de The Postal Service, les sintonies variades de Dead Can Dance, Hidrogenesse, Antònia Font o Manel, acompanyades dels decibels arrauxats de Blur i la “missa elegíaca” de Daniel Johnston. Han estat molts els passejos d’un escenari cap a l’altre, les cerveses compartides, les converses aquí i allà -amb el bloc de notes a la mà- i la vida social primaverasoundiana. Aquí teniu una mostra de les cròniques musicals que Esteve Plantada ha cuinat, dins del macrofestival barceloní més famós . Gaudiu de la lectura!\nBlur | Foto de Linda Brownlee\nManel presenta el nou disc al Primavera Sound.\nEsteve Plantada Primavera sound 2013


Bocaue Matrimonial Site | Bocaue Girl for Marriage | Marriage Agency Bocaue | Bocaue Matrimony | Matrimonial Sites in Bocaue\nMatrimonial Sites in Bocaue\nUsing Bocaue matrimony sites is a great replacement to the typical dating website that matches you with random people, signup for free to try our site.\nBrowse matrimony services from Central Luzon Matrimonial including Bocaue and nearby cities, Santa Maria (1 km), Balagtas (3 km), Marilao (5 km), Santol (5 km), Lambakin (5 km), Pulong Gubat (6 km), Bulacan (6 km), Guiguinto (6 km), Guyong (6 km), San Francisco (6 km), Manatal (7 km), Meycauayan (7 km), Loma de Gato (8 km), Obando (8 km), Balasing (9 km), Mambog (9 km), San Pascual (10 km), Tanza (11 km), Santa Ines West (11 km), San Jose del Monte (11 km), Plaridel (12 km), Santo Cristo (12 km).\nBrowse our matrimonial personal ads in Bocaue or browse Central Luzon Matrimonial for more cities. Registration is free and all listings are private.\nMarriage Agency Bocaue\ntamil matrimony Bocaue\nmuslim marriage in Bocaue\nBocaue muslim matrimonial\nmuslim matrimony Bocaue\nmuslim marriage services in Bocaue\nBocaue tamil matrimony\ntamil marriage brokers in Bocaue\nmatrimonial services in Bocaue\nBocaue muslim marriage services\npunjabi matrimonial Bocaue\nmuslim marriage service Bocaue\nBocaue muslim marriage service\nBocaue muslim matrimonial service\nBocaue matrimonial services\ngirls looking for marriage in Bocaue\nmuslim matrimonial in Bocaue\nmatrimonial in Bocaue\npunjabi matrimony Bocaue\nBocaue matrimonial agency\nBocaue girl for marriage\nmuslim matrimonial Bocaue\nBocaue Matrimonial Site\nMatrimony Balagtas | Matrimony Marilao | Matrimony Santol | Matrimony Bulacan | Matrimony Guiguinto | Matrimony Guyong | Matrimony Meycauayan | Matrimony Loma de Gato | Matrimony Obando | Matrimony Tanza | Matrimony San Jose del Monte | Matrimony Plaridel\nThere are approximately 192 registered profiles from Bocaue. Including surrounding areas of Santa Maria, Balagtas, Marilao, Santol, Lambakin, Pulong Gubat, Bulacan, Guiguinto, Guyong, San Francisco, Manatal, Meycauayan, Loma de Gato, Obando, Balasing, Mambog, San Pascual, Tanza, Santa Ines West, San Jose del Monte, Plaridel, Santo Cristo, there are over 3,631 members and growing every day.\nBocaue Marriage Agency, Bocaue Matrimonial, Marriage Agency in Bocaue, Matrimony Bocaue, Bocaue Matrimony Sites


ERC considera que el plec del nou contracte de neteja i recollida de Sant Feliu és “poc ambiciós” – Ràdio Sant Feliu 107.0 FM\nERC considera que el plec del nou contracte de neteja i recollida de Sant Feliu és “poc ambiciós”\nBy Paul Marca|2020-02-20T12:12:24+02:0020 de febrer de 2020|Sense categoria|0 Comentaris\nEsquerra Republicana de Catalunya es va abstenir en la votació del plec del nou contracte de neteja i recollida per Sant Feliu de Guíxols, que va ser aprovat amb els vots a favor de l’Equip de Govern (TSF i PSC) i JxCat i les abstencions dels republicans, GdC i MES, en la sessió plenària del passat dimarts.\nLa seva abstenció està basada en que “després de fer diverses consideracions a la proposta presentada pel Govern” expliquen que “és innegable que la necessitat de fer una nova adjudicació del servei, després de 12 anys per una concessió prevista inicial de 8, s’havia de tenir en compte a l’hora de decidir el sentit del vot, i més si el nostre grup hi va estar treballant la passada legislatura”.\nLa formació encapçalada per Sílvia Romero remarca que “la poca ambició i el fet de no posar en marxa ja des de l’inici algunes de les mesures que per nosaltres són cabdals al nou contracte, ens influïen també a l’hora d’emetre el vot”, destacant “la manca d’ambició a l’hora de començar ja amb el xipatge dels contenidors”.\nPer Esquerra “és molt important i genera dubtes tot el que fa referència a les campanyes de sensibilització que són peça clau en l’èxit del nou contracte. El concurs no preveu que aquestes es facin per part de l’empresa o empreses guanyadores, i per exemple al Pressupost de l’Ajuntament de 2020 tampoc hi està previst”, per això afirmen que “ens fa pensar que no començarem a fons amb un nou model de gestió dels residus”.\nPel que fa al tipus de model de contracte “el nostre grup va instar al Govern a començar ja a treballar en una nova proposta dins d’aquesta legislatura per evitar que es repeteixi la situació del contracte actual que el que ha acabat provocant és una degradació de la qualitat del servei”, comenta la formació.\nPodeu consultar el seu escrit complet si feu clic aquí.


Vulpellac, Fonteta i Peratallada - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Forallac)\n41° 57′ 36″ N, 3° 03′ 16″ E / 41.960125°N,3.054339°E / 41.960125; 3.054339Coord.: 41° 57′ 36″ N, 3° 03′ 16″ E / 41.960125°N,3.054339°E / 41.960125; 3.054339\nJosep Sala i Leal (30 juny 1987)\nVulpellac, Fonteta i Peratallada, oficialment i impròpiament Forallac, és un municipi de la comarca del Baix Empordà, que es constituí formalment el 10 de març del 1977 fruit de la unió dels termes municipals de Fonteta, Peratallada i Vulpellac.\nEl terme s'estén per la plana de l'Empordà en bona part de la conca del Daró fins al veïnat de Fitor, al massís de les Gavarres. Encara que cada nucli conserva el seu edifici municipal, la seu administrativa roman a Vulpellac, on el 1998 es va inaugurar la nova casa de la vila.\nTopònim no normatiu[modifica]\nVoltes de la Plaça de Peratallada\nEl nom del nou municipi sorgeix a partir de la combinació (un mot creuat) del nom dels tres nuclis agregats, segons van acordar els responsables municipals que van promoure l'agregació. Forallac pren la primera, la segona i la tercera síl·laba de Fonteta, Peratallada i Vulpellac, després de col·locar els seus noms per ordre alfabètic. Aquesta solució, però, no agrada als toponimistes. L'Institut d'Estudis Catalans ha defensat sempre la forma Vulpellac, Fonteta i Peratallada. Les raons per a la creació de la forma Forallac rauen en la voluntat del consistori municipal de simplificar-ne el nom, sense que hi hagi tradició moderna, malgrat que el municipi es compongui de tres topònims.\nEl Forn Gran de Fonteta, antic forn de calç.\nBordeta, la 145\nPuig de Sant Ramon 531\nSant Climent de Peralta 85\nSanta Susanna de Peralta 80\n143 160 138 601 1.499 1.973 1.728 1.740 1.621 1.612\n1.554 1.393 1.436 1.400 1.367 1.385 1.524 1.554 1.527 1.527\n1.633 1.642 1.650 1.683 1.746 1.746 1.740\nEl viver d'empreses i centre de negocis Nexes és un equipament promogut per l'Ajuntament de Vulpellac, Fonteta i Peratallada amb l'objectiu de dinamitzar el teixit econòmic local i afavorir la creació, el desenvolupament i la consolidació d'activitats empresarials i industrials.\nEl 2012, l'ajuntament de Vulpellac, Fonteta i Peratallada va aprovar un projecte de construcció d'una planta tractaments de residus, anomenat ecoparc, que recolliria 100.000 tones de residus l'any i ocuparia 16000 m² a les proximitats de les pedreres ibèriques dels Clots de Sant Julià, El 13 de gener de 2013, la plataforma «Salvem Vulpellac, Fonteta i Peratallada» va organitzar una primera protesta en la que van participar unes 250 persones. i una segona el 10 de març amb la participació d'unes quatre-centes persones.\n↑ «Topònims oficials no normatius». Optimot.\n↑ Rabella i Ribas, Joan Anton «Presentació del Nomenclàtor oficial de Toponímia Major de Catalunya» (pdf). Estudis Romànics, 2003, pàg. 266. ISSN: 0211-8572.\n↑ Masanés, Cristina «De Bruixes i picapedrers». Sàpiens [Barcelona], núm. 80, juny 2009, p. 64. ISSN: 1695-2014.\n↑ Trillas, Joan «La memòria recuperada». El Punt Avui, 12 març del 2017, pàg. 25.\n↑ «L´Ajuntament de Forallac preveu que el viver d´empreses aculli 24 companyies». Diari de Girona, 22-11-2008.\n↑ Barrau Salmerón, 2011, p. 4.\n↑ Ctb «ICV reclama que s'aturi el projecte de la planta de residus de Forallac». Diari de Girona, 05-02-2013 [Consulta: 15 febrer 2013].\n↑ Vilà, Dani «Protesta contra la futura planta de residus a Forallac». El Punt Avui, 14-01-2013.\n↑ Camps i Linnell, Jordi «400 persones protesten contra la futura planta de residus a Forallac». El Punt Avui, 11-03-2013.\nBarrau Salmerón, Manel. Planta de Tractament i Valorització de Residus. Forallac. Departament de Territori i Sostenibilitat. Informació pública, 2011.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Vulpellac, Fonteta i Peratallada\nLloc web oficial del Viver d'Empreses NEXES, promogut per l'Ajuntament de Forallac\nBlog informatiu sobre la macro-planta de residus aprovada per l'ajuntament de Forallac\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Vulpellac,_Fonteta_i_Peratallada&oldid=27496993»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 15 juny 2021 a les 11:54.


Paisatges Verticals, fotografia aèria ~ Serveis: fotografies a vista de dron per al sector immobiliari\nFotografies a vista de dron per al sector immobiliari\nFotografies a vista d’ocell de finques rurals, propietats residencials, projectes urbanístics, etc. per a empreses immobiliàries, empreses promotores, particulars, etc. A continuació pot veure una petita mostra de treballs realitzats.\nDisposem d’ofertes específiques per a Agents de la Propietat Immobiliària que requereixin d’un servei continuat de fotografia immobiliària.


Subject: Briefs. / Names: Gideon, Clarence Earl - Finding Aids Search Results\nStart Over You searched for: Subject Briefs. ✖Remove constraint Subject: Briefs. Names Gideon, Clarence Earl ✖Remove constraint Names: Gideon, Clarence Earl


Posts tagged "memoria-historica" - ACICOM -Associació Ciutadania i Comunicació-\nCalendari esdeveniments Ene 14, 2013\nLa nostra sòcia Rosa Solbes, junt amb Ismael Saz, Catedràtic d’Història Contemporània, presenten el llibre d’un amic, Jose Antonio Vidal Castaño, que arreplega la seua investigació, per cert la seua Tesi Doctoral (als 71 anys té mèrit!!), sobre la persona de Fabra, Sargent que va ser capaç de defensar l’ordre democràtic de la República amb una actuació que va ser clau per mantindre València fidel a la República, especialment pels fets del 29 de juliol de 1936.\nJose Antonio demostra una gran capacitat i fermesa per haver pogut mantindre aquesta investigació durant 6 anys i ajudar a recuperar la memòria històrica dels valencians i valencianes, amb informacions i punts de vista que van ser totalment silenciats.\nCarlos Fabra Marín, va estar exiliat i desaparegut fins i tot dels llibres d’Història, tan sols en 1986 van poder ser dutes les seues despulles, des de l’exili, i homenatjat amb motiu del 50 aniversari de València Capital de la República.\nLa presentació és ara en la FNAC, per si és del teu interés, el proper dimecres dia 16 a les 19h.\nUn maestro represaliado que se doctora a los 71 años http://www.levante-emv.com/comunitat-valenciana/2012/03/11/maestro-represaliado-doctora-71-anos/888628.html\nEl sargento Fabra, el héroe del pueblo http://www.levante-emv.com/comunitat-valenciana/2011/07/18/sargento-fabra-heroe-pueblo/825459.html\nGloria y miserias del sargento Fabra http://www.levante-emv.com/comunitat-valenciana/2012/03/11/gloria-miserias-sargento-fabra/888627.html\nLa leyenda del sargento Fabra http://ccaa.elpais.com/ccaa/2012/03/06/valencia/1331064119_006088.html


GESTIONAR, TRANSFORMAR, CONSTRUIR HEGEMONIA. El ’multitasking’ necessari de les esquerres Els dies 8 (capvespre) i 9 (dematí) de juliol tendrà lloc, a l’Estudi General Lul·lià (Palma), l’Escola d’Estiu 2022 de les Fundacions Darder Mascaró [INSCRIPCIONS (...)\nPrograma complet del primer cicle de diàlegs per la #insularitat mediterrània a la Unió Europea 🌊 Illes Balears, futurs en xarxa 📅 Dia: 19/03/2022 📍 Lloc: Estudi General Lul·lià 📝 Inscripcions: info@fundacionsdardermascaro.cat 🤝 És un acte conjunt entre les Fundacions Darder-Mascaró i la (...)\nLes fundacions Darder-Mascaró juntament amb Edicions Documenta Balear presentem el llibre «DONES, TREBALL I MOVIMENT OBRER. Europa, Espanya, Illes Balears (1868-1936)» fruit de les III Jornades d’Història de la Universitat de les Illes Balears. La presentació es durà a terme amb la presentació de (...)\nCom cada febrer, i enguany amb motiu del 85 aniversari de l’afusellament en aquest mateix lloc del Batle de Palma Emili Darder, el d’Inca Antoni Mateu, el diputat socialista Alexandre Jaume i l’empresari Antoni Mª Ques es celebraran una sèrie d’actes a Palma. Aquest 20 de febrer a les 12:00h, al (...)\nEl proper dia 21 de febrer a les 19:30h es presenta la revista l’altra mirada a l’espai Sus Cultura. Hi celebrarem un col·lòqui amb Catibel de la Fuente (UCTAIB), Xavi Moyà (Mercat social) i David Abril (coordinador del monogràfic). No us podeu perdre aquest nou número amb un monogràfic sobre (...)\nAmb més de 150 persones inscrites, el passat cap de setmana es va celebrar a Gandia, País Valencià, el primer seminari internacional organitzat pel Fòrum Sobiranista i la Coppieters Foundation. En aquests dos dies es van enfortir les aliances entre les 15 fundacions sindicals, polítiques i (...)\nEl proper dimecres 21 de juliol farem com cada any la presentació de la memòria del curs 2020-2021 i el pla d’acció 2021-2022, que ens agradaria compartir amb totes i tots vosaltres. A l’acte, que tindrà lloc a can Alvover a les 19h, també presentarem el núm. 102 de l’Altra Mirada, un monogràfic (...)\nAquest mes de juliol hem organitzat dos debats amb altres forces amb qui compartim el Fòrum Sobiranista. Al primer debat, moderat per Biel Payeras, hi participaren Javier García (Adelante Andalucía), Ruth Mateu (MÉS), Marta Rosique (ERC) i Olalla Rodil (BNG). Al segon, el proper divendres, hi (...)\nEl proper divendres 25 de juliol a les 19:30 hores es presentarà a Manacor, a la Institució Alcover, el núm. 102 de la revista L’Altra Mirada, el monogràfic sobre la Germania mallorquina, a càrrec de Maria Margalida Perelló. Al mateix acte també es presentarà el llibre ’Pac qui deu’, de l’autor inquer (...)\nLes fundacions Darder-Mascaró organitzen durant el mes de maig un cicle de seminaris web (webinars) tots els dimarts del mes, baix el títol ’Identitat, Nació i Poder. Debats per a una nova sobirania’. Al llarg de quatre jornades, es tractaran temes com la construcció de la identitat dels (...)


LA PANXA DEL BOU: Blogueries, blogeries, bloquetjos i bloganters\nBlogueries, blogeries, bloquetjos i bloganters\nMalgrat el canvi fet de blocat a blogger, m'adono que la cosa no acaba de rutllar bé, m'ha arribat algun email sobre el tema dels comentaris, que sembla que de vegades no surten. A mi, precisament, el que em motiva més del blog és la cosa del diàleg a través dels comentaris. Hi ha qui no admet comentaris, és una opció, per a mi, una mica avorrida. Els escriptors i periodistes, amb alguna excepció, tenen blogs on, o bé no es pot comentar, o pots comentar però no et responen mai al comentari, cosa que, crec, provoca a la llarga cansament, es com parlar a la paret, però això feien els filòsofs cínics, que així s'exercitaven en el fracàs.\nCrec que al fnac fan una mena de debats sobre el tema, aquest, que està de moda, els blogs. Ara sembla que tothom fa blogs i que moltes institucions n'encarreguen als seus fidels. Fa uns dies, a una trobada de mestres, també em van demanar que expliqués 'això dels blogs', fa gairebé tres anys que en tinc i fins ara ningú del meu cercle professional no s'havia interessat massa pel tema. No veig gairebé mai que un periodista o escriptor conegut, fins i tot d'aquells que tenen blogs-blocs (debat obert, el de la parauleta) en acció davalli al món real del blogaire anònim per dir-hi la seva. O sigui, que tot segueix igual, si fa no fa, malgrat els blogs i la seva diversitat.\nTambé hi ha hagut una mena de trobada d'anàlisi de la literatura catalana, fa poquet. També en aquest tema hi ha els qui compten, encara que a molts ni els coneixem, i els altres, la gran massa de grafòmans anònims que publiquem de tant en tant, bloguegem quan ens sembla i guanyem premis d'aquests tan criticats, abundosos i entranyables, que es convoquen un dia sí i un altre també i que són ignorats pels mediàtics i pels consagrats, encara que, avui, de consagrats n'hi ha ben pocs. Tot és eteri, imprecís, fràgil. No tenim temps a accedir a tot el que es publica, ni tan sols els que en presumeixen, diria fins i tot que inflen el nombre i qualitat de les lectures, he copsat més d'una relliscada. Al capdavall, no hi havia qui feia crítiques de concerts sense haver-hi anat fins el dia en el qual un es va suspendre i se li va veure el plomall? Malgrat això es poden llegir afirmacions sobre la bondat d'un llibre en comparació amb la resta, una resta que ha esdevingut, molt de pressa, pasta de paper, altra vegada, que per això és el reciclatge.\nEn un món barroc, com el que ens envolta, el tema de la vanitas hauria de tornar a ser primordial. Predic que ho serà, molt aviat. Intentaré, avui, no allargar el tema, que en tinc molts més per a demà.\nEm sembla que alguns escriptors i periodistes se'n donen vergonya, de dir que fan blogs. I en canvi, d'altres, ben cofois, ens donen l'oportunitat de fer comentaris i alguns - ben pocs- fins i tot ens responen (uns al mateix blog, d'altres en privat)... d'altres, com tu dius... passen ben olímpicament dels pobres mortals.\nQuim Monzó és un dels meus autors preferits, però una vegada va "venir" a la UOC (no sé si recordes que cada mes venia un escriptor o escriptora i els alumnes li feiem preguntes que ell responia, en diferit, o sigui, al cap d'uns quants dies) Doncs bé: allà vaig tenir la decepció de comprovar que Quim Monzó no va arribar mai a respondre les preguntes que, amb força il·lusió, li havíem fet els uoquis, uoqueros o uoquistes.\nMassa "vanitas", potser... o el que dic: va passar de nosaltres perquè li fèiem nosa. En canvi no li devem fer nosa quan li comprem els seus llibres!\nUN petonet, companya! (jo ara estic de tecla caiguda durant uns dies, necessito meditar)\nJo també estic una mica de baixa, em sembla que es nota pel post d'avui, a més, de vegades no m'acaba de funcionar el blogger. En fi... Crec recordar això de Monzó, encara que jo no hi vaig ser. Sovint em sembla que hi ha molta patum que és en una altra dimensió intel·lectual, molt allunyada del món real i de la nostra.\nContinuo... en català trobo a faltar autors que cerquin un contacte ampli amb el seu públic, no he trobat res semblant, per exemple, a la web de Lorenzo Silva, un autor castellà,\namb fòrums, novetats...\nés clar que tampoc hi ha autors comparables, en volum d'edició, diversitat i sortida, crec.\ncada vegada hi ha més blogs de periodistes, si t'hi fixes en les edicions digitals dels diaris, tots en tenen.\nJo també estic una mica de capacaiguda, vaig fer el canvi del blocat al blogger perquè no funcionava però també per veure si em reactivava una mica, i no crec que ho hagi aconseguit. Poca inspiració i molta feina per altra costat.\nJo quan faig un comentari a un bloc m’agrada que em responguin, ara si que es veritat que ni ha que no diuen ni mu. Crec que les persones que escriuen per el públic els hi hauria d’agradar que els seus lectors diguin la seva, no en va es diu que un llibre no s’acaba’t fins que algú la llegit oi?\nJo tinc algun escriptor “amic” que quan acabo un llibre d’ell li faig un correu electrònic i li comento i segons em diuen estan ben contents de saber algú els ha llegit.\nM’encanta llegir-te, aprenc un munt de coses de tu.\nHi ha molts blogs de periodistes, efectivament, crec que és una moda, i molts la segueixen, però són blogs on, encara que sovint hi pots posar comentaris, no crec que s'estableixi un diàleg amb el periodista, parlo en general, no els conec tots. Tampoc veig que la majoria de periodistes 'visitin' altres blogs de la professió o no.\nGràcies per l'afalagador comentari final. Jo, i parlo per mi, és que quan entro a un blog m'agrada que s'estableixi un cert diàleg, fer tertúlia, vaja, que és el que em passa amb la majoria dels que entro. En qüestió d'escriptors, suposo que hi ha de tot, encara que amb els coneguts, a nivell personal, d'amistat, s'ha de ser, crec, també, generós, una mala opinió expresada de forma brusca pot esberlar una amistat i en aquest tema tot és una mica subjectiu, un llibre et pot agradar avui i no agradar-te demà, és allò de la peli, 'digues que m'estimes encara que sigui mentida', encara més si l'escriptor és una mica novell.\nEls comentaris em fan una mica 'luzdegas', alguns no surten, en fi, esperem que la cosa millori. Com diu Deric, jo em vaig canviar també pensant que tot aniria bé, però no ha estat així del tot. Crec que hi ha una mena d'allau de nous usuaris, la cosa s'està desbordant, esperem que les aigües tornin al seu curs natural.\nLa veritat és que tampoc els segueixo gaire, però hi ha molts que o no pots deixar comentaris o simplement no hi fan cas o no els contesten\n...i, afegeixo, Deric, molt pocs que visitin 'altres' blogs, per mirar una mica com va el món més enllà del seu nucli.\nEstic pràcticament d'acord amb tot el que es diu al post i als comentaris, però, en canvi, no trobo necessari que els escriptors que publiquen sobre paper tinguin cap contacte amb els lectors més enllà del que proporciona la lectura dels seus llibres, la qual cosa no vol dir que en un moment determinat no m'agradaria tenir una conversa literària o d'un altre tipus amb ells.\nQuan us interessi una contestació raonada i argumentada d´un blogaire, el que podeu fer és signar amb el nom d´un escriptor o crític conegut o de prestigi. Llavors tindreu una treballada resposta d´aquell que us ignora; i en un temps récord!!\ncrec que d'escriptors n'hi ha de moltes menes, hi ha escriptors que necessiten silenci, tranquil·litat i que no els maregin. D'altres volen sovint el contacte amb el públic, d'una forma més directe. De tota manera, crec, si engeguen un blog deu ser -dic jo- per establir algun tipus de diàleg, sobre els seus llibre i sobre altres coses. Encara que també admeto que molt de contacte desmitifica i una certa dosi de mite també deu anar bé, fa córrer més tinta.\nHola llegidor pecador, la veritat és que de vegades, més que una contestació raonada, crec que n'hi hauria prou amb un educat 'gràcies per l'opinió', però van molt enfeinats.\nCom sempre a les teves entrades toques molts temes.\nComençaré amb un de personal i que d'alguna manera t'afecta. Estaràs d'acord amb mi que la llargada d'un escrit és directament proporcional a l'emprenyada que a un li agafa si per alguna raó tècnica allò que s'ha escrit no queda publicat. Doncs això m'ha passat amb el teu blog i comprendràs que agafen ganes de dir que ja no et posaré mai més res.\nUna altra. Amb Pilar Rahola he tingut discussions per email sempre força cordials. Quan es va posar blog m'ho va comunicar i jo li vaig dir que també en tenia. He posat un comentari al seu blog dues vegades i ja no ens parlem, no perquè ens hagim barallat eh!, sinó que pateix l'"efecte de perdiodista amb blog".\nJo em vaig crear el blog per mi exclusivament. Després vingueren els comentaris i m'entrà el "vanitas", però potser un dia faré que no es puguin fer comentaris i així l'efecte vanitas dormirà i jo tornaré a escriure només per mi.\n(Ara copio el que he escrit per si de cas)


La productora targarina Calidos realitza el vídeo "No votis!" de la Consulta sobre la independència del 10 d'abril a Barcelona, tot un fenomen a les x | Ràdio Tàrrega\nLa productora targarina Calidos realitza el vídeo "No votis!" de la Consulta sobre la independència del 10 d'abril a Barcelona, tot un fenomen a les x\nEl diari Ara el va publicar en exclusiva i en menys de 24 hores va rebre unes 40.000 visites, segons va publicar el diari Avui. L'actor i productor Joel Joan va ser qui va tenir la idea de reproduir el vídeo de la campanya americana Dont' vote i aplicar-lo a la Consulta sobre la independència del 10 d'abril a Barcelona, "No votis!". Per a fer-ho es va posar en contacte amb la productora audiovisual Calidos amb qui ja havia fet algunes col•laboracions en d'altres projectes anteriors.\nAmb tant sols un dia es va fer la gravació de l'espot. Una jornada maratoniana de gravacions a diversos actors i actrius catalans coneguts com Oscar Dalmau, Anna Saun, Sílvia Bel, Bibiana Ballbé, que van col•laborar en la gravació del vídeo. Sota les instruccions de Joel Joan i amb la tecnologia més actual (càmeres DSLR i en alta definició), els responsables de l'empresa ubicada Tàrrega, Calidos, van recollir tot el material que posteriorment es va editar fins a obtenir un vídeo d'uns 2 minuts i mig.\nLes xarxes socials, bàsicament el Twitter i el Facebook, han permès que l'espot arribés a molta gent i amb menys d'un dia se'n fessin ressó molts mitjans de comunicació catalans. Després d'una setmana i, fent un recompte global de les descarregues efectuades al youtube, vimeo i en diversos portals on s'ha penjat el vídeo, es calcula que l'han vist unes 100.000 persones.\nPer altra banda, a la web de referència www.twit.cat el dia de l'estrena de l'anunci a través d'internet l'etiqueta #10 va ser la segona més utilitzada del dia a Catalunya.\nNo és la primera vegada que Calidos col•labora amb la campanya Barcelona Decideix. "No votis", "Barceloneta Decideix", "No et quedis al sofà" i "La veu del carrer" són altres dels vídeos que ha realitzat per la campanya de les Consultes sobre la independència de Catalunya.


Proposta del Grup Popular al Consell per aconseguir un cens de víctimes de la Guerra Civil complet – El Iris.cat – Digital d'informació i cultura\nProposta del Grup Popular al Consell per aconseguir un cens de víctimes de la Guerra Civil complet El conseller Carlos Salgado del Grup Popular, ha presentat una proposta al Consell per la qual aquest demana que es remeti a la Direcció de Memòria Democràtica el llistat de víctimes que va ocasionar la Guerra Civil a Menorca, perquè d'aquesta manera el Govern doni compliment a la Llei que aplica i completi la relació de morts d'un i altre bàndol.\nEn data 13 dabril de 2018 va ser promulgada per la presidència del Govern de les Illes Balears la Llei 2/2018 de Memòria i reconeixement democràtics. Al preàmbul de la llei s’expressa que la norma té per objecte el reconeixement i la garantia dels drets a la reparació, a la veritat ia la justícia de totes les víctimes de la guerra civil i la dictadura franquista. Al preàmbul també es diu que la violència que es va desenvolupar a la nostra comunitat va començar amb execucions sumàries practicades en una i altra zona, fent referència al fet que hi va haver repressió tant a la zona sota domini dels alçats, la majoria de l’arxipèlag, com a la zona sota domini de la República, reduïda aquesta a Menorca.\nA l’article 21 de la Llei es va declarar instituir el dia 29 d’octubre com a “Dia del Record”, com a data simbòlica de record i amb “l’objecte de reivindicar els valors democràtics i la lluita per la llibertat”. El Govern balear va retre homenatge aquest 29 d’octubre a 124 persones vinculades familiarment a “víctimes del franquisme”, fent entrega dels pertinents certificats acreditatius de tal condició davant un públic de més de 600 persones. En aquesta mateixa jornada, es van inaugurar les exposicions Sense Oblit (de fotografies), Memòries, de Marina Cánovas, i Les petites coses, de l’Institut d’Antropologia, que es faran itinerants pels centres docents, segons és intenció de la Direcció General de Memòria Democràtica.\nTranscorreguts 85 anys des de l’inici de la Guerra Civil, amb les nefastes conseqüències que va tenir per al nostre país pels crims, atropellaments i vulneració dels drets humans que es van produir durant la contesa i en la posterior etapa franquista, i complint-se també aquest any 85 anys dels episodis de repressió més importants de tota la guerra a Menorca, sembla de justícia recordar les víctimes innocents que van ser assassinades pel govern del Front Popular que es va instaurar a l’illa. Ens referim a les conegudes com a matances de l’Atlante, la Mola, o dels cinc de Ciutadella, així com les d’altres ciutadans executats de manera aïllada. Tenim estudis suficients per donar com a incontrovertits aquests assassinats comesos sense cap tipus de judici previ, i directament comesos o consentits pels qui van exercir el comandament a l’Illa els primers mesos de la contesa.\nI diem que és de justícia recordar aquestes víctimes perquè la Llei 2/2018 que obliga a fer-ho i que estableix en l’article 5 la creació d’un cens, de moment no hi ha inclòs ni una sola de les persones assassinades en els referits episodis. Fa la impressió que els responsables del cens de víctimes, vulnerant el que disposa l’article 4 de la Llei, atorguen aquesta condició únicament als assassinats a la zona nacional, no així als que ho van ser a la zona del Front Popular. Això es fa particularment notori i dolorós en observar com entre les víctimes s’inclou qui exercira amb mà de ferro el comandament a Menorca els primers mesos, el Brigada Pedro Marqués Barber, qui va executar directament moltes de les víctimes, i qui va ordenar la de moltes altres de les persones de les que des d’aquí sol·licitem la seva inclusió al cens.\nLa concòrdia entre els descendents d’un i altre bàndol deu tenir el seu reflex sens dubte en una llei com aquesta, molt més si l’esperit de la mateixa va precisament en aquesta línia de no distingir entre les víctimes de banda i banda. La Llei de Memòria i Reconeixement Democràtic pretén recordar i reconèixer totes les víctimes de la repressió durant la Guerra Civil a les Illes Balears. Són paraules que figuren al preàmbul de la mateixa norma. El preàmbul també indica que “Es tracta d’una primera mostra de reparació i solidaritat amb el conjunt de víctimes duta a terme per les institucions democràtiques d’aquesta comunitat amb independència de quin va ser en cada cas el mòbil ideològic de la repressió i que si la víctima s’havia manifestat o no políticament”. Per això, –continua– “és important, des de les institucions democràtiques actuals, conèixer quin va ser el cost humà del cop d’Estat i de la Guerra Civil a les Illes Balears i, així mateix, reconèixer aquest cost humà amb nom i cognoms i fent memòria de qui va patir repressió durant la Guerra Civil, com a garanties de no repetició (…)”.\nSistemàticament comprovem que la Direcció de Memòria Democràtica del Govern balear oblida part de la història i fa deixadesa de la responsabilitat adquirida que és aplicar, en els seus justos termes, una llei aprovada al Parlament. Els ciutadans mínimament observadors ja hauran comprovat que la Llei s’aplica en una sola direcció. Convé recordar que abans que el Dia del Record, es van dur a terme altres accions, com la instal·lació dels Arbres de la Memòria, amb la qual es va incórrer en l’error d’homenatjar assassins, o la disposició de les pedres de la memòria, també sempre en record i memòria exclusiva de represaliats del franquisme. Mai en tot aquest temps s’ha produït un reconeixement a l’altra part de víctimes acumulades en matances en sèrie, com les de l’Atlante i la Mola, o la dels cinc de Ciutadella, que es van produir sota el Govern Popular de la República primers mesos de la Guerra Civil.\nConstatat queda, doncs, que la Llei de Memòria Històrica s’està interpretant a Mallorca, des del Govern de les Illes Balears, amb un marcat biaix de part i fins a una intencionada ocultació de fets, falsejant la història local, promovent una divulgació seleccionada dels episodis de la guerra i, pel que fa a Menorca, postergant sine die qualsevol tipus de reparació per als que van morir assassinats precisament en els primers mesos de la Guerra Civil.\nAtès que la Llei especifica que les administracions públiques de Balears estan obligades a col·laborar amb el Govern de les Illes Balears per dur a terme les actuacions definides en aquesta llei per assolir els objectius de veritat, justícia i reparació, i tenint en compte els oblits institucionals a l’aplicació de la Llei de Memòria Democràtica, és per tot això que al ple del Consell Insular de Menorca, el Grup Popular proposa l’adopció dels acords següents:\nPRIMER.- El ple del Consell de Menorca accepta la seva obligació de col·laborar en la salvaguarda de la seva pròpia història i particularment en el coneixement, la difusió i la reparació dels fets que van passar a l’illa durant la Guerra Civil i etapes posteriors.\nSEGON. – El Ple del Consell de Menorca aprova remetre el llistat de totes les víctimes mortals de la Guerra Civil i la Dictadura Franquista a la Direcció de Memòria Històrica perquè, degudament es registrin i constin al Cens de Víctimes de la Guerra Civil i la Dictadura Franquista a les Balears, tal com preveu la llei: amb descripció de fets ocorreguts i per tant, tipologia de la repressió patida.\nArticle anterior FINAL INJUST PER ELS REGATISTES DEL CLUB NÀUTIC CIUTADELLA DAVID PONSETÍ I BORJA TORRES A L’AUTONÒMIC ILCA6 D’EIVISSA\nSegüent article Curs de formació sobre pasturatge dirigit


Presentació del llibre “La creativitat”, d’Àngel Guirado i col·laboradors – Educat\nPublicat a 24 octubre 2012 17 novembre 2017 Deixa un comentari\nVolem agrair la seva presència a les persones que divendres passat van assistir a la presentació del llibre La creativitat. Una visió polièdrica des de la teoria, la pràctica i l’educació, d’Àngel Guirado i col·laboradors, i agrair a l’equip de la Galeria d’Art El Claustre que ens cedís el seu espai, que va ser ideal per a l’acte que es va dur a terme.\nPrisMa Edicions Psicopedagògiques va néixer amb la intenció d’impulsar noves propostes editorials que donin resposta a algunes de les necessitats que es presenten en els àmbits de l’educació, l’aprenentatge i el desenvolupament de les persones; des d’aquesta perspectiva, la proposta d’Àngel Guirado era del tot adient, ja que entenem que el procés de creativitat impulsa i alhora conté en ell mateix aquests tres conceptes (educació, aprenentatge i desenvolupament).\nLa creativitat. Una visió polièdrica des de la teoria, la pràctica i l’educació apel·la directament a la força creativa dels agents educatius de la societat, entre ells l’escola i la família. Ken Robinson explicava una anècdota que resumeix com es mostren les capacitats creatives infantils: en una aula, la mestra passeja mirant els dibuixos que estan fent els seus alumnes; s’atura al costat d’una nena i li pregunta: “què dibuixes?”; la nena li diu: “dibuixo Déu”; llavors la mestra li diu: “però ningú sap com és Déu…”, i la nena respon: “doncs ho sabran de seguida”. És una anècdota molt divertida i que alhora ens mostra com són d’espontanis els nens quan els deixem que expressin la seva creativitat, ja que en tenen tots, fins i tot aquells que pateixen greus dificultats en el seu desenvolupament, com ens mostren les aportacions que ha fet l’equip educatiu del Centre d’Educació Especial Font de l’Abella i que podeu llegir en el llibre. I és que, tal com diu Àngel Guirado, “la condició més important per fomentar la creativitat és no posar cap impediment per crear”.\nD’altra banda, parlar de creativitat en aquest moment social i històric és essencial, ja que, ara més que mai, toca ser creatiu. És un moment per deixar enrere vells clixés que ens oprimeixen i que no ens deixen veure-hi més enllà. Estem convençuts que la creativitat és un motor per\nreinventar-nos, per treure el millor que tenim de nosaltres mateixos i, per descomptat, per compartir-ho i encomanar-ho als altres. I aquest és també l’objectiu del llibre La creativitat. Una visió polièdrica des de la teoria, la pràctica i l’educació.\n(Publicació del 16/10/2012)\nDins: Et recomanem: llibre, InèditsParaules clau: avaluació, coneixement, creativitat, lectura, llibre, presentació\nEls sistemes de representació sensorial i el seu ús en l’aprenentatge (II). Sistema de representació auditiu →


Per un tros de cuixa autonomista – El passat que no passa\nPer un tros de cuixa autonomista\nÉs molt difícil governar amb un pressupost prorrogat. Qui afirmi el contrari, o no ha governat mai o bé menteix descaradament. És evident que els nous pressupostos permetien posar molts més recursos en mans de la societat, incloent-hi una oferta, per reduïda que fos, de llocs de treball públics. El Parlament no ho ha volgut. Bé, no ha estat ben bé així, el grup que no ho ha volgut és la CUP. Hi ha hagut una majoria parlamentària que va des del PP fins a CSQP, i des de C’s fins a la CUP passant pel PSC, que ha impedit que s’aprovessin uns pressupostos que, per primera vegada en molts anys, eren expansius. Com reconeix el vicepresident econòmic del Govern, la diferència entre tenir un pressupost expansiu o continuar la pròrroga d’un pressupost anterior, que era molt més restrictiu, té conseqüències terribles per a la gent. Moltes més de les que ens imaginem.\nL’elector independentista hauria de filar més prim del que ho ha fet fins ara. L’alegria amb la qual es va votar el 27-S –i fins i tot el 20-D– està debilitant el primer Govern independentista de la història contemporània catalana. Només els extremistes poden dubtar que JxSí és un grup parlamentari independentista i que Carles Puigdemont no sigui el president d’una coalició compromesa amb la independència. De fet, com es va comprovar la setmana passada, ni tan sols tota l’extrema esquerra integrada a la CUP està d’acord amb la pràctica parlamentària del seu grup, que ja va descavalcar un candidat independentista, Artur Mas, i ara s’ha sumat als unionistes per collar JxSí. Debilitar el Govern independentista és, senzillament, i ja em perdonaran el traç gruixut de l’afirmació, una traïció als ideals d’alliberament nacional que diuen compartir els de la CUP. Per sort de tots, és un sector de la mateixa CUP el que va descobrint els impostors que tenen al seu si.\n“Debilitar el Govern independentista és, senzillament, una traïció als ideals d’alliberament nacional que diuen compartir els de la CUP”\nL’estratègia, transvestida de tàctica, d’intentar destruir el Govern té un rerefons ben explícit: liquidar el que representa CDC i d’aquesta manera convertir en impossible la independència. Pel mateix preu que es diu voler la independència, es pretén anorrear els partidaris d’un sistema liberal de mercat que sigui socialment just perquè, segons sembla, la Catalunya independent només pot ser anticapitalista. Es pretén liquidar l’esquerra liberal, que és el que predomina a CDC un cop desempallegada del sector negocis i d’UDC. Aquesta obsessió “liquidacionista” no afecta tan sols l’Anna Gabriel i els seus acòlits. A aquesta estratègia s’hi ha apuntat més gent. No dic que no sigui legítim voler guanyar quan sempre s’ha perdut, però vostès estaran amb mi que, en l’actual conjuntura, plantejar l’acció política d’aquesta manera és d’un partidisme ferotge. Qui ha de sortir guanyant? Catalunya o aquest o aquell altre grup? La formació de JxSí va ser un intent d’evitar les lluites fratricides entre sobiranistes. Ho va aconseguir un sol cop, però sense la força suficient per evitar que ressorgís la temptació de matar-se per un tros de la cuixa autonomista de sempre.\nNo hi ha més cera que la que crema. ERC i CDC competeixen en aquestes eleccions per veure qui queda primer per esdevenir la segona força catalana al Congrés dels Diputats, ja que totes les enquestes donen la victòria a En Comú Podem. I com que això és així, els independentistes hauran de triar entre CDC i ERC. I hauran de triar si enforteixen el partit del president o bé el del vicepresident pensant en l’endemà del 26-J, perquè si la CUP ha empès el Govern de coalició cap a l’abisme, què no farà l’unionisme federalista quan se senti avalat per les urnes? Si abans i tot d’arribar al Govern d’Espanya, En Comú Podem ja es desdiu de la línia roja per la qual estem ara tornant a votar, el referèndum català d’autodeterminació, no em vull ni imaginar què faran quan manin, si és que manen, que ho dubto. Cada dia que passa, els de Podemos i la seva filial catalana em recorden més el PSOE de 1986, quan va defensar la permanència d’Espanya a l’OTAN rectificant aquell “D’entrada, no” del mes de maig de 1982, pocs mesos abans de guanyar les eleccions.\n“Si abans i tot d’arribar al Govern d’Espanya, En Comú Podem ja es desdiu de la línia roja per la qual estem ara tornant a votar, no em vull ni imaginar què faran quan manin, si és que manen”\nEl resultat de les eleccions del 26-J pot provocar que Catalunya retrocedeixi unes quantes pantalles, per dir-ho amb la terminologia d’ara, i que es torni a la lògica autonomista. Els partidaris del RUI, que és una proposta extravagant que no és ni real ni possible, haurien de meditar el seu vot. Podria ser que amb tanta sobreexcitació mental oblidessin la realitat. I no hi ha res pitjor de l’autoengany. És tan dolorós i patològic com l’autoodi de molts unionistes. Quan votem, no estem sols i el que els passi als partits independentistes determinarà la nostra vida i la vida del Govern Puigdemont, que al setembre haurà de fer front a una qüestió de confiança que podria ser la sentència de mort del procés sobiranista i de l’independentisme. Val més pensar-hi abans de posar-nos estupends i que ens passi com als dissidents de la CUP, que es revolten quan ja no té remei l’embolic que ha organitzat el seu grup.\nPublicat a elnacional.cat, 20/06/2016\n20 Juny 2016 24 Juny 2016 agusticolominesArtur Mas, C's, Carles Puigdemont, CDC, CSQP, CUP, Eleccions 20-D, Eleccions 26-J, Eleccions 27-S, ERC, JxSí, OTAN, PP, PSC, PSOE, RUI, UDC\nAnterior Entrada anterior: El 15J de 1977 y la crisis de los cuarenta\nSegüent Entrada següent: Els vampirs surten de nit


Arturo Pérez Reverte ha tingut al llarg de la seva vida cinc gossos, i si alguna cosa ha après d'ells, i dels gossos dels altres, és que "cap ésser humà val tant com un bon gos". Diu: "Quan desapareix un gos noble i valent, el món es torna més fosc. Més trist i més brut".\n'Perros e hijos de perra' és una antologia d'articles escrits entre 1993 i 2014 i que tenen els gossos com a protagonistes principals o secundaris. És una exquisidesa bibliogràfica de tot just 150 pàgines, il·lustrada pel pintor Augusto Ferrer i editada per Alfaguara.\nEn tots els seus articles l'escriptor no escatima elogis i afecte cap als fidels companys de viatge de l'ésser humà, amb els quals ha conviscut durant la meitat de la vida. L'han ajudat a entendre paraules com "amor, desinterès i lleialtat", poc freqüents, segons destaca, "entre els humans, almenys les dues últimes, i per descomptat tampoc la primera".


- <note important>[[professorat:fons_de_solidaritat:inici]] per afiliats/des</note> +\n+ <note warning>**NOTA IMPORTANT!!!** En virtut del que disposa el Decret Llei 5/2018, des del 17 d'octubre **s'han acabat els descomptes en cas de baixa.\n+ <note tip>Disposem d'un crèdit de 15h laborables per curs per justificar absències per motius de salut sense baixa mèdica.</note>


Èxit de l'exposició!!! 100 anys de la Radioafició Catalana | ... cabòries de radioaficionat.\nÈxit de l'exposició!!! 100 anys de la Radioafició Catalana\nGracies a tots pel gran èxit assolit en la exposició “100 anys de la radioafició Catalana, present i futur de la radioafició a Osona”, dintre de les festes del Mercat del Ram 2011 de Vic, al Temple Romà del S.II després de Crist, dedicat “probablement” a la triada Júpiter, Juno i Minerva, si no estigué dedicat al culte imperial de Roma, de la nostra ciutat.\nMoltes son les persones que ens han visitat, tan radioaficionats com no, tan d’Osona com noi molta l’expectació aixecada als visitants que entraven a veure la nostra mostra, així com la nostra estació de ràdio (EG3VIC) instal·lada en el mateix recinte. La gent s’interesàven, preguntaven sobre les fotografies i l’exposició i ens veien operar l’estació, aixecant molta expectació.\nPer part del nostre Ajuntament, tot han estat felicitacions per l’organització, expositors i els voluntaris que hi érem presents. El Consistori s’ha interessat moltíssim pel mon de la radioafició i ja s’ha obert, tant per part d’ells com de nosaltres, una porta per futures col·laboracions.\nRàdio, televisió i premsa local, també s’han interessat en el tema i han publicat llurs reportatges.\nMoltes anècdotes: des de una persona gran que havia estudiat amb el Mossèn Cazador (pioner a Osona) fins a gent que havia abandonat la ràdio i al veure’ns i parlar amb nosaltres, s’animen a tornar a estar presents a la radioafició i joves que es presentaran en futurs exàmens de EA o visites de radioaficionats d’altres països.\nEn unes poques paraules: L’exposició “100 anys de la radioafició Catalana, present i futur de la radioafició a Osona”, ha estat tot un èxit. Només queda dir el nostre agraïment mes sincer a tots els radioaficionats de Vic i Comarca que han col·laborat en l’organització de la mostra, sense distincions si pertanyen a una associació o a un altra o a cap, que al cap i a la fi, es el que es buscava, unió entre tots.\nPosted 18 Abril 2011 by ea3tp in Actualitat, Clubs de Ràdio, Història\n« 18 d'abril, dia Internacional del Radioaficionat\nJapó amb JT65 i 30 wats »


Hotel GOTSOR for Competitive Sports Gomel Bielorússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nUlitsa Irininskaya 16 Bld 2, Centralny District, Gomel, Bielorússia, 246050 - Veure al mapa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Gomel, no busqui més enllà de Hotel GOTSOR for Competitive Sports. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Hotel GOTSOR for Competitive Sports, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera per satisfer els clients més exigents. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com sauna, billar, ping pong. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Hotel GOTSOR for Competitive Sports no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (159) Parelles (32) Viatgers en solitari (51) Famílies amb infants petits (23) Famílies amb infants grans (16) Grups (37)


Activitats comercials | Jesuïtes El Clot - Escola del Clot\nInici » Oferta educativa » Formació professional » Programes de formació » Grau Mitjà » Activitats comercials\nTècnic/a superior en Activitats comercials\n1r matins, 2n tardes de dilluns a divendres\nRealitzar activitats d’animació del punt de venda en establiments dedicats a la comercialització de productes i/o serveis, aplicant tècniques de marxandatge. Dissenyar aparadors. Garantir l’aprovisionament del petit negoci i la gestió del magatzem. Realitzar la venda de productes i/o serveis, des dels diferents Canals de comercialització. Executar els plans d’atenció al client. Realitzar vendes especialitzades de productes i/o serveis, adaptant l’argumentari de vendes. Realitzar accions de comerç electrònic, mantenint la pàgina web de l’empresa i els sistemes socials de comunicació a través d’Internet. Executar les accions de màrqueting definides per l’organització comercial en el pla de màrqueting.\nEn acabar el cicle de grau mitjà, l'alumne pot accedir a grau superior directament (LOMCE) complint els terminis i requisits que estableix el Departament d'Ensenyament, mitjançant el curs d'accés a grau superior (CAS) o la prova d'accés.\nTambé, en en acabar el cicle formatiu d’Activitats Comercials es pot accedir a Batxillerat, i a altres cicles formatius de Grau Mitjà.\nA l'Escola del Clot, disposem d'espais d'aparadorisme, disseny d'establiments / punt de venda i workshops. També es disposa d'un ampli ventall de programari per a les assignatures de disseny gràfic i aplicacions ofimàtiques.\nTambé es realitzen seminaris i tallers, visites tècniques, conferències monogràfiques, activitats d’iniciativa social.\nDinamització del punt de venda 165\nProcessos de venda 165\nServeis d'atenció comercial 132\nTècniques de magatzem 132\nAplicacions informàtiques pel comerç 165\nGestió de compres 99\nGestió d'un petit comerç 165\nVenda tècnica 165\nComerç electrònic 99\nMàrqueting en l'activitat comercial 99\nSíntesi d'activitats comercials 66\nFitxa Activitats Comercials\nBanc de Manresa


Ramon Cabrera i Grinyó | Ilercavònia | Fandom\nin: Militars, Morella, Tortosins, Biografies\nRamon Cabrera i Grinyó (Tortosa, 27/12/1806 – Wentworth, Virginia Water, comtat de Surrey, Regne Unit, 24/5/1877) fou un dels caps militars de les revoltes carlines. Destacà per la seva gosadia i els dots de comandament.\nTercer fill de Josep Cabrera Ciscar († 1812), mariner, i d'Anna Maria Rosa Fca. Grinyó i Dinyé (Tortosa, 29/11/1782 - afusellada el 16/02/1836). Aquesta es va casar en segones núpcies el 25 de setembre de 1816 amb un altre mariner, Felip Calderó.\n1 Primera guerra carlina\n2 Guerra dels Matiners\n3 Tercera guerra carlina\n4 Record i homenatge\nEl carlisme neix en un moment de divisió del país entre la modernitat del liberalisme i el tradicionalisme de l'absolutisme. El carlisme es fonamentarà amb la religió, l'ordre diví i el tradicionalisme més ranci dels vestigis de l'Antic Règim però orientat cap a una alternativa continuista de caire foral i popular cap als territoris històrics de les Espanyes.\nA la mort de Ferran VII, el seu germà Carles, s'autoproclamà rei d'Espanya (1833) amb el nom de Carles V. Immediatament, el 6 d'octubre, el general Santos Ladrón de Cegama va proclamar a Carles rei d'Espanya a la localitat de Tricio (la Rioja). Aquest fet marca la data d'inici de la Primera Guerra Carlina.\nRamon Cabrera i Grinyó deixà els seus estudis al seminari per incorporar-se als partidaris de l'infant Carles Maria Isidre de Borbó, que s'aplegaven a Morella al voltant del baró d'Herbers el 1833. El mateix dia 6 de novembre de 1833, al vespre, va arribar a Morella, procedent de València, el baró d'Herbers, Rafael Ram de Viu Pueyo, però la rebel·lió és aixafada i el baró afusellat.\nAfusellat Manuel Carnicer, el líder de les forces carlines d'Aragó i del País Valencià, l'abril del 1835, Cabrera el substituí i donà un gran impuls a la guerra, sobretot per la seva extraordinària mobilitat. Com a represàlies per la mort dels alcaldes de Valdealgorfa i Torrecilla, a la comarca d'Alcanyís, el general Agustí Nogueras feu que el capità general de Catalunya, Francisco Espoz y Mina, fes afusellar la mare de Cabrera a Tortosa el 16 de febrer de 1836. Això va endurir Cabrera, que féu afusellar quatre dones emparentades amb liberals a Vall-de-roures en resposta a l'acció de Nogueras i que es coneixeria a partir de llavors com el Tigre del Maestrat.\nEntre setembre i novembre de 1836 acompanyà el general Miguel Gómez Damas en la seua expedició per La Manxa, Andalusia i Extremadura, però el general l'obligà a abandonar-la, i llavors, amb forces reclutades al territori, menà una campanya agilíssima per la Manxa, la Alcarria i terres de Sòria, fins que fou derrotat i ferit a Rincón de Soto (la Rioja) i Arévalo de la Sierra (Sòria).\nEl 1837, després del combat del Pla del Pou i dels afusellaments de Burjassot, restablí la situació del Maestrat prenent de nou Cantavella i guanyant Sant Mateu. El 29 de juny protegí el pas de l'Ebre de l'Expedició reial, un exèrcit de gairebé una vintena de batallons i tres regiments per intentar la conquesta de Madrid amb intencions d'acabar la guerra. Comandant l'avantguarda carlina acampà a les envistes de Madrid i demanà que la capital fos assaltada però es van haver de retirar. De tornada, s'apoderà per sorpresa de Morella (gener del 1838) gràcies a un audaç cop de mà del tinent Pau Alió, i féu fracassar l'intent del general M. Oráa de recobrar aquesta plaça forta.\nNomenat comte de Morella i tinent general després de la victòria de Maella (octubre del 1838), obtinguda contra el general Ramón Pardiñas, Ramon Cabrera organitzà un petit estat amb capital a Morella, que fou el centre de l'activitat carlina el 1838, amb serveis a Cantavella, Mirambel i Beseit. Cabrera no acceptà el Conveni de Bergara (1839) i, malalt, es retirà cap a la Catalunya Vella (1840). Després de fer una darrera resistència a Berga, passà a França el juliol del 1840, fet que marca el final de la guerra.\nEl projecte de Jaume Balmes i Antoni Aparici proposava per posar fi a la discòrdia civil el casament d'Isabel II amb Carles Lluís de Borbó i de Bragança, comte de Montemolín, (fill i successor de Carles, el pretenent carlí); però el projecte va fracassar i Isabel es va casar l'octubre del 1846 amb el seu cosí Francesc d'Assís de Borbó i això provoca la rebel·lió iniciada el setembre del 1846 amb l’aixecament de Bernat Tristany a Solsona (un mes abans de l’enllaç d'Isabel II), i que va durar fins el 1849. De fet fou una revolta catalana contra el govern de Madrid. Tristany fou afusellat el 1847.\nEl 1848 entrà novament al Principat, des d'Osseja (Alta Cerdanya) com a cap suprem de les forces montemolinistes de Catalunya, d'Aragó i del País Valencià, i organitzà un exèrcit de deu mil homes. Guanyà el títol de marquès del Ter en els combats d'Amer i del Pasteral el gener del 1849, on operà en combinació amb els republicans del brigadier Victorià Ametller i fou ferit.\nLa gran superioritat de les forces governamentals i el fet que la guerra no arrelés fora de Catalunya l'obligaren a refugiar-se a França l'abril del 1849 i, més tard, al Regne Unit.\nEn aquesta Guerra dels Matiners o Segona Guerra Carlina inicià la seva evolució ideològica: els manifestos eren moderats, i hi adoptà una actitud dúctil. Condemnà la guerra civil, les divisions i els odis i afirmà que sostindria les noves institucions promeses pel comte de Montemolín. Va contraure matrimoni el 1850 amb Marianne Catherine Richards, dama anglesa i anglicana de l'alta societat, i el fet de residir al Regne Unit l'allunyaren del carlisme i l'acostaren a conviccions liberals.\nQuan Carles de Borbó i Austria-Est, el nét de Carles-Maria Isidre, volgué posar-lo al capdavant d'un tercer aixecament carlí i li concedí el títol de duc del Maestrat, Cabrera s'hi negà.\nEl 1875 reconegué per rei legítim Alfons XII, i aquest el confirmà en el càrrec de capità general i en els seus títols nobiliaris, mentre Carles de Borbó li llevava graus, títols i honors.\nCabrera ha sigut presentat com un sàdic i com un traïdor, bé que darrerament la tendència dels autors carlins ha estat d'integrar-lo entre els seus herois. Féu del terror una arma en la guerra, però la propaganda liberal el denigrà sistemàticament. No li faltaren enemics en el camp carlí, a causa de la seva crítica oberta del propi partit i pel fet de no ésser considerat prou devot. Els caps aragonesos Quílez i Cabañero l'acusaren, sense fonament seriós, d'afavorir els catalans en detriment dels aragonesos.\nTé dedicada una petita plaça a la ciutat de Tortosa, vora l'edifici de l'Ajuntament. N'hi ha una altra a Cantavieja i té carrers dedicats a Ulldecona i Madrid (prop de l'Estadi Santiago Bernabeu).\nDes del 2006 hi ha una estàtua eqüestre del general Cabrera al castell de Morella obra de l'escultor valencià Josep Manel Garcia Cerveró (Faura, 1950).\nA Wentworth, on la seua residència és seu d'un club de golf, avingudes, carrers i cases porten noms com Cabrera, Morella, El Ter, Cantavieja, Ebro i Tortosa. La seua tomba és al cementiri de Christ Church de Virginia Water a la vegada que una inscripció a l'interior del temple el recorda a ell i a la seua esposa Marianne Catherine Richards (08/09/1820 – † 16/04/1915).\nManuel Homedes Cabrera\n↑ Vegeu: La Época (Madrid), núm. 8.953, de 18/5/1877 («...se recibieron telegramas de Londres participando que el general Cabrera se había agravado de nuevo...»); El Siglo futuro, núm. 398, de 23/5/1877 («Un telegrama recibido de Londres dice que D. Ramón Cabrera estaba anteayer agonizando.»); El Globo (Madrid), núm. 591, de 24/5/1877; El Siglo futuro, núm. 400, de 25/5/1877 («Ha fallecido el general Cabrera...»); o La Época (Madrid), núm. 8.965, de 30/5/1877 i El Globo, núm. 599, d'1/6/1877 (carta de pésame).\n↑ El març de 2022 l'Ajuntament de Tortosa instal·la una placa que recorda la figura de Maria Griñó al nínxol del cementiri municipal on reposen les seues restes. A més de la reproducció d'una imatge hi ha la inscripció «Mare del general carlista Ramon Cabrera Griñó, fou afusellada pels militars liberals espanyols de l’època als afores de la ciutat, on avui dia hi ha la plaça Alfons XII, en venjança pels actes de son fill. Després d’haver passat per diverses tombes, les seues restes descansen en aquest nínxol on també reposen membres de la família Olesa. Així ho ha pogut documentar una recerca municipal feta l’estiu del 2020. En record d’una dona innocent víctima d’un crim polític execrable./ DESCANSI EN PAU.»\nCabrera. El Tigre del Maeztrazgo. Javier Urcelay Alonso. Edit. Ariel, 2006. ISBN: 84-344-5205-7.