Novetats Bibliogràfiques Nadal 2013\nAl següent enllaç podeu trobar en PDF la guia amb les últimes adquisicions bibliogràfiques de la Biblioteca:\nGUIA DE NOVETATS BIBLIOGRÀFIQUES\nA més de les novetats per adults, també tenim nous llibres infantils i juvenils. No deixes de passar per la Biblioteca per a a descobrir-les!!\nPublicat per BP Montaverner a 18:36 Cap comentari:\nPublicat per BP Montaverner a 11:15 Cap comentari:\nPublicat per BP Montaverner a 11:13 Cap comentari:\nLa teva biblioteca: recomanació de maig\nAcí vos portem el llibre recomanat a la secció "La Teva Biblioteca" de VilaWeb Ontinyent per al mes de maig:\nK.L REICH, de Joaquim Amat-Piniella és l'obra recomanada. Punxeu al títol del llibre per a llegir la recomanació completa.\nAl mes de juny un nou llibre recomanat per les biblioteques de la Vall d'Albaida.\nPublicat per BP Montaverner a 19:11 Cap comentari:\nPresentació del llibre Quan els trabucs refilaven\nAhir dijous es va presentar a la Biblioteca el llibre Quan els trabucs refilaven, l'última publicació de l'escriptor Manel Arcos. L'obra recull quinze estudis sobre bandolerisme escrits per l'autor i recopilats ara en un sol volum.\nEl llibre repassa els períodes més convulsos del segle XIX, època de major esplendor de bandolers i roders a les nostres comarques. "Les terres al sud del riu Xúquer", com les anomena l'autor, són l'escenari on transcorren les històries i els esdeveniments narrats al llibre. Aquest territori està format per les dues Riberes, la Costera, la Vall d'Albaida, la Safor, el Comtat, l'Alcoià i les Marines.\nA la presentació, en que va intervindre la Regidora de Cultura Ivonne Crombet, l'autor va donar compte als assistents de les dades que, durant les seues investigacions, ha anat recollint sobre diferents bandolers de Montaverner. "El Bolo" o "el Tort" eren els malnoms d'alguns d'aquells roders que es van vore involucrats en fets luctuosos i delictius, tant al nostre poble com a poblacions i comarques veïnes. Els seus delictes, així com les seues detencions i execucions, apareixien reflexats a la premsa de l'època, i Manel Arcos ens va fer unes pinzellades sobre ells i sobre els fets que protagonitzaren (segrestos, assasinats i robatoris principalment).\nPer fer més amena i comprensible la presentació, l'autor va acompanyar l'explicació amb imatges i fotografies dels personatges i llocs descrits al llibre.\nEsta obra, a l'igual que la resta de llibres de l'autor, el teniu a la vostra disposició a la Biblioteca.\nPublicat per BP Montaverner a 17:55 Cap comentari:\nMaig, activitats d'animació lectora\nDurant aquest mes des de la Biblioteca portarem a terme diferents activitats d'animació lectora per a tots els públics.\nPots consultar totes les activitats fent click ací.\nTambé pots consultar informació de cada activitat consultant l'agenda a la web de la Biblioteca.\nTenim activitats per a tots i totes, segur que trobeu la vostra!!\nLa teua biblioteca: lectures recomanades\nVilaWeb Ontinyent inicia una nova secció anomenada 'La teua biblioteca' on les biblioteques i agències de lectura de la Vall d'Albaida recomanaran un llibre en valencià cada mes.\nLa secció arranca coincidint ambel Dia del Llibre (23 d'abril) i la primera recomanació ens arriba des d'Albaida: Jonathan Strang i el Senyor Norrell, de Susanna Clarcke.\nTant al blog com a la web de la Biblioteca de Montaverner ens farem resò cada mes de la recomanació de les biblioteques que participen al projecte.\nPublicat per BP Montaverner a 12:03 Cap comentari:


Diari del capellà: de novembre 2016\nHINENI, HINENI: I'm ready, my Lord!\nAl migdia, a Bonmatí, tenim les exèquies de la Carme Surroca. L’església s’omple d’amistats de la família. Es respira molt sentiment. La mort de l’àvia ha fet surar el record de la tràgica mort del nét, en Jordi.\nA les misses anticipades hi participa poca gent. La d’Anglès la celebrem més aviat, ja que s’ha canviat l’horari. Tot i ser missa familiar, hi ha poca mainada de Catequesi (una tercera part). Es veu que molts són a passar-ho bé a les fires de Girona.\ndiumenge, 6 / novembre / 2016\nDesprés de la missa de les 9, vaig cap a Sant Amanç. Hi participen una quarantena de persones. És un dia cluc i i inhòspit. M’he oblidat les partícules i em cal demanar una llesca de pa que em porten els de can Soldat. A la gent els resulta curiós i els fa gràcia.\nDino amb uns bolets que m’ha regalat la Carme i un tall de botifarra.\nTinc la tarda tranquil·la i preparo alguna cosa per la setmana.\ndilluns, 7 / novembre / 2016\nCada dilluns el tinc centrat en la classe de la tarda, preparant el tema corresponent.\nEn Josep em truca per comunicar-me que en Josep Carreras ha mort mentre era a l’hort. Vivia a la part alta del carrer Nou i li deien el Reiet.\nA la tarda vaig cap a Girona a fer la classe. Avui toca parlar de les mediacions religioses: les mediacions objectives, les mediacions subjectives i les actituds en els actes religiosos.\ndimarts, 8 / novembre / 2016\nMentre celebro la missa, després de la consagració, en col·locar la pàl·lia damunt el calze, el tombo i es traboca gairebé tot el Vi damunt les Partícules. Mai m’havia passat una cosa així. Recordo que una vegada, a Palafrugell, quan vaig acabar de repartir la comunió, en acostar-me a l’altar, em vaig entrebancar a l’escaló que hi ha adossat. I vaig fer un salt que vaig anar a petar a l’altra punta de l’escaló i de l’altar, això si, sense caure ni una sola Partícula a terra. Segurament ens aguantàvem l’un a l’altre.\nPreparo la classe del dijous a la Facultat Antoni Gaudí de l’Ateneu Sant Pacià de Barcelona.\nA primera hora de la tarda tenim les exèquies d’en Josep Carreras (79a). Li deien “El Reiet”, com recorda l’esquela que ha repartit la família. Havia nascut a Bescanó i hi ha una collada de gent d’allà. I tots els veïns del carrer Nou.\nÉs el primer dijous després del primer divendres de novembre i, com correspon cada 4 anys, hi ha eleccions als Estats Units.\ndimecres, 9 / novembre / 2016\nAl matí, mentre esmorzo, m’informo sobre les eleccions als Estats Units: en Trump serà el “nostre” president els propers 4 anys. Que Déu ens empari!\nCap a migdia vaig a proveir pel rebost i dino a Banyoles. A taula parlem de la collita d’olives. Sembla que la cosa es presenta bé.\nA la tarda ve la mainada del reforç escolar. No hi ha prou voluntaris per fer un bon servei. Espero que no s’hagi de cloure el servei. Tothom fuig de fam i de feina i si no és passar-s’ho bé, ja no es troba gent que vulgui venir. Com si els voluntaris s’ho passessin tan malament!\nAl vespre vaig a Amer. Passo per La Cellera a recollir en Ramon. Anem a celebrar el 1067 de la consagració de l’església del monestir. Hi ha la família Puigdemont. La Montserrat ha vingut de Palamós i és l’encarregada d’interpretar la música, i el cor ho fa molt bé (no podem oblidar que un alumne seu es diu Lluís Llach!). En Josep ens llegeix el document que parla de la consagració. En Jesús, en Jordi, en Ramon, l’Ignasi i jo, diem missa.\nI quan acabem la missa, amb en Ramon retornem cap a La Cellera: hi tenim reunió de la Coordinadora dels Consells de l’Arxiprestat. Només som 5 persones. Quin fracàs! Però, tot i així, fem reunió.\ndijous, 10 / novembre / 2016\nA les 10 tenim les exèquies de l’Ana Maria González (83a). Al seu pare li deien “El Capitán” i era l’enterramorts d’Anglès. La família, amb una colla de germans, procedeix de Mazarrón (Múrcia) i l’Ana Maria portava el bar “La Paloma” que ara és el bar “La Rutlla”.\nEsmerço bona part del matí a preparar la classe que tinc a la tarda. També enllesteixo el contingut del suplement i l’envio a la impremta.\nAquesta setmana hi publico el SONET TARDORAL que el 1923 va escriure la Mercè Bayona i Codina (1903 – 1973):\nJorns tardorals, pàl·lids i malaltissos,\nque teniu la suprema vaguetat\nd’un cor sens il·lusions ni instants feliços,\nde tènue boirina embolcallats.\nLa pluja cau suau en les clapisses,\nels roures que la broma ha coronat\ns’espolsen dolçament i els herbissos\ncoten el seu front abranquetat.\nLa terra malalteja enfebressida\nbo i somniant la virginal florida,\nimmaculat sudari del temps fred.\nMentre Natura dorm amb freds deliris,\nfloria la blanca puritat de lliris\ncom pel temps perfumat, plaent i verd.\nDino aviat i descanso una mica. Surto d’Anglès cap a les 4 de la tarda i entro a Barcelona cap a ¼ de 6. És el moment que entren a Barcelona els cotxes que retornen de la feina al Vallès i la Meridiana està força plena. Finalment arribo al carrer Diputació. Aparco al seminari i entro a la facultat. Passo per secretaria a recollir el llistat d’alumnes i a preguntar a quina aula imparteixo la lliçó.\nCom que tinc temps, entro a saludar en Joan Planellas, el degà de la facultat de Teologia i company meu de promoció.\nA la classe hi ha 10 alumnes, gairebé tots amb estudis universitaris a altres universitats. I començo els temes del curs Història de les reformes litúrgiques i conseqüències en el patrimoni eclesiàstic. La classe, amb intervencions dels alumnes, es fa agradable. I acabo a ¼ de 10.\ndivendres, 11 / novembre / 2016\nS’informa que el cantant i poeta canadenc Leonard Cohen s’ha mort a vuitanta-dos anys, segons que han informat els seus familiars.\nEl matí feinejo pel meu escriptori sense fer res especial i baixo cap al migdia per fer un parell de recados per Anglès.\nA la una, per la Via Verda, vaig caminant fins a La Cellera. Amb en Ramon i en Jordi dinem a Can Co i celebrem sant Martí de Tours amb una ampolla de cava.\nDesprés de dinar, en Jordi em porta amb el seu cotxe fins a Anglès.\nA Girona ho aprofito per fer alguna compra. També m’arribo a la galeria El Claustre on s’inaugura una exposició Xavier Carbonel en el record (1942 -2015).Estic una estona parlant amb en Miquel Mascort. Tinc temps de saludar en Jaume Barnó, la Rosa Serra, l’Aniol... i vaig cap a l’església de Els Dolors.\nDe retorn vaig escoltant la radio. Parlen de Leonard Cohen i d’un dels seus darrers temes: “Hineni, hineni: I’m ready, my Lord.”\nQuan arribo a Anglès miro el comptapasses. Resulta que avui n’he fet 23.614, o sigui 17’37 km. Això va bé!\nYOU WANT IT DARKER (a veure si algú me’n fa arribar una bona traducció)\nPublicat per el mossèn a 22:08 1 comentaris\nAdéu-siau, adéu-siau, el vent us portarà la nostra crida...\ndissabte, 29 / octubre / 2016\nAl matí preparo les celebracions del diumenge.\nA la tarda ve en Wladimir per atendre els ucraïnesos i celebren la missa en ritus grec-catòlic.\nA les misses anticipades de Bonmatí i d’Anglès s’hi veu poca gent.\ndiumenge, 30 / octubre / 2016\nA la missa de les 9 del matí, a Anglès, oficio les exèquies de la Carme Roura (76a) de Can Ruscai. Hi ha força gent a l’església. Ha estat un mes amb molts difunts.\nAl migdia, a Bonmatí, batejo en Jan, un belluguet. Només queda quiet quan l’agafo jo a coll, un cop l’he batejat. Queda tan sorprès, mirant-me i mirant els seus pares, que obre uns ulls com taronges i mig dibuixa un somriure de satisfacció.\ndilluns, 31 / octubre / 2016\nM’agafo aquest dia mig festiu amb tranquil·litat. Al matí els companys em comuniquen la mort de la M. Dolors Pagès, la mare de l’Enric Tubert.\nPreparo els fulls de cants per les celebracions del novembre. Veig que aquest sistema va bé i es va aprenent un repertori bàsic.\nA la tarda celebro la missa anticipada a Anglès. Abans de la missa es resa el rosari.\ndimarts, 1 / novembre/ 2016\nA primera hora, en Rafel Felipe, el mossèn de Palafrugell, em comunica que ahir morí la mare Pilar Díaz Ares, la superiora de l’Asil de Palafrugell. Es veu que tot fou molt sobtadament. Al cel sia! La darrera vegada que vaig parlar amb ella va ser el dijous passat, el dia 27, cap a dos quars de deu del matí.\nCelebro les misses de Tots Sants a Anglès, a Sant Martí i a Bonmatí. A més de pregar pels sufragis que tenia encomanats, també prego per la M. Dolors Pagès (la mare de l’Enric) i per la superiora de l’asil.\nQuan acabo de la missa de Bonmatí, vaig cap a Sant Narcís. Hi ha feina a trobar aparcament. Dino a casa de la M. Pilar amb la M. Àngels i la Concepció. També s’hi afegeixen la Montse, en Javi i el petit, Steven.\nParlem de diversos temes però sobretot de la mort de la tia Pilar, la setmana passada. Tots hem quedat afectats.\nI al capvespre, retorno cap a Anglès.\ndimecres, 2 / novembre/ 2016\nCelebro la missa dels difunts a les 9 i enllesteixo alguna feina de despatx.\nA mig matí surto per participar a les exèquies de la M. Dolors Pagès (77a), la mare de l’Enric Tubert. Amb l’Enric hi he tingut una certa relació. La seva casa és propera a la de la nostra família i l’havia conegut a les convivències de Mn. Lluís Vilà quan jo hi col·laborava. A més, coincidírem un any com a veïns, ell com a rector de Palamós i jo, a Palafrugell.\nA les exèquies hi veig diversos companys. Amb el bisbe, concelebren en Pere Domènech (rector de Sant Esteve d’Olot i que és qui fa l’homilia), en Lluís Solà (antic rector d’Olot), l’Enric Bahí, en Joan Riu i el P. Lluís Gratacós (superior dels carmelites d’Olot. L’Enric presideix el dol familiar, com es feia abans.\nQuan acabem la missa a Santa Maria dels Turers, vaig caminant fins el cementiri. Hi arribo amb temps suficient per acompanyar i saludar l’Enric, els germans, familiars...\nDino amb la Carme, en Josep i la Nuri, a Can Teixidor. I a la tarda vaig cap a Anglès.\nVe la mainada del reforç escolar. També ve el grup d’en Pere Pont. La doma queda farcida de vida i de servei.\nEntretant, vaig redactant el suplement i feinejant pel meu escriptori.\nAl vespre surto amb el cotxe i vaig a la plaça del Bacallà a esperar les voluntàries de Caritas per acompanyar-les a La Cellera, a la xerrada d’en Pep Frigola. Però no es presenta ningú. Quan estic tip d’esperar, envio un missatge al grup del WhatsApp de la Vall de les Esglésies preguntant què tarden. I una d’elles em contesta dient que són al cine a Girona i que la xerrada serà demà. Vatua l’olla! Això em passa per no llegir el Full Parroquial! I cap a casa.\ndijous, 3 / novembre / 2016\nA 2/4 de 9 celebro la missa perquè ve la confraria de l’escombra a fer neteja. Abans de les 9 surto cap a Palafrugell per assistir a les exèquies de la Mare Pilar, la superiora de la Residència Ntra. Sra. de Montserrat.\nHi arribo just quan ha començat la cerimònia que presideix en Rafel Felipe, el nou rector de Palafrugell. Hi concelebren en Pere Artigas, capellà del centre, i en Josep Lafont, el mossèn de Sant Antoni de Calonge. També hi ha un capellà jove que, quan acabem, se’m presenta i resulta ser Mn. Pere Narbón. Acabada la cerimònia em saluda diversa gent coneguda. També hi saludo alguna persona de Banyoles i que, ahir, era a l’enterrament de la Dolors: la Montse, en Pau...\nDino a Can Torn, a l’Aigüeta, i arribo aviat a Anglès. Acabo de preparar un xic la reunió d’arxiprestat que la comencem a les 6 a La Cellera. Parlem de la web de les parròquies de l’arxiprestat, del treball amb joves, de la vida de les nostres parròquies...\nAbans d’acabar arriba en Pep Frigola i, plegats, anem a fer una queixalada al bar del Centre. Al vespre, amb els voluntaris de Caritas, en Pep ens parla sobre DIÀLEG DE TROBADA I DE VIDA partint de la seva experiència a l’Àfrica els darrers 50 anys convivint cristians enmig d’una societat majoritàriament musulmana.\nEn Josep em comunica la mort de la Carme Surroca (90a). El seu marit era en Joan Motjé, negociant de fusta, com també ho ha estat el seu fill, en Narcís. El seu nét, en Jordi, morí a l’accident de l’avió de Germanwings, als Alps, el 24 de març del 2015. Una ferida ben dolorosa que es reobrirà amb aquesta altra mort.\ndivendres, / 4 novembre / 2016\nAl matí vaig a Bonmatí a visitar els ancians impedits. Un cop al poble, vaig d’una casa a l’altre caminant. També passo per casa de les Surroca a expressar el meu condol a la Pilar.\nAl migdia, amb en Ramon i en Jordi, dinem a Cal Rajolet, a Vilanna, davant del pont de Bonmatí.\nAl vespre vaig a Girona, a celebrar la missa a l’església dels Dolors. Entre els habituals, hi saludo el pare d’en Ferran Jarabo. El conec de quan, a Palafrugell, acompanyava uns salesians que volien informació de la Dorotea de Chopitea.\nMarxo de Girona cap a dos quarts de deu. Pel camí vaig escoltant les notícies. Arribo a Anglès cap a les 10.\nempès per l'aire de ponent\nmentrestant els nostres que se'n van\ntristament van cantant a dins la vall.\nel vent vos portarà la nostra crida;\nben abraçats abans del darrer adéu,\nfins que ens trobem de nou.\nAltres jorns de joia els cants seran\nsi tots de nou ens retrobem\ni sinó, cantant recordarem\nben units i amb amor nostres germans.\nAdéu-siau, adéu-siau, el vent us portarà la nostra...


1.5 Càncer de pulmó  | Fisiologia y fisiopatologia III (UB) | Unybook\n1.5 Càncer de pulmó (2017)\n1.5 Càncer de pulmó\nFisiologia i fisiopatologia III Silvia Expósito TEMA 1.5. CÀNCER DE PULMÓ • Tumors pulmonars: Un 95% dels tumors pulmonars que es generen als pulmons són de tipus carcinoma broncogènic = tumor maligne primari de cèl·lules procedents de la mucosa bronquial, concretament de cèl·lules epitelials de la capa mucosa de bronquis i bronquíols.\nÉs el càncer més freqüent en homes i dels més freqüents en dones. Té una màxima incidència entre els 55-60 anys. És el càncer que causa més mortalitat en països occidentals, la taxa de supervivència és <15% als 5 anys.\nEtiologia: 1. Consum de tabac a. 80-90% són fumadors b. Existeix relació dosi-resposta (número de cigarrets/dia, número d’anys de fumador) c. El fum del tabac conté substàncies iniciadores o cancerígenes i promotores 2. Exposició a substàncies industrials a. Asbest b. Amiant c. Crom d. Arsènic...\n3. Altres factors a. Radiacions ionitzants b. Contaminació atmosfèrica Patogènia: Abans de que es formi el tumor s’observen canvis histològics a l’epiteli bronquial: a) Pèrdua de cilis de l’epiteli cilíndric pseudoestratificat, pèrdua d’un factor protector b) Metaplàsia escamosa, substitució per un epiteli escamós estratificat, hi ha menys resistència a les agressions c) Displàsia epitelial, no es manté la forma d) Canvis en el DNA de les cèl·lules afectades Aquests canvis més els factors carcinògens i els promotors causa el desenvolupament del tumor.\n• Tipus de carcinoma broncogènic: 1. Carcinoma escamós epidermoide (25-40%): degut al tabaquisme, de creixement lent, poc metastàtic i té una bona resecció. A la zona de l’hil.\n2. Adenocarcinoma (20-40%): degut o no al tabaquisme, de creixement intermig, molt metastàtic, resecció dolenta. Zona perifèrica.\nFisiologia i fisiopatologia III Silvia Expósito 3. Carcinoma de cèl·lules petites (microcític) (20-25%): és el més perillós de tots, degut al tabaquisme, de creixement molt ràpid, molt metastàtic i no té resecció.\n4. Carcinoma de cèl·lules gegants (10-15%): degut al tabaquisme, de creixement molt ràpid, molt metastàtic, resecció dolenta. Zona central o perifèrica.\nManifestacions: - - - Inicialment hi ha poques manifestacions i són similars a les de la bronquitis crònica: tos, dolor toràcic, dispnea... i hemoptisi = presència de sang a l’esput.\nHi ha manifestacions degudes a l’extensió intratoràcica: o Obstrucció bronquial o Afectació vascular o Afectació nerviosa o Dolor pleural Manifestacions per síndromes paraneoplàsiques: o Carcinoma de cèl·lules petites: ▪ Augment de la hormona anti-diurètica (ADH) que causa un augment de la volèmia, disminució de la pressió osmòtica del plasma...\n▪ Augment de la corticotropina (ACTH) que provoca la síndrome de Cushing.\nManifestacions degudes a la metàstasi Pronòstic: la supervivència global als 5 anys no supera el 15%, en el carcinoma de cèl·lules petites si no s’aplica tractament la supervivència és de 2-4 mesos. La millor prevenció és no fumar o deixar-ho, i al cap de 13-15 anys un antic fumador tindrà la mateixa probabilitat de patir càncers de pulmó que un no fumador.\nFisiologia i Fisiopatologia III - CÀNCER DE PULMÓ (2015) Apunte\nFisiologia y fisiopatologia III - Tema 5 - Càncer de pulmó (2016) Apunte\nFisiologia y fisiopatologia III - T5- Càncer de pulmó (2013) Apunte\nFisiologia y fisiopatologia III - TEMA 5. Càncer de pulmó (2014) Apunte\nFisiologia i fisiopatologia III - 05. Càncer de pulmó (2012) Apunte


... o el dia després d'un vuit de vuit amb folre i manilles. Si, si, amb folre i manilles doncs he empalmat 8 dies matí i tarda a modo currele andele... tot sigui per una Setmana Cultural tonenca.\nUn dimecres qualsevol ens hem escapat amb en Toni al Mont-Roig, a posar la creu al Diedre Blanqueta aprofitant que Sant Crist és el patró del poble on dóna classes en Toni i que un servidor ha fet de dos dies entre setmana un cap de setmana qualsevol.\nJa feia temps que li tenia ganes a aquesta via que apareix al llibre de les cent millors, però no pel fet d'aparèixer en aquest llibre m'ha cridat l'atenció, sinó que bons amics que l'havien repetit me l'havien aconsellat i us he de dir que val molt la pena, quina via més maca!!!\nMONT ROIG. PALA ALTA.\nVia: DIEDRE BLANQUETA. 130 metres. V+\nEquipació: Parabolts i pitons, algun friend o tascó pot ser útil si no aneu massa sobrats de grau.\nUs he deixat a mode de link el blog de l'escalatroncs - clickant al títol -, un catacrack vaja, ja que per molt que us ho intentés descriure les seves ressenyes les trobo molt encertades.\nCom us he dit abans la via és recomenable 100%. Si bé el primer llarg passa desapercebut i el segon tampoc té massa què, els llargs 3, 4 i 5 són una autèntica passada.\nUn cop al cim gaudeixes de vistes sobre bona part de les parets que setmana rere setmana perseguim en somnis... Mont-Rebei, Àger, Terradets i el Peladet, el Montgai.... en definitiva, aneu-la a fer i disfruteu-la que val molt la pena!!\nPer cert, com és que hi ha gent tan afortunada que entre setmana corre per aquestes parets!?!?! Una cordada darrera nostre venia a repetir la via, i a Àger, tot fent l'entrepà, ens vam trobar un grup de francesos i una altra cordada catalana... ara que, en poc de dos mesos ja he pogut gaudir de l'activitat intersetmana un parell de dies... a veure si li agafaré l'aire!!\nEtiquetes de comentaris: escalades, montroig\nPer primera vegada vaig apropar-me a Malanyeu i la veritat és que em va agradar molt. La roca, un calcàri excel.lent, l'aproximació, 15 minuts des del cotxe... i en definitiva tot plegat. És un lloc esplèndid per passar un dissabte tal i com vam fer. Una vieta llarga, uns entrepans i pel qui en tingui més ganes una mica d'esportiva o fins i tot una altre via llarga són possibles, doncs les vies són, majoritàriament de 3 llargs.\nDescripció: La via té 3 llargs de IV+, V+ i V+. Els dos primers s'enfilen fins a l'evident jardí en forma de Y, amb una roca excel.lent, forats, ponts de roca, de tot i molt i per disfrutar de valent. Excepcional el segon dels llargs d'uns 50 metres aprox. Una vegada a la segona reunió caminarem breus vint metres pel jardinet i podem sortir per qualsevol dels llargs que menen fins al cim. Nosaltres vam escollir el darrerb llarg de Monges Mascles, un altre V excel.lent i per arribar a dalt de tot amb glamour!\nAnècdota o no en Mindundi ja en porta 100, felicitats amic!\nPrimer de tot que tothom li vegi la cara...\n... però és que no m'atraveixo a comentar-ho, tan sols aqui us deixo una perla, perquè se sàpiga i que cadascú tregui les seves pròpies conclusions.\nELMUNDO.ES jueves 27/12/2007\nPer tercer any consecutiu, amb l'arribada de la primavera i les ganes de temperatures agradables, vaig prendre direcció a la Comunitat Valenciana per passar els 4 dies de festa de la mal anomenada Setmana Santa.\nCom cada any, i això no és d'estranyar, de nou vaig empreyar-me en veure la desgràcia de costa que tenen els amics valencians, i si algun s'emprenya em sap greu però és el que hi ha, una vergonya amb majúscules el que han tingut pebrots de construir a tort i a dret sobre tot el terriotri. Aqui ho deixo que la lio.\nTornant a l'escapada, el dijous tarda-vespre vam prendre direcció al Ponoig amb la Lídia. Allà ens haviem de trobar amb la Santa Tribu (veure blog d'en Santi), però la son va arribar abans del previst i ens vam aturar a tocar de Gandia. L'endemà, treta la son, vam fer la via Valencianos, amb una petita variant de la Polvos Mágicos, 3er llarg, al Peñon d'Ifach.\nDissabte i diumenge eren els dies escollits per fer alguna escaladeta al Ponoig; entre Viaje Espacial i Flor de Lluna estava la cosa, però un dia per una cosa i un altre dia per una altre tan sols vam aconseguir fer el primer llarg de la Viaje Espacial tornant a la ja coneguda essència de la cordada Lídia-Xiuli d'aventures en primers llargs. Nota: ja en portem 3 a la col.lecció!! i cada vegada queda menys perquè surti publicat el llibre 100 propostes de primers llargs. Doncs bé, si l'escalada es resistia, un dia de platja i un dia de 'merendero' amb tota la la fauna valenciana van omplir els dos dies.\nDiumenge al vespre per fi ens trobem la Santa Tribu al completo, compartim sopar i fem uns riures i dilluns ben aviat escalem al sector Potent de Gandia. Les vies d'esportiva em fan adonar que necessito fotre-li xixa de la bona... estem fluixets fluixets.\nI després de tot la tornada, amb alguna cua habitual al terriotri català. 4 dies passen ràpid, però les experiències viscudes, els nous companys coneguts i les converses hagudes ja passen a formar part, per sempre més, de la vida d'aquest aprenent perpetu.\nmés imatges en breu....\nEtiquetes de comentaris: escalades, escapades\nCALPE. PEÑON DE IFACH.\nVia: VALENCIANOS – POLVOS MÁGICOS. 285 metres.\nEquipació: Parabolts, pitons i ponts de roca. Alguns friend i/o tascons útils. (si es fa el tercer llarg de Polvos Mágicos útil 2 friends nº1 per A1)\nDescripció: L'aproximació es fa des del final del passeig del port de Calpe resseguint la paret sud del penyon.\nLa via té 7 llargs. Els dos primers molt trencats i poca continuïtat per començar a agafar alçada i disfrutar d’escalar a la vora del mar. El més difícil el tercer llarg si es fa per la Polvos Mágicos que tot i ser molt bonic sembla una pista de patinatge artístic. Al quart llarg, després de caminar sobre sorra de platja, cal superar un curt tram de 3 metres molt polit, la resta trencat. Els llargs 5 i 6 de IV grau es fan per unes plaques que et guien fins l’aresta on apareixen unes bones vistes sobre Calpe. Des d’aquí resseguir l’aresta III – IV i muntada una reunió intermitja podem arribar al cim fàcilment amb ensamble.\nComentaris: després de que l’any passat hagués d’abandonar el Diedre UBSA al penyon, aquest any l’hem coronat per una via que no entrava als meus plans. Sense desmereixe-la és una via més que passa sense pena ni glòria. Això sí, arribar a dalt del Penyon té un encant especial, i en el nostre cas, comque ens vam posar a escalar de tarda, l'hora baixa ens regala unes tonalitats precioses.\nI qui no ha sentit a parlar de les gavines guerreres del Penyon?... doncs us puc confirmar que guerres ho són, sobretot si has de passar a prop d’un niu amb la femella i el mascle està a l’aguait, i resulta tota una història intentar escalar amb un pajarraco anar fent anades i vingudes sobre el teu cap...\nAlgunes fotos en breu.....\nEtiquetes de comentaris: escalades, Penyon de Ifach\nKnocking on Heaven's Door. Antony & The Johnsons\nSense paraules. Una recomanació? Lluna plena, cel estrellat i silenci......


Bolcada d'un vehicle amb una víctima a Terrassa - Diari de Terrassa\nBolcada d’un vehicle amb una víctima a Terrassa\nAccident de trànsit a la C-58\nUna ambulància ha traslladat la víctima a l'Hospital de Terrassa\nUn vehicle ha bolcat aquest dilluns al matí en un accident de trànsit ocorregut a Terrassa. Una persona n’ha resultat ferida.\nEls serveis d’emergències han rebut les alertes a les 6.38 hores. L’accident ha tingut lloc al punt quilomètric 20 de la C-58, en sentit Barcelona.\nEls ocupants del vehicle ja estaven fora del mateix quan hi han arribat els serveis d’emergències, incloses dotacions del SEM i de Bombers de la Generalitat. La persona ferida ha estat traslladada a l’Hospital de Terrassa. Segons les primeres informacions, les lesions semblaven lleus.


BELLATERRA NO ÉS AMAZON: Avui obren bars i restaurants, altres ja no hi han estat a temps i han hagut de tancar per la crisi | BELLATERRA.CAT\n« AJUDEM AL COMERÇ DE BELLATERRA‼Guia dels comerços i restaurants de Bellaterra (Vallès Occidental)\nVIST A TOT BELLATERRA: El Club Bellaterra, història d’un club social que ha acabat fent fallida »\nBELLATERRA NO ÉS AMAZON: Avui obren bars i restaurants, altres ja no hi han estat a temps i han hagut de tancar per la crisi\n23 Novembre 2020 per Viot\n“Ajudar al comerços de Bellaterra i no al gegant Amazon és apostar pel futur de les famílies de casa nostra”\nAvui comença el primer tram del pla d’obertura de les activitats dissenyat pel govern, i a primera hora del matí molts restaurants i bars aixecaran la persiana.\nConcentració de comerç a la Plaça del Pi de Bellaterra |BELLATERRA. CAT\nTambé els comerços de més de 800 m². Però malgrat la previsible eufòria que es viurà, la realitat és que el degoteig de notícies sobre establiments que tanquen no s’atura, sobretot bars i restaurants i petits establiments comercials. En algunes localitats turístiques, com Platja d’Aro, l’hostaleria avui no obrirà, perquè “és impossible” sostenir-se amb la gent que viu al municipi, va explicar el president de l’Associació d’Empresaris Castell-Platja d’Aro i s’Agaró (ADEM), Manel Canadell. En aquest cas, com en moltes altres localitats turístiques, sobretot de la Costa Brava, la Costa Daurada i la Catalunya interior, el confinament perimetral municipal de cap de setmana els impedeix (fins al dia 7 de desembre, quan s’entraria en el segon tram) rebre els seus clients principals, que són, sobretot, de l’àrea metropolitana de Barcelona. Per culpa del confinament perimetral tampoc tindran clients les estacions d’esquí (adeu, doncs, al pont de la Puríssima) ni els hotels i restaurants de muntanya, que donen vida al 60% de la gent del Pirineu lleidatà i del Pirineu gironí.\nEl gegant Amazon empobreix i golpeja el comerç de Bellaterra i Catalunya”\nEn aquesta situació, el Black Friday i la campanya de Nadal seran el flotador al qual els comerços i la restauració (sobretot pimes i negocis propietat d’autònoms) intentaran agafar-se.\nVictor de la Llibreria Paper’s ofereix un munt de regals personalitzats al veïnat de Bellaterra|BELLATERRA. CAT\nPimec Comerç i Foment Comerç han advertit que les pròximes sis setmanes seran crítiques i determinaran la supervivència o no de moltes empreses. El president de Foment Comerç, Roger Gaspa, manté que “el comerç ha invertit més de 600 milions en mesures per assegurar entorns de compra segurs, i no és cap focus de contagi ni de risc”. Els que ho tenen pitjor són els centres comercials, perquè no tenen permís per obrir almenys fins d’aquí a quinze dies, en funció de la situació.\nEl secretari general de Salut, Marc Ramentol, va avalar ahir el pla de desescalada. “Tenim unes condicions de seguretat adequades, no pas folgades, per fer el pas de cara a demà”, va dir, i va advertir la ciutadania que necessàriament haurà de ser un Nadal diferent “si no volem que els Reis ens portin un nou brot epidèmic”. El negoci s’aguanta per un fil.\nFont: El Punt Avui. Mireia Roureda\nArxivat a Bellaterra | Etiquetat Ajudem al Comerç de Bellaterra |


El tercer memorial Emma Garcia d'handbol es disputarà en dos categories - EbreDigital.cat\nEl torneig d’handbol in memoriam d’Emma Garcia arriba enguany a la tercera edició. En aquesta edició torna a canviar el format de competició. El primer any es va fer només en categoria juvenil femení i el segon només en sènior femení (els 2 anys en format de triangular). Aquest s’ha decidit des de la junta del conjunt ampostí, fer dos torneigs amb un, un amb juvenil femení i l’altre amb senior femení, els dos a partit únic i el mateix dia.\nEls equips invitats són, en categoria juvenil, l’Handbol Onda, de la lliga de la Comunitat Valenciana, un dels millors equips de la provincia de Castelló i de la Comunitat Valenciana, que aquesta temporada estarà entrenat per Marc Andreu.\nMentre que en categoria sènior, l’equip invitat serà el campió del grup C de Divisió d’Honor Plata, que la temporada passada es va quedar a les portes de pujar a la Liga Guerreras Iberdrola, perdent la final a Tenerife, l’Handbol Sant Quirze, el millor equip català de divisió de plata actualment, que s’ha reforçat molt i molt bé de cara a la temporada 2019-20.\nSerà el primer partit preparatori davant els aficionats, de cara al primer partit de lliga a Mislata just la setmana següent, on el nostre nou entrenador Aleksandar Sasa Jovic, intentarà acoplar a les moltes novetats de l’equip: Joana Rieres i Judith Tortajada, despres de jugar a 1a. Divisió amb el Balonmano Castellón i amb el Puchi d’Eivissa, junt també a la tornada a casa de Cristina Tortajada (ex-Handbol Ascó) i Jèssica Bertomeu (ex Handbol Perelló) i les ex-del Handbol Ascó, Marina Gasca i Laura Subirats.\nEl torneig es disputarà el proper 7 de setembre, disputant-se el partit juvenil a partir de les 17 hores de la tarda i dos hores més tard tindrà lloc el partit de les sèniors.


El Parlament egipci inicia la reforma que podria perpetuar el president Al-Sisi - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl Parlament egipci inicia la reforma que podria perpetuar el president Al-Sisi\nEl Parlament egipci inicia la reforma que podria perpetuar el president Al-Sisi Regió7\nEl Parlament d'Egipte va aprovar ahir de forma preliminar una sèrie d'esmenes constitucionals que, si reben el suport de forma definitiva, podrien permetre al president, Abdel Fattah al-Sisi, perpetuar-se en el poder fins al 2034. El president de l'organisme, Ali Abdel Aal, va detallar que 485 dels 596 parlamentaris han donat suport a les esmenes durant una votació general, i han superat la majoria de dos terços necessària per modificar la Carta Magna, segons va informar el diari local Al-Ahram.\nLa votació suposa un gran pas endavant per aprovar aquests canvis constitucionals, que seran enviats ara al comitè Constitucional i legislatiu del Parlament, que haurà de pronunciar-se en 60 dies. Després d'això, serien sotmeses a referèndum. Les esmenes inclouen l'extensió del mandat presidencial de quatre a sis anys i una clàusula de transició que s'aplica únicament a A-Sisi i li permet presentar-se a dos mandats més de sis anys un cop finalitzi l'actual, el 2022. En la resta de casos, només permet dos mandats per a un president. Així mateix, dona a la Presidència nous poders en el nomenament de membres del sistema judicial.\nD'altra banda, incrementa el paper de l'Exèrcit per «salvaguardar la Constitució, els ideals de democràcia i mantenir l'Estat civil», alhora que estableix la creació d'una cambra alta, el Consell de Senadors. El Senat anterior, conegut com a Consell de la Xura, va ser abolit el 2014.\nDiversos parlamentaris es-querrans van criticar en els debats de dimecres que les esmenes estan redactades específicament a una determinada «figura», en al·lusió al mandatari del país, que va accedir al poder després d'un cop d'Estat el 2013.


Ed. Artes Gràficas. - Llibres de Companyia - Libros de segunda mano Barcelona\n/ Ed. Artes Gràficas.\nEd. Artes Gràficas.\nDe Nola, Ruperto Maese Ed. Artes Gràficas.\nAutor: De Nola, Ruperto Maese Marca: Ed. Artes Gràficas. Disponible\nREGLAMENTO PARA LA CIRCULACION POR LA VIA\nCUBIERTA MANCHADA Ed. Artes Gràficas.


La Federación de Caza se reúne con Salut Pública y Medi Natural - Federación de Caza de la Comunidad Valenciana\nInicio » La Federación de Caza se reúne con Salut Pública y Medi Natural\nLa Federación de Caza se reúne con Salut Pública y Medi Natural\nEscrito el 05 de septiembre de 2019 por FCCV\nEl presidente de la Federación de Caza, Raúl Esteban, junto a miembros del Gabinete Técnico, se han reunido hoy con Salut Pública y con la Conselleria d’Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica para retomar los temas pendientes de la Federación con ambos organismos.\nPor un lado, Raúl Esteban ha transmitido al Subdirector General de Seguretat Alimentària i Laboratoris de Salut Pública, Eduardo Gómez, su preocupación ante la falta de centros veterinarios homologados que realicen el análisis frente a la triquina. La respuesta desde Salut Pública ha sido positiva y se van a trabajar varias líneas de actuación para que al cazador se le facilite el acceso a este análisis. Entre ellas, se va a habilitar más centros donde el profesional pueda analizar las muestras y se va a estudiar la periodicidad con la que el profesional que la realiza deba renovar su acreditación, siguiendo la normativa vigente.\nTambién, Esteban ha mantenido un encuentro con el subdirector general de Medi Natural de la Conselleria d’Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica, Pep Nebot, para abordar los temas que preocupan a la Federación y sobre los que se va a trabajar los próximos meses.\nInscripció Campionat Provincial de Xarnegos Valencians i Cans Eivissencs 2019


'Space dogs', de les estrelles als carrers de Moscou\nEl DocsBarcelona presenta a Filmin una fascinant immersió en l'univers dels gossos de carrer\n'Space dogs': De les estrelles als carrers de Moscou DocsBarcelona\nBarcelonaEn la dècada dels 50, quan la Unió Soviètica dominava sense problemes la cursa espacial, una gossa es va convertir en la primera estrella pop de la Guerra Freda. La glòria de la Laika encara dura, però ella es va consumir al tornar a entrar en l'atmosfera terrestre, incinerada, com la càpsula espacial en què viatjava. Hi va haver més gossos en el programa espacial, cosmonautes canins que, en la majoria dels casos, van tenir el mateix final que la Laika. Però alguns se'n van sortir i van sobreviure als experiments, a la cirurgia per instal·lar-los a l'abdomen tubs digestius i sensors, a les setmanes orbitant l'atmosfera i a l'impacte d'aterrar com un meteorit. Els gossos supervivents no només van ser un altre cop objecte d'estudi sinó que se'ls va fer procrear per obtenir-ne una cadellada que es va presentar en una multitudinària roda de premsa: aquells gossets bufons eren la prova que el viatge a l'espai era segur.\n“Els van convertir en objectes de propaganda –apunta Levin Peter, codirector del documental austríac Space dogs–. Transmetre una imatge heroica dels gossos com si fossin pioners que havien anat a l'espai per voluntat pròpia és una altra forma d'abús, un mecanisme que posa de manifest la instrumentalització política de la cursa espacial”.\nFotograma de 'Space dogs' DocsBarcelona\nPerò Space dogs, que forma part de la programació del DocsBarcelona i estarà 72 hores disponible a Filmin a partir d'aquest divendres a les 20 h, no és tan sols un documental sobre aquells astronautes de quatre potes, sinó, sobretot, un retrat immersiu en la vida dels seus descendents, els gossos de carrer que vaguen avui dia pels carrers de Moscou, una ciutat que a través dels seus ulls sembla un planeta alienígena habitat per éssers i artefactes misteriosos. “La idea inicial era fer una pel·lícula sobre una banda de gossos de carrer, no importava de quina ciutat, però quan vam saber que la Laika vivia als carrers de Moscou abans de ser enviada a l'espai vam decidir que havia de ser Moscou”, explica Elsa Kremser, l'altra codirectora de Space dogs.\nEl DocsBarcelona en 10 pel·lícules\nDesprés de tres anys de negociacions amb un institut científic per aconseguir imatges d'arxiu dels experiments –és la primera vegada que es fan públiques–, Kremser i Levin van marxar cap a Moscou sense parlar rus ni conèixer la ciutat i van escollir la gossada que segueixen en el documental, filmant-la diàriament durant 12 setmanes: calia temps per entendre els gossos, el seu ritme i la seva forma de vida, i també perquè els animals s'acostumessin a una càmera que els observa amb una intimitat sorprenent, gairebé com si fos una més del grup. “Al documental només veus imatges de les últimes quatre setmanes –explica Peter–. Abans, els gossos interaccionaven amb nosaltres i en les imatges es percebia la presència de la càmera, però a còpia d'estar amb ells cada dia ens van acabar acceptant com a companys i d'alguna manera van entendre el procés, així que quan estàvem concentrats i gravàvem ells simplement feien la seva”.\nTom i Jerry en versió extrema\nEl film resultant es desmarca de la funcionalitat dels documentals de natura per seguir un camí més poètic i filosòfic. Space dogs reflexiona sobre la relació entre els homes i els animals i ens confronta amb les nostres expectatives sobre els gossos, sobretot en una escena de violència pertorbadora entre el líder de la gossada i un gat de carrer. “Per a nosaltres va ser un xoc –diu Peter–. Sabíem que podíem esperar agressions entre grups o entre gossos, fins i tot de gossos a persones. Però veure tan de prop com un gos matava un gat no entrava en els nostres càlculs. I ens va fer pensar molt en el simbolisme que els humans projectem sobre gossos i gats”.\n“Feia setmanes que coneixíem aquell gos i ens l'estimàvem molt, però després de presenciar allò no volíem saber-ne res, l'odiàvem i no el volíem tocar –afegeix Kremer–. I aquesta reacció ens va ensenyar molt de nosaltres mateixos. Portàvem anys preparant una pel·lícula sobre gossos, volíem conèixer-los de prop, respectar la seva naturalesa... ¿I de sobte els odiàvem per fer el que se suposa que fan els gossos?” Després de parlar-ho molt, els directors van decidir que l'escena havia d'aparèixer en el documental. “Arrosseguem tantes narracions, dibuixos animats i clixés sobre gossos que no sabem com reaccionar quan perden el control –continua Kremer–. Però potser no el van perdre, potser som nosaltres els que tenim por de perdre el control sobre ells”.


09-07-2009 - Camí de Santiago - Etapa 5 - Hontanas - Sahagún : Arreplegats BTT\n09-07-2009 - Camí de Santiago - Etapa 5 - Hontanas - Sahagún\nDistància total: 97,60 km\nDistància acumulada: 417,39 km\nTemps: 7h 16 min\nVelocitat mitjana: 15,30 km/h\nDesnivell de pujada acumula 594 m\nPetat!!! Així m'aixeco... no puc no m'aguanto, no se que me passa, però estic molt cansat.\nInicio la rutina de cada dia, i anem al garatge a buscar les bicis... la roda de davant del Manel està desinflada de nou, així que decideix canviar la càmera... li deixo una de les meves, ja que la seva la va perdre a Atapuerca.\nIniciem camí Miguel i Celes, els amics de Sabadell, i nosaltres.\nSortim d'Hontanas i de seguit agafem un camí entre camps de cereals... vaig l'ultim arrastrant-me. Als pocs quilometres agafem una carretera sense gairebé transit... passem per sota l'arc de les runes del convent de San Anton.\nConvent de San Anton\nDe seguit arribem a Castrojeriz, on aprofitem per esmorzar... una torrada i un cafè amb llet. El Manel segueix amb els seus problemes intestinals i decidim separar-nos del Miguel i del Celes donat que la parada per agafar forces s'allarga més del previst.\nEsglésia a Castrojeriz\nDesprés d'una estona en que el Manel fa una llarga visita al Sr. Roca, seguim camí ja per una pista ample i amb bon ferm... de seguit trobem el punt complicat del dia... La Colina de Mostelares, també anomenat Matamulos, una bona xinxeta en mig de la planura... ja de lluny veig al Miguel i al Celes que s'ho prenen amb calma pujant a peu...\nAl fons, Colina de Mostelares, més conegut com a Matamulos\nInicio l'ascens amb estones amb el plat petit, i amb estones a peu... jo no estic be i no vull forçar la màquina... el Manel es fa tota la pujada amb el molinet.\nUn cop a dalt, iniciem el descens, ràpid i ple de peregrins... com no vaig be, no tinc ganes ni de saludar i els aviso amb la campaneta... en un batxe, perdo el bidó... paro a recollir-lo, i me'l dona un peregrí que me fot la bronca per no saludar... i me diu que per això he perdut el bidó... l'agafo, i sorpresa... s'ha trencat el porta bidó i ha caigut amb l'estructura... el col·loco a l'alforja i segueixo camí després de disculpar-me amb el peregrí.\nArribem a Ermita de San Nicolas, a partir d'aquí, entrem a tierra de Campos, on les grans planícies posaran a proba la nostra ment.\nCirculem paral·lels al Canal de Castella, i passem per Itero de la Vega, Boadilla del Camino, on no ens convenc el bar que hi ha per esmorzar, i arribem a Frómista, on passem per sobre el canal, per un passadís realitzat per obrir una vàlvula de comporta... el treballador del canal ens dona permís per passar... els ciclistes normalment baixen fins al pas existent a la carretera. Un cop al poble localitzem un bar una mica separat del camí, on trobem als companys de Sabadell, ells ja estan acabant i nosaltres ens mengem un bocata de truita de patata.\nCirculant paral·lels al Canal de Castella\nDesprés d'una bona estona descansant seguim camí cap a Carrión de los Condes circulant per un caminador paral·lel a la carretera... un calvari, i més tant malament com me trobo!\nPassem per Población de Campos, Revenga de Campos, Villarmentero de Campos, Villalcazar de Sirga, on parem a fer un refresc i reposar una mica a la terraseta d'un bar.\nFinalment arribem a Carrion de los Condes on trobem el mercat al carrer... hi ha botigues de roba, de fruita... En Manel entra en una ferreteria per tal de comprar Superglue 3 i cinta americana. Jo entro en un petit supermercat i compro el menjar.\nDesprés d'una passejada pel bonic poble, sortim per un tram de carretera, inicialement amb molt de transit, després passem a una secundaria quasi deserta... de seguit agafem un camí quasi infinit, totalment recte i sense referencies al horitzó que fan que la duresa mental sigui la seva gran dificultat... Després de més de 13 quilometres pedalant, botant per lo pedregós del ferm, arribem a Calzadilla de la Cueza, on en un petit parc aprofitem per dinar suaument. Com a postre, venia de gust un gelat, i entro al bar que hi ha al cantó a comprar-ne un... trobo als companys de Sabadell que han entrat a dinar, i estan pagant el conte... Descansem junts al parc i comentem la ruta del dia.\nSeguim camí un cop el sol del migdia ha baixat una mica, i tornem a circular per un caminador paral·lel a la carretera, entrant a cada poble, seguint les fletxes del camí. Passem per Lédigos, amb les seves cases fetes d'"adobe" (fang i palla), Terradillos de los Templarios, Moratinos, San Nicolas del Real Camino fins arribar a Sahagún, on busquem l'alberg.\nEn Miguel, el Celes i en Manel... en aquest ordre\nFang, molt de fang i poca pedra als edificis de la zona\nA l'alberg trobem als nois de Granada i fem petar una mica la xerrada... dutxa reparadora i una estona de descans estirat al llit. Una mica més tard, sortim a donar un volt, fer un parell de cerveses, i mirar de comprar una mica de roba d'abric per en Miguel i el Celes, i és que al matí fa fred...\nSopem a un restaurant davant l'alberg on destacaríem l'amabilitat dels cambrers, sobre la qualitat/quantitat del menjar, i anem a dormir després de fer petar una mica la xerrada... són les 10h i tot-hom està dormint... és una gran nau amb moltísima gent... només se sent algú que fa un soroll estranys, però familiar.... és el Manel que està reparant les alforges amb la cinta americana que va comprar!!!