Lambert Escaler i Milà - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLambert Escaler i Milà\ndramaturg, escultor, decorador\nVa influir a\nLambert Escaler i Milà (Vilafranca del Penedès, 1874 - Barcelona, 1957) va ser un escultor, decorador i comediògraf català, que va destacar per la seva producció de terracotes modernistes, representant bustos femenins amb influències simbolistes i de l'Art Nouveau amb les quals va aconseguir un gran reconeixement i èxit comercial.\nÉs autor de diversos conjunts escultòrics aplicats a edificis, de figures de capgrossos i gegants, de diorames i de pessebres. En el camp teatral és autor de diferents comèdies, sainets i vodevils.\n2 Obra teatral\n3.1 Inicis i formació (1883-1900)\n3.2 Terracotes modernistes (1900-1910)\n3.3 Escultura aplicada a l'arquitectura (1900-1930)\n3.3.2 Façanes o altres parts d'edificis\n3.4 Escultura de caràcter popular\n3.4.1 Diorames (1900-1945)\n3.4.2 Capgrossos i gegants a El Ingenio\nFill de Benet Escaler i Paula Milà, tingué un germà, Arcadi, més gran que ell. L'any 1881, amb tan sols 7 anys, es traslladà amb la seva família a la ciutat de Barcelona, on obriren una sastreria de complements teatrals. Inicialment, es van instal·lar al carrer de Ferran i poc després regentaren El Ingenio al carrer Rauric,[a] una botiga de regals i complements de carnestoltes i festes populars com màscares, serpentines, gegants i capgrossos, sorpreses, maniquins, etc. ls 30 anys va casar-se amb Elvira Subirachs, amb qui va tenir dues filles, Marta i Mercè.\nVa tenir com a mínim dos estudis propis, un a l'Eixample, al carrer de Provença 314, i l'altre al barri de Gràcia, al carrer de Vallfogona. Aquí desenvolupà majoritàriament la seva tasca com a escultor de bibelots en terracota, decorant, tal com descrivia la premsa de l'època:\n« (…) les sales de les cases de la millor societat, no sols d'aquesta capital sinó de totes les poblacions importants de Catalunya. »\nTambé realitzà figures per a diorames, activitat que desenvolupà paral·lelament a la creació de petites composicions teatrals. A partir de la decadència del moviment modernista i gràcies al contacte amb l'escultor Alfons Juyol i Bach, començà a col·laborar amb arquitectes com Eduard Ferrés i Puig –a la ciutat de Barcelona– o Eduardo Sánchez Eznarriaga –a Madrid–, dissenyant algunes de les escultures que decorarien les façanes dels seus edificis. Cap als anys 30, tornà a treballar a l'Ingenio, la botiga que regentà el seu pare, participant en la confecció de capgrossos i gegants.\nEn relació amb l'ambient artístic de la ciutat de Barcelona, sembla que no sovintejava gaire les tertúlies literàries i artístiques. Va ser soci del Cercle Artístic, associació on participà molt activament a través d'exposicions i altres activitats.\nObra teatral[modifica | modifica el codi]\nLa faceta d'Escaler com a escriptor teatral no és gaire coneguda dins la seva trajectòria artística, on ha tingut molt més succés la seva producció escultòrica vinculada estretament a les terracotes modernistes. Fins a cert punt, aquest desconeixement és força injust, perquè va ser una tasca a la qual va dedicar durant molts anys de la seva vida i que ocupà un lloc remarcable en la seva trajectòria. Paral·lelament al seu treball d'escultor, escriví petites obres literàries basades en l'anècdota, d'ironia caricaturesca, de personatges populars que s'expressen amb un llenguatge ple de barbarismes, i que retrata, no sense mala intenció, aquell sector de la societat de principis de segle que parlava en català, però que emprava paraules o expressions castellanes perquè "calia estar a la moda".\nLa seva trajectòria s'inicià amb la publicació en diaris i revistes locals de petits treballs els quals denominava "pessigolles". Molt aviat, però, va decidir introduir-se en el món pròpiament teatral, per la qual cosa redactà obres una mica més ambicioses, però que seguien el mateix tarannà popular i lleuger de sainets. El mateix Lambert Escaler subtitulava les seves peces com a "joguina", "sainet", "humorada" o "comèdia".\nLa seva primera estrena es va fer el 29 de gener de 1894 al teatre Romea –on posteriorment va estrenar la majoria de les seves obres-, amb Lo meu criat, una peça que va tenir una bona acollida de públic i de crítica fins al punt que el 1897 es féu una segona edició del text. Aquesta obra, amb una dedicatòria a Josep Campeny, el seu mestre en el camp de l'escultura, desenvolupava el seu estil característic, popular, fet de diàlegs breus i ràpids. A més, l'esquema argumental fixat aquí es repetirà en moltes de les seves comèdies, amb lleugeres variants. Situava la dona com a objecte de passió en una trama ambientada en el món burgès barceloní de l'època, a la part alta de la ciutat. Aquest mateix esquema també es repeteix en la seva producció escultòrica, on la "dona" i la "burgesia" hi seran termes inseparables.\nA la seva època es valorà molt aquesta faceta de comediògraf, de manera sorprenent més per la qualitat que per la quantitat de les seves peces. Gaudí així de bastant èxit, fins a arribar en determinades ocasions a estar cent dies en cartell, fet que li va permetre representar obres no tan sols al Romea sinó també en altres teatres com el Novedades, el Principal, el Poliorama, o l'Orfeó Gracienc. Per aquest motiu, a Gràcia –on vivia– fou conegut com el "Santiago Rusiñol Gracienc". Fins i tot les seves comèdies s'arribaren a representar a l'Argentina. La bona crítica i acceptació de les seves peces va permetre que Escaler tingués la fortuna de veure-les representades per alguns dels millors actors i actrius del seu temps com ara Enric Borràs, Maria Morera, Lluís Mir, Aymerich, Sirvent, Gimbernat, Pius Daví, Pepeta Fornés, Maria Vila, Teresa Arquer i Elvira Fremont, entre altres, però sobretot Enric Giménez, que va dirigir alhora unes quantes de les seves comèdies. Sembla que, entre amics i a casa seva, ell mateix va interpretar algunes de les seves obres.\nDesprés de Lo meu criat, Escaler va escriure molts títols, com ara Una poma per la sed, L'Amic Cirera, La familia Grill, Els Últims Rovellats, Dit i Fet, Homenots, Pessigolles, Ninorets, Els quatre amics d'en Rodó, Flors i Papallones, Les píndoles daurades ó El Cavaller, Victòria i Pau, o, El brot de Farigola; així com els monòlegs Les astúcies d'en Titella o un dimoni d'estar per casa i Entreacte. La seva darrera comèdia, Lo mestre està malalt, fou intitulada curiosament amb el títol de la seva primera obra escultòrica coneguda.\nCom es pot veure, va començar a escriure les seves "joguines" molt abans de triomfar amb les seves terracotes, si bé va deixar de fer-ho després de la Guerra Civil, davant la prohibició d'escriure en català un espai de temps prou llarg, que indicà la importància fonamental que el teatre tingué a la seva vida.\nConjunt de l'obra teatral:\nEls últims Rovellats, estrenada al teatre Romea, el 26 de desembre de 1917.\nDit i fet, estrenada al teatre Romea, l'1 de març de 1918.\nHomenots, estrenada al teatre Romea, el 19 d'octubre de 1918.\nPessigolles, estrenada al teatre Romea, el 16 de gener de 1920.\nNinotets, estrenada al teatre Romea, el 21 de maig de 1921.\nEls quatre amics d'en Rodó, comèdia, estrenada al teatre Romea, el 29 de gener de 1924.\nEscultura[modifica | modifica el codi]\nInicis i formació (1883-1900)[modifica | modifica el codi]\nEls seus primers contactes amb l'àmbit artístic i en concret el teatral i popular estaven relacionats amb l'ambient dels negocis que regentaren els seus pares, tant la sastreria teatral com l'Ingenio, i foren una influència essencial a la seva vida, estimulant el seu interès pel món del teatre i el món irreal de fantasia de caràcter popular.\nPel que fa a la formació acadèmica, el seu pare Benet Escaler, escultor aficionat, fou el seu primer mestre. Posteriorment fou deixeble de l'escultor Josep Campeny i Santamaria, artista que seria essencial en aquesta primera època, contagiant-lo no només de l'estil realista anecdòtic, del qual Campeny n'era representant, sinó també de l'ús de la terracota, material que tindria gran protagonisme en la seva carrera artística. També cal destacar en aquest moment de formació el paper del seu oncle, el dibuixant humorístic i comediògraf Ramon Escaler i Ullastre, el viatge d'estudis que va fer a la ciutat de París, i finalment el breu contacte amb l'Escola de la Llotja.\nEn aquesta primera etapa de creació escultòrica, en destaquen peces com l'obra El Mestre està malalt, escultura presentada al Reial Cercle Artístic de Barcelona l'any 1900 i que va tenir una bona rebuda per part de la crítica, el Retrat del sr. Subirachs o el Bust de Manola, obres primerenques on es veuen les influències del mestre Campeny així com una temàtica propera a l'anecdotisme tan popular a l'època.\n1900 El mestre està malalt Localització desconeguda Escultura en terracota policromada. Escultura presentada en exposició al Reial Cercle Artístic de Barcelona l'any 1900 amb una bona rebuda per part de la crítica. Fou l'obra amb què Escaler va donar-se a conèixer al gran públic on encara es veuen trets propers a l'anecdotisme còmic i el treball primerenc del fang.\nData desconeguda Retrat del sr. Subirachs, sogre de l'artista Fundació de les arts i els Artistes, Barcelona Escultura en terracota. L'estil d'aquesta peça resta ancorat encara en els convencionalismes acadèmics del segle XIX, si bé el tractament ondulant de la barba ja recorda el Modernisme. Mides: 44x38x30 cm.\nData desconeguda Bust de Manola Museu Romàntic Can Llopis, Consorci del Patrimoni de Sitges Escultura en terracota amb pàtina de bronze. Malgrat desconèixer la data exacta d'execució, estilísticament la podríem ubicar dins de la seva primera etapa. És una obra encara marcada per l'aprenentatge amb el seu mestre Josep Campeny, tant per la temàtica -el prototipus de dona espanyola, que també va conrear- com per l'estil deutor del realisme vuitcentista; tot passant pel material amb què la va fer, el fang, també habitual en la obra de Campeny. Mides: 45,2x35x19 cm.\nTerracotes modernistes (1900-1910)[modifica | modifica el codi]\nAquest és el període més prolífic de la seva producció escultòrica. En aquests anys, Lambert Escaler comença a fer un nou tipus de peces en terracota de petit format i caràcter ornamental però alhora utilitari, amb una clara influència en la temàtica de la natura i de la figura de la dona. Aquestes són les seves millors obres, les més famoses i les que el situen dins el panorama artístic del seu temps amb una personalitat singular.\nL'èxit d'aquest període, es deu sobretot a l'olfacte comercial de l'artista. Amb el triomf de l'Art Noveau a l'Exposició Universal de París (1900) Escaler s'adonà de la manca de producció de bibelots en aquest nou estil, i per tant decidí especialitzar-se en aquest tipus de peces i convertir-se en pioner tant en l'àmbit català com espanyol. Amb una visió comercial que li venia de família, es promocionà a la premsa de l'època (anuncis a Pèl & Ploma, Catalunya Artística…), treballà per a les principals empreses especialitzades de Barcelona (Fundació Artística Masriera i Campins, la casa Alfons Juyol...) i col·locà les seves terracotes a les principals botigues (Faianç Català, la botiga de Gustavo Martí i Batllori, la casa Boada…). Tot plegat va contribuir a fer que tot tipus de públic adquirís massivament aquestes obres, i per tant es popularitzés el Modernisme.\nL'èxit comercial de Lambert Escaler es deu en part al model de producció i el material escollit. La seva obra realitzada en sèrie en terracota a partir de motlles de guix li va permetre produir una gran quantitat d'obres de qualitat a preus assequibles. El tret distintiu que el feia original fou la policromia individualitzada de cada una de les obres sense tornar-les a coure, un procés que aconseguia un aspecte més artesanal i que adaptaren altres artistes com Pau Gargallo i Catalán o Dionís Renart i Garcia. En aquest sentit és considerat un autèntic mestre en l'ús del color i l'autèntic creador, com també el principal especialista, en l'ús d'aquesta policromia innovadora pintada sobre l'obra directament, sense esmalts. Com ja s'ha comentat prèviament, les obres es produïen en sèrie però cada peça rebia un tractament individualitzat, explicant l'excel·lent acabat de les seves terracotes. Aquest procés recorda l'esperit de les Arts and Crafts de William Morris per aquesta combinació encertada de modernitat sota el rostre de la tradició, aplicant l'art i l'artesania sobre els objectes d'ús quotidià, vivint envoltats de coses boniques i elevant l'artefacte a la categoria d'art.\n1901 Dolça catalana Museu del Modernisme Català, Barcelona Escultura en terracota policromada. Mides: 36x30x22 cm. Es tracta d'una de les primeres peces de les quals es té constància que Escaler reproduí en sèrie. Formà part de l'exposició inaugural de la nova seu del Faianç Català i rebé molt bona crítica. Aquesta al·legoria de Catalunya il·lustra de forma ben clara el sentiment catalanista que impulsava el seu autor.\n1902 Maleïna (versió inacabada) Fundació de les Arts i els Artistes, Barcelona Escultura en terracota. Mides: 34x42x19 cm. Aquest model fou un dels models més populars en la producció de Lambert Escaler i prova d'això són les nombroses versions que se'n conserven. L'absència de policromia segurament es deu al fet que va restar inacabada, el que permet veure l'estadi previ a la seva finalització.\n1902 Maleïna Museu del Modernisme Català, Barcelona Escultura en terracota policromada. Mides: 31x44,5x14 cm. Es tracta d'una versió de la popular Maleïna, en aquest cas, ja policromada. Aquest model apareix per primer cop amb aquest nom a la revista Pèl & Ploma, tot fent referència al personatge protagonista femení del drama simbolista La princesa Maleïna (1889), del belga Maurice Maeterlinck; Aquest prototipus femení es pot relacionar amb els busts de dames enigmàtiques de Francesco Laurana. Les obres d'aquest escultor renaixentista arribaren a ser molt populars entre els artistes de finals del segle XIX, identificades amb el prototipus ideal de bellesa finisecular.\n1902 Floralia Museu del Modernisme Català, Barcelona Escultura en terracota policromada. Mides: 24,5x44x14 cm. Tot i que l'exemplar reproduït a La Ilustración Artística i en el catàleg Reproducciones artísticas en barro policromado no coincideixen completament, el model de base és el mateix, és a dir, la Maleïna.\nDurant aquest període, Lambert Escaler publicà Reproducciones artísticas en barro policromado. Álbum 1º un catàleg amb les peces que fabricava i venia. Aquest reproduïa una part del repertori de la seva obra amb imatges de les escultures, que no apareixien intitulades sinó numerades, el que reforça la idea del caràcter més comercial que artístic en la seva producció. Aquesta característica enllaça amb el caràcter obertament decorativista, molt propi del Modernisme, on es vincula la seva obra en aquest període. Dins de la barreja de tendències que aplegava el Modernisme, Escaler va optar pel corrent més simbolista, és a dir, pels valors de l'ensomni, de la idealització i de la sensualitat, precisament aquell vessant que va suscitar una acceptació més immediata per part de la burgesia catalana. A més, la seva obra resultava modesta, humana, sense gaires pretensions, i això va interessar aviat a la seva clientela.\nD'altra banda, el catàleg esmentat mostra la preferència de Lambert Escaler per la temàtica femenina en quasi tota la seva producció escultòrica. Això es deu a la influència del Simbolisme, moviment artístic on la dona fatal i la dona angelical tenien un gran protagonisme. En les terracotes d'Escaler, la dona apareix com un ésser misteriós, irreal o temptador. Per aquest motiu, el model originari fou la dona prerrafaelita. Revistes de l'època com La Ilustración Artística, Luz o la Pàgina Artística de La Veu de Catalunya, reproduïen quadres prerafaelites al final del s. XIX, fet que explicaria el vestuari medieval de moltes de les seves representacions femenines i l'aire melangiós que les posseeix. A més, no obstant això, també hi ha referències orientalistes als pentinats o fins i tot en la moda que portava la dona de la seva època.\n1902 El petó perdut Ajuntament de Castelldefels Escultura en terracota policromada. Mides: 60x43x35 cm. Apareix per primer cop amb aquest títol a Pèl & Ploma. L'èxit d'aquest model ocasionà que produís altres versions semblants. En aquest cas, la figura mostra una jove en un posat insinuant, amb un vestit escotat tot obsequiant l'espectador amb un petó.\n1903 La inspiració Fundació de les Arts i els Artistes, Barcelona Escultura en terracota policromada. Mides: 43x26x17 cm. Apareix per primera vegada a la Il·lustració Catalana. És una de les seves peces amb més influència prerafaelita.\nCirca 1901 Mirada al Vent Museu del Modernisme Català, Barcelona Escultura en terracota. Mides: 27x45x32 cm.\nEl caràcter llunyà que imprimeix Lambert Escaler en aquestes escultures de dames té les seves dosis de mons atàvics o exòtics, molt de moda aleshores. Joies i vestits sovint porten a aquest món: per exemple, als cartells tan típicament Art Noveau d'Alphonse Mucha, veurem sovint joies o pentinats d'inspiració bizantina. Artistes catalans com Francesc Masriera i Manovens també van representar aquests joiells. I probablement Escaler es va sentir encara més estimulat pel famós descobriment de la Dama d'Elx (4 agost 1897) i que es considerava com un magnífic exponent de la misteriosa cultura -i moda femenina- de Tartessos. Aquesta civilització acabà passant pel filtre vuitcentista d'allò que aleshores es veia com oriental, i es quedà amb la visió més superficial i decorativa. Aquesta mena de dona més oriental es pot veure a Somni. Així, doncs, ens trobem davant d'un món eternament femení, de forma directa o indirecta mitjançant plantes, flors i aigua, símbols de fertilitat i vida.\nData desconeguda Somni Museu del Modernisme Català, Barcelona Escultura en terracota policromada. Mides: 27,5x33 cm. Aquest gerro amb forma de dama bizantina palesa l'interès que les cultures orientals i atàriques despertaren entre els artistes finiseculars. En aquelles dates es produí el descobriment de la Dama d'Elx.\n1903 Deessa Museu del Modernisme Català, Barcelona Escultura en terracota policromada. Mides: 33x38x12 cm. Es tracta d'una variació a partir del model de la Maleïna. Escaler opta per abillar-la amb orfebreria d'inspiració etruscobizantina, en relació amb les modes orientalistes de l'època.\nLa dona era aquí un objecte que podia seduir només de manera simbòlica, i per tant, era ideal per a decorar les cases de la burgesia catalana, atesa la bellesa de les seves formes. D'aquí ve la proliferació en aquells anys d'escultures, pintures i objectes basats en la figura femenina. De vegades es buscaven excuses al·legòriques per a la seva representació, conceptes abstractes, o simplement, eren formes buides de contingut però ornamentals, boniques, corresponent a allò que s'esperava aleshores de les dones, és a dir, la seva absència de la vida pública, de la "realitat" com també la seva manca d'intel·lecte.\nA més d'aquesta estètica simbolista i modernista, en moltes ocasions les seves peces tenien un sentit utilitari. Miralls, jardineres, joiers o llums formen part de la seva producció i eren al mateix temps veritables escultures que complien fidelment les característiques de l'Art Noveau. Així, un gran nombre d'aquestes peces venien determinades per l'objecte en qüestió, tot ressaltant el caràcter ornamental; un objecte d'ús quotidià podia presentar-se sota una aparença nova gràcies a les nimfes de l'Art Noveau, tot emfasitzant la seva presència o més bé amagant el fi utilitari de l'atuell.\nData desconeguda Sensual Museu del Modernisme Català, Barcelona Escultura en terracota i mirall. Mides: 30x46x20 cm. Escultura mirall on es pot veure la importància de la dona sensual i angelical d'arrels prerafaelites en l'obra del artista i la introducció de la policromia irreal reforçant l'onirisme.\n1901 Plenitud Museu del Modernisme Català, Barcelona Escultura en terracota policromada. Mides: 26x42x34 cm. Segons Arquitectura i Construcción, aquesta terracota complia la funció de joier a més d'ésser una escultura.\n1901 Cap triomfant Museu del Modernisme Català, Barcelona Escultura en terracota policromada. Mides: 23x50x29 cm. És una de les versions amb més èxit, de la qual més versions s'arribaren a fer. Destaca el seu sentit estètic i funcional, ja que pot actuar com a jardinera alhora que escultura.\nData desconeguda L'Ofrena Museu del Modernisme Català, Barcelona Escultura en terracota policromada. Data desconeguda. M: 23x50x25 cm. En aquest cas, també es tracta d'una escultura alhora que una jardinera.\nCirca 1906 Les Tres Gràcies Museu del Modernisme Català, Barcelona Escultura en terracota policromada i mirall. Mides: 81x29x29 cm.\nData desconeguda Àngels Músics Museu del Modernisme Català, Barcelona Plafó en fang cuit policromat. M: 44,5x63 cm. Formava part d'un conjunt i és un dels pocs exemples de figura masculina a la seva obra.\nSi comparem l'obra de Lambert Escaler en aquest període amb la d'altres escultors contemporanis, trobem moltes afinitats estilístiques en artistes com Victor Prouvé, Alfred Jean Foretay, Charles Korschann, E. Jonchery, Leo Laporte-Blairsy, Borse o Louis Chalon. En la seva obra podem veure o bé la mateixa tècnica de la terracota, el tema de la dona (i de la mateixa mena de dona), la policromia i la combinació de diferents materials o esquemes compositius similars. Entre les influències estètiques del seu temps, al costat de la desmaterialització de moltes parts de les terracotes, hi trobem un acusat realisme en la caracterització d'alguns rostres, possiblement una petjada del seu mestre Campeny, però que també pot recordar de vegades Carpeux. Així mateix, el prototipus femení recorda molt els prerafaelites, sobretot quan opta per la dona angelical com a Maleïna: la caracterització, amb el cabell recollit i l'abillament, ens porta per exemple a L'Ensomni de Joan Brull, pintura on la influència prerafaelita és ben palesa.\nEscultura aplicada a l'arquitectura (1900-1930)[modifica | modifica el codi]\nA banda d'escultura de petit format, Escaler també realitzà escultura aplicada a l'arquitectura, tant a les façanes com als espais interiors. Malgrat que s'hagi dit que s'hi va dedicar quan el modernisme havia passat de moda, en realitat s'hi dedicà durant tota la seva vida. El gir estilístic arriba a partir de 1910, quan sembla que es produeix un canvi de gust i noves tendències artístiques. Lambert Escaler oscil·là en aquest període entre un classicisme proper a l'art déco i un altre més d'acord amb els plantejaments noucentistes.\nArran de l'èxit de la seva obra de caràcter modernista i una vegada aquest moviment inicià la seva davallada, va col·laborar amb diferents empreses constructores en la decoració de façanes o interiors d'edificis. Malauradament, moltes d'aquestes obres van desaparèixer i només les coneixem gràcies a fotografies de l'època. Va ser doncs, una activitat força important encara que en la majoria dels casos s'encarregava dels models de fang, a partir dels quals, aquestes empreses feien les seves figures monumentals. Una de les empreses que li va encomanar més obres fou la Casa Butsems i Companyia de Barcelona.\nEn aquests tipus d'intervencions trobem diferents tipologies.\nXemeneies[modifica | modifica el codi]\nNo es conserven exemples sencers i tampoc queda clar el paper de l'artista en aquestes obres. Alguns historiadors de l'art descriuen com eren aquelles obres:\n« (…) llars de foc amb temes figurals i naturalistes, com l'exemplar amb nimfes allotjades a l'ombra d'uns grans pins. »\nD'altres matisen les intervencions d'Escaler tot dient que treballava com a modelista. Sigui com sigui, del conjunt d'intervencions en aquest àmbit, es coneix amb seguretat el treball en una xemeneia feta en guix per a la casa de Josep Amat i Virgili (obra inacabada i avui desmuntada parcialment del seu lloc originari).\n1900 Xemeneia Casa de Josep Amat i Virgili Xemeneia construïda en guix. Obra inacabada i avui desmuntada parcialment del seu lloc original.\nFaçanes o altres parts d'edificis[modifica | modifica el codi]\nA banda d'un element arquitectònic tan específic com és la xemeneia, Escaler fou principalment contractat per a intervenir en façanes mitjançant alguna escultura figurativa (en certes ocasions també per als interiors). Aquesta activitat permeté a l'artista viatjar donat que els encàrrecs arribaren també de fora Catalunya.\nLa primera activitat documentada és a l'Antiga Casa Figueras, una petita joia modernista on es combinen les diverses disciplines, com ara la musivària, el ferro forjat, el vitrall o l'escultura. Projectada pel pintor i decorador Antoni Ros i Güell la intervenció d'Escaler correspon al plafó exterior, que representa a una pagesa amb una gavella de blat, d'acord amb el caràcter alimentari de la botiga. S'assembla a certs relleus de terracota que va fer sobre les estacions.\n1902 Antiga Casa Figueras Rambla de Sant Josep 83/carrer de la Petxina 1, Barcelona Plafó amb una pagesa amb una gavella de blat, d'acord amb el caràcter alimentari de la botiga\nPoc després l'escultor intervindria al Café Petit Terminus,[b] (1905-1906) local d'un edifici projectat per Josep Puig i Cadafalch on va fer un plafó amb una figura femenina asseguda amb un cistell ple de raïms en referència al vi que es consumia al local. semblant a la que Massana i Buzzi va modelar per a l'exterior del Cafè Torino.\nLa darrera col·laboració (tampoc conservada) que tanca aquesta dècada daurada per a Escaler és la intervenció l'any 1906 al Cinema Poliorama,[c] un local projectat per Miquel Moragas i Ricart i Salvador Alarma i Tastàs, amb els quals Escaler va col·laborar en més d'una ocasió. En aquest cas, va realitzar les figures femenines que ornaven la façana. Tot i no referenciada mai entre els edificis sobre els quals treballà Escaler, es tracta de les seves típiques nimfes, però ara en guix i de mides més grans. La seva realització correspon plenament als patrons de l'Art Noveau, des del moment en què es fusiona de forma perfecta amb l'arquitectura curvilínia i floral de la façana, tot buscant la connexió de la dona amb el món de la natura, a través de les tiges vegetals que ressegueixen les portes però també per les plomes de paó que ornaven les ales d'aquests àngels, leitmotiv per excel·lència de l'època. La seva ubicació dins de la sala, a l'intradós dels arcs -de nou aprofitant una línia corba-, i la forma plana d'acabar les túniques dels àngels sobre els murs del cinema, recorden a grans trets les escultures que Gargallo i Eusebi Arnau realitzaren respectivament, per a l'embocadura i l'escenari del palau de la Música Catalana, de Lluís Domènech i Montaner, dos anys més tard. Malauradament només es pot admirar aquesta obra gràcies a les fotografies reproduïdes a les pàgines de la Il·lustració catalana perquè el 1912 el cinema es convertí en teatre i posteriorment els noucentistes es van encarregar de fer desaparèixer tot vestigi modernista de la construcció.\n1906 Cinema Poliorama Rambla dels estudis, 115. Barcelona Decoració de la façana\n1906 Cinema Poliorama Rambla dels estudis, 115. Barcelona Decoració de l'interior\nDurant la dècada següent destaca la seva participació l'any 1914 a la Casa Damians o Magatzems El Siglo,[d] obra d'Eduard Ferrés i Puig. No queda clar si Escaler intervingué en les escultures de la façana, en forma de cariàtides o atlants d'estil classicista art déco, encara que si és segur que Escaler realitzà, els dos relleus en bronze situats sobre l'entrada principal. Ho demostra el fet que es pot veure la signatura "LE" a l'extrem interior esquerre, però també la de l'arquitecte "EF". Es conserven in situ i es pot apreciar que l'estil Escaler no té res a veure amb les seves peces anteriors, perquè han passat uns quants anys. És més a prop d'un estil art déco (fins i tot noucentista) i s'integra bé al mateix estil de l'edifici. A més, curiosament, s'hi representen figures masculines, encara que ell s'havia fet famós treballant l'ideal femení. Potser es tracta d'una al·legoria sobre l'art -es representa un home modelant un animal fabulós, en dos moments consecutius- o d'un relat mitològic, a causa del pentinat del jove i la presència del monstre, barreja entre un griu i una esfinx, que al·ludeix al món clàssic grec.\n1914 Casa Damians, Magatzems El Siglo Carrer Pelai, 54/ Carrer Tallers 18-20, Barcelona Plafons de la façana\n1914 Casa Damians, Magatzems El Siglo Carrer Pelai, 54/ Carrer Tallers 18-20, Barcelona Lambert Escaler al costat d'Eduard Ferrés i del model de cariàtide per a la casa Damians\nA més d'aquests relleus, al capdamunt de l'edifici hi ha unes escultures realitzades en pedra, a la manera noucentista, robustes i gens etèries -a diferència de les terracotes-. Poden ser obra seva o es pot pensar que Escaler s'encarregà de fer-ne el model. Aquesta mena de cariàtide i atlant porten als peus una llegenda que diu "Studio" i "Labor" respectivament, que fan referència a les dues activitats fonamentals que afavoreixen el progrés humà, d'acord amb la mentalitat positivista de l'era industrial. Alhora serien el perfecte exemple de l'estil clàssic d'aquests moments, com ja s'ha comentat abans a la seva evolució estilística.\nD'altres intervencions arquitectòniques resten encara sense concretar a causa de la remodelació dels edificis, com la possible intervenció a l'Antic Casa Jorba,[e] obra d'Arnald Calvet i Peyronill o el Palau de la Generalitat i la Casa dels Canonges.\nA la ciutat de Madrid va intervenir en tres edificis d'estil molt semblant tots ells, obra del mateix arquitecte, Eduardo Sánchez Eznarriaga. Del Teatro Odeón, avui Teatro Calderón,[f] se sap que la seva construcció fou impulsada per la Sociedad de Atracciones. És la seva intervenció madrilenya més documentada i estaria centrada en la decoració exterior de la façana, decorada amb escultures. Possiblement també intervingué a l'edifici del Círculo del Ejército y la Armada[g] i a l'edifici del Teatro Alcázar[h] on Escaler va fer un conjunt escultòric de grans dimensions en pedra artificial, a base d'al·legories de la música i el teatre, situat a la façana.\n1920 Teatro Alcázar Carrer Alcalá, 20. Madrid Escaler fotografiat al costat d'un grupo escultòric que decora avui el Teatro Alcázar.\nI per últim, a la ciutat de Tarragona, al sortidor dels jardins del Museu de La Tabacalera, la figura d'un infant jugant amb un cigne fou esculpida per Escaler. A la ciutat de Manresa, sembla probable l'autoria dels escassos ornaments de la façana al Gran Kursaal, teatre i cinema construït per Josep Firmat i Serramalera, avui remodelat i per tant impossible de corroborar.\nEscultura de caràcter popular[modifica | modifica el codi]\nA banda de l'escultura i el teatre, Lambert Escaler mantingué lligams estrets amb la cultura popular. Decisiva va ser la influència del negoci familiar El Ingenio on l'artista començà a relacionar-se amb el món del teatre -se sap que al local venien entrades per a les funcions del Teatre Romea de Barcelona- i amb el món artesà d'arrel popular.\nDiorames (1900-1945)[modifica | modifica el codi]\nAquest tipus d'escultura ocupa un lloc destacat dins la seva producció i està relacionat directament amb el món del teatre. L'esperit festiu i popular de l'artista el van portar a fer un tipus d'escultura destinada a ser contemplada per un públic massiu, amb una finàlitat lúdica, religiosa o museística. A la Barcelona de principis de segle, a més del cinema i el teatre, els diorames era una altra activitat de lleure pels ciutadans. Consistia en una tela de grans dimensions que, presentada en una sala fosca, creava en l'espectador la il·lusió de moviment gràcies a una encertada combinació d'elements opacs, transparències i jocs de llums. En aquest àmbit, cal destacar la col·laboració d'Escaler amb Salvador Alarma, decorador i escenògraf del modernisme, amb qui compartí diversos projectes en què Alarma s'encarregava de la part escenogràfica, mentre que Escaler s'ocupava de les figures.\nDe les primeres composicions on va col·laborar Lambert Escaler, es poden destacar la realització del gran pessebre-diorama del Cercle el Nadal l'any 1903-1904 o el realitzat per la Sala Mercè (Barcelona) l'any 1904-1905, on es representa una Sagrada Família en la fugida a Egipte.\n1903-1904 La fugida a Egipte Associació de Pessebristes de Barcelona Fang cru. Mides: 34x17x14 cm. (Sant Josep) i 37,5x31x10 cm. (Mare de Déu)\nEl desembre de 1905, també a la Sala Mercè, es va instal·lar un altre diorama on intervingué Escaler en l'àmbit de l'escultura i Salvador Alarma amb l'escenografia. Es tracta del Mercat de Teherán, conjunt que es conserva majoritàriament al Museu Etnològic de Barcelona on es pot apreciar quatre grups d'hebreus, considerats com a part d'un pessebre més gran i que demostren la qualitat artística d'Escaler en aquest tipus de representacions.\nL'any 1929, Escaler va participar en l'Exposición Iberoamericana de Sevilla, on va col·laborar amb Salvador Alarma i el seu alumne Josep Mestres i Cabanes amb la presentació d'un diorama representant el Descobriment d'Amèrica per part de Cristòfor Colom. Malauradament, no es conserva cap peça del conjunt encara que és coneguda la participació d'Escaler a les figures del primer terme.\nUna nova col·laboració amb Alarma i Mestres Cabanes porta a Escaler a realitzar un diorama on es representa una escena de clavetaires, destinada a la secció del ferro i de l'acer del Museu Folklòric de Ripoll[i] de l'any 1933. La intervenció d'Escaler sembla documentada només en la figura del manxaire encara que podria haver fet d'altres.\n1933 Escena de clavetaires Museu Etnogràfic de Ripoll Fang cru.\nL'últim projecte d'Escaler de diorames, és de fet, el més conegut i documentat. Es tracta de les figures que realitzà l'any 1944 per al Museu d'Arts, Indústries i Tradicions Populars del Poble Espanyol de Montjuïc.[j] El diorama recreava la Casa Pallaresa, una secció del museu on mitjançant un plantejament realista, es representaven accions quotidianes de la vida ramadera. Entre aquestes escenes destacaven la llar de foc, on la família reunida resa el rosari després del sopar; i l'escena dels pastors que descansen al matí abans de seguir el seu camí transhumant. La concepció del conjunt va ser idea de Ramon Violant i Simorra, Escaler s'encarregà de les figures i Mestres Cabanes de les escenografies.\nTambé se sap que realitzà diorames per a teatres barcelonins i els madrilenys Alcázar i Calderón. Però la seva vinculació amb el món teatral no es limità a això, sinó que sembla que també va fer altres elements d'attrezzo, com escenografies o figures corpòries per al Liceu i dels personatges principals per a la representació teatral de Don Juan Tenorio, per al Teatre Tívoli de Barcelona.\nPel seu caràcter obertament popular i festiu cal destacar també els treballs de Lambert Escaler en la decoració de tota mena d'esdeveniments, des de balls de màscares fins a estands de fires de mostres, si bé, per altra banda, realitzà també una carrossa encarregada pel Gremi de Confiters, de la que no hi ha gaire informació. És probable que s'encarregués per a la cavalcada històrica, artística i industrial de les Festes de la Mercè de l'any 1902, encara que no hi ha dades que ho corroborin. Se sap que obtingué una medalla de plata com a premi.\nEntre 1900 i 1910 Carrossa Desconeguda Carrossa realitzada per al Gremi de confiters. S'observen les típiques nimfes d'Escaler, de cos sencer, fent la funció de cariàtides d'un templet elaborat amb sucre.\nCapgrossos i gegants a El Ingenio[modifica | modifica el codi]\nLa personalitat d'un artista com Lambert Escaler no es pot entendre del tot si no s'expliquen les arrels que nodriren la seva imaginació, arrels a les quals tornà un cop el modernisme desaparegué, i gràcies a les quals va produir les seves darreres creacions, lluny dels seus orígens simbolistes. Escaler no deixà d'estar lligat, d'una manera o altra, a la botiga del seu pare i queda palesa aquesta formació primerenca, i en la col·laboració que va fer amb el seu pare a l'Exposición Nacional de Industrias Artísticas e Internacional de Reproducciones, a Barcelona l'any 1892.\nLa participació d'Escaler a El Ingenio cal situar-la a partir dels anys 1930, una vegada el negoci ha canviat de mans i Delfí Homs n'és el nou propietari. Serà precisament Homs qui li demanà a Escaler i el seu col·laborador Lluís Sabadell de treballar per ell. En aquesta etapa s'encarregà de realització de gegants i acompanyants encara que és molt difícil d'adjudicar l'autoria sencera a Escaler, per les col·laboracions primer de Sabadell i després de Domènec Umbert. A més existeix la possibilitat que els motlles fossin reaprofitats per a figures posteriors, amb modificacions sobre l'original.\nDestaquen la realització dels capgrossos de Vilanova i la Geltrú encara que moltes d'aquestes obres ja no es conserven. Així, doncs, Escaler va ser un artista que aconseguí allò que el seu pare només encetà: apropar l'art al poble i el poble a l'art, gràcies als avenços de la nova indústria.\nExposicions[modifica | modifica el codi]\nLa primera vegada que el nom de Lambert Escaler apareix en una exposició fou a la Exposición Nacional de Industrias artísticas a la ciutat de Barcelona el 1892. En realitat fou una col·laboració amb el seu pare, Benet Escaler.\nEl primer lloc important on va exposar fou la sala del Cercle Artístic l'any 1900, exposant dues escultures -Retrat del dr. Ramon Castellar i el Mestre està Malalt- així com una pintura. L'any 1904 es va presentar a l'Exposició Nacional de Belles Arts de Madrid, aconseguint la medalla de plata per les seves quaranta-dues obres en fang policromat.\nTambé va exposar obres a l'Exposició d'Art decoratiu, del Foment de les Arts decoratives, als salons de l'Institut de Foment del Treball Nacional el 1906 o a la I Exposició de Belles arts d'Artistes independents, al Cercle de propietaris de Gràcia el 1907. L'any 1919 participà en l'Exposició d'Art de Barcelona el 1919 amb l'escultura "Realitat" encara que no va rebre cap premi.\nL'any 1929, Escaler va participar en l'Exposición Iberoamericana de Sevilla, on va col·laborar amb Salvador Alarma i el seu alumne Josep Mestres i Cabanes amb la presentació d'un diorama representant el Descobriment d'Amèrica per part de Cristòfor Colom.\nNotes[modifica | modifica el codi]\n↑ Encara en actiu al número 6 d'aquest carrer\n↑ Al carrer Aragó número 280\n↑ Actualment Teatre Poliorama, a la Rambla dels estudis, 115\n↑ Actualment C&A, al carrer Pelai 54/ Carrer Tallers 18-20, Barcelona\n↑ Actualment, El Corte Inglés, al Portal de l'Àngel cantonada amb carrer de Santa Anna\n↑ Carrer Atocha, 14/carrer Doctor Cortezo, 1\n↑ Gran Vía, 13, Madrid\n↑ Carrer Alcalà, 20, Madrid\n↑ Actualment és el Museu Etnogràfic de Ripoll\n↑ Avui Museu Etnològic de Barcelona\nReferències[modifica | modifica el codi]\n↑ «Lambert Escaler i Milà». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\n↑ Maspoch, 2008, p. 84.\n↑ 3,0 3,1 3,2 Cartes, 1978, p. 4.\n↑ Catálogo Exposición Nacional(1904) pàg.125\n↑ Redacció, 1906, p. 565.\n↑ Bejarano Veiga, 2005, p. 71.\n↑ Bejarano Veiga, 2005, p. 22.\n↑ 8,0 8,1 8,2 Gassó i Ramiro, 1992.\n↑ 9,0 9,1 Redacció, 1900, p. 255.\n↑ Escaler, 1897.\n↑ Bejarano Veiga, 2005, p. 23.\n↑ 12,0 12,1 12,2 Llobet i Hewitson, 1972, p. 842.\n↑ Cartes, 1978, p. 5.\n↑ Bejarano Veiga, 2005, p. 15.\n↑ Llobet i Hewitson, 1972, p. 841-842.\n↑ Bejarano Veiga, 2005, p. 28.\n↑ Bejarano Veiga, 2011, p. 35.\n↑ Bejarano Veiga, 2011, p. 37.\n↑ Bejarano Veiga, 2005, p. 30.\n↑ Bejarano Veiga, 2011, p. 15.\n↑ Cirici, 1977, p. 426.\n↑ Infiesta Monterde, 1976, p. 44.\n↑ Casanovas, 1983, p. 69.\n↑ Bejarano Veiga, 2005, p. 69.\n↑ 25,0 25,1 25,2 Bejarano Veiga, 2011, p. 39.\n↑ Bejarano Veiga, 2011, p. 48.\n↑ Escaler, 1903.\n↑ Bejarano Veiga, 2005, p. 63.\n↑ 29,0 29,1 Bejarano Veiga, 2005, p. 75.\n↑ Bejarano Veiga, 2011, p. 45.\n↑ Bejarano Veiga, 2011, p. 57.\n↑ Bejarano Veiga, 2005, p. 78.\n↑ Bejarano Veiga, 2011, p. 53.\n↑ Bejarano Veiga, 2011, p. 40.\n↑ Bejarano Veiga, 2005, p. 79-80.\n↑ Cartes, 1978, p. 8.\n↑ Cirici, 1951, p. 181.\n↑ García-Martín; Espinàs, 1977, p. 83.\n↑ Bejarano Veiga, 2005, p. 37-38.\n↑ Bejarano Veiga, 2005, p. 39.\n↑ Ferrés i Padró, 1997, p. 87.\n↑ Cartes, 1978, p. 7.\n↑ Bejarano Veiga, 2011, p. 25.\n↑ Bejarano Veiga, 2005, p. 47-48.\n↑ Infiesta; Mota, 1992, p. 12-13.\n↑ Bejarano Veiga, 2005, p. 54-55.\n↑ Bejarano Veiga, 2005, p. 56.\nBibliografia[modifica | modifica el codi]\nBejarano Veiga, Juan Carlos. Lambert Escaler. Barcelona: Infiesta (Col. Gent Nostra 130), 2005.\nBejarano Veiga, Juan Carlos; Rodríguez Samaniego, Cristina. «Modelant el gust. L'escultura de saló a l'obra de Lambert Escaler i Milà i Joaquim Claret (1890-1930)». A: Espais interiors. Casa y Art.. Ediciones de la Universidad de Barcelona, 2007. p. 589-598\nBejarano Veiga, Juan Carlos. Lambert Escaler i Olot. Entre la tradició i el modernisme. Exposició del 25 de març al 17 de juliol de 2011. Museu dels Sants d'Olot., 2011. ISBN 9788493805838.\nBatlle i Gordó, Ramon. Quinze anys de teatre català. Els teatres Romea i Novetats de 1917 a 1932. Barcelona: Ed. 62-Institut del Teatre,, 1984.\nBenach i Torrents, Manuel. Els vilafranquins del s. XX. Notes per a la història local. Vilafranca del Penedés: Edició de l'autor, 1978.\nCartes, Victoria; Coloma, Isabel; Rodríguez, Milagros; Trilla, Núria. Vida y obra de Lamberto Escaler. Barcelona: treball inèdit de llicenciatura d'Història de l'Art consultable al G.R.A.C.M.O.N., 1978.\nCasanovas, Maria Antonia. La cerámica catalana. Hogar del libro-La llar del Llibre, 1983.\nCatálogo de la Exposición Nacional de Bellas Artes de 1904. Edición Oficial. Madrid: Casa Editorial Mateu, 1904.\nCirici Pellicer, Alexandre. Ceràmica catalana. Barcelona: Destino, 1977.\nCirici Pellicer, Alexandre. El arte modernista catalán. Barcelona: Aymà, 1951.\nEscaler, Lambert. Reproducciones artísticas en barro policromado. Álbum 1º. Barcelona: Tip. F. Mascaró, 1903.\nEscaler, Lambert. ¡Lo meu criat!juguet ómich en un acte y en prosa. (segona edició). Barcelona: (Biblioteca de lo Teatro Regional, núm. 94), 1897.\nFerrés i Padró, Xavier; Folch i Soler, Andreu. Folch i Soler, Ramon. Eduard Ferrés i Puig: arquitecte. Vilassar de Mar: Amics de Vilassar de Mar-La Comarcal Edicions, 1997.\nGarcía-Martín, Manuel; Espinàs, Josep Maria. Els Oficis catalans protagonistes del Modernisme. Barcelona: Catalana de Gas y Electricidad S.A., 1977.\nGassó i Ramiro, Carme. «Lambert Escaler: l'home i l'artista». A: Lambert Escaler i Milà-Artista vilafranquí del modernisme(1874-1957). Vilafranca del Penedés: Fundació Caixa del Penedés, 1992.\nInfiesta Monterde, José Manuel. Modernisme a Catalunya. Escultura. Barcelona: Nou Art Thor 1982, 1976.\nInfiesta, María; Mota, Jordi. José Mestres Cabanes. Barcelona: Gent nostra, 1992.\nLlobet i Hewitson, Xavier «Anècdotes i records de rebotiga» (en castellà). Gracia : la revista del distrito. [Barcelona], núm. 32, 1972.\nMaspoch, Mònica. Galeria d'autors : ruta del modernisme, Barcelona. 1a ed.. Barcelona: Institut del Paisatge Urbà i la Qualitat de Vida, 2008. ISBN 978-84-96696-02-0 [Consulta: 14 agost 2013].\nRedacció. «"Anècdotes i records de rebotiga: Lambert Escaler"». A: Gràcia, núm. 32, Desembre 1972, p. 842.\nRedacció. «Arte é Industria». A: Arquitectura y Construcción núm. 121, Agost 1902.\nRedacció. «Lambert Escaler». A: Catalunya Artística, núm. 16, 27 de setembre de 1900, p. 255.\nRedacció. «Els nostres artistes decoradors: en Lambert Escaler». A: Ilustració Catalana 2a àpoca, núm. 171, 9 setembre 1906, p. 565-568.\nEnllaços externs[modifica | modifica el codi]\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Lambert Escaler i Milà\nArticle amb ilustracions de la obra de Lambert Escaler. "Il·lustració Catalana", 1906.\nVideo de l'exposició "Lambert Escaler i Olot. Entre la tradició i el Modernisme" al Museu dels Sants, Olot. Del 25 de març al 17 de juliol de 2011\nCatàleg online de l'exposició Lambert Escaler i Olot. Entre la tradició i el modernisme, al Museu dels Sants, Olot\nArticle inauguració exposició Lambert Escaler a la Galeria Gothsland. 2003\nCatàleg online Exposició Lambert Escaler, 25è aniversari Galeria Gothsland\nObres de Lambert Escaler al Museu Nacional d'Art de Catalunya\nDiorames de Lambert Escaler al Museu Etnològic de Barcelona\nCatàleg de l'Exposició "Figures de pessebre. Grans mestres catalans". Museu Etnològic de Barcelona. 2010\nDiorames de pessebre de Lambert Escaler\nISNI: 0000 0001 2144 3941\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Lambert_Escaler_i_Milà&oldid=19018901»\nAlumnes de l'Escola de la Llotja\nDramaturgs catalans en català\nArtistes modernistes catalans\nEscriptors de l'Alt Penedès contemporanis en català\nEscultors catalans del sud contemporanis\nArticles amb infotaules sense files de dades\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 21 oct 2017 a les 09:23.


Drets humans en el món laboral capitalista: una contradicció de termes – CGTCatalunya\nInici > General > Articles opinió > Drets humans en el món laboral capitalista: una contradicció de termes\nTota societat que s'organitzi segons la capacitat de poder dels seus integrants està abocada a la dominació d'uns vers els altres. Per definició, tota dominació és sinònim d'injustícia, opressió i vulneració no només dels drets humans reconeguts, sino també d'aquells no recollits en cap paper com el dret a una vida lliure.\nEn un context social de dominació capitalista i patriarcal podríem parlar, en tot cas, de graus en la vulneració dels drets humans i no del respecte o no d'aquests. Si el capitalisme és opressió, si l'existència de classes socials és l'arquitectura de la dominació, el món del treball es troba a l'ull de l'huracà, a la línia de fractura de la lluita de classes. És a la feina quan els conceptes es tornen en persones de carn i ossos que ordenen i sotmeten altres persones quotidianament, és a la feina on la llibertat dels poderosos per a explotar els oprimits afavoreix un cercle pervers on l'increment d'explotació incrementa alhora els seus beneficis, és a dir, som davant una dinàmica de retroalimentació que engrandeix el seu poder i el fa més fort i injust.\nEn aquesta espiral esclavista l'únic mur de contenció és la resposta dels oprimits, tradicionalment organitzada en el sindicalisme no col·laboracionista amb el sistema. Per diverses raons, aquesta relació de poder-contrapoder a nivell mundial s'ha desequilibrat fortament a favor dels que manen, del turbocapitalisme, en favor de la desregulació i ultracompetitivitat de la mà d'obra a escenaris globals on els llocs de treball són cada cop més escassos i precaris.\nQuè els ha d'importar els drets humans als guanyadors i oligarques mundials o regionals? Qui impedeix la seva desfilada victoriosa sobre cadàvers i salaris per sota del nivell de subsistència?\nUn cop d'ull cap a fora\nOn són els drets humans a la vida i la llibertat ideològica sobre el que multinacionals nordamericanes escupen i que ha provocat la mort de 2800 sindicalistes només a Colòmbia en 20 anys? On és l'abolició de l'esclavitud per la multinacional espanyola Inditex condemnada per tenir 30 tallers de treball esclau a Brasil? Potser els més de 1000 treballadors/es d'empreses tèxtils espanyoles mortes en l'esfondrament del seu centre de treball a Bangladesh no tenien dret a la vida i la salut? Que 246 milions de nens d'entre 5 i 17 anys estiguin treballant de forma assalariada el 2014 és el que entenem com dret humà a l'educació i l'infància?\nAquestes dades no són calamarsades inevitables, plagues bíbliques que ha de patir el tercer món o desastres exòtics que, per la seva llunyania hom pot distanciar-se; s'estenen arreu. El 10% de la població nord-americana està subempleada (és a dir, no té prou amb el seu salari per a poder subsistir), 800.000 jubilats/ades alemanys necessiten un minijob per a poder viure, la precarietat laboral s'eixampla a tots els països, fent irrealitzable el dret humà a un nivell de vida que asseguri benestar, alimentació, vivenda i salut. L'estat espanyol és al primer lloc de la precarietat dels països UE-25 segons Eurostat.\nAquest procés d'increment de la misèria i explotació generalitzat ha tingut facilitadors entre la classe política regional i global. Podem recordar les ajudes a la “internacionalització de les empreses catalanes” que el govern tripartit va atorgar a principis de segle: aquelles imatges d'implantació d'empreses tèxtils a la riba del Marroc amb un únic objectiu: pagar salaris de misèria a 10 km de la frontera espanyola. En general és sempre així, les multinacionals deslocalitzen la producció com una plaga de llagostes allà on l'herba és més fresca, és a dir, on poden explotar al límit la mà d'obra, allà on les 'barreres a l'empreneduria' (drets laborals i humans) són més minces.\nMai tenen prou: d'Europa Occidental a la Xina, de Xina a Indonèsia, d'Indonèsia a Bangladesh. La deslocalització per apropiació és un camí d'anada i tornada quan els drets s'anivellen...per sota: Empreses dels sectors tèxtil i d'automoció estan tornant a Mèxic des d'Orient gràcies a la fi dels drets laborals, salari mínim i dret a vaga de la darrera reforma laboral i a l'increment d'hores anuals fins a ser el màxim de Latinoamèrica. Sempre amb la promesa de nous centenars de milers de llocs de treball...de misèria.\nEl moviment perpetu de multinacionals deixa zones arrasades econòmicament perque a una nova zona verge es permet esclafar més i millor els drets dels seus treballadors; aquesta és una de les causes de corrents migratoris que omplen de milers de morts perilloses rutes cap a un futur precari però, alhora, única sortida de la desesperació.\n...i un cop d'ull a l'estat espanyol\nLegitimar situacions de poder és la millor forma per a que es trepitgin drets humans i laborals en el futur; repasem com ha estat l'escenari legal a l'estat espanyol on mai ha s'ha distingit precissament com d'especial protecció als drets laborals i humans respecte països del nostre entorn. Si revisem l'arquitectura laboral des de la primera edició de l'estatut dels treballadors podrem trobar herències de l'autoritarisme franquista. En ressaltaríem l'obsessió per l'obediència i sometiment dels treballadors a l'empresari, pal de paller per a exercir poder sobre la mà d'obra. Aquest poder, garantit legalment, és la porta oberta a tota mena d'abusos discrecionals de l'empresari enfortint la coacció, així veiem que l'article 5 estableix “que s'ha de complir les ordres i instruccions de l'empresari en l'exercici de les seves funcions.”, la capacitat de desobediència del treballador és molt limitada i sempre sota l'amenaçant risc de l'acomiadament disciplinari, és a dir, sense indemnització.\nTambé des de l'inici el règim disciplinari de sancions laborals espanyol l'imparteix l'empresa de forma unilateral, violant el dret humà a la pressumpció d'innocència i atorgant a l'empresari el poder de jutge i part en l'administració de sancions. El camí que li queda al treballador és recórrer a tribunals aquesta decissió però de forma esbiaixada: per a demostrar la seva innocència.\nLa realització de diverses reformes laborals ha estés una catifa per a que les decissions empresarials siguin cada cop més arbitràries i dures contra les plantilles. El dret humà a la salut dels treballadors/es es veu trepitjat mercès a normes que permeten acomiadaments per estar malalt, sumat a major pressió de les mútues i organismes públics avaluadors de malalties sobre les treballadores fins arribar a límits asfixiants i inhumans. Aquesta pressió produeix una baixada de les baixes, que no de les malalties, fins i tot en moments de Crisi degut al clima de terror estés en els centres de treball.\nNo podem treure del focus al sindicalisme col·laboracionista i agenollat, part del propi sistema, limitat al paper necessari de gestor de les diverses reformes i agent pacificador de conflictes, del qual la nova signatura de l'Acord Interprofessional de Catalunya n'és un bon exemple.\nI si aquesta és la realitat de les persones nadives, afegim un plus de terror per tots aquells i aquelles que vingueren d'altres territoris per, simplement, sobreviure. Gràcies a la llei d'estrangeria, quan un migrant perd el seu contracte de treball per ser acomiadat, també perd automàticament el de residència. Des d'aquell moment, qualsevol dels habituals controls racistes de la policia pot enviar-lo a un CIE mentre es tramita la seva expulsió i la de la seva familia: la persona ha deixat de ser útil laboralment i s'elimina del sistema.\nTenint clar que el món laboral és zona de combat directe en la defensa dels drets humans, de la dignitat humana i la llibertat col·lectiva, m'agradaria concloure que s'esdevé imprescindible una major participació i implicació de l'activisme social dins el sindicalisme de ruptura. No són terrenys separats sino camps de batalla contra el mateix monstre.\n* Òscar Murciano és Secretari d'Acció Social de CGT Catalunya. Article publicat a les revistes Catalunya i 'espineta i caragolins'\nDrets humans, Internacionalisme


4. Estar matriculat en el curs 2015-2016 en algun dels programes de màster conjunts seleccionats per la Comissió Mixta, en un mínim de 30 crèdits.\n5. La nota de l'expedient que els donat accés al màster ha de ser, com a mínim de 6,70 punts per a les titulacions d'Humanitats, Ciències Socials i Jurídiques, Ciències Experimentals i Ciències de la Salut i de 6,20 si son de la branca d'Arquitectura i Enginyeria.


Cercle de l'Aigua: Fòrum de debat i reflexió de la Fundació Agbar\nCalella celebra el Dia Mundial del Turisme amb una jornada centrada en el sector turístic de Catalunya. El Cercle de l'Aigua, l'espai de debat impulsat per la Fundació Agbar, va reunir a Calella diferents càrrecs públics i agents del sector per reflexionar sobre els models turístics i el potencial econòmic del turisme a Catalunya.\nVan obrir la jornada Felip Puig, conseller d'Empresa i Ocupació de la Generalitat de Catalunya i Montserrat Candini, alcaldessa de Calella. Després, càrrecs públics i agents del sector turístic van participat en tres taules rodones on es van debatre debatut les problemàtiques del sector turístic a Calella i a d'altres localitats turístiques de la costa catalana, els diferents models turístics d'èxit del país (com el de Girona o Barcelona), o la importància de les infraestructures, tan les de transport, com les energètiques o de gestió de l'aigua, per al desenvolupament eficient i sostenible del turisme. Albert Martínez Lacambra, director general d'Agbar a Catalunya, va tancar la jornada juntament amb el diputat delegat de Turisme de la Diputació de Barcelona, Ramon Riera, i l'alcaldessa de Calella, Montserrat Candini.


juny 2018 - Pàgina 4 de 4 - EUPV\nBy eupv|2018-06-08T15:13:11+00:00juny 8th, 2018|Noticies, Portada|\nEl diputat d'EUPV al Congrés, Ricardo Sixto, ha registrat ja una bateria de preguntes dirigides al nou ministre de Foment, José Luis Ábalos, amb motiu del mal funcionament de la línia ferroviària entre València i Castelló. Sixto ha recordat que les obres de la primera fase del tercer carril en el tram ferroviari entre València\nEUPV reforça la seua estructura d’organització municipal i avança en la descentralització\nBy eupv|2018-06-07T14:22:37+00:00juny 7th, 2018|Noticies, Portada|\nRosa Pérez Garijo: “Som la gent d’Esquerra Unida qui treballem a les comarques temes com la remunicipalització de serveis, la laïcitat, la reforma democràtica, la participació o el feminisme” Dins la seua ronda de visites a diferents comarques i ciutats, la coordinadora general d’Esquerra Unida del País Valencià, Rosa Pérez Garijo, ha estat hui a\nBy eupv|2018-06-06T15:04:04+00:00juny 6th, 2018|Noticies, Portada|\n20180606 Pregunta arroz MercosurLa portaveu d’Esquerra Unida al Parlament Europeu, Marina Albiol, demana a la Comissió Europea compensacions als productors d’arròs que es veuran perjudicats per l’acord comercial que ultima la Unió Europea amb Mercosur (Argentina, Brasil, Paraguai i Uruguai). Albiol ha adreçat una pregunta escrita a la Comissió Europea en què subratlla que “l’entrada\nBy eupv|2018-06-06T14:44:03+00:00juny 6th, 2018|Noticies, Portada|\nLa coordinadora general d’Esquerra Unida, Rosa Pérez Garijo, acompanyada del primer tinent d'alcalde de l'Ajuntament de La Vall d'Uixó, Antoni Llorente, i de David Lluch, regidor de Cultura del mateix Consistori, ha comparegut davant els mitjans de comunicació d’aquesta localitat per a recolzar la retirada de la creu dels caiguts. Pérez Garijo ha afirmat que “un\nSixto: “Hi ha més gent al PP que hauria de continuar el mateix camí que Rajoy”\nBy eupv|2018-06-05T16:11:54+00:00juny 5th, 2018|Noticies, Portada|\nRicardo Sixto: "A València recordarem a Mariano Rajoy com aquell dirigent del PP que va vindre tantes vegades a recolzar a tants corruptes que ens van governar durant molt anys. Va ser aquell que va dir que caminaria al costat, darrere o davant de Francisco Camps, que va donar recolzament en tot moment a Rita\nBy eupv|2018-06-05T12:09:39+00:00juny 5th, 2018|Noticies, Portada|\nLa coordinadora general d’Esquerra Unida, Rosa Pérez Garijo, ha resaltat que les institucions "hem de garantir la llibertat de consciència, la igualtat i la no discriminació. I per això, s’ha de posar fi al Concordat amb la Santa Seu, desvincular les institucions públiques de qualsevol pràctica religiosa, i establir una fiscalitat justa per a l’església\nBy eupv|2018-06-05T13:03:34+00:00juny 5th, 2018|Noticies, Portada|\nLa coordinadora Rosa Pérez Garijo exigeix "valentia i coherència" i qualifica de "cinisme" abandonar la lluita pel finançament just en la primera oportunitat després de la investidura de Sánchez. Pérez Garijo ha afirmat que "no és un bon primer pas que el PSPV afluixe en la llegítima reivindicació d'un finançament just". EUPV ha\nBy eupv|2018-06-05T13:06:55+00:00juny 4th, 2018|Noticies, Portada|\nLa coordinadora general d’Esquerra Unida, Rosa Pérez Garijo, acompanyada per membres de la direcció i del col·lectiu de la Marina Baixa, ha mantingut aquest matí un encontre amb representants de l'Associació 'Les Kellys' (cambreres de pis en establiments hostalers) i ha assumit les seues reivindicacions per a exigir l'acompliment de la


més disseny a mida ranures animal crossing\nNetEnt és conegut per la seva dedicació cap a l'equilibri de gènere, ja que la companyia està treballant de manera estratègica amb un clar objectiu d'arribar a un 50/50 equilibri de gènere en el conjunt de l'organització per a l'any 2020 més bitxo màquina escurabutxaques consells. La moderat sopar centrat en els homes el seu paper en la indústria de la tecnologia, els homes de la salut física i mental, masculí normes, grup de pressió, l'amistat, la identitat de gènere més disseny a mida ranures animal crossing.\nL'Home Parlar sopar destaca la importància d'assegurar-se que la diversitat en tots els aspectes estan arrelats en l'empresa els processos de negoci i de més homes centrant-se en la diversitat casino aix en provença jeux. • Com a director, la creació d'un entorn de treball on les normes no limitar ningú capacitat per assolir el seu ple potencial casino aix en provença unitat.\nAmb l'objectiu de tenir més homes prendre una iniciativa en la diversitat, la inclusió i normes socials, el primer Noi Parlar sopar (#killmiddag) va tenir lloc dimecres a la nit a la NetEnt oficina d'Estocolm casino aix en provença jeu.\ncasino aix en provença jeux\ncasino aix en provença unitat\ncasino aix en provença jeu\ncom obtenir més monedes pop ranures\ncom obtenir més comps en un casino\nCom obtenir les tirades gratuïtes en línia del casino\nOn és l'expansió ranures\nAtlantic city casino notícies d'avui


Wikiloc | Ruta Besiberri sud per Estanys de Gémena i baixada per Barranc de Riumalo\nBesiberri sud per Estanys de Gémena i baixada per Barranc de Riumalo\n148 52 0\nCaldas de Boí - Estanys Gemena (senderisme)\nPresa Cavallers amb Raquetes (raquetes de neu)\nPressa Cavallers-Ref. ventosa-Punta Alta-Ref. Ventosa (senderisme)\nPunta Lequeutre Punta de Passet Comaloforno Coll d Aballers (Pels Estany de Gèmena) (alpinisme)\ndanobrado Tots els drets reservats\nInicialment la idea era fer Besiberri Sud i Comaloforno, però aquest segon (Comaloforno) el vam descartar a 50 metres del cim a causa de la gran quantitat de neu trobada a la carena, tot i ser un 15 de Juny. La ruta és difícil sobretot pel tram d'aquesta carena trencadissa i exposada. En aquell punt no hi ha un camí totalment clar i cadascú va escollint els passos que consideri. Imprescindible casc, i no arriscar si trobeu neu.\nSortim des de un punt de la carretera a 1.450m d'altura. Després d'un inici amb forta pujada per dins del bosc, arribem als Estanys de Gemena a 2.200m. Allà la pendent disminueix i el camí es més plàcid. La pujada fins al coll d'Abellers (2.884m) és molt maca. Els últims 300 metres son íntegrament per neu. Al coll, ens trobem amb la imponent estampa del Bessiberri Nord, i enfilem fort cap a la dreta per coronar de seguida el Besiberri Sud.\nUn cop aquí vé la zona delicada, on cal prestar molta atenció per no entrar en zones de risc. Baixarem una mica (S) i creuant alguna xemeneia enmig d'afilats i costeruts rocams intentarem arribar a la base de la corona del Comaloforno. Nosaltres vam desistir aquí, ja que davant nostre hi havia una última pala de neu de 15 metres de quasi 70º de pendent que calia superar i ho vam trobar arriscat. No portavem ni grampons ni cordes ni piulet.\nLa baixada, degut a la moltíssima neu que hi havia per la vessant Nord, va ser un pel anàrquica, i ens vam colar per una escletxa/finestra que sortía cap a aquesta vessant (N), efectuant llargs trams de tobogan per la neu, cosa que ens va permetre descendir pràcticament 200 metres en un parell de minuts.\nLa resta de la baixada va consistir en creuar direcció N cap al Barranc de Riumalo, i un cop al barranc, empalmar amb la ruta clássica cap a la presa de Cavallers.\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta Besiberri sud per Estanys de Gémena i baixada per Barranc de Riumalo https://ca.wikiloc.com/rutes-alpinisme/besiberri-sud-per-estanys-de-gemena-i-baixada-per-barranc-de-riumalo-37636886 Salutacions, Wikiloc - Rutes del Món\nLa vaig fer juntament amb danobrado\nDemana a danobrado que t'afegeixi com a company a aquesta ruta\nSegueix a danobrado i descobreix noves rutes!


NOU SERVEI: pistola de massatge - Centre Recuperació Funcional Vallès.\nUs oferim un nou servei al centre: Tractament amb PISTOLA DE MASSATGE !!\nPels teus problemes de columna, contractures musculars, punts de dolor, tan cervical com dorsal o lumbar, tenim un tractament molt efectiu i especialitzat per millorar el dolor i la funcionalitat de la teva esquena. ÉS la pistola de massatge a través d’ones de pressió radial,\nEl tractament consisteix amb teràpia manual (massatge), s’aplica la pistola de massatge per ones de pressió a punts gallet amb l’objectiu de disminuir el dolor i baixar els punts de tensió i les contractures.\nLes pistoles de massatge ofereixen una teràpia de percussió o vibració que proporciona ones de pressió sobre el teixit muscular del cos de manera oscil·lant. És ideal per a esportistes amb dolor a l’esquena.\nTruca’ns per a més informació i demana hora!


Torres ingressarà a la presó Can Brians 2 de Catalunya - Diari Jornada\nDiego Torres, aquest dimecres a l'Audiència de Palma (FRANCISCO UBILLA)\nHa de complir cinc anys i vuit mesos de presó pel cas Nóos\nTorres ingressarà a la presó Can Brians 2 de Catalunya\n| 14 de juny, 2018 - 13:19\nL'exsoci d'Iñaki Urdangarin, Diego Torres, ingressarà els propers dies a la presó Can Brians 2, de Sant Esteve Sesrovires, a Barcelona. Ha de complir la condemna de cinc anys i vuit mesos de presó que se l'ha imposat per desviament de fons en el cas Nóos.\nEl condemnat té fins dilluns, com Urdangarin, per entrar a presó. L'Audiència de Palma va donar aquest termini ahir després que el Tribunal Suprem confirmés la sentència del cas i que li rebaixa en dos anys i deu mesos la pena inicial.\nCal recordar que Matas ja va entrar dimecres a la presó d'Aranjuez i no va acudir a l'Audiència a cercar la notificació. Urdangarin, que sí que hi va acudir, torna a Suïssa i sembla que esgotarà el termini. L'advocat d'Urdangarin ha assegurat aquest dijous que veu «molt difícil» recórrer al Tribunal Constitucional.


El president del Consorci de l'Alta Garrotxa es manté escèptic pel que fa a la possible aprovació del Pla Especial - Olot TelevisióOlot Televisió\nEl president del Consorci de l’Alta Garrotxa es manté escèptic pel que fa a la possible aprovació del Pla Especial\nRedacció - La Vall de Bianya - Publicat a les 12:49h\nTècnics de la Generalitat i del Consorci de l’Alta Garrotxa tornen a treballar conjuntament per donar sortida al nou Pla Especial de l’espai d’interès natural garrotxí, després que el Govern català demanés una comissió tècnica per actualitzar-lo. Ho ha anunciat el president del consorci al programa ‘L’Alcalde Respon‘. Santi Reixach, tot i així, es manté escèptic i no creurà en l’aprovació el pla fins que no ho vegi.\nFa dues dècades que es parla del nou Pla Especial de l’Alta Garrotxa i més de set que no es dóna sortida a la seva aprovació definitiva. Després que diversos governs l’hagin tret i tornat a guardar al calaix, el Govern de la Generalitat ha demanat la creació d’una comissió tècnica que actualitzi el fet fins ara. Al programa l’Alcalde Respon d’Olot Televisió, el batlle de la Vall de Bianya i president del Consorci de l’Alta Garrotxa, Santi Reixach, assegura que els tècnics comarcals ja revien conjuntament amb els tècnics del Govern Català la feina feta fins ara. El president del consorci de l’Alta Garrotxa espera l’aprovació del nou Pla Especial al més aviat possible, tot i que ha assegurat que es manté escèptic al respecte i que no ho creurà fins que no ho vegi fet.\nCom alcalde de la Vall de Bianya, Santi Reixach ha anunciat al programa L’Alcalde Respon que tècnics municipals i de Telefònica treballen en dotar de plena cobertura la Vall del Bac i els túnels del Capsacosta. El Batlle també ha informat que la línia troncal de fibra òptica comarcal ja ha arribat a L’Hostalnou. L’Ajuntament estudia ara la manera de fer-la arribar als diferents nuclis del municipi.\n– El Consorci de l’Alta Garrotxa renova el seu conveni amb el departament de Territori i Sostenibilitat\n– El Consorci de l’Alta Garrotxa està realitzant un estudi per valorar l’impacte mediambiental del barranquisme\n– El Consorci de l’Alta Garrotxa ha finalitzat la segona fase de conservació del camí de Sant Aniol


L'advocat d'un dels acusats del segrest d'Olot vol ser candidat de Cs - Diari de Girona\nL'advocat d'un dels acusats del segrest d'Olot vol ser candidat de Cs\nIgnacio Rubio és un dels 235 que s'han presentat a les primàries per al Parlament Europeu\nL'advocat Ignacio Rubio.\nIgnacio Rubio, advocat d'un dels acusats de segrestar Maria Àngels Feliu, la farmacèutica d'Olot, és un dels 235 candidats que s'han presentat a les primàries de Ciutadans per encapçalar la llista al Parlament Europeu. Rubio va defensar Joan Casals, que va passar sis mesos en la presó, ja que el fiscal el considerava un dels planificadors del segrest. No obstant això, va resultar absolt.\nRubio es presenta a si mateix com un dels advocats defensors d'aquest cas, i també com a «periodista» de diversos mitjans en els quals diu haver treballat 20 anys. Assegura que també se'l coneix per la seva condició de pilot de línies aèries i president de les associacions que defensen els interessos del transport aeri i dels usuaris i els interessos del sector dels drons a Catalunya, ASETRA i ACEPDRON.\nEn el seu comunicat afirma que ha decidit presentar la seva candidatura per encapçalar la llista de Ciutadans a les eleccions europees per entendre que «és el moment de poder aportar a Europa gent que, des de Catalunya» pugui «aportar al projecte europeu l'experiència i professionalitat» de les «bases de Ciutadans» i per «defensar els interessos d'Espanya a Europa».\nRubio és un dels 235 candidats que es mesurarà amb l'actual responsable d'Economia de Ciutadans, Luis Garicano, per encapçalar la llista de la formació taronja en els comicis per al Parlament europeu del pròxim mes de maig.


Llistat de les competicions i esdeveniments esportius als quals hi participen esportistes del Centre de Tecnificació Esportiva de les Illes Balears durant el cap de setmana del 26 al 27 de març de 2016.\nTrofeo Euskaldun: Clásica Durando (24 març)\nEsportistes: Xavi Cañellas.\nCampionat d’Espanya de pista cadets i jun…iors: Valencia (25-27 març)\nEsportistes: Joan Martí Bennasar, Tomeu Gelabert, Jaume Gelabert, Iurani Blanco, Vicent Roig, Andreu Bernat, Mateu Gamundi.\nTour Estouaire: França (26-27 març)\nEsportistes: Biel Pons.\nTrophee Mont Pujols: França (28 març)\nCampionat de Balears de duatló: Son Bou (26 març)\nEsportistes: Maria Amengual, Biel Tomás.\nCampionat Espanya classe 420: CN El Balis, Sant Andreu de Llavaneres, Barcelona (20-26 març)\nEsportistes (classe 420): Marc Lladó, Javi González, Aina Colom, Victoria Sisk, Albert Torres, Toni Massanet.\nCampionat d’Espanya d’optimist: RCN Gran Canaria, Las Palmas (22-28 març)\nEsportistes (classe optimist): Sión Rosselló.\nTrofeo SAR Princesa Sofia: CN Arenal (classe 470) (25 març-2 abril)\nEsportistes (classe 470): Paula Barceló, Pedro Terrones, Marina Gallego, Fátima Reyes.\nTrofeo SAR Princesa Sofia: CM San Antonio de la Playa (classe laser) (25 març-2 abril)\nEsportistes (classe laser Standard): Joan Cardona, Ramiro Foguet.\nEsportistes (classe laser radial): Magdalena Bonet, Mar Piña, Andreu Juan.


Jonathan López de «Casados a primera vista» assegura que es querellarà contra Sabrina\nDesprés de la denúncia de suposat maltractament, el concursant d'Antena 3 assegura que ara que ha estat absolt prendrà accions judicials contra ella per haver vist danyada la seva imatge pública\nImatge d'arxiu de Jonathan i Sabrina. | Cedida.\nNou episodi de la polèmica entre dos dels concursants de la segona temporada «Casados a primera vista». Després de la denúncia que va rebre Jonathan per part de Sabrina acusant-lo de violència de gènere, ara és ell el que pren cartes en l'assumpte. Tal com ha explicat l'exconcursant, ara que ha quedat absolt de l'acusació, ha decidit prendre represàlies en haver vist danyada la seva imatge pública.\nJonathan vol netejar el seu honor i dignitat. «Quan em va imputar aquest delicte, i damunt ho va fer públic, em va causar un enorme dany personal i laboral. A més de que es va quedar amb la meva casa i totes les meves coses, imagineu-vos la impotència que vaig sentir» ha assegurat.


Notícies de Lloret: 21/06/2014\nDissabte, 21 de juny del 2014, a Lloret i a la resta de Selva Marítima\ni és sant Lluís\nLluïsses, Lluïssos, Lluissets, Setes, seeets, Bisus, Visas, Bissets i demés fauna…\nque tingueu un bon dia en companyia dels vostres...\nn'Albert em passa un Facebook més que curiós i molt actiu; es diu "No ets de lloret si no…"\nS'hi poden trovar coses des com aquestes…\nEl sector lamenta que segueixi la tendència dels turistes de reduir la durada de les seves estades als establiments\n"A l'Alt Empordà l'ocupació oscil·larà entre el 70% i el 75%; a la Costa Brava Centre, entre el 80% i el 85%; i a la Selva Marítima, entre el 85% i el 90%."\n28 platges i 8 ports gironins reben el distintiu de la Bandera Blava\nSanti Vila reivindica que els reconeixements confirmen el "rigor" i l'"exigència" en la gestió de la costa\nCrec que aquesta és aquella que tenen totes les platges de Lloret menys Canyelles…\n"certifiquen la seva qualitat d'aigua, de manteniment de les instal·lacions i dels serveis cap als seus usuaris. Les platges guardonades també compten amb la garantia de tenir tots els equipaments necessaris i els serveis de salvament,"\nConscienciar la gent gran dels riscos de la platja\nSalut i Interior engeguen una campanya després que el 2013 morissin 20 banyistes, el 80% tenia més de 50 anys\nSOLUCIÓ, PINTAR LA FAÇANA ( per )\n"El Consell de la Selva ha presentat la seva nova imatge -traduït vol dir simplement un nou logo, una nova pàgina web i, atenció, una repintada a la façana de l'edifici- per deixar enrere el cas Manga. No obren expedients interns a aquelles persones imputades ni fan net, però canvien la cara."\nEl Concurs de Focs de Blanes recupera els voluntaris com a jurat popular\nMoltes Alícies hi ha a Blanes...\nEl retard de la Generalitat obliga a anul·lar un pla d´inversions\nLa Diputació assumirà la gestió del PUOSC i aporta 4,1 milions d'euros per fer reparacions\nCatalunya entre els llocs més cars d'Europa per estudiar, també per sobre d'Espanya\n"Per contra, Catalunya i Espagne són els espais que menys préstecs i ajudes aporten"\nEls primers metges ‘gironins'\nEls joves van aprofitar el seu acte de graduació per reclamar un nou hospital Josep Trueta i que s'acabin les retallades en sanitat\nL'Auditori de Girona es va omplir per ovacionar els nous graduats\n"“Esperem que en un futur pròxim la demarcació de Girona gaudeixi d'un nou hospital Josep Trueta que supleixi les mancances actuals. I també que es pugui treballar en un sistema sanitari en què tothom estigui cobert. El nostre futur no es retalla; amb la nostra salut no s'hi juga.” Així de contundents es van manifestar ahir la jove metge lloretenca Aida Palacín"\nBones perspectives del turisme pel pont de Sant Joan\nEl sector hoteler i del turisme rural preveu ocupacions que oscil·len al voltant d'un 80%, sobretot a la zona costanera\nEs tracta d'un visitant català, principalment procedent de Barcelona\nDiners per finançar només obres de manteniment\nLa Generalitat ha tancat l'aixeta a fer noves inversions en el marc del Pla Únic d'Obres i Serveis (Puosc)\nEls ajuntaments, l'ase dels cops ( per Anna Puig)\nSón les entitats públiques amb menys poder de decisió, però les més obligades a respondre davant el ciutadà. I sempre acaben sent l'ase del cops!\n"La Diputació de Girona va aprovar ahir una retallada en els ajuts del Pla Únic d'Obres i Serveis perquè la Generalitat, per la seva banda, ha reduït dràsticament els recursos en aquest àmbit"\nEs presenta oficialment el projecte de les Vies Braves\nReferèndum a Lloret per votar monarquia o república\nArxiu de so: Ioia Ramos i Antònia Llobet\nEl CAP del centre de Lloret de Mar obre les 24 hores\n"Des d’aquest dissabte, 21 de juny (…) fins el 14 de setembre."\nNomés el CAP del carrer Girona; ho dic doncs algunes de les imatges "Miramar TV" on s'explicava aquesta notícia corresponien al CAP del Rieral i aquest no que no obre les nits.\nLloret acull el Campionat de Catalunya d’Atletisme\nArxiu de so: Manel Fernández\nAvui (ahir divendres) comença la Setmana de l’Energia, amb una xerrada per a empresaris\nArxiu de so: Xènia Illas i Ignasi Riera\nEl Concurs de Focs d’Artifici de Blanes inclou com a novetat poder ser membre del jurat popular\nLa nena ferida en un parc aquàtic de Lloret continua greu en l'UCI\nIncremento de frecuencias de bus entre municipios de Girona\nEn la demarcación de Girona hay previstas seis líneas más de la red de altas prestaciones exprés.cat, que ofrece mejoras de gestión y velocidad comercial: Blanes-Lloret de Mar, Girona-Lloret de Mar,(…)\nA partir del 23 de junio se pone en funcionamiento las comunicaciones de los municipios de la Costa Brava sur (Tossa de Mar, Lloret de Mar y Blanes) con el aeropuerto de Girona-Costa Brava. Se refuerza el servicio para garantizar hasta 18 expediciones al día (nueve por sentido), de lunes a domingo, desde Lloret de Mar en el aeropuerto de Girona, algunas de las cuales llegan hasta Tossa de Mar y de otros hasta Blanes.\nA partir del día 1 de julio se refuerzan las comunicaciones de Barcelona con Lloret de Mar y Tossa de Mar. Habrá hasta 72 buses al día (36 por sentido) entre Lloret de Mar y Tossa de Mar, de lunes a domingo. Algunas expediciones se prolongan hasta el aeropuerto de Barcelona, terminales T1 y T2.\nDiez maravillosos pueblos de la Costa Brava que no puedes perderte\n"Lloret de Mar es mucho más que playas y discotecas. Este pueblo marinero tiene algunos lugares donde nuestras cámaras de fotos echarán humo. Es el caso los jardines de Santa Clotilde, situados sobre un impresionante acantilado"\nSurt com a poble nº 1 dels 10 però continuen fent servir la foto feta des del puig de Castellet (???) on pel forat de la clau del poblat es veu Tossa… ;-) ;-) ;-)


En marxa el servei SkiBus i Bus de la Neu a les estacions de SkiPallars | www.laneualdia.cat\nL’SkiBus tornarà a connectar Lleida amb les estacions de Port Ainé i Espot. A partir del proper 2 de gener, ALSA posarà en marxa el servei de autocar que surt de Lleida amb parades a Balaguer, Tremp, La Pobla de Segur, Sort i Rialp directament fins a Port Ainé. Per anar a Espot, s’ha de fer aturada a Sort i agafar el Bus de la Neu. La gestió es pot fer directament des d’ALSA.\nEl 2 de gener ja es podran adquirir els bitllets des del portal de venta online d’ALSA o bé a les finestretes dels punts de venda habituals a Lleida, Balaguer, Tremp, La Pobla de Segur, Sort i Rialp.\nEl paquet SkiBus inclou el bitllet i el forfet de les estacions: costa 36€ des de Lleida i Balaguer i 32€ des de Tremp, La Pobla de Segur, Sort i Rialp.\nJa està operatiu el Bus de la Neu, el servei de bus que fa el trajecte des de Sort fins a les estacions d’Espot i Port Ainé. Aquest transport es fa sempre amb reserva prèvia el dia anterior abans de les 19 hores al telèfon o Whatsapp d’en Joan Baldomà: 658 80 61 85. El trajecte d’Espot només està disponible els caps de setmana i festius. En canvi, es podran reservar viatges fins a Port Ainé els set dies de la setmana.\nEl preu del bitllet és de 2€ per trajecte i persona (4€, anada i tornada). Els caps de setmana, la sortida es fa des de la parada de bus de Sort a les 08.30 hores i la tornada des de la cota 1.650 a les 16.30 hores des de Port Ainé, i des de la zona de taquilles d’Espot. Entre setmana, en canvi, l’horari de sortida serà a les 09.00 hores i la tornada a les 15.00 hores des de Port Ainé.


NUMERAL NOMINAL-BUTXACA 1984. FREITAS,ARMANDO. Libro en papel. 9788496061415 Librería Publics\nNUMERAL NOMINAL-BUTXACA 1984\nArmando Freitas Filho (1940). Carioca de soca-rel. El millor poeta viu (toquem ferro!) del Brasil. Queco i hipocondríac fins al moll de l'os. 40 anys posats per escrit a Máquina de escrever, on aplega tota la seva poesia reunida i revista, i que inclou, encetant-lo, l'inèdit Numeral / Nominal, que el lector català té a les mans, com a llibre senyor de si mateix. Un poeta sempre de guàrdia i en garde, barrejant la paciència de xinès amb l'impuls del tigre («Escriure és arriscar tigres»). A tall esmoladíssim de poètica: «Atenció: mots en tensió». Poemes volants i aproximatius, a la ratlla de, tot i, jugant jugant (amb foc), ja ser-hi, en aquell límit gruat, escrivint «el pensament a mà» per, tot seguit, «teclejar sense dolor, esborrant / absolutament l'error, errar». Josep Domènech Ponsatí\nTOMA DE TIERRA.DVD-POESIA-43


Retrat de Picasso Text i fotografies de Roberto Otero\nby Otero, Roberto.\nMaterial type: Text; Format: print ; Literary form: Not fiction Language: Català Publisher: Barcelona: Ajuntament de Barcelona. Serveis de Cultura 1982Availability: Items available for loan: Call number: 212(75)(064)Ote (1).\nEl Soldat de plom El taller Ortelli: motlles de pedra (1) [textos i catàleg José Manuel Allendesalazar, Concepción Doncel Rastrillo, Anna Jové i Melero]\nby Museu d' Arts, Indústries i Tradicions Populars | Allendesalazar, José Manuel | Doncel Rastrillo, Concepción | Jové i Melero, Anna.\nMaterial type: Text; Format: print ; Literary form: Not fiction Language: Català Publisher: Barcelona: Ajuntament de Barcelona. Regidoria d'Edicions i Publicacions DL1991Availability: Items available for loan: Call number: 212(53.8)(074)Mus (2).\nMuseu d'Arts, Indústries i Tradicions Populars,


A prop » Blog Archive » María José, una dona lluitadora i estimada per tothom!\nAquest post ha estat escrit el 11 de febrer de 2011 per Josep Lluís Cleries en les categories Drets Socials, Persones amb discapacitat.\n2 Comentaris to “María José, una dona lluitadora i estimada per tothom!” Anna Collado febrer 14th, 2011 at 11:09 am Benvolgut Josep Lluís,\nMoltes gràcies per aquest apunt i pel teu suport.\nAra només ens queda seguir amb la seva lluita, perquè, malauradament, no va poder amb tot.\nJosep Giralt febrer 15th, 2011 at 10:31 am La Maria José ens ha deixat. Però ens ha regalat un llegat inestimable, com és la seva actitud davant la vida i la seva lluita sense fi per les seves conviccions. Ens ha lliurat una vida intensa dedicada a lluitar pels seus coixos, una vida en què ens ha marcat un camí a seguir i del qual tots ens reconeixem hereus. El nostre compromís a partir d’ara no pot ser altre que el de fer que continuï bategant l’esperit de la María José Vázquez. Presidenta d’ECOM.\nGràcies Josep Lluís pel teu suport.


Odi interseccional – Fragmentos de interior\nD’aquí, de tot allò que no és l’Home, neix la interseccionalitat, una teoria que ens ajuda a comprendre que les violències que converteixen els drets en privilegis no funcionen de manera estanca. Les desigualtats i les discriminacions que perpetua el sistema patriarcal i capitalista no es poden entendre per separat. Hi ha una violència que, per la seva magnitud, clama al cel, i és la violència contra les dones pel fet de ser dones. Parlo de magnitut en termes quantitatius: som la meitat de la població. Però no podem obviar que aquesta relació de poder interacciona molt sovint amb el racisme, la lgtbifòbia, el capacitisme, l’edatisme i que, a causa d’aquesta interacció, les violències s’encabalquen i s’agreugen.\nVoldria, però, capgirar i redirigir aquest concepte de la interseccionalitat per parlar de l’odi. Les opressions s’encabalquen, però en l’odi també interaccionen el masclisme, el racisme, la lgtbifòbia, el classisme o el capacitisme. L’odi és profundament interseccional. Molt sovint els masclistes són també racistes o lgtbifòbics. És en aquesta interseccionalitat que hi ha instal·lat el discurs d’odi. Per això és molt difícil separar-ne les seves lluites. Si el feminisme no és interseccional, queda coix.\n26/04/2021 by Jenn Díaz


El Rincón del Korrecaminos: Maratón de Castellón 2013. Semana 1/12.\nPublicado por Raúl Rubio en 4:25


Barcelona (Es), Biblioteca de Cataluña 3London (UK), British Library 3Madrid (Es), Biblioteca Nacional 3Madrid (Es), Biblioteca del Palacio Real 3New York, NY (USA), Hispanic Society 3Oxford (UK), Bodleian Library 3Barcelona (Es), Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona 2Barcelona (Es), Biblioteca Pública Episcopal del Seminario de Barcelona 2Barcelona (Es), Universidad de Barcelona, Biblioteca General 2Boston, MA (USA), Public Library 2Cambridge, MA (USA), Houghton Library, Harvard University 2Huesca (Es), Biblioteca Pública del Estado 2Madrid (Es), Universidad Complutense, Biblioteca Histórica Marqués de Valdecilla 2Paris (Fr), Bibliothèque nationale de France 2Valencia / València (Es), Biblioteca Municipal Central 2Valencia / València (Es), Universidad de Valencia. Biblioteca Histórica 2Villanueva y Geltrú / Vilanova i la Geltrú (Es), Biblioteca-Museo Víctor Balaguer 2Aberdeen (UK), University Library 1Aix-en-Provence (Fr), Bibliothèque Méjanes 1Auction Catalogue 1Barcelona (Es), Ateneu Barcelonès 1Barcelona (Es), Institut del Teatre 1Bilbao (Es), Bizkaiko Foru Liburutegia / Biblioteca Foral de Bizkaia 1Cambridge (UK), St Catharine's College Library 1Cambridge (UK), University Library 1Chicago, IL (USA), Chicago University Library 1Città del Vaticano (Vat), Biblioteca Apostolica Vaticana 1Coimbra (Pt), Biblioteca Geral da Universidade de Coimbra 1Córdoba (Es), Biblioteca Pública del Estado / Biblioteca Provincial 1Genova (It), Biblioteca universitaria 1Girona (Es), Seminario Diocesano 1Granada (Es), Biblioteca de Andalucía 1Lisboa (Pt), Academia das Ciências 1Lisboa (Pt), Biblioteca Central da Marinha 1Lisboa (Pt), Biblioteca Nacional de Portugal 1Madrid (Es), CSIC Centro de Ciencias Humanas y Sociales. Biblioteca Tomás Navarro Tomás 1Madrid (Es), Fundación Lázaro Galdiano 1Madrid (Es), Fundación Universitaria Española 1Madrid (Es), Real Academia Española de la Lengua 1Milano (It), Biblioteca nazionale Braidense 1Montauban (Fr), Bibliothèque municipale Antonin Perbosc 1Montpellier (Fr), Médiathèque centrale d'agglomération Emile Zola 1Montserrat (Es), Biblioteca de la Abadía Benedictina 1Murcia (Es), Biblioteca de la Provincia Franciscana de Cartagena 1México (Mx), Biblioteca Nacional de México 1München (De), Bayerische Staatsbibliothek 1Nottingham (UK), University 1Ourense (Es), Seminario Mayor 1Oviedo (Es), Universidad de Oviedo 1Palma de Mallorca (Es), Fundación Bartolomé March Servera 1Pamplona (Es), Universidad de Navarra, Biblioteca 1Ponta Delgada, Azores (Pt), Biblioteca Pública e Arquivo Distrital 1Private Collection 1Ripoll (Es), Biblioteca Pública Lambert Mata 1Roma (It), Biblioteca universitaria Alessandrina 1Rouen (Fr), Bibliothèque municipale 1San Lorenzo de El Escorial (Es), Real Monasterio 1San Marino, CA (USA), Huntington Library 1Santiago (Cl), Biblioteca Nacional de Chile 1Santiago de Compostela (Es), Universidad de Santiago de Compostela, Biblioteca General 1Sevilla (Es), Biblioteca Capitular y Colombina 1Tarragona (Es), Seminario Pontificio de Tarragona 1Toledo (Es), Biblioteca y Archivo Capitular 1Toronto (Ca), Thomas Fisher Rare Book Library of the University of Toronto 1Valencia / València (Es), Colegio-Seminario de Corpus Christi 1Vimbodi i Poblet (Es), Monasterio de Poblet 1Vitoria / Vitoria-Gasteiz (Es), Seminario Diocesano-Facultad de Teología 1Voghera (It), Biblioteca Civica Ricottiana 1Washington, DC (USA), Library of Congress 1Wien (At), Österreichische Nationalbibliothek 1Zaragoza (Es), Colegio de los Padres Escolapios, Biblioteca 1Évora (Pt), Biblioteca Pública 1\n*:* Remove constraint *:* Topic > Poetry Remove constraint subject_topic_facet:Poetry > Barcelona Remove constraint subject_geo_facet:Barcelona > Oxford (UK), Bodleian Library Remove constraint repository_facet:Oxford (UK), Bodleian Library > Madrid (Es), Biblioteca del Palacio Real Remove constraint repository_facet:Madrid (Es), Biblioteca del Palacio Real


El carnet de suport al futbol femení ja té el nou disseny de la temporada 2018/2019 - ceeuropa.cat\n29 Juny 2018\tRedacció\nEl disseny del carnet CE Europa\nSota el lema "Amb tu som el doble de grans", les oficines europeistes tindran disponible, a partir del proper dimecres 4 de juliol, el carnet 2018/2019 de col·laboració amb el futbol femení. Al mateix cost de la temporada passada, aquest carnet ajudarà a la secció a rebre l'impuls necessari per seguir competint al màxim nivell a la segona divisió estatal.\nLes bessones Andrea Porta i Pili Porta, jugadores de la primera plantilla femenina del club, són les protagonistes del pòster de la campanya que es pot veure a continuació.


馃敟 ARA MATEIX: Els Bombers treballen en dos incendis a les Terres de l'Ebre\nEls Bombers treballen en dos incendis a les Terres de l'Ebre\nEl foc de Tivissa afecta vegetaci贸 forestal, i el de Tivenys crema herba seca i matolls\nper Redacci贸 dilluns, 26 d鈥檕ctubre 2020 - 13:47h\nEl terreny est脿 sec i fa vent a la zona dels incendis | Bombers\nEls Bombers de la Generalitat estan treballant, el migdia d'aquest dilluns, 26 d'octubre, en dos incendis diferents que cremen a les Terres de l'Ebre, concretament a Tivenys, al Baix Ebre, i a Tivissa, a la Ribera d'Ebre.\nSegons han informat els Bombers, han rebut l'av铆s del primer incendi al voltant de tres quarts de dotze del migdia, concretament a les 11.47 hores, quan els han alertat d'un foc que cremava vegetaci贸 agr铆cola al terme municipal de Tivenys, en una finca propera a la carretera T-301. Per a aquest incendi s'han activat un total de 7 dotacions, 6 de terrestres i un d'a猫ria. El foc ja est脿 controlat i crema matolls i herba seca.\nPel que fa al segon incendi actiu, s'ha declarat poc despr茅s de la una del migdia, a les 13.02 hores, i crema vegetaci贸 forestal al terme municipal de Tivissa. De moment s'han activat una vintena de dotacions dels Bombers de la Generalitat, 5 de les quals a猫ries, que estan duent a terme les tasques d'extinci贸 de les flames. El vent fort de mestral i la sequera del terreny s贸n factors en contra d'aquests dos focs.\nActivades una vintena de dotacions #bomberscat, entre elles 5 #maer, per un incendi de vegetaci贸 forestal a #Tivissa #RiberadEbre (av铆s 13.02h). Columna localitzada a la cresta馃摻馃憞 pic.twitter.com/T1Z6FaDvcf\n鈥� Bombers (@bomberscat) October 26, 2020\nImatges: Vistosa tromba marina just davant de la costa del Maresme aquest dilluns\nM茅teo especial: Brusc canvi de temps amb un inici pre-hivernal de setmana\nIncendi Forestal Baix Ebre Ribera d'Ebre


Aprèn a utilitzar l’ordinador (teclat, ratolí i escriptori), a navegar per Internet (cercar i guardar la informació) i a crear documents bàsics amb el processador de textos.\nSessions: Dimecres i divendres 6, 8, 13 i 15 d’octubre, de 10 a 12 h\nRequeriments: Nivell bàsic. Adreçat exclusivament a persones sense coneixements en l’ús de l’ordinador i […]\nDigitalitza i ordena la teva documentació\nVols accedir còmodament a la teva documentació des de l’ordinador o dispositiu mòbil?\nVols tenir-ho tot a punt de cara a fer tràmits electrònics?\nT’ajudarem a escanejar els teus documents oficials i a organitzar-los en carpetes.\nData: Divendres 1 d’octubre, de 10 a 11.30 h\nRequeriments: Nivell bàsic. Caldrà disposar d’un compte de correu electrònic […]\nCreació d’una història amb Lego i Stop Motion (7-10 anys)\nUtilitzarem peces de Lego per explicar com es crea una història, en farem el muntatge i l’animarem amb la tècnica del stop motion.\nConvertirem les fotografies en vídeos animats de les històries.\nRequeriments: nivell iniciació; es treballarà per parelles.\nInscripció prèvia a partir del 14 de setembre de 2021, a les 15.30 h, a www.granollers.cat/inscripcionsbiblioteques o a la […]\nExperiències immersives: realitat virtual, augmentada, mixta, vídeos de 360º i altres\nSaps quina és la diferència entre realitat augmentada (RA) i realitat virtual (RV)? I un vídeo de 360º?\nEn aquest lab digital aprendràs les aplicacions actuals d’aquestes tecnologies.\nUtilitzarem els espais de la biblioteca i de Roca Umbert-Fàbrica de les Arts per desenvolupar una experiència de realitat augmentada.\nData: Dilluns i dimecres 27 i 29 de […]\nObertura servei Aula Digital Oberta\nServei de suport a l’autoaprenentatge de competències digitals\nTens dubtes quan fas servir el telèfon mòbil o l’ordinador? Et costa utilitzar un programa i necessites algú que t’ajudi?\nUn espai amb atenció personalitzada on podràs resoldre dubtes digitals bàsics i practicar-los progressivament.\nDel 21 de setembre […]


Dilluns, 4. Novembre 2019 fins el Diumenge, 10. Novembre 2019.


BLOCS DE FILOSOFIA » L'home que mira » October 2014\nTiziano Dorandi a Barcelona\nNomés uns mots per comunicar-vos que el dia 22 d’octubre a les 19:30 a l’Ateneu Barcelonès (C/ Canuda 6, Barcelona, metro Catalunya), farem una taula rodona sobre Les Vides dels Filòsofs Grecs amb els hel·lenistes Tiziano Dorandi (CNRS), Jaume Pòrtulas (UB) i Sergi Mas, que comentaran la significació de Diògens Laerci com a historiador del pensament.\nL’acte ha estat organitzat per la Fundació Cambó - Bernat Metge i la presència a Barcelona de Tiziano Dorandi, l’estudiós més significatiu dels papirs epicuris d’Hercolano (i un dels més grans especialistes mundials en temes de filosofia hel·lenística) és tot un esdeveniment a remarcar.\nSi avui és impossible parlar sobre Sòcrates sense reconèixer el paper de Giannantoni i el seu Socratis et Socraticorum Reliquiae, també és impossible dir res seriós sobre Epicur i sobre els primers aristotèlics sense passar per l’obra de Dorandi.\nNo negaré que em fa una especial “ilu” tenir-lo a l’Ateneu en la que serà la meva última “actuació” com a coordinador de la secció de filosofia. Abandono el càrrec després de nou anys portant una primera figura mundial i també amb el nostre historiador de la literatura grega més internacional, Jaume Pòrtulas, que ara és, a més, conferenciant de la Fondation Hardt de Ginebra i que ja té el seu llibre sobre Homer traduït a cinc idiomes.\nUs hi esperem i, si no podeu venir, gràcies per fer arribar aquesta info a gent que hi pugui estar interessada.\nCARLES GUITART HA MORT\nPer a la immensa majoria de vosaltres el nom de Carles Guitart no vol dir res. Però va ser un personatge entranyable, un lluitador sindical de les hores més dures, empresonat sota el franquisme com a membre del PSAN i membre actiu de l’Ateneu durant 45 anys.\nVa ser tambe ponent de la secció de Filosofia (1998-2002) i home de considerable entregent, L’Ateneu produeix una mena de personatge curiós, devorador de llibres i apassionat de la conversa, que, de fet, viu al palau Savassona (entre la biblioteca i el jardí) i va a dormir a casa seva. En Carles, considerablement obès, irònic, conversador implacable i home de totes les lectures, fascinat per Jüng, la psicoanàlisi i l’òpera, era una mica el prototip d’aquesta mena d’ateneista A casa seva va morir sembla que per un atac de cor, en algun moment entre dilluns i dimarts. El dimecres passat el va trobar la seva assistenta,\nNomés era feliç quan discutia, m’ho va dir fa anys conversant al jardí, Si hi ha Déu (ell hauria volgut que hi haguessin déus en plural) deixeu-li al Cel una taula de cafè i un llibre de filosofia. Jüng, Spinoza o Leibniz de preferència.\nUn dilema per al President\nDiumenge passat a La Vanguardia van publicar un article en què tres “especialistes” (ho poso entre cometes, perquè un era jo i em conec prou!) donaven consells (no demanats) sobre com hauria d’actuar (en abstracte) un President de Catalunya ara mateix.\nPer a la meva gran sorpresa, l’aryicle ha tingut un gran ressò en xarxes socials.\n← July 2014 (1 item) November 2014 (8 items) →