La febre del calamar i el que diu de nosaltres\nCrític de sèries de televisió\nVoleu parlar de violència? Parlem de l'assetjament escolar o dels abusos sexuals a infants. A diferència de la sèrie, que és una moda efímera, això no hi ha manera d’erradicar-ho\n02/11/2021 | 06:00\nLa sèrie El juego del calamar no és la sèrie més interessant estrenada aquest any, però sí que és la sèrie més reveladora, la que més ens ha retratat. El mirall que ens ha posat al davant, no solament la sèrie mateixa, sinó les reaccions que s’han produït al respecte, mereixen una anàlisi detinguda.\nEs parla de la febre del calamar, però de fet han estat diverses febres: la primera i més evident, la que es pot comptabilitzar amb xifres, que és la que interessa a Netflix. Segons les dades de la plataforma, 111 milions de persones arreu del món han mirat almenys 2 minuts de la sèrie durant els primers 17 dies. És una xifra que diu molt d’uns temps en què el que és més important en matèria de sèries, però també en molts altres àmbits, és no quedar fora de la conversa, participar del que participa tothom.\nEn aquest sentit, una sèrie basada en l’impacte com El juego del calamar és perfecta perquè el boca-orella la converteixi en un fenomen i es viralitzi a través de les xarxes socials. Després de mirar el primer episodi, molts van dir: “Has vist això?”, encara trasbalsats per l’impacte. “És una brutalitat. Ho has de mirar”. Aquest efecte no és nou ni en el món de les sèries ni en altres àmbits.\nAmb Game of Thrones tenim un cas recent similar: la sèrie tenia èxit, però quan es va convertir en un fenomen va ser a partir d’episodis particularment impactants, a la tercera temporada, com el de la Red Wedding, que també es van viralitzar a les xarxes, amb vídeos de reaccions d’espectadors amb la cara desencaixada, experimentant el xoc del gir de guió sanguinari. I és que, encara que les sèries s’hagin reivindicat en les últimes dues dècades com un mitjà artístic seriós, i que n’hi hagi moltes d’exigents per l’espectador, al final l’èxit massiu, allò amb què ens entusiasmem col·lectivament, és l’impacte que ens assalta.\nLa segona febre relacionada amb la sèrie ha estat subratllar que és una crítica ferotge al capitalisme\nAlgú dirà que El juego del calamar és més que això. I és cert. La segona febre relacionada amb la sèrie ha estat subratllar incansablement que és una crítica ferotge al sistema capitalista. Hi ha desenes d’articles que analitzen la sèrie en aquest sentit. Tots tenen raó, per descomptat. Els concursants del joc són persones que viuen en la marginalitat i a qui el sistema no dona una oportunitat. Estan tan desesperats i se senten tan avergonyits per una idea del fracàs pròpia del capitalisme que estan disposats a acceptar tota mena de crueltats per sortir d’allà.\nSi els promotors del joc del calamar aconsegueixen el seu propòsit és perquè presenten una sèrie de jocs sàdics com una oportunitat i intenten mantenir la idea d’una (falsa) meritocràcia: si seguiu les normes i jugueu bé, sereu rics i sortireu del pou. És la mateixa idea que el sistema capitalista ens transmet diàriament, que depèn de nosaltres progressar en la vida. O, dit d’una altra manera, que serà culpa nostra no poder sortir de l’estrat social que habitem. Com si no hi hagués múltiples barreres dissenyades perquè no hi hagi vasos comunicants entre classes socials. I venent-nos com a heroi amb aspiracions el self-made man especialment provinent del món de la tecnologia. Tots els Mark Zuckerberg que van començar programant en una habitació i que gràcies a les seves idees visionàries ara toquen el cel del capitalisme.\nPerò no ens enganyem més del compte: no mirem El juego del calamar perquè sigui una crítica amb el capitalisme, perquè, si fos així, la gran tendència de les sèries actuals serien els drames socials i les sèries de denúncia, que n’hi ha de magnífiques i tenen un seguiment minoritari. La mirem, essencialment, perquè és impactant i volem veure quina serà la salvatjada següent que faran els guionistes. Per això està estructurada com un joc amb diferents nivells. Aquesta mecànica garanteix que pensis que el joc següent potser serà més bèstia que el que has vist i t’encurioseix veure en què consistirà.\nInsistir en el vessant analític de la sèrie és avergonyir-nos d’estar gaudint d’un espectacle violent\nInsistir en el vessant analític de la sèrie és, en el fons, avergonyir-nos del fet que estem gaudint d’un espectacle essencialment violent. Per cert, aquesta sèrie anticapitalista ha acabat generant 773 milions de dòlars a Netflix i ha augmentat el valor de les accions de la plataforma al mercat. També hem vist com s’ha mercantilitzat ràpidament l’èxit, amb pastisseries que feien les galetes del calamar, disfresses de Halloween, ninots, etc. Un altre reflex que ens retorna, gens agradable.\nLa tercera febre ha estat la preocupació sobre el fet que hi hagi canalla que pugui estar mirant la sèrie. Aquesta ha estat la febre més intensa de totes, i ha generat debats en programes de tota mena. L’alarmisme ha estat omnipresent en tots aquests debats, basant-se absolutament en cap dada més enllà de declaracions d’alguns mestres i, posteriorment, d’alguns nens entrevistats a peu d’escola. S’ha sobredimensionat de forma evident la qüestió, de la mateixa manera que en el passat s’havia sobredimensionat amb altres fenòmens televisius.\nL’únic que revela això és com ens incomoda associar nens i violència. Ells, en canvi, no tenen cap problema a convertir la violència en joc sense que passi res, una cosa que ha passat des de fa generacions. Abans jugaven a cowboys i indis, i darrerament el que es porta és jugar a ninges. Sovint el que veuen a la televisió influencia aquest joc: els westerns en el primer cas, sèries de ninges recents en el segon. Les criatures són perfectament capaces de concebre-ho tot com un joc, precisament perquè són criatures. L’horror de veure jugar al joc del calamar al pati és a la mirada dels adults.\nDe la preocupació del joc escolar hem passat a la preocupació perquè les criatures accedeixin a la sèrie. Això el 2021, quan totes les plataformes tenen control parental. Hem arribat a un punt en què el Consell de l’Audiovisual de Catalunya (CAC) ha sortit al pas recomanant als pares que no posessin El juego del calamar als fills. Sort n’hi ha, perquè estava entre posar-li al meu fill el Mic o El juego del calamar, i, si no arriba a ser pel CAC, no hauria sabut què triar.\nTotes les sèries de les plataformes estan degudament senyalitzades amb l’edat recomanada i diverses etiquetes que n’identifiquen el contingut. Si alguna mare o pare decideix posar El juego del calamar amb les criatures potser és que considera que tenen la maduresa suficient per mirar-la. Per què hem de pressuposar que són uns irresponsables i uns inconscients? Traient els progenitors de l’equació, segur que hi ha hagut criatures que l’han mirat d’amagatotis, un altre tema que ha preocupat molt a les tertúlies. I així espero que sigui: els nens tenen curiositat per ficar el nas en el món dels adults.\nPotser el que no ens agrada és que el joc dels nens reflecteixi el que fem els adults\nPotser és això el que no ens agrada, que el seu joc reflecteixi el que fem. Perquè, si tots els adults estiguéssim llegint Proust, els nens voldrien saber què és això de la magdalena. Però, oi que estem mirant El juego del calamar? No podem esperar que ells facin una altra cosa. Les criatures volen trobar una escletxa per veure què interessa als adults i és natural que intentin endinsar-se en el que perceben com a territori prohibit.\nQuan tinguin certa edat, jo fins i tot celebraré que els meus fills intentin mirar el que no toca: em demostrarà que són inquiets. Tots en algun moment vam mirar alguna pel·lícula que no era pertinent per a la nostra edat. Què pot passar? Confiem en ells. Confiem en els valors amb què els hem format. No són tan mal·leables com volem creure. Perquè hi ha qui encara sembla voler fer creure que una sèrie de televisió o un joc convertirà la canalla en individus violents.\nL’interès mediàtic per parlar dels nens i El juego del calamar és la quarta i última febre a la qual volia fer referència, perquè realimenta totes les anteriors. És un debat basat en l’alarmisme i, per tant, genera públic fàcilment. Però és un debat superficial que no té intenció d’entrar realment a fons en res, i que, malgrat això, ha durat gairebé dues setmanes. Se n’ha parlat més que de molts altres temes tant o més importants per als infants.\nVoleu parlar de violència al pati de les escoles? Parlem-ne. Parlem de l’assetjament escolar, parlem d’aquest mal que persisteix als patis d’escoles i d’instituts i que, a diferència d’El juego del calamar, que és una moda efímera, no hi ha manera d’erradicar-la. I aquí sí que hi ha violència de veritat i criatures que pateixen de veritat. Podem parlar del fet que moltes de les víctimes assenyalen els centres educatius com una part crucial del problema. Podem parlar també d’abusos sexuals a infants. Una de cada cinc criatures és víctima d’abusos, i una part d’aquesta violència, tots en tenim al cap exemples recents, es produeix a les escoles.\nI voleu parlar de les sèries que miren els nens? Parlem-ne, també. Parlem del fet que l’oferta de sèries infantils en català a les grans plataformes és quasi inexistent, i que el català està deixant de ser una llengua de joc i, per tant, de comunicació bàsica entre els infants, amb tot el que això implica per al futur de la llengua. Col·loquem realment aquesta qüestió fonamental al centre de l’actualitat. El gran problema d’aquestes febres que alimenten els mitjans en simbiosi amb les xarxes socials és que només generen debats epidèrmics que són substituïts els uns pels altres, desplaçant l’atenció de la societat d’un debat al següent. Avui hem de parlar del calamar i demà de l’acudit d’en Peyu. I, mentrestant, les qüestions importants no les estem abordant com caldria.


'gràfics' in Aprendizajes 2.0 | Scoop.it\nCurrent selected tag: 'gràfics'. Clear.\nFrom enlanubetic.blogspot.fr -\tOctober 29, 2012 8:11 PM\nFrom enlanubetic.blogspot.com.es -\tOctober 29, 2012 8:06 PM


Geografia | barraques\nPosts tagged barraques\nDefinicions al voltant de les barraques\nper Sonia Ruiz a General, Urbanització i ciutats\nAquestes definicions són adaptacions de LÓPEZ TRIGAL, Lorenzo, Diccionario de términos sobre la ciudad y lo urbano. Biblioteca Nueva, Madrid, 2010.\nAssentament il.legal o informal: Àrea o lloc utilitzat, mitjançant prèvia ocupació col.lectiva de terrenys, per a funcions residencials d’un origen espontani i d’auto-construcció, que adopta formes de ciutat informal a base d’edificacions, en precari, i fora de tota normativa, malgrat que sovint tolerades pels governs locals, especialment a les metròpolis del Tercer Món.\nBarraquisme: extensió del conjunt de problemes generats pels assentaments il.legals.\nBarraca: Construcció precària d’habitatge, feta de materials bàsics i de recuperació, sense cimentació, amb una elevada densitat d’ocupació, fruit de la urbanització clandestina i de l’auto-construcció en un medi o hàbitat no integrat a la ciutat, en els espais urbans intersticials no edificats a causa d’un medi desfavorable (vessant amb fort pendent, zones inundables, proximitat a indústries contaminants o infraestructures viàries sorolloses).\nCauses del barraquisme:\n– a les metròpolis del Tercer Món, per la intensa immigració rural que invaeix la perifèria de la ciutat amb nous assentaments clandestins, que arriben a formar cinturons de pobresa (poverty belt).\n– en les ciutats dels països més desenvolupats, els barris de barraques són conseqüència de l’arribada d’immigració estrangera o de greus crisis econòmiques.\nLa confecció del nostre mapa\nper Sonia Ruiz a 2bat 2010_11, Urbanització i ciutats\nDes del passat divendres estem confeccionant col.laborativament el nostre mapa sobre el documental “Barraques: La ciutat oblidada”. En aquest mapa hi estem abocant tota la informació sobre les localitacions esmentades en aquest documental: els barris de barraques i els nous barris on van anar a viure algunes famílies que van viure a les barraques.\n– Les localitzacions dels barris de barraques amb marcadors blaus (aquestes ja estan totes posades).\n– Les localitzacions dels nous barris amb blocs de pisos econòmics (només està posada d’inici la localització del barri de Sant Cosme al Prat de Llobregat).\nMostra Barraques en un mapa més gran\nBarcelona barraques google maps\nTreball sobre el documental “Barraques: la ciutat oblidada”\nper Sonia Ruiz a 2bat 2010_11, Població, Urbanització i ciutats\nDe cadascuna d’aquestes imatges cal fer les següents tasques:\n– breu descripció (30 paraules aprox)\n– Amb quin apartat dels tractats està relacionada i perquè? (pot estar relacionada amb més d’un apartat).\nEls apartats en els quals hem dividit els continguts d’aquest documental són:\n1. Els moviments migratoris interns a l’Espanya de la postguerra (causes, procedència)\n2. Els barris de barraques: localització i condicions de vida.\n3. Les associacions de veïns-es (A.A.V.V.) i la consecució de millores.\n4. Els nous barris destinats a allotjar la població amb menys recursos econòmics: deficiències i necessitats.\n5. Les reflexions finals: la comparació entre la situació del passat tractada al documental i l’actualitat.\n40 consultes en 0,09 segons (7.40M)


Avalarte compleix deu anys d’artesania a Burjassot – Ajuntament de Burjassot\nAvalarte compleix deu anys d’artesania a Burjassot\nL’associació burjassotera AVALARTE compleix deu anys de vida dedicada a la promoció de l’artesania i, per a celebrar aquest X aniversari amb totes les persones que han estat pròximes a l’entitat durant aquesta dècada, des de l’associació han organitzat un esdeveniment que tindrà lloc el pròxim 15 de novembre, a les 19:30h, en la Sala d’actes de la Casa de Cultura. Regidors i exregidors de Burjassot que han format o formen part de les Corporacions Municipals des de 2009, tècnics municipals, socis i sòcies, així com veïns i veïnes que han seguit la trajectòria d’AVALARTE formaran part dels convidats i convidades a la celebració.\nDurant l’acte, AVALARTE presentarà la nova imatge de l’associació, un logo renovat que representa millor el treball que realitza l’entitat i amb el qual treballarà en la nova dècada que ara comença. A més, durant la trobada també s’obrirà un espai per a reflexionar sobre el present i el futur de l’artesania i es comptarà amb els testimoniatges, a través de vídeos, d’artesanes i artesans d’altres zones de la geografia espanyola que explicaran la seua trajectòria i el seu èxit professional.\nL’acte de celebració del X aniversari d’AVALARTE es completarà amb una exposició d’artesania en la mateixa Sala d’actes de la Casa de Cultura i amb una sorpresa molt especial.\nassociacions, aniversari, avalarte


Camí de Cavalls 7: Sant Tomàs - Son Bou - Cala en Porter - Cales Coves - Es Canutells - Binissafúller διαδρομή - Sant Tomàs, Baleares (España)- GPS track\nορειβασία (ορειβασία διαδρομές Spain → Balearic Islands → Sant Tomàs )\n5.446 249 1315\nUploaded 11 Μαΐου 2017\nMenorca: Playa Sant Tomas - Cala Escorxada (ορειβασία)\nSant Tomàs - Cala Galdana (ορειβασία)\nMenorca 20.8.15-Cala Galdana - Cala Mitjana-Cova Coloms de Dalt-Cova Pardals-Platja de Binigaus-Cova dels Estafadors- (ορειβασία)\nSant Tomas - Camí de Cavalls - Mitjana - Trebaluger - Fustam - Escorxada (ορειβασία)\n1116 εμφανίσεις, 102 αποθηκεύσεις\nκοντά στην περιοχή Sant Tomàs, Baleares (España)\nSectors 15, 16 i 17 del Camí de Cavalls.\n-Ens desviem 300 mts. (anar i tornar) per arribar a Cales Coves.\n-Petit desviament a Es Canutells.\nAquesta etapa queda molt perjudicada pels focs artificials de la precedent. No obstant això, baix el meu punt de vista, durant 2/3 parts és bastant interessant i permet veure altres indrets de la Menorca més rural.\nLo millor: el primer tram costaner fins a Son Bou, el tram Llucalari-Cala en Porter per la diversitat de paisatges, la màgia de Cales Coves,...\nLo pitjor: els últims 6 kms. són prou avorrits (2 kms. carretera Canutells i els darrers 4 kms. pel camp).\nSectores 15, 16 y 17 del Camí de Cavalls.\n-Nos desviamos 300 mts. (ida y vuelta) para llegar a Cales Coves.\n-Pequeño desvío en Es Canutells.\nEsta etapa queda muy perjudicada por los fuegos artificiales de la precedente. Sin embargo, bajo mi punto de vista, durante 2/3 partes es bastante interesante y permite ver otros lugares de la Menorca más rural.\nLo mejor: el primer tramo costero hasta Son Bou, el tramo Llucalari-Cala en Porter por la diversidad de paisajes, la magia de Cales Coves, ...\nLo peor: los últimos 6 kms. son bastante aburridos (2 kms. carretera Canutells y los últimos 4 kms. por el campo).\nVista Son Bou\nÀrea picnic Es Canutells\nΓεια, ο χρήστης βρήκε ενδιαφέρουσα την διαδρομή Camí de Cavalls 7: Sant Tomàs - Son Bou - Cala en Porter - Cales Coves - Es Canutells - Binissafúller https://el.wikiloc.com/oreibasia-diadromes/cami-de-cavalls-7-sant-tomas-son-bou-cala-en-porter-cales-coves-es-canutells-binissafuller-17692443 Χαίρεται, Wikiloc | Διαδρομές του Κόσμου


Biquini negre i flors | Mei, fet amb amor\n← Pantalons curts Tulipa\nCamisa dormir lactància →\nBiquini negre i flors\nPosted on 27 Juliol 2017\tby Mei, fet amb amor\nAvui la segona part del taller de banyadors que us vaig explicar quan us vaig ensenyar el banyador d’embarassada.\nCom us deia en el post, vaig enllestir el banyador just abans de dinar i em quedava la tarda per aprofitar per fer un altre peça. La Sandra va portar molts models per triar i em vaig decantar per aquest tipus bandana que es pot posar girat o recte i una calceta bastant alta. Vaig pensar que el podria aprofitar ara amb la panxa i l’estiu que ve quan ja no la tingui.\nCom en el banyador la tècnica que fan servir a Maria Modista permet que les seves peces siguin reversibles, en aquest cas ho és completament. He combinat les dues licres, negra i florejada tant en la calça com en la part de dalt.\nLa part de dalt va lligada a l’esquena i pot anar girada al centre mostrant les dues teles o amb una sola tela sense fer el gir. La calceta original portava tres tires als laterals en comptes d’una peça única. L’he adaptat per anar més còmoda.\nFotos a la platja lluint panxa, el biquini ja està més que estrenat. Em fa una mica de vergonya, però confio que quedeu encegades amb la panxa i no veieu res més, 😛\nEnllaço amb RUMS i també amb Yo coso flores de Pandilleando\nHoy la segunda parte del taller de bañadores que os conté cuando os enseñé el bañador de embarazada. Como os decía en el post, terminé el bañador justo antes de comer y me quedaba la tarde para aprovechar para hacer otra pieza. Sandra trajo muchos modelos para elegir y me decanté por este tipo bandana que se puede poner girado o recto y una braguita bastante alta. Pensé que lo podría aprovechar ahora la barriga y el próximo verano cuando ya no la tenga. Como en el bañador la técnica que emplean en María Modista permite que sus piezas sean reversibles, en este caso lo es completamente. He combinado las dos licras, negra y floreada tanto en la braguita como en la parte de arriba. La parte de arriba va atada a la espalda y puede ir girada en el centro mostrando las dos telas o una sola tela sin hacer el giro. La braguita original llevaba tres tiras en los laterales en vez de una pieza única. La he adaptado para ir más cómoda. Fotos en la playa luciendo barriga, el bikini ya está más que estrenado. Me da un poco de vergüenza, pero confío en que quedeis cegadas la barriga y no veais nada más, 😛 Enlazo con RUMS y también con Yo coso flores de Pandilleando\nAquesta entrada s'ha publicat en Costura, Dona i etiquetada amb banyador, biquini, Costura, Dona, licra, maternitat, RUMS. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n12 respostes a Biquini negre i flors\n27 Juliol 2017 a les 6:50\n27 Juliol 2017 a les 7:02\nMolt xulo! I que maca la panxolina jajajaja\nmjbcbags ha dit:\n27 Juliol 2017 a les 7:04\nPreciós i la teua panxa també!!!\n27 Juliol 2017 a les 7:54\nMei, estas estupenda amb aquesta panxeta, com ha crescut! El bikini et queda ideal M’encanta!\nManitas, manotas, manazas ha dit:\n27 Juliol 2017 a les 10:22\nChulísimo, y te queda genial para lucirlo con y sin bariguita. Preciosa!!!\n27 Juliol 2017 a les 11:00\nWOW!!! és fantàstic!!! i la panxaaaa!!! amora total\nunamicamesijaesta ha dit:\n27 Juliol 2017 a les 15:53\nQuin mèrit fer bikinis Mei! Jo havia tingut un reversible que al centre del pit es podia girar, així com el teu. M’agrada molt i sembla que estàs satisfeta. Una abraçada forta i feliç embaràs!!\nCristina Martín García ha dit:\n28 Juliol 2017 a les 6:27\nGenial ese bikini y a lucir barriguilla que después hace mucha ilusión ver las fotos.\n28 Juliol 2017 a les 7:46\nEstas guapíssima! Segur que l’aprifites molt aquest any i el següent. Bon estiu!!\n28 Juliol 2017 a les 9:07\nMolt xulo aquest bikini i més si és reversible!! Val molt la pena fer bikinis perquè són cars i en canvi fan servir poca tela! Que tinguis un bon part, una hora curta que diuen les àvies!!\n28 Juliol 2017 a les 22:03\nfora vergonya! jo nomas veig un bikini maquisim i una panxa estupenda que creix per moments! m’encanta!\n28 Juliol 2017 a les 23:35\nte estás convirtiendo en una especialista en ropa de baño!! me encanta!!! y estás guapísima!!!


Productes des de 0,80€ :: Cortina amb ollals ANGIE :: Sanchez Hipertextil ::\nCortina amb ollals ANGIE25,00 € / 48,00 € Color: Vermell Cortina de disseny elegant i molt versàtil, per a tot tipus d'estades i confecció molt actual. Mides de 140x280cm.Tejido molt original de tipus fantasia simulant un embolic, de 100% polièster. Confeccionat en sistema actual de ullets metàl · lics. Fàcil rentat a màquina i en fred no necessita planxa. Llista per col·locar. Disponible ja només en color Vermell.\nProducte no disponible en aquest moment ► Últimes unitats! APROFITA L'OFERTA Cortina amb ollals ANGIE Cortina de disseny elegant i molt versàtil, per a tot tipus d'estades i confecció molt actual. Mides de 140x280cm.Tejido molt original de tipus fantasia simulant un embolic, de 100% polièster. Confeccionat en sistema actual de ullets metàl · lics. Fàcil rentat a màquina i en fred no necessita planxa. Llista per col·locar. Disponible ja només en color Vermell.\nColor: Vermell Producte no disponible en aquest moment Registre a la botiga online\nTerminal metàl · lic CILINDRE ESTRIAT 22mm.\nCortina STILIA GENOVA\n12,50 € FOULARD MANDELA BLAVET 6,90 € FOULARD MANDELA GRANAT\n6,90 € Joc de llençol de 3 peces TOLRÁ- CORONA 4109\n64,50 € 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 Opinions dels nostres usuaris


Un plaer | Miope\nDimarts 8 de setembre. 21:51 de la nit. Em trobava al cinema quan els editors d’aquest periòdic em van telefonar. Com que era dia de tancament, vaig donar per suposat que la meua columna s’havia perdut en el limbe del ciberespai, així que vaig respondre amb un missatge directe: “No vareu rebre la columna? La vaig enviar la setmana passada”. M’equivocava en la meua suposició.\nDes del primer dia, allà per juny de 2007, i durant 165 columnes quinzenals, sempre a La Opinión de Torrent m’han donat llibertat absoluta per a escriure. I en esta última vegada no és menys. Em sent trist. No els enganyaré. Trist per perdre un espai personal de comunicació. Trist perquè aquesta gran ciutat perd un referent periodístic. Trist perquè aquesta professió es dessagna.\nEl tancament d’esta edició impresa ens ha de fer reflexionar (a tots) sobre la cobertura informativa que mereix Torrent. No és bo que cap mitjà privat necessite de l’ajuda publicitària municipal per a sobreviure. Però, vistos els números, pareix la crua realitat. Tampoc és bo estar en mans de butlletins municipals, polítics o viure només de mitjans regionals. Tenim professionals i públic per a ser autònoms. Hem de trobar nous espais d’informació i expressió.\nSincerament, hui em falta espai i forces per acabar la columna. He de donar les gràcies a Manu i Mamen per la seua confiança. Desitjar-los sort. He de recordar-me dels companys de columna: Arturo, Zequi i Miquel Àngel. Però, sobretot, dels lectors. Gràcies. La satisfacció de tantes felicitacions pel carrer, per telèfon, per internet. Mai oblidaré la telefonada d’un amic de mon pare donant-me les gràcies per haver-los dedicat una columna. Gràcies a tots.\nQuina professió més bonica la periodística.\nNOTA: Artículo aparecido en el número 298 (y, por ahora, último) de La Opinión de Torrent


Apart Andrea Langenfeld Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBurgstein, Langenfeld, Àustria - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Apart Andrea\nDissenyat tant per oci com per negoci, Apart Andrea està situat idealment a Langenfeld; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Langenfeld. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD, nevera, forn microones per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Apart Andrea és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Langenfeld.\nCal que informeu el Apart Andrea de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


El nou pacte social per a una reconstrucció econòmica sostenible\nXavier Cabanillas: «és el moment d’avançar junts cap a una recuperació econòmica sostenible, inclusiva i solidària»\nper Redacció 26/02/2021 10:00h\nXavier Cabanillas, director de Transformació i Sostenibilitat d’Agbar | Agbar\nA causa de l’impacte de la Covid-19, l’atur ha pujat a Espanya en 527.900 persones l’any 2020 i s’han destruït 622.600 llocs de treball, les pitjors dades des del 2012. Segons el darrer informe anual de desigualtat d’Oxfam Intermón, la taxa de pobresa relativa a Espanya ha passat del 20,7% al 22,9%, el que suposa que hi ha un milió de persones més per sota del llindar de pobresa. Són 10,9 milions de persones que viuen sense recursos.\n'La maledicció de Lake Manor': la nova estrena de terror que arriba als cinemes\nreWINE, el projecte per promoure la reutilització d'ampolles en el sector del vi


El menyspreu de l'esquerra per l'autonomia corporal durant la pandèmia és un regal per a la dreta [Jonathan Cook, 21.12.2021] - L'HORA\nQuan va ser que parts de l’esquerra van arribar a menysprear tant el principi d'”autonomia corporal”? Resposta: Just en el moment en què van començar a fetitxitzar els vaccins com a única via de sortida de l’actual pandèmia.\nFa només dos anys, la majoria de la gent entenia “l’autonomia corporal” com un dret humà fonamental i inqüestionable. Ara es tracta com una mena de luxe llibertari pervers, com a prova que els “deplorables” han estat veient massa Tucker Carlson o que han arribat a idealitzar els pitjors excessos de l’èmfasi del neoliberalisme en els drets de l’individu per damunt del bé comú.\nAixò és un perillós disbarat, com hauria de ser obvi si fem un pas enrere i imaginem com seria el nostre món si el principi d’“autonomia corporal” no s’hagués establert a través de segles de lluita, igual que el dret al vot i el dret a l’assistència sanitària.\nPerquè sense el principi d’autonomia corporal, podríem continuar arrossegant les verges per les altes escales perquè fossin sacrificades per aplacar els déus del sol. Sense el principi d’autonomia corporal, podríem continuar tractant els negres com a animals, béns de consum que s’utilitzen i exploten perquè una classe terratinent blanca es pugui enriquir amb el seu treball forçat. Sense el principi d’autonomia corporal, encara tindríem metges experimentant amb els “inferiors” –jueus, gitanos, comunistes, gais– perquè les “races superiors” poguessin beneficiar-se de la “investigació”. Sense el principi d’autonomia corporal, encara podríem tenir el dret dels homes a violar les seves dones com un dels vots matrimonials no escrits.\nMoltes d’aquestes i altres batalles es van guanyar fa molt més temps del que la majoria de nosaltres vol recordar. Sóc prou gran per recordar que escoltava al cotxe, de camí a l’escola, debats “seriosos” a BBC Radio 4 sobre si estava justificat que els tribunals presumissin el dret d’un marit a violar la seva dona.\nLes discussions sobre l’autonomia corporal de qui té la primacia –la de la dona o la del fetus que porta dins– són el centre dels debats actuals i incendiaris sobre l’avortament als Estats Units. I la protecció de l’autonomia corporal va ser la principal raó per la qual qualsevol persona amb una mica de fibra moral es va oposar al règim de tortura estatunidenc que es va normalitzar a la guerra contra els morenos coneguda com a “guerra contra el terror”.\nHi ha una bona raó per la qual, a les societats occidentals, el consum de vaccins és més baix entre les minories ètniques. Les pistes es troben als tres paràgrafs anteriors. Els poderosos Estats-nació, dirigits per les elits blanques en benefici de les elits blanques, porten segles trepitjant l’autonomia corporal dels negres i els morenos, de vegades perquè aquestes elits eren indiferents al mal que estaven causant, i de vegades perquè pretenien ajudar aquests pobles “inferiors”, com en la promoció de la “guerra contra el terror” de la “democràcia” neoliberal com a base per envair països el petroli dels quals cobegem.\nEls pretextos canvien, però la mala fe és la mateixa.\nBasant-se en les seves llargues històries de patiment a les mans dels estats colonials occidentals, les comunitats negres i morenes tenen totes les raons per continuar pressuposant la mala fe. Ignorar o trivialitzar les seves preocupacions i el distanciament envers les institucions estatals no és solidaritat ni protecció. És una lletja arrogància. El menyspreu per les seves preocupacions no farà que aquestes s’evaporin. Les reforçarà.\nPerò, per descomptat, també hi ha una mica d’arrogància en tractar les preocupacions de les minories ètniques com una cosa excepcional, tractant-les amb condescendència en concedir-los alguna mena de dispensa especial, com si necessitessin que se’ls consenteixi el principi de l’autonomia corporal quan la resta de nosaltres som prou madurs per descartar-lo.\nEl fet és que cada generació arriba a comprendre que les prioritats dels avantpassats estaven equivocades. Cada generació té una elit poderosa, o una majoria el consentiment de la qual ha estat fabricat, que s’enorgulleix en la falsa certesa que l’autonomia corporal pot sacrificar-se amb seguretat per un principi superior. Fa mig segle, els defensors de la violació conjugal defensaven la protecció de la tradició i els valors patriarcals perquè suposadament eren el ciment que mantenia unida la societat. Amb 50 anys de retrospectiva, podem veure els debats actuals sobre els mandats dels vaccins –i el corol·lari completament anticientífic que els no vaccinats són impurs i portadors de la pesta– de manera molt semblant.\nEl consens polític creixent sobre els mandats de vaccinació ignora intencionadament l’enorme propagació del virus després de dos anys de pandèmia i la consegüent immunitat natural de grans sectors de la població, independentment del seu estat de vaccinació. Aquest mateix consens ofusca el fet que el més probable és que la immunitat natural resulti més duradora i eficaç contra qualsevol variant de Covid que segueixi sorgint. I el consens distreu del fet inconvenient que l’efímera eficàcia dels vaccins actuals significa que tothom és potencialment “impur” i portador de la plaga, com la nova variant Òmicron està subratllant amb tota claredat.\nLa veritat és que la posició de cadascun de nosaltres en la divisió política sobre l’autonomia corporal reflecteix en menor mesura la prioritat que donem als drets humans, al bé comú o a la solidaritat amb els febles i els impotents, i en canvi té molt més a veure amb altres qüestions molt menys racionals des del punt de vista objectiu, com ara:\n– Com temem personalment els efectes de la Covid en nosaltres mateixos o en els nostres éssers estimats.\n– Si creiem que els plutòcrates que dirigeixen les nostres societats han prioritzat el bé comú sobre el desig de solucions tecnològiques ràpides i lucratives, i l’aparença d’un lideratge fort i una acció decisiva.\n– Si estem segurs que la ciència té prioritat sobre els interessos de les corporacions farmacèutiques, els beneficis de les quals es disparen a mesura que les nostres societats envelleixen i emmalalteixen, i si creiem que aquestes corporacions han fet seves les autoritats reguladores, inclosa l’Organització Mundial de la Salut.\n– Si pensem que és útil o perillós utilitzar com a boc expiatori una minoria no vaccinada, culpant-la de la sobrecàrrega dels serveis sanitaris o del fracàs en l’erradicació d’un virus que, en realitat, mai desapareixerà.\n– I, sobretot en el cas de l’esquerra, com estem tranquils en veure que governs no occidentals, oficialment “enemics”, com Cuba, la Xina, Rússia i l’Iran, també han posat la major part dels seus ous a la cistella dels vaccins, i generalment amb tant d’entusiasme com les societats occidentals.\nTanmateix, és possible que la manera com ha evolucionat el nostre món tecnològic i materialista, governat per elits competitives en Estats nacionals que competeixen pel poder, signifiqui que sempre hi ha hagut una concepció única i global de com acabar amb la pandèmia: mitjançant una solució ràpida i màgica d’un vaccí o un medicament. El fet que els Estats-nació –tant els “bons” com els “dolents”– tinguin poques probabilitats de pensar fora d’aquesta opció no vol dir que sigui l’única disponible, ni que sigui la que s’imposi a tots els ciutadans.\nEls drets humans bàsics no s’apliquen només els bons temps. No es poden deixar de banda en temps difícils com una pandèmia perquè aquests drets siguin una molèstia, o perquè algunes persones es neguin a fer el que creiem que és millor per a elles. Aquests drets són fonamentals pel que significa viure en una societat lliure i oberta. Si ens desfem de l’autonomia corporal mentre ens ocupem d’aquest virus, caldrà tornar a lluitar per aquest principi, i en el context d’estats de vigilància d’alta tecnologia que són, sens dubte, més poderosos que cap que hàgim conegut abans.\nTot i això, és un error centrar-se exclusivament en l’autonomia corporal. El deteriorament del dret a l’autonomia corporal s’està fent lliscar cap a un deteriorament igualment alarmant del dret a l’autonomia cognitiva. De fet, aquestes dues menes d’autonomia no es poden separar fàcilment. Perquè qualsevol que cregui que cal obligar la gent a vaccinar-se, aviat estarà argumentant que no s’ha de permetre a ningú escoltar informació que pugui fer que es resisteixi a la vaccinació.\nHi ha un problema essencial per mantenir un debat obert i honest en temps de pandèmia, amb el qual qualsevol que pensi de forma crítica sobre la Covid i les nostres respostes a ella ha de bregar cada vegada que posa el dit a l’ordinador. El camp de joc del discurs es troba lluny d’estar anivellat.\nAquells que exigeixen mandats de vaccinació i desitgen rebutjar el principi d’autonomia corporal com un inconvenient “mèdic”, poden donar veu a tot volum als seus arguments amb la seguretat que només uns quants i aïllats contraris s’atreviran a desafiar-los ocasionalment.\nPerò quan els qui valoren el principi de l’autonomia corporal o els qui empal·lideixen davant la idea de la vaccinació forçada volen exposar els seus arguments, s’han de contenir. Han d’argumentar amb un braç lligat a l’esquena, i no només perquè és probable que siguin assetjats, en particular per l’esquerra, per intentar ampliar la gamma d’arguments en consideració al que són essencialment debats polítics i ètics disfressats de científics.\nAquells que qüestionen el consens fabricat –un consens que intencionadament converteix els no vaccinats en bocs expiatoris com a portadors de la malaltia, un consens que una vegada més ha posat de cap per avall la solidaritat social entre el 99%, un consens que s’ha convertit en una arma per protegir les elits d’un escrutini adequat pel seu aprofitament de la pandèmia– han de mesurar cada paraula que diguin en funció de l’efecte que pugui tenir en els qui els escolten.\nValoro molt l’autonomia, tant la cognitiva com la física. Estic en contra que l’Estat decideixi per mi el que jo i tu podem pensar i dir, i estic en contra que l’Estat decideixi allò que entra al meu cos i al teu sense el nostre consentiment (tot i que també reconec que no tinc més remei que respirar aire contaminat, beure aigua contaminada i menjar aliments alterats químicament, tot això ha danyat el meu sistema immunitari i el teu i ens ha fet més susceptibles a virus com el de la Covid).\nPerò alhora, a diferència de la màfia del mandat dels vaccins, mai oblido que sóc responsable de les meves paraules i que aquestes tenen conseqüències, i potencialment perilloses. Hi ha una proporció significativa de persones que gairebé amb tota seguretat necessiten vaccinar-se, i probablement regularment, per evitar que l’exposició al virus els perjudiqui greument. Qualsevol escriptor responsable ha de sospesar l’efecte de les seves paraules. No vull ser responsable de fer que una persona que es beneficiaria d’un vaccí tingui més dubtes a l’hora de rebre’l. Sóc especialment cautelós a l’hora de jugar a ser Déu durant una pandèmia.\nTot i això, la meva reticència a pontificar sobre un tema en què no tinc experiència –la seguretat dels vaccins– no confereix a altres una llicència per dirigir el debat sobre altres temes dels que semblen saber-ne molt poc, com l’ètica mèdica i política.\nEl fet és que, per més que a algunes persones els convingui vaccinar-se, hi ha un risc reconegut, encara que se suposa que no l’hem d’esmentar. La seguretat a llarg termini dels vaccins es desconeix i no es podrà conèixer fins d’aquí a diversos anys, i possiblement durant molt més temps, atesa la negativa dels organismes reguladors dels medicaments a publicar dades sobre els vaccins durant moltes dècades més.\nLa tecnologia dels vaccins és nova i els seus efectes en la complexa fisiologia del cos humà i en els avatars individuals de cadascun dels nostres sistemes immunitaris no seran del tot evidents fins d’aquí molt de temps. La decisió de prendre un nou tipus de vaccí en aquestes circumstàncies és un càlcul que cada individu ha de sospesar acuradament per si mateix, basant-se en un cos que coneix millor que ningú.\nPretendre que no hi hagi cap càlcul –que tothom és igual, que els vaccins reaccionaran de la mateixa manera en totes les persones– queda desmentit pel fet que els vaccins han hagut de ser aprovats d’urgència, i que hi ha hagut durs desacords fins i tot entre els experts sobre si el plantejament a favor de la vaccinació té sentit per a tothom, especialment per als nens. Aquest plantejament es complica encara més pel fet que una part important de la població ara té una immunitat natural a tot el virus i no només una immunitat induïda pel vaccí a la proteïna de l’espícula.\nPerò ficar tothom en una solució única és exactament el que fan els estats burocràtics i tecnòcrates. És el que millor saben fer. Per a l’Estat, tu ets jo i només una xifra en un full de càlcul sobre la pandèmia. Pensar el contrari és una il·lusió infantil. Aquells que es neguen a pensar en si mateixos com un simple dígit d’un full de càlcul –els que insisteixen en el seu dret a l’autonomia corporal i cognitiva– no haurien de ser tractats com a narcisistes per fer-ho o com una amenaça per a la salut pública, especialment quan la immunitat proporcionada pels vaccins és tan efímera, els mateixos vaccins són altament permeables, i hi ha poca comprensió encara de les diferències, o fins i tot dels conflictes potencials, entre la immunitat natural i la induïda pel vaccí.\nTot i això, part de l’esquerra actua com si res d’això fos cert, o fins i tot discutible. En lloc d’això, s’uneixen amb orgull a la torba, liderant el clam farisaic per afirmar el control no només sobre els cossos dels altres, sinó també sobre les ments. Aquesta esquerra rebutja iradament tot debat per considerar-lo una amenaça per al consens “mèdic” oficial. Insisteixen en la conformitat de l’opinió i després la reclamen com a ciència, negant el fet que la ciència és, per naturalesa, discutible i evoluciona constantment. Aplaudeixen la censura, per part d’empreses de mitjans socials amb ànim de lucre, fins i tot quan són experts reconeguts els qui són silenciats.\nEl seu rerefons és que qualsevol opinió contrària és una amenaça per a l’ordre social i alimentarà la vacil·lació sobre els vaccins. L’exigència és que tots ens convertim en adoradors dels altars de Pfizer, Moderna i AstraZeneca, a risc de ser denunciats com a heretges, com a “antivaccins”. No es pot permetre cap terme mitjà en aquesta època d’emergència perpètua.\nAixò no tan sols és preocupant des del punt de vista ètic. És desastrós políticament. L’Estat ja és massivament poderós contra cadascú de nosaltres com a individus. Només tenim poder col·lectiu en la mesura que siguem solidaris entre nosaltres. Si l’esquerra conspira amb l’Estat contra els febles, contra les comunitats negres i morenes les principals experiències de les quals amb les institucions estatals han estat abusives, contra els “deplorables”, ens dividim i fem que les parts més febles de la nostra societat siguin encara més febles.\nL’exlíder laborista Jeremy Corbyn ho ha entès quan ha estat un dels pocs de l’esquerra que s’ha oposat públicament a la mesura recent del govern britànic de legislar els mandats dels vaccins. Ha argumentat amb raó que el camí correcte és la persuasió, no la coacció.\nPerò aquesta mena de barreja de raó i compassió està sent ofegada en parts de l’esquerra. Justifiquen les violacions de l’autonomia corporal i cognitiva amb l’argument que vivim temps excepcionals durant una pandèmia. Argumenten complaentment que aquestes violacions seran temporals, necessàries només fins que el virus sigui erradicat, tot i que el virus ja és endèmic i està entre nosaltres per sempre. Assenten en silenci que els mitjans de comunicació corporatius rebin poders de censura encara més grans com el preu que hem de pagar per bregar amb els dubtes sobre els vaccins, assumint que podem reclamar el dret a dissentir més tard.\nPerò aquestes pèrdues, en unes circumstàncies en què els nostres drets i llibertats ja estan sota un assalt sense precedents, no es restauraran fàcilment. Quan les xarxes socials puguin esborrar-nos a tu o a mi de la plaça pública per afirmar fets del món real que són políticament i comercialment inconvenients –com la prohibició de Twitter que algú assenyali que els vaccinats també poden propagar el virus– no hi haurà marxa enrere.\nHi ha una altra raó, però, per la qual l’esquerra està sent profundament insensata en posar-se en contra dels no vaccinats i tractar els principis d’autonomia corporal i cognitiva amb tant de menyspreu. Perquè aquest enfocament envia un missatge a les comunitats negres i morenes, i als “deplorables”, que l’esquerra és elitista, que el seu discurs de solidaritat és buit, i que només és la dreta, no l’esquerra, la que està disposada a lluitar per protegir les llibertats més íntimes de què gaudim: sobre els nostres cossos i ments.\nCada vegada que l’esquerra crida als qui dubten en vaccinar-se contra la Covid; cada cop que es fa ressò de l’autoritarisme dels qui exigeixen mandats, sobretot per als treballadors mal pagats; cada cop que es nega a enfrontar-se –o fins i tot a permetre– als contraarguments, abandona el camp de batalla polític a la dreta.\nAmb el seu comportament, l’esquerra estrident confirma les afirmacions de la dreta que els instints polítics de l’esquerra són estalinistes, que l’esquerra sempre donarà suport al poder d’un Estat totpoderós contra les preocupacions de la gent comuna, que l’esquerra només veu les masses sense rostre, que necessiten ser arreades cap a solucions burocràticament convenients, en lloc d’individus que necessiten ser escoltats mentre lluiten amb els seus propis dilemes i creences particulars.\nEl fet és que es pot estar a favor dels vaccins, es pot estar vaccinat, fins i tot es pot desitjar que tothom es vaccini regularment contra el virus de la Covid, i continuar pensant que l’autonomia corporal i cognitiva són principis de vital importància, principis que s’han de valorar fins i tot més que els vaccins. Es pot ser un defensor de la vaccinació i continuar manifestant-se en contra dels mandats de vaccinació.\nAlguns a l’esquerra es comporten com si fossin posicions totalment incompatibles, o com si fossin una prova d’hipocresia i mala fe. Però allò que aquest tipus d’esquerra està exposant realment és la seva pròpia incapacitat per pensar de manera políticament complexa, la seva pròpia dificultat per recordar que els principis són més importants que les solucions ràpides, per molt aterridores que siguin les circumstàncies, i que els debats sobre com organitzem les nostres societats són inherentment polítics, molt més que tecnocràtics o “mèdics”.\nLa dreta entén que hi ha un criteri polític en el maneig de la pandèmia que no es pot ignorar si no és amb un greu cost polític. Una part de l’esquerra té una comprensió molt més feble d’aquest punt. La censura, l’arrogància i el to d’intimidació, tot emparat en l’afirmació que segueix una “ciència” que canvia constantment, estan allunyant, com era d’esperar, aquells que l’esquerra diu representar.\nL’esquerra ha de tornar a insistir en la importància crítica de l’autonomia corporal i cognitiva, i deixar de disparar-se al peu.\nEl professor Lee Jones defensa l'autonomia corporal en cas de vaccinacions obligatories (20.11.2021)


Escola | Mas Maria\nMas Maria és una escola jove, inaugurada al Setembre de 2003 i que inicialment estava ubicada a l’antiga masia Mas Maria, de la que ens vam apropiar del nom. Encara que petita, va néixer amb esperit innovador i inclusiu. Vàrem començar el nostre projecte amb 30 alumnes de P3 i 3 mestres. A dia d’avui, a les noves instal·lacions ja comptem amb més de 320 alumnes. Al Mas Maria volem acompanyar els nens en el seu desenvolupament global i ajudar-los a créixer com a persones de forma harmònica. Volem que els alumnes se sentin acollits, valorats, integrats, estimats i sobretot que siguin feliços a l’escola.\n“Ensenyem a pensar i a desenvolupar eines pel seu futur” La nostra metodologia està estructurada i basada en diferents tipus d’agrupacions i activitats que pretenen crear i mantenir un ritme tranquil i assossegat, adaptat a l’edat dels nostres alumnes per tal d’ajudar-los a créixer en un clima de confiança i respecte. Som actius, imaginatius i oberts a noves propostes, a noves metodologies, a nous materials, a nous projectes, a noves idees… per millorar la pràctica educativa.\n“Entenem les diferències entre les persones com un valor positiu” Escola per a tots, sense exclusions, on es desenvolupen tots els alumnes independentment de les seves característiques individuals, grupals o contextuals.\nEscola respectuosa amb el medi ambient\nEns preocupa el nostre entorn i volem formar alumnes sensibles i responsables amb el medi.\nEscola sana, segura i saludable\nDonem importància a la salut i al benestar de les persones, tant físic com emocional.\nEscola arrelada i oberta a l´entorn\nCreiem que és important vincular-nos i conèixer l´entorn més pròxim de l´escola com a forma de vinculació i de valoració de la realitat més propera, tant social com cultural o natural.


Diumenge XII de durant l'any | Bisbat de Lleida\nEl Senyor salva el pobre dels qui volen fer-li mal\nLectura del llibre del profeta Jeremies:\nDigué Jeremies: «Sento com parla la gent, em veig amenaçat de tots costats; diuen: Vosaltres que teniu amb ell un pacte d’amistat, denuncieu-nos-el, perquè el puguem denunciar; seguiu-lo de prop: potser es deixarà enganyar; llavors podrem apoderar-nos-en i venjar-nos d’ell. Però el Senyor em fa costat com un guerrer invencible; per això els qui em persegueixen cauran, no podran apoderar-se de mi, quedaran tan confosos del seu fracàs, que ningú no oblidarà mai més la seva vergonya. Senyor de l’univers que coneixeu a fons els justos, que penetreu tot l’interior dels homes: feu-me veure com feu justícia, ja que és a vós que jo he confiat la meva causa. Canteu al Senyor, lloeu el Senyor: ell salva la vida del pobre de les mans dels qui volen fer-li mal».\nEscolteu-me, Senyor, vós que estimeu tant.\nPer vós, Déu meu, he d’aguantar els escarnis, i abaixo els ulls, avergonyit; els meus germans em consideren foraster, em desconeixen els meus familiars. El zel del vostre temple em consumia, i he hagut de rebre els insults dels qui us ultratgen. A vós us prego, Senyor, en aquesta hora propícia; escolteu-me, Déu meu, vós que estimeu tant, vós que sou fidel a salvar els amics. El vostre amor, Senyor, vessa bondat; mireu-me, responeu, vós que estimeu tant. Se n’alegraran els humils quan ho vegin; els qui busquen Déu sincerament diran: «Tingueu llarga vida». El Senyor escolta sempre els desvalguts, no té abandonats els seus captius. Que el lloïn el cel i la terra, els mars i tot el que s’hi mou.\nEl do no té comparació amb la caiguda\nGermans: Per obra d’un sol home entrà el pecat al món, i amb el pecat hi entrà també la mort, que s’estengué a tots el homes, donat que tots van pecar. Abans que la Llei fos donada, el pecat ja existia en el món, encara que, mentre no hi ha llei, no consta quina és la pena dels pecats. Així i tot, la mort ja imperava durant tot el temps que va d’Adam fins a Moisès, fins sobre aquells homes que no havien transgredit cap precepte, com ho havia fet Adam. I Adam prefigurava l’home que havia de venir més tard. Però el do no té comparació amb la caiguda perquè, si tants han mort per haver fallat aquell tot sol, molt més ha abundat la gràcia de Déu i el do generós que s’ha estès a tants per la gràcia d’un sol home, Jesucrist.\nEn aquell temps, Jesús digué als seus apòstols: «No tingueu por dels homes. No hi ha cap secret que tard o d’hora no sigui revelat; no hi ha res amagat que tard o d’hora no sigui conegut. Allò que us dic a la fosca, digueu-ho a plena llum, allò que us dic a cau d’orella, proclameu-ho des dels terrats. I no tingueu por dels qui maten només el cos, però no poden matar l’ànima. Tingueu por més aviat del qui pot perdre a l’infern tant l’ànima com el cos. ¿No venen dos pardals per pocs diners? Doncs, ni un d’ells no cau a terra si no ho permet el vostre Pare. Però a vosaltres, Déu us té comptats cada un dels cabells. No tingueu por: valeu més que tots els ocells plegats. A tothom que em reconegui davant els homes, també jo el reconeixeré davant el meu Pare del cel, però a tothom que em negui davant els homes, també jo el negaré davant el Pare del cel».


Moto d'aigua - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n1Fabricants de motos d'aigua\n2Titulació per al pilotatge\n4Modalitats de competició\nLes motos d'aigua, motos aquàtiques o motos nàutiques són un tipus d'embarcació lleugera amb un sistema de conducció similar al d'una motocicleta convencional. La principal diferència de les motos d'aigua amb altres tipus d'embarcació és que no fan servir hèlix sinó que són propulsades per turbina.\nPodem trobar de dos tipus - d'esbarjo o esportiu - i en dues modalitats - Jets (monoplaça) o Runabout (multi-plaça). Hi ha gran varietat de potències, des dels 50 cv. fins als 350 cv. de sèrie i jets de fins a 163cv. Les motos d'aigua poden ser monoplaces (conegudes com a Jets), bi-places, tri-places i fins i tot quadri-plaça.\nFabricants de motos d'aigua[modifica]\nMoto d'aigua a Palma\nYamaha és la primera marca del mercat, amb grans prestacions i dissenyada per a una navegació òptima. Actualment està molt al dia en el món de la competició i la moto d'aigua de més cilindrada que disposen és la FZR com biplaça i FZS en triplaça, amb 1.812cc. Ambdues llançades per al 2009.\nBRP - Sigui doo , també coneguda com a Bombardier és la companyia rival. Solen estar igualades encara que actualment les Sea-Doo guanyen en potència de motor, però no en comoditat. Caracteritzades per la seva lleugeresa.\nPolaris, el 2006 va deixar de fabricar motos d'aigua, deixant aquest negoci definitivament.\nHonda (Aquatrax), l'empresa Honda no permet la col·locació de cap concessionari oficial Honda de motos aquàtiques a Europa, però sí centres distribuïdors de la seva marca.\nHSR-Benelli, empresa d'origen austríac nascuda el 2006, coneguda anteriorment com a Hydrospace ha estat la primera a i món a crear un jet de 4 Temps i portant la seva flota Run-About al límit de potència amb les seves 342cv i 2196cc. A finals de 2007 la signatura austríaca es va fusionar amb l'empresa italiana Benelli-Motors canviant el seu nom a l'actual HSR-Benelli.\nTitulació per al pilotatge[modifica]\nA Espanya existeixen 3 tipus de títols específics:\nTítol moto nàutica A . Per al maneig de motos de potència igual o superior a 110 cv.\nTítol moto nàutica B . Per al maneig de motos de potència inferior a 110 cv.\nTítol moto nàutica C . Per al maneig de motos de potència inferior a 55 cv.\nNo obstant això, des de la titulació nàutica PNB (Patró de Navegació Bàsica), ja es pot pilotar motos aquàtiques de qualsevol cilindrada.\nLes motos d'aigua han estat qualificades recentment com l'embarcació de motor més ecològica. El seu sistema de propulsió per turbina realitza un procés d'oxigenació de l'aigua. A més, la nova generació "4 Temps" de motos aquàtiques són molt silencioses. Biomarí i estudis mediambientals van ser els pioners en aquest tipus d'estudis. El projecte va ser dirigit per Lauren Caire , assegurant que la presència de les motos aquàtiques fan bé a les nostres aigües purificant i oxigenant els mars i aigües estancades . Seguidament altres institucions van realitzar aquest tipus de proves obtenint els mateixos resultats, però tot resultat va quedar ignorat pel govern imposant l'anomenat "Impost Verd", en el que incrementa un 14,75% sobre el preu final, dit així en l'article 34/2007 del BOE i entrant en vigor el gener de 2008.\nModalitats de competició[modifica]\nCircuit . Es basa normalment en dues mànigues, i el seu recorregut és entre boies prop de costa. Aquesta modalitat és la preferida pels espectadors, ja que poden veure tota la carrera des de la platja. El 2007 el campió d'aquesta categoria va ser Luis Portes de l'equip JetJoker Racing .\nResistència . En aquesta modalitat els pilots han de demostrar que estan fets. Aquesta modalitat es pot veure de dos tipus, per temps o per distància. Actualment aquesta modalitat no es practica a Espanya.\nRaid . Tracta d'una modalitat de llargs recorreguts, i sens dubte una de les favorites pels pilots espanyols. Els seus recorreguts solen estar compresos entre 60 i 80 milles. La Federació Murciana aposta durament per aquesta modalitat en els mundials, sent l'única comunitat autònoma que ha viatjat fins a l'Uruguai 2006 i Argentina 2007 per posicionar entre els millors pilots del món en aquesta modalitat.\nRallyJet . Nova modalitat al nostre país. La R.F.E.M. la va posar de prova el 2006 i avui dia és la modalitat més comuna al nostre país. El 2007 el campió d'aquesta categoria va ser José Manuel Cruzado, de l'equip MRG Racing Team .\nFreeStyle . Modalitat individual feta per a l'espectacle. Increïbles acrobàcies realitzades amb motos aquàtiques deixen a tothom bocabadat. El Freestyle es realitza normalment amb motos d'aigua de tipus jet, encara que algun pilot s'atreveix amb les Runabout d'una plaça.\nFreeRide . Igual que la modalitat Freestyle però amb l'ajuda de les ones de la mar.\n↑ «Informació detallada d'aquestes titulacions a Espanya». Arxivat de l'original el 2007-10-23. [Consulta: 5 abril 2010].\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Moto d'aigua\nPortal en espanyol dedicat en exclusiva al món de les motos d'aigua\nPàgina web oficial de la Reial Federació Espanyola de Motonàutica\nPàgina web oficial de Jet Sports Boating Association de ESPANYA Arxivat 2013-06-08 a Wayback Machine.\nPàgina web oficial de Federació Catalana de Motonàutica\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Moto_d%27aigua&oldid=30289914»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 7 juny 2022 a les 08:58.


AQUELARREDVANCED CATALÀ: Bruixes i Vampirs a LLERS\nBruixes i Vampirs a LLERS\nDe la mà de Ricard Ibañez, tots aquells que hem jugat la campanya d'Aquelarre DRACS coneixem el poble de LLERS. Durant aquella campanya, els qui l'hem jugat, vam aprendre histories de bruixes, vampirs i campanes màgiques. Com sempre, i tal i com ens va acostumar en Ricard, totes aquestes històries tenen una base molt ferma en el folklore popular de la nostre terra.\nAvui mentre feia un cafè al barri vell de Girona he llegit al Diari de Girona que a Llers havien celebrat el "Sant Joan Embruixat". Per primera vegada han celebrat una fira sobre les bruixes al poble de Llers, aquest poble ha estat sempre envoltat de llegendes al respecte, alguns fins i tot diuen que el poble està situat en un centre de poder on la magia flueix amb molta força.\nMenció especial sobre la fira, és el fet que expliquen amb força detall la història del primer vampir català, el compte Estruch, a més a més, sembla que la llegenda te origen pels voltants del segle XII, per tant força anterior al conegut per tots "Dràcula".\nUs deixo un link on podeu trobar l'article al Diari de Girona que en parla :\nUs deixo un altre link on hi trobareu el tríptic de l'ajuntament de Llers sobre la fira:\nPer la meva part només puc afegir que lamento no haber-ho sabut avans i que espero que l'any que vé la tornin a fer i poder-hi anar.\nJaume 26 de juny de 2011 a les 19:04\nBueno, no es l'aquelarre de Cervera ( que per altre banda es bestial!!! :-) pero té bona pinta!\nNou Suplement per descarregar\nNou mòdul per jugar


QUÈ T'ANAVA A DIR: Finestral amb vistes, una obra jove molt ferma i treballada\nFinestral amb vistes, una obra jove molt ferma i treballada\nLa Fira del Vendrell i tocava estrena treatral. No es tractava ni de cap companyia professional ni dels clàssics del Vendrell, però la cosa va per aquí. Avui era el torn del segon muntatge d'Artístic 83', una proposta endegada per Montse Colomer i Carles Casas. Un títol amb molt de sentit per gairebé el centenar de persones que avui ens hem donat cita a la Lira del Vendrell. La història es basa en la peculiar relació entre una venedora de pisos i un comprador. Des d'uns papers típics i tòpics incials la cosa va evolucionant per ambdues parts fins a converses amb algun toc surrealista i absurd. Poc a poc s'anira coneixent i com diuen la confiança fa fàstic, però aquesta és la gràcia de quedar-se tancats en un petit pis.\nL'obra està escrit per un dels actors, Carles Casas, feta a mida pels seus intèrprets. Dura aproximadament una hora i mitja. Tractar aquest tema sense fer-se avorrit i ser original per no avorrir al públic no és gens fàcil i ell ho aconsegueix al llarg del muntatge. Es porta molt bé, tot i que jo crec que en algun moment es pot arribar a fer un xic repetitiva, no gaire. És un repte molt difícil per un jove escriptor en un text que perfectament podria ser professional. La veritat és que es podria representar perfectament a qualsevol teatre per una companyia professional. Jo apostaria potser per retocar una mica el text en aquells escenes massa reiterades. Petits detalls. L'estructura és molt ferma i seriosa.\nVull destacar el gran gran paper que fa la Montse Colomer Riu, plora, crida, s'emociona, parla i un llarg etcètera. Una gran actriu amb moltes taules sobre l'escenari. Ella es troba molt a gust i es deixa portar amb tranquil·litat durant gairebé tota l'obra. Un gran control de l'escenari. La meva enhorabona més sincera pel seu gran paper. Esperem que tingui molta sort en aquest món. Pel que fa al Carles Casas, el seu fort és l'escriptura i tot i que no ho fa gens malament, ni molt menys no està al nivell de la seva companya. Li falta posar-li l'energia i definir el personatge. Ha de buscar un perfil més clar i donar-li vida. Ell comença més fluix i poca a poc el va vestint perquè es va sentint segur, però s'ha de creure més el seu paper. Deixar-se portar com fa la seva companya. Vull destacar el disseny gràfic de Iraida Llucià que ha fet el que se li ha demanat com correspon i la direcció de Marina Julià que ha sabut moure els personatges a l'ombra d'aquest finestral amb vistes que és la peça central del muntatge. Enhorabona a tots i espero tingueu molts bolos i pugueu arribar molt lluny amb aquesta obra divertida que ajuda a descobrir que s'amaga dins nostre, d'una forma intel·ligent, amena i ben pautada. Moltes felicitats per la feina feta i pels resultats aconseguits sense sortir d'una habitació amb dues escales i una manta.


Richard Feynman: El nom no és coneixement | Capacitador\nby Carles Porcel | maig 16, 2016 | Articles, Videos | 0 comments\nRichard Feynman, va ser físic i li van concedir el premi Nobel en 1965. T’oferim una interessant entrevista sobre nomenar realitat, molt útil per a entendre un aspecte del DBM®.\nNarrador: Feynman es troba en l’avantguarda d’un dels més antics i més intrigants jocs de la ciència – cercant els últims constituents del món. En aquesta cerca, Feynman és un cèlebre dissident de la ciència que va ser animat pel seu pare, amo d’una tenda de roba a Nova York, per a fer front a la saviesa convencional.\nRichard Feynman: Un diumenge tots els xiquets caminaven en xicotets grups amb els seus pares en un bosc. El dilluns següent vam estar jugant en un camp i un xiquet em diu:\n– Quin ocell és est? Saps el nom d’aquest ocell?”\n– I jo li vaig dir: “No tinc la menor idea”\n– Ell va dir: “Bé, és un tord de gola marró”. Ell va dir: “El teu pare no et va ensenyar gens!”\nPerò el meu pare em va ensenyar molts noms d’ocells. Una vegada caminant, ell em va dir: “Açò és un tord de gola marró. En alemany es diu el flügel Pleegel. En xinès se li crida Keewontong. En japonès un Towhatowharra, i així successivament. I quan et saps tots els noms d’aus en tots els idiomes, en realitat no saps gens, però absolutament gens, sobre l’ocell.” I llavors vam poder seguir i parlarem de la dominància i les plomes. Així que ja havia après que els noms no constitueixen coneixement. Per descomptat que m’ha causat una certa quantitat de problemes perquè em negue a aprendre el nom de qualsevol cosa. Així que quan algú arriba i em diu: “Tens alguna explicació per a l’experiment Fitch-Cronin?” Jo dic: “Què és açò?” Llavors em solen dir:\n“Sí, ja saps, el mesó k longeu que es desintegra en dos pi”\n” Oh, sí, ara sí ho se” – però mai sé els noms de les coses.\nEl que el meu pare es va oblidar de dir-me era que sabent els noms de les coses era útil si has de parlar amb algú més – així pots dir-li a ells de què estàs parlant.\n-El principi bàsic de saber sobre alguna cosa en lloc tan sols de saber el seu nom és alguna cosa al que t’has encallat veritat?\n-Si, per descomptat. Hem d’aprendre que aqueixos són el tipus de coses en el camp de la ciència que cal aprendre – per a saber quan saps i què és el que saps i el que no saps. Has d’anar amb molta cura per a no confondre’t amb tu mateix.


Rubí inicia un projecte per oferir un sostre a cinc refugiats de forma temporal\nEl Rubí d’abans: ‘El pont del matadero’ o del carrer Cadmo\n20.000 persones ballen a l’Escardívol en el retorn de Los 40 Primavera Pop en obert a Rubí\nRubí ha posat en marxa un nou recurs habitacional per acollir persones refugiades, gestionat per la Comissió Catalana d’Ajuda al Refugiat (CCAR) en col·laboració amb l’Ajuntament i la societat municipal Proursa.\nEl nou recurs fa possible oferir un lloc on viure a cinc persones refugiades que arribin a Rubí i no puguin accedir al Programa Estatal de Refugi, facilitant el seu procés d’integració i acollida.\nL’accés a aquestes places s’estableix en una comissió mixta formada per membres de la CCAR i l’Ajuntament de Rubí i té en compte la valoració social de cada cas i el pla de treball que s’estigui realitzant des del Punt d’Informació i Orientació en Protecció Internacional (PiO). “Rubí dona un pas més per dotar-se d’eines per acollir persones refugiades que arribin a la nostra ciutat. Som una ciutat d’acollida i acollidora i això és el que volem continuar sent”, ha explicat l’alcaldessa Ana M. Martínez.\nLes persones refugiades que arriben a Rubí es poden dirigir al PiO, que els ofereix assessorament especialitzat en matèria d’asil i contribueix a identificar i orientar les persones que potencialment puguin ser sol·licitants de protecció internacional. El PiO atén homes o dones susceptibles de sol·licitud d’asil o refugi que es troben a Rubí i que no han pogut accedir al Programa Estatal de Refugi.\nL’edifici on s’ubica el servei es troba a les oficines del carrer Prim, 33-35, a la segona planta. Els dies d’atenció són els dimarts i dimecres de 16 h a 19 h.\nLa posada en marxa del nou recurs habitacional suposa un pas més en la col·laboració entre l’Ajuntament de Rubí i la CCAR, que va començar el novembre del 2019.


Platja, bon ambient, cinema en català... Cine-Pícnic a Arenys de Mar! | Notícies | Plataforma per la Llengua\nPlatja, bon ambient, cinema en català... Cine-Pícnic a Arenys de Mar!\nUn any més, Plataforma per la Llengua us convida a un nou cicle del Cine-pícnic a la platja de la Picòrdia d'Arenys de Mar per gaudir #catalàalcinema en el millor ambient.\nEls dimarts 14, 21 i 28 de juliol, a les 10 del vespre, podreu tornar a gaudir d'una bona pel·lícula mentre sopeu i us relaxeu aprofitant la brisa que ens porta el mar.\n14 de juliol: Operació Cacauet: l'esquirol Surly i el seu amic Buddy pla- negen donar el gran cop de la seva vida a una botiga de fruits secs. Pràcticament sense adonar-se'n, es veuen involucrats en l'atracament a un banc que alhora estan planejant uns gàn- gsters.\n21 de juliol: La gran seducció: els habitants de Tickel Head, un llogaret de la costa de Canadà es veuen obligats a viure de subsidis. El seu destí pot canviar quan una empresa vol instal·lar una peti- ta fàbrica, però amb una condició: que el poble tingui un metge resident. Els habitants no ho veuen possible, però aviat s'as- sabenten que un jove doctor haurà de passar un mes al poble. Conscients de la seva única possibilitat, decideixen convertir el poble en el lloc ideal per a convertir-se en la llar del metge. Ai- xí comença la gran seducció.\n28 de juliol: The amazing Spiderman 2: la vida de Peter Parker està molt ocupada. Entre lluitar contra els dolents i passar temps al cos- tat de la persona que estima, Gwen, la graduació a la seva es- cola secundaria s'acosta a tota velocitat. Peter no s'ha oblidat de la promesa que va fer a Gwen de protegir-la estant lluny, però és una promesa que no pot complir. Les coses canviaran per en Peter quan apareix un nou dolent, Elktro, i torna un vell amic, Harry Osborn, moment en que Peter descobreix noves pistes sobre el seu passat


desembre 2016 - L'Espiga d'Or\nPer Nadal, salut i benestar per a tothom!\nby admin | des. 13, 2016 | General, Sin categoría\nA L’Espiga d’Or, durant tot el mes de desembre, et donem moltes idees per a regalar el millor que pots oferir als teus: salut i benestar. Cistelles ecològiques, cosmètica natural i tíckets regal, amb els quals pots triar els esmorzars, dinars o berenars...\nJa pots llegir el nou article de la Paula al Mum’s! Avui… canelons\nby admin | des. 13, 2016 | Sin categoría\nNingú no es pot quedar sense canelons per Nadal, ni tan sols si pateixes intoleràncies alimentàries i no pots menjar ou, llet, gluten, o si ets vegà. Llegeix atentament i posa’t en marxa, podeu cuinar-los tot cantant nadales! Descarrega’t aquí...\nCanelons per a tothom!!\nby admin | des. 11, 2016 | Receptes\nCANELONS PER A TOTHOM!! Malgrat les intoleràncies i al·lèrgies alimentàries que pugui tenir un membre de la família ningú es pot sense els canelons aquestes festes!! Un plat tan típic a les llars catalanes……es mereix una bona adaptació!! Per qui no pot...\nPreparem regals de Nadal!\nby admin | des. 10, 2016 | Dolços saludables, Receptes, Sin categoría\nPassem una tarda en família fent tres activiats en una? La finalitat? preparar REGALETS DE NADAL per a les persones que estimem!! Cada any, coincidint amb el pont de la Puríssima, aprofitem i preparem en família els regalets per la família i amics a qui decidim...


Víctor Alexandre: "Si voleu independència l’any 3000, voteu ERC" | El Cau del Llop\n← Actituds i valors per una resposta catalana\n"Catalunya no té Estat; per tant, no és una nació" →\nVíctor Alexandre: "Si voleu independència l’any 3000, voteu ERC"\nPosted on 22 Març 2009\tby El Cau del Llop\nNo a Espanya. Entrevista\n“Catalunya es relaciona amb Espanya com amb un maltractador”\nVíctor Alexandre és molt crític amb els partits polítics catalans, inclosa ERC, perquè no defensen l’independentisme amb convicció.\nDes del 1989, molts països europeus s’han fet independents. Però Catalunya, no. Per què?\nEn part, per culpa dels mateixos catalans. Espanya, en un moment donat, s’adaptaria a les nostres conviccions. Jo comparo la situació de Catalunya dins d’Espanya amb les víctimes de maltractament. Per què la dona maltractada no marxa de casa? Perquè a les víctimes se’ls han menjat l’autoestima. El maltractador menysté la víctima i li xucla l’autoestima, fins que la víctima ja no creu en ella mateixa. La via més important per arribar a la independència és la psicològica: si tu no estàs preparat per ser lliure, difícilment defensaràs la llibertat. Quan a Catalunya ho tingui clar més d’un 50 per cent, serà imparable.\nQuin és el percentatge d’independentistes?\nPerquè els polítics catalans són porucs i el seu únic horitzó són les properes eleccions. Com que no hi ha cap partit que proposi seriosament la sobirania, l’independentisme queda com un bluf, es diu i prou. Va en detriment de les conviccions de la gent.\nHa perdut prestigi l’independentisme?\nLa direcció d’ERC. Amb la davallada de les darreres eleccions s’hauria d’haver fet aquesta pregunta: ¿com s’explica que l’independentisme pugi, segons les enquestes, i ERC perdi vots?\nPerò va escriure un llibre, ‘El Cas Carod’, defensant-lo després de l’afer de Perpinyà…\nFa poc, Alfons López Tena declarava que l’independentisme és immadur perquè no hi ha full de ruta concret. Què n’opina?\nHi estic d’acord. L’independentista és com un alpinista que està fent un cim, però no sap quan el coronarà. Vas pujant, però no saps si el cim té quatre mil o vuit mil metres. Catalunya es troba en aquesta situació: volem fer un cim, però no tenim ni idea de quan fa la muntanya i no sabem com arribar-hi. Això crea molt desencís, i a més no hi ha èxits pel camí. Per exemple, quan ERC defensa que Barcelona sigui subseu olímpica de Madrid, és d’un patetisme extraordinari. I és escandalós que algú d’ERC digui que, encara que Madrid ens perjudiqui, no passa res, perquè així ens carreguem de raons.\nSí: pot passar. Però això dependrà de nosaltres, i hem de saber que la llengua és important. Allà on s’evidencia que som un poble és en la llengua: per això des d’Espanya s’ataca tant…\nEn aquest moment, està orfe de partit. Encara que hi ha gent dins d’ERC que són independentistes i molt crítics amb l’actuació de la direcció. Un independentista a qui li vagi bé la independència l’any 3000, ja pot votar ERC. Jo tinc la sensació com si Esquerra estigués dirigida per algú que la vol destruir.\nPerquè primer és la independència, i després és l’opció de dreta-esquerra. Quan ens diuen que primer són les polítiques socials i la pluja fina, això són sopars de duro i ganes d’anar fent. I aleshores Esquerra fa tot allò que faria un enemic. La sensació és que, encara que sigui en una urna embolicada amb una estelada, el vot a ERC va al PSC. Malgrat que voler convertir el PSC en un partit catalanista és com voler convertir aigua en oli. I és molt trist que ERC hagi de caure a 12 diputats a les properes eleccions perquè es faci examen de consciència.\nO sigui que… empatats.\nParticipa al fòrum de política clicant aquí\nParticipa al fòrum de món clicant aquí


Cirurgies – Clínica Bonanova Cirurgia Ocular\nEls avenços en cirurgia ocular permeten una recuperació ràpida del pacient i la reducció de les molèsties preoperatòries i postoperatòries. No obstant això, cal recordar que, encara que el pacient pot marxar a casa al cap d’unes hores de l’operació, es tracta de procediments quirúrgics i per tant és necessari que prengui mesures per tal de recuperar-se correctament.\nÉs recomanable rentar-se el cap el dia abans de la intervenció per tal d’evitar fer-ho el mateix dia o el dia després.\nÉs important que el pacient estigui acompanyat les primeres 24 hores després de l’operació perquè l’ajudin en l’administració de la medicació.\nEls dies posteriors a l’operació es recomana l’ús d’ulleres fosques per sortir al carrer.\nEl pacient haurà d’acudir a les visites de control programades per a fer un seguiment del postoperatori.\nÉs important que el pacient mantingui la seva higiene diària vigilant que no li entri aigua o sabó, retirant les secrecions oculars amb l’ajuda d’una gasa i evitant fregar-se l’ull operat.\nÉs molt important que el pacient eviti:\nDormir sobre l’ull operat\nSubmergir el cap a l’aigua\nRealitzar esforç físic\nAjupir el cap\nFregar-se o colpejar-se l’ull\nMaquillar-se els ulls durant les dues primeres setmanes\nSi el pacient presenta algun d’aquests símptomes s’haurà de posar en contacte amb el seu cirurgià o centre oftalmològic:\nUll molt vermell\nLlagrimeig o secreció abundants\nDisminució brusca de la visió\nSi el pacient presenta algunes d’aquestes complicacions sistèmiques haurà d’acudir a urgències generals:


A les aplicacions de java recollirem propostes procedents de la Web o bé elaborades per nosaltres, que incloguin algun applet de java relacionat amb la meteorologia. Per visualitzar els applets més complexes fa falta el plug-in Java2 RES.\nA propostes de centres hi volem incloure ( mitjançant un enllaç) aquelles que estiguin elaborades, i funcionin en centres d'ensenyament de secundària (de moment) i que relacionin meteorologia i TIC.\nMiniestació meteorològica virtual amb connexió remota\nSímbol de pluja\nNom i rètols vent\nRecord de la Vall de Boí\nPeça de "suport" de fons\nEl muntatge, que és molt senzill, es pot realitzar amb l'editor del navegador que feu anar. Al entrar a l'editor la imatge de fons (que en aquest cas és de l'escorça d'un arbre) apareix dividida en cel·les. Es tracta d'anar retallant i enganxant els diferents components fins aconseguir un resultat si fa no fa com aquest (l'ordre dels dials i de les imatges no cal que sigui el mateix):\nAra, després de modificar la grandària i separació de les cel·les, segons el gust, s'esborren un a un els dials (això sembla un contrasentit) i s'insereix al seu lloc una imatge remota: obrir insertar imagen , cancelar perquè quedi "neta" la finestra de URL i teclejar (es pot copiar i enganxar, però enganxar ho heu de fer amb Ctrl v):\nPer les temperatures:\nPer la pressió atmosfèrica:\nPer la humitat relativa:\nSi tot ha funcionat correctament, haureu arribat a un resultat com aquest:\nActivar les fletxes i símbol de pluja:\nAmb el botó dret cliqueu damunt de les fletxes o el núvol. Trieu hipervínculo.\nEl tauler general, amb la informació resumida (es pot copiar i enganxar amb ctrl v) es troba a :\nel vent, amb recorregut horari, velocitat i direcció:\ni la precipitació, amb gràfic de les darreres 24 h i comparatiu amb la pressió:\nSi voleu inserir una altra fletxa us recomanem que mireu els gràfics de les temperatures. Vinculeu amb:\nLa maqueta queda una mica "cutre" però del què es tractava era que funcionés correctament. Es pot fer treballar els dials amb qualsevol altra maqueta. Aquells però sempre tindran el mateix disseny i la mateixa grandària (132 x 132 píxels). Tinc previst uns dials de 190 x 190 per estacions més grans. De moment no estan disponibles. Una vegada acabat es poden esborrar totes les peces i instruccions i quan vulgueu saber el temps que fa a la Vall de Boí no més us cal llençar el programa amb el navegador.


Oficina per hores o dies, amb seguretat enfront el COVID-19 -\nOficina per hores o dies, amb seguretat enfront el COVID-19\n28 Maig 2020,\nSi esteu fent teletreball però us agradaria treballar unes hores o dies\npuntuals en un entorn professional i segur, el Centre de Negocis del BCIN us\nofereix oficines totalment equipades, amb vistes panoràmiques al mar i\naparcament gratuït, complint les mesures de seguretat – Protocol Covid-19 especialitzat en Centres de Negocis i fet per Proworkspaces.\nJa disposeu d’oficina però amb les mesures de distanciament no podeu\ntreballar tot el vostre equip? Fins llavors, les oficines del BCIN són la\nmillor solució amb oficines per a una, dues o tres persones, també per a\nExpliqueu-nos què necessiteu i us informarem de les opcions.


Aquest mes també es comença a veure més moviment de famílies i grups de joves que tenen moltes ganes de moure’s, viatjar i fer totes aquelles activitats que l’any passat no van poder gaudir a conseqüència de les restriccions de la Covid-19.\nLes empreses dedicades a la nàutica d’esbarjo han començat a estar operatives durant les darreres setmanes, especialment gràcies a que hi ha hagut moltes escoles que han escollit la destinació per gaudir d’unes colònies de fi de curs, o per passar un dia realitzant diferents activitats nàutiques.\nTot i que la temporada va començar amb dubtes degut a la Covid-19, sembla que gràcies a la suavització de les mesures, la gent –amb molt d’èmfasi– està començant a sortir per poder desconnectar de la situació atípica que s’ha viscut durant tot aquest temps.\nEl fet que la majoria d’activitats es duguin a terme a l’aire lliure, i que les empreses ja fa molts mesos que treballen amb totes les condicions d’higiene i seguretat necessàries, fa que les previsions per aquest estiu siguin bones.\nA Torroella de Montgrí i l’Estartit és possible la pràctica de tota mena d’esports nàutics, adaptats a totes les edats i nivells i dins l’entorn immillorable del Parc Natural del Montgrí, les illes Medes i el Baix Ter, una experiència única.


Lugar de la salida: Abadia de Riells del Montseny\nLugar de la llegada: Abadia de Riells del Montseny\nInstrucciones inscripción: Inscripcions anticipades exclusivament mitjançant el web de runedia\nFecha límite inscripciones: 24/07/2015\nFecha límite fuera de plazo: 26/07/2015\nMotivo de descuento: per incripció en grup de 4 o més corredors.\nTeléfono información: 649337175\nlatitud 41.77620605, longitud 2.512097955\nBona tarda a tothom, Us volem agrair la vostra assistència a la cursa d'enguany, Les classificacions seran publicades en breu per Runedia (ja els hem passat les dades). Per altra banda, a nivell organitzatiu també hem pres nota de 2 recomanacions que inclourem l'any vinent: - inclusió d'un telèfon de contacte de l'organització el dia de la cursa al mateix pitrall, perquè pogueu demanar assistència davant de qualsevol problema. Sí que us recomanaríem de portar sempre el telèfon amb vosaltres, tot i la incomoditat. - presència de personal de l'orgnització a les cruïlles més conflictives del recorregut. Esperem retrobar-vos a l'edició 2020.\nRecordamos que las incripciones están abiertas hasta la hora de la salida, el domingo 21 de julio, a las 8AM.\ninteresa la distancia


La biòloga ja va ser directora de Pesca del Govern durant l'etapa de l'anterior pacte d'esquerres\n1 min. Palma 03/08/2019 10:05\n651x366 El plàstic abandonat s’ha convertit en un problema creixent. / C. FURLONG / GETTY El plàstic abandonat s’ha convertit en un problema creixent. / C. FURLONG / GETTY\nLa biòloga Patrícia Arbona Sánchez ha estat nomenada directora insular de Residus del Consell de Mallorca i serà l'encarregada de gestionar la política de la institució en matèria d'aplicació de la nova Llei de residus i sòl contaminant que el Parlament de les Illes ha aprovat aquest any.\nEl nomenament s'ha fet efectiu aquest dissabte amb la publicació al BOIB . Arbona va ser directora general de Pesca del Govern entre 2007 i 2011, període de l'anterior Pacte de P rogrés liderat per Francesc Antich .\nD'entrada, la nova llei pretén reduir la producció dels residus i potenciar-ne la preparació per a la reutilització i el reciclatge. Així, per exemple, estableix que les bosses de plàstic d'un sol ús desapareguin dels comerços i obliga a substituir les vaixelles de plàstic per unes altres de compostables. També persegueix evitar la venda de productes que continguin microplàstics o nanoplàstics i les versions no recarregables d'encenedors, maquinetes d'afaitar i cartutxos i tòners d'impressores i fotocopiadores.\nDotze alts càrrecs del Consell de Mallorca prenen possessió


Bouxières-aux-Dames - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n48° 45′ 07″ N, 6° 09′ 47″ E / 48.7519°N,6.1631°E / 48.7519; 6.1631Coord.: 48° 45′ 07″ N, 6° 09′ 47″ E / 48.7519°N,6.1631°E / 48.7519; 6.1631\nBouxières-aux-Dames és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 3.994 habitants.\nEl 2007 la població de fet de Bouxières-aux-Dames era de 3.994 persones. Hi havia 1.611 famílies, de les quals 408 eren unipersonals (140 homes vivint sols i 268 dones vivint soles), 537 parelles sense fills, 542 parelles amb fills i 124 famílies monoparentals amb fills.\nEl 2007 hi havia 1.683 habitatges, 1.618 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 60 estaven desocupats. 1.443 eren cases i 161 eren apartaments. Dels 1.618 habitatges principals, 1.357 estaven ocupats pels seus propietaris, 250 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 11 estaven cedits a títol gratuït; 94 tenien una cambra, 46 en tenien dues, 96 en tenien tres, 415 en tenien quatre i 967 en tenien cinc o més. 1.309 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 669 habitatges hi havia un automòbil i a 738 n'hi havia dos o més.\nPiràmide de població de Bouxières-aux-Dames el 2009.\nEl 2007 la població en edat de treballar era de 2.565 persones, 1.741 eren actives i 824 eren inactives. De les 1.741 persones actives 1.630 estaven ocupades (848 homes i 782 dones) i 110 estaven aturades (56 homes i 54 dones). De les 824 persones inactives 370 estaven jubilades, 279 estaven estudiant i 175 estaven classificades com a «altres inactius».\nEl 2009 a Bouxières-aux-Dames hi havia 1.591 unitats fiscals que integraven 3.937 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 22.414 €.\nDels 118 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses alimentàries, 1 d'una empresa de fabricació de material elèctric, 3 d'empreses de fabricació d'altres productes industrials, 22 d'empreses de construcció, 19 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 7 d'empreses de transport, 3 d'empreses d'hostatgeria i restauració, 1 d'una empresa d'informació i comunicació, 8 d'empreses financeres, 4 d'empreses immobiliàries, 18 d'empreses de serveis, 19 d'entitats de l'administració pública i 11 d'empreses classificades com a «altres activitats de serveis».\nDels 28 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era una oficina de correu, 1 una oficina bancària, 2 tallers de reparació d'automòbils i de material agrícola, 1 autoescola, 5 paletes, 1 guixaire pintor, 1 fusteria, 7 lampisteries, 1 electricista, 4 perruqueries, 1 agència de treball temporal, 1 restaurant i 2 salons de bellesa.\nDels 6 establiments comercials que hi havia el 2009, 1 era un hipermercat, 2 fleques, 1 una llibreria i 2 botigues de material esportiu.\nChampigneulles (2,0 km)\nLay-Saint-Christophe (2,6 km)\nPompey (3,1 km)\nFrouard (3,2 km)\nMaxéville (4,3 km)\nEulmont (4,5 km)\nCustines (4,7 km)\nMalleloy (4,7 km)\nMalzéville (4,9 km)\nFaulx (5,5 km)\nDommartemont (5,7 km)\nAgincourt (5,8 km)\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Bouxières-aux-Dames\nRésumé statistique[Enllaç no actiu] Fitxa resum de dades estadístiques de Bouxières-aux-Dames a l'INSEE.\nÉvolution et structure de la population[Enllaç no actiu] Fitxa amb el detall de dades de Bouxières-aux-Dames a l'INSEE\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Bouxières-aux-Dames&oldid=29105459»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 4 gen 2022 a les 00:24.


Després d'haver passat poc més d'un mes i mig des que vàrem iniciar el curs 2019-2020 el 12 de setembre, a Joventuts Musicals de la Vall d'Albaida fem balanç del que ha sigut aquest començamet de curs.\nAquest any hem tingut el luxe de poder anar sumant noves bandes de música, que atretes pel nostre projecte educatiu decideixen formar part de la nostra xarxa d'escoles de música.\nSi l'any passat fóren l'Unió Musical de Bufali i la Societat Unió Musical d'Ontinyent les que decidiren entrar en la nostra escola, aquest any ha sigut l'Unió Musical de Montesa, banda de la comarca veïna de la Costera, la que ha decidit entrar a formar part del nostre projecte musical.\nAmb aquesta associació ja ascendeixen a 14 les formacions musicals que formen la nostra xarxa d'escoles de música, que ajuden a vertebrar musicalment i educativament la comarca de la Vall d'Albaida i també part de la Safor i la Costera.\nCal destacar també que aquest any la nostra escola ha experimentat un creixement provocat per l'augment d'alumnat i la conseqüent demanda d'un major nombre de professorat.\nJJMMVA es caracteritza per ser tot un entramat d'escoles de música amb diferents professors itinerants que s'encarreguen de formar musicalment a l'alumnat, creant tot una "cantera" de músics per a les futures generacions musicals.\nTambé mantenim diversos projectes educatius relacionats amb l'educació musical com son el curs de Direcció de Banda que impartim anualment a la nostra seu d'Otos i també, el nostre projecte educatiu d'iniciació musical, Fasolet-IEM, que compta amb una sèrie de set llibres, enfocats per a que els mes menuts comencen a aprendre música d'una manera divertida i que està present en un gran nombre d'escoles de música de la geografia valenciana i també espanyola.\nA més, a la nostra escola comptem amb una tenda d'instruments, Emusvall Tenda Musical, on tant el nostre alumnat com qualsevol persona pot adquirir qualsevol tipus d'instruments, accesoris i també, tot el material Fasolet-IEM, clickant a la nostra web emusvall.com o per telèfon al 96 235 83 84.\nTornant a la nostra escola de música volem afegir que any rere any realitzem diferents events on participa l'alumnat de JJMMVA, com son la Trobada Fasolet, que l'any passat va cel·lebrar la seua III edició, les maratons de Metall i Fusta, el concert de la Banda JJMMVA i el Festivall, que se cel·lebrarà aquest curs 2019-20 i on participarà gran part de l'alumnat. A més,any rere any, es cel·lebra a cada poble almenys una audició de Nadal i una audició de Fi de Curs on els alumnes tenen l'oportunitat de mostrar en públic els coneixements apresos durant el curs.\nDit açò sols ens queda desitjar-vos un bon curs, pero sobretot que no pare de sonar la música a les nostres escoles i bandes.\nL'U.M. de Montesa s'adherix a JJMMVA


Metres de roca: de març 2010\nPublicat per Fent el mono per l'Aresta Brucs a 21:49 1 comentari:\nAquesta via ha estat requipada amb la col.laboració dels amics de la botiga Vèrtic Sabadell a qui dediquem la via. Hem canviat el vell pel nou tot i posant alguna peça necessària pel conegut factor 2. La roca és de la millor qualitat que es pot trobar a Montserrat : paraula del mestre Cardona !!. Ara mateix la via ha quedat "neta i polida"...i us espera !!!\nL'aproximació ajuda a escalfar la musculatura de les cames. Des de peu de via es pot apreciar clarament el camí de les bateries.\nAquesta via considerada d'escola consta de tres llargs i ha estat re-equipada amb parabolts i les reunions són rapelables. El grau máx és de V- a la sortida del segon llarg. La resta és un IV+ per gaudir...a topeee.\nEl re-equipament ha estat dut a terme per l'Agustí Cardona, l'Enric Bassas i jo mateix. Per celebrar-ho hem fet un àpat al bar Anna de Collbató.\nPublicat per Andreu a 20:33 6 comentaris:\nAmb la Camel pendent de fa dies, obligacions domèstiques, la meteo que només donava target el matí la cosa estava bastant clara. Castelldefels era l'opció més raonable. Si més no la proximitat del mar feia pujar les nostres possibilitats davant d'un avanç sobtat de la pluja. El divendres, al rocòdrom, vam començar a fer punta al llapis mirant d'afinar les coses per avui diumenge. Les cordades ja les vam decidir: l'Enric, la Montse (una amiga de l'Andrés) i jo per un costat, l'Andrés i en Guillem per l'altre banda. Nosaltres a la Reserva, ells a La noia dels ulls blaus. Només sé que l'Enric no ha escalat mai aquí, jo no he fet la via i la Montse no recorda gairebé res. Bé, que la via anava...., per Castelldefels. Surt l'Enric a pel primer llarg, la Montse li dóna corda i jo faig fotos..., ideal. La cosa es posa tonta en algun punt doncs la nostra ressenya és digital. Bé de fet abans de deixar la guia al cotxe li he fet un retrato a la pàgina. Mentalment, tinc una idea, ara posar-hi paraules... El Mú s'encaparra a xapar un bolt i la cosa va més a l'esquerra com descobrim la Montse i jo posteriorment. Jo li deia tu puja per on vegis que és més lògic, els parabolts no han de ser tots de la via. Abastem la reunió en un moment i surto jo a pel segon llarg, el del sostret. Porto mig aparador de friends i un joc de tascons. Miro amunt, poso les mans al brutal canto i surto a veure que trobo. Poso friends quan trobo que fa falta, que la veritat és tres o quatre cops. El llarg és preciós, no massa sobat i amb infinites possibilitats de protecció. La presa és generosa i cantelluda, que més puc demanar. Pujo fent el mono, gronxant-me quan la nansa és grossa.\nEls companys es retroben amb mi i ratifiquen les meves impressions. En Mú i jo fem conya, com sempre. Es nota que a la mossa segons com l'atabalem. De tota manera però, somriu. El següent llarg és per l'Enric. Aquí es nota més el pas de les cordades, sobretot entrant a la reunió, on la fissura és ben lluenta. El llarg és molt maco, bona presa i assegurances raonables, que sempre podem reforçar. Després de canviar-nos les cordes per darrer cop, surto a per la reunió del cim. El llarg és de tràmit tret d'un parell de passos. Al cim decidim que millor xerrar que rematar el dia fent una mica d'esportiva al Pas de la Mala Dona. En Guillem i l'Andrés no pensen el mateix i així que fan cim surten corrents cap allà. Nosaltres xino xano baixem capel cotxe i fem senyals als companys. El dia passa gris i mandrós, no fa massa fred i encara no plou, ole pel minimolina...\nPublicat per Fent el mono per l'Aresta Brucs a 21:18 Cap comentari:\nPublicat per Azznonimous a 13:45 1 comentari:


Tot va començar amb una confessió | Tarraconense\nTot va començar amb una confessió\nFa unes setmanes vaig dedicar una de les meves cartes dominicals al beat Carles de Foucauld. Hi ha un aspecte de la seva vida que sempre m’ha captivat de manera particular: la conversió.\nÉs molt interessant conèixer el seu camí lent de tornada a la fe catòlica iniciat a partir de les seves experiències en la solitud del desert. És impressionant adonar-se de les maneres tan senzilles que té Déu per apropar-nos a Ell. Percebem aquesta proximitat si ens aturem, contemplem la realitat i escoltem el nostre interior. És precisament la Quaresma el temps que l’Església ens proposa per avançar en el nostre camí de conversió.\nDesprés de moltes i variades experiències i, en particular, del testimoni silenciós i proper d’ànimes belles profundament unides a Déu, Carles de Foucauld pren un dia la decisió de rebre lliçons de religió amb un sacerdot per discernir sobre si tornar o no a la seva vida com a catòlic. Ell esperava que fos un llarg camí intel·lectual, però en realitat no va ser així. Per rebre aquesta formació visita una parròquia propera a casa seva, on troba el mossèn Henri Huvelin al confessionari, on ell passava llargues hores.\nEl que va passar ho recull Carles de Foucauld en una de les seves cartes:En fer-me entrar al seu confessionari, un dels darrers dies d’octubre […], vós em vau donar, Déu meu, tots els béns. Si hi ha alegria al cel per un pecador que es converteix, n’hi va haver quan jo em vaig acostar al confessionari! Dia beneït, dia de benedicció! Vós em vau posar sota les ales d’aquest sant, i sota elles he seguit. Per la seva mà m’heu conduït i m’heu donat gràcies sobre gràcies. Jo li demanava lliçons de religió i ell em va fer agenollar i confessar-me i em va enviar a combregar immediatament.\n¡Quantes vivències en aquest moment de conversió i de transformació existencial! Aquestes línies ens mostren elements rellevants per comprendre la vivència de Carles de Foucauld i per avançar en el camí de la conversió pastoral i espiritual.\nCarles ens dibuixa un escenari molt significatiu: troba el temple obert i el sacerdot al confessionari, no tem acostar-s’hi per demanar-li ajuda, el sacerdot el convida audaçment a obrir sincerament el cor a Déu per rebre el seu perdó. La confessió individual és un pas necessari en el camí de conversió i una porta per iniciar un camí d’acompanyament espiritual i discerniment.\nCarles de Foucauld acaba la carta on explica la seva conversió amb aquestes paraules:\nDéu va acabar l’obra de la meva conversió […] El sacerdot, desconegut per a mi, a qui Déu m’havia encaminat, […], va passar a ser el meu confessor, i ha sigut el meu millor amic […] des de llavors. Quan vaig creure que hi havia Déu, vaig comprendre que el mínim que podia fer era viure només per a Ell. La meva vocació religiosa va néixer a la vegada que la meva fe. Déu és tan gran!.\nBenvolguts germans i germanes, que aquest temps de Quaresma sigui un moment propici per avançar en el camí de conversió i per recuperar el goig i l’assiduïtat a rebre el sagrament de la confessió.


TIERRA FRESCA DE SU TUMBA. RIVERO GIOVANNA. Libro en papel. 9788418504242 Librería Gil


Inici > Agenda d'activitats > Taller de cuina macrobiòtica per l'estiu\nTaller de cuina macrobiòtica per l'estiu\nPròxim taller dia: 08/08/15 10:30 a 13:00; 19/08/15 10:30 a 13:00; 19/08/15 19:00 a 21:30\nL'objectiu de la macrobiòtica és realitzar i conservar la salut personal, el desenvolupament del caràcter, consciència i personalitat i com a finalitat la llibertat personal i alegria. Comencem junts, pas per pas.\nAquest taller és per gent, que volen provar per primer cop la cuina macrobiòtica o que volen fer a vegades una repetició o aconseguir un aclariment del temari. Preparem junts plats típics i variats i en aquesta manera presentem aliments, condiments i assessoris bàsics de la cuina macrobiòtica (cereals integrals, verdures, fruits, llegums, tofu, seitan, miso, algues, gomasio, salsa de soja, etc.).\nResponem les preguntes freqüents: Com es posa en practica la macrobiòtica diàriament?\nParlarem de la teoria i pràctica de la macrobiòtica i de l'efecte qualitatiu dels aliments al nostre cos (sistemàtic de yin i yang). S'explica com pots saber si un aliment o una preparació és yin o yang i que vol dir això per la salut personal.\nPreparem receptes amb aliments moderats, que no provoquen reaccions extremes en el nostre cos, per obtenir la salut i conserva la salut més fàcilment.\nParlarem del efecte positiu i sostenible de la cuina macrobiòtica per la salut, societat i naturalesa. La macrobiòtica en practica és un gran pas per tenir més autonomia i independència en la seva vida.\nParlem també de les possibles reaccions de l'entorn social si es realitza la macrobiòtica (família, amics, feina).\nDia: 08/08/15 Horari 10:30 a 13:00 (núm. 080815)\nDia: 19/08/15 Horari 10:30 a 13:00 (núm. 190815A)\nDia: 19/08/15 Horari 19:00 a 21:30 (núm. 190818B)


2001, Vol. VIII, Núm. 2 Pàgina inicial de UPCommons\n Trillas i Gay, Enric; Castiñeira Holgado, Elena Esther; Cubillo Villanueva, Susana (Universitat Politècnica de Catalunya. Secció de Matemàtiques i Informàtica, 2001)\nThis paper deals with the sets of strict conjectures and\nconsequences of a given collection $P$ of premises. The set of\nAveraging Functions is introduced on lattices and some properties\nof these functions are shown. ...\nMarginalization like a projection\n Verdegay López, Juan Francisco; Moral Callejón, Serafín (Universitat Politècnica de Catalunya. Secció de Matemàtiques i Informàtica, 2001)\nThis paper studies the problem of marginalizing convex polytopes of probabilities\nrepresented by a set of constraints. This marginalization is obtained as a special\ncase of projection on a specific subspace. An algorithm ...\nA formal analisys of the computational dynamics in GIGANTEC\n Badr, Amr (Universitat Politècnica de Catalunya. Secció de Matemàtiques i Informàtica, 2001)\n Aguirre Molina, Eugenio; Gámez, Juan Carlos; González Muñoz, Antonio (Universitat Politècnica de Catalunya. Secció de Matemàtiques i Informàtica, 2001)\nArtificial Intelligent has been applied successfully to many and\nvaried domains. In particular, the recent steps forward which are\nbeen producing in the development of dynamic, collaborative, real\ntime and adversarial ...\nAutorGonzález Muñoz, Antonio (2)Aguirre Molina, Eugenio (1)Alcalá Fernández, Rafael (1)Badr, Amr (1)Bunke, Horst (1)... Mostra'n més


Liveticker Real Madrid - Atlético Madrid 1:1 (La Liga 2017/2018, 31. Spieltag)\nFußball Spanien La Liga 2017/2018 31. Spieltag\tReal Madrid - Atlético Madrid Liveticker\n1 FC Barcelona Barcelona 31 24 7 0 79:16 63 79\n2 Atlético Madrid Atlético 31 20 8 3 51:15 36 68\n3 Valencia CF Valencia 31 20 5 6 59:31 28 65\n4 Real Madrid Real Madrid 31 19 7 5 77:34 43 64\n5 Betis Sevilla Betis Sevilla 31 15 4 12 52:53 -1 49\n6 Villarreal CF Villarreal 31 14 5 12 41:37 4 47\n7 Sevilla FC Sevilla 31 14 4 13 39:50 -11 46\n8 Girona FC Girona 31 12 8 11 44:48 -4 44\n9 Celta Vigo RC Celta 31 12 7 12 50:43 7 43\n10 SD Eibar Eibar 31 11 7 13 36:45 -9 40\n11 Getafe CF Getafe 31 10 9 12 35:30 5 39\n12 Athletic Bilbao Athletic 31 9 12 10 33:35 -2 39\n13 Real Sociedad San Sebastian S. Sebastian 31 10 7 14 56:52 4 37\n14 CD Leganés Leganés 31 10 6 15 26:39 -13 36\n15 Espanyol Barcelona Espanyol 31 8 12 11 26:38 -12 36\n16 CD Alavés Alavés 31 11 2 18 28:45 -17 35\n17 Levante UD Levante 31 6 13 12 28:45 -17 31\n18 Deportivo La Coruña Deportivo 31 5 8 18 29:63 -34 23\n19 UD Las Palmas UD Las Palmas 31 5 6 20 22:63 -41 21\n20 Málaga CF Málaga 31 4 5 22 19:48 -29 17