Compromise – El Periscopi\nLlicenciat en Pedagogia. Portaveu del Grup Socialista al Consell de Mallorca. Secretari de Coordinació i Formació de la Federació Socialista de Mallorca\nMiquel Àngel Coll 10/05/2016 10/05/2016\nCert temps enrere llegia un article que explicava el significat de la paraula anglesa compromise. El terme no té traducció possible a cap de les llengües de l’estat espanyol, i significa “mutu acord entre dues o més parts que es comprometen a fer concessions”. És un detall prou rellevant: els britànics han integrat, començant pel seu llenguatge, que hi ha un univers de maneres de satisfer la seva idea primigènia. Donen per fet que no es pot exigir cap esforç a l’altre si un mateix no està disposat a cedir, i que és mitjançant el diàleg que s’assoleixen els bons acords. És clar, sempre que hi hagi voluntat d’arribar-hi.\nEns hem acostumat a sentir parlar del canvi com si fos una utopia, com si la situació natural, invariable, fos que el PP governàs les institucions. En un escenari on el partit governant està infestat de corrupció, on el seu president és acusat pel seu propi tresorer d’haver ficat la mà a la caixa B, que s’absenta dels debats electorals i que és capaç de comparèixer per a donar explicacions sobre els presumptes robatoris de la seva organització davant la premsa a través d’una pantalla de plasma, el canvi seria una realitat en la majoria dels supòsits electorals. En primer lloc, perquè el més probable és que el suport predominant de la ciutadania es dirigeixi a les forces alternatives al partit de govern -com així ha estat a les darreres generals-, i en segon lloc, perquè en la majoria dels casos les forces alternatives tenen la capacitat de pactar un programa de govern que satisfaci l’anhel de canvi.\nEl 2004 és mobilitzà l’electorat progressista quan es constatà que el govern d’Aznar havia mentit en relació a l’autoria dels atemptats de l’11M i per la seva implicació a la guerra d’Irak. Mesos abans ja havia assajat la mentida amb aquella història dels hilillos de plastilina que sortien del Prestige -una vegada més, una història protagonitzada per l’inefable Rajoy, però sense plasma pel mig-. En aquell moment, el PSOE que en els anys següents lideraria noves polítiques com la derogació de la LOCE -l’embrió de la LOMCE-, l’aprovació de la llei de dependència, el matrimoni igualitari o la llei de memòria històrica, va capitalitzar el vot de canvi. És clar, que l’Espanya del 2016 no és la de 2004.\nLa qüestió és el canvi. Tal vegada, tant de repetir que si que es pot, ens han fet creure que és impossible. I no, no ho és. De fet és una realitat a molts dels nostres territoris, on les polítiques han canviat radicalment en un any. O és que al nostre estat de les autonomies, amb competències bàsiques com sanitat, educació i benestar social transferides a les comunitats autònomes, només podem parlar de gir polític quan es produeix al govern de l’estat?\nQue ho demanin als valencians i valencianes, que han menjat PP vint anys seguits -vint anys en els que han arribat a omplir Mestalla de banderes blaves i gavines-, o que ho demanin als extremenys o castellanomanxecs, on quatre anys els han bastat per donar portal als conservadors. O que ens ho demanin a nosaltres, la gent de Balears. O que ho comentin amb els granadins, que han estat capaços de fer un pacte transversal contra la corrupció del PP. Si, exacte, un pacte on hi són Podem i Ciutadans, amb el PSOE.\nLes eleccions del 26 de juny no són una segona volta, extrem no previst al nostre sistema democràtic. Tampoc són una repetició de les mateixes, ja que això induiria a pensar que els polítics de torn fan repetir la votació a la gent perquè no els ha agradat el resultat. Són unes altres eleccions, amb un altre escenari, derivat de l’absència de compromise. Canviarà substancialment l’escenari o no? No ho pot determinar ningú a aquestes altures, però posem per cas que no. Imaginem un escenari on el PP és el més votat, on no li basta el pacte amb Ciutadans per a assegurar-se la majoria necessària per a governar i on l’esquerra tampoc disposi d’aquesta majoria -batalletes per la segona i tercera plaça a part-. Durem la ciutadania a les urnes una altra vegada?\nI, mentrestant, Rajoy cada vespre es fuma un pur a la Moncloa.\nEl cas Casilla\nQuina Europa? (I)


Trump ordena congelar tots els béns de Veneçuela en territori nord-americà - Diari de Girona\nTrump ordena congelar tots els béns de Veneçuela en territori nord-americà\nEl Govern veneçolà titlla el bloqueig de «terrorisme econòmic» Rússia i Cuba donen suport al president Maduro\nddg | 06·08·19 | 23:37\nEl president veneçolà, Nicolás Maduro, en un acte amb la Guàrdia Nacional a Caracas. reuters\nEl president dels EUA, Donald Trump, va ordenar ahir un bloqueig total als actius estatals del Govern de Veneçuela en territori nord-americà, en un nou pas en l'intent de deposar Nicolás Maduro com a mandatari, després d'haver reconegut l'opositor i president de l'assemblea veneçolana Joan Guaidó com a president legítim de Veneçuela. «He determinat que cal bloquejar les propietats del Govern de Veneçuela a la llum de la contínua usurpació del poder per part de l'il·legítim règim de Nicolás Maduro», va assegurar Trump en una carta als líders del Congrés.\nPrecisament, el president de Veneçuela, Nicolás Maduro, demanava als veneçolans dissabte passat que es preparessin per «una batalla» si Trump, portava endavant l'«amenaça il·legal i criminal» d'imposar al seu país «un bloqueig o quarantena».\n«Tots els béns i interessos en béns del Govern de Veneçuela que es troben als Estats Units queden bloquejats i no es poden transferir, pagar, exportar, retirar o negociar amb ells d'una altra manera», va determinar Trump en una ordre executiva que ja ha entrat en vigor.\nLes raons de Trump\nEl president nord-americà va justificar haver pres aquesta decisió «a la llum de la contínua usurpació del poder per part de l'il·legítim règim de Nicolás Maduro i els seus col·laboradors».\nL'assessor per a Seguretat Nacional de la Casa Blanca, John Bolton, va explicar ahir que les sancions busquen, literalment, «ofegar financerament» el president del país, Nicolás Maduro.\n«El moment per al diàleg ha acabat. Ara és el moment de l'acció», va dir Bolton, que va advertir a Rússia que no li brindi més ajuda al president veneçolà. «Maduro està al final de la seva corda». «Estem enviant un senyal als que volen fer negocis amb el règim de Maduro: procedeixin amb extrema precaució», va assenyalar, abans de demanar una acció internacional més dura contra el president del país sud-americà.\nBolton, un dels principals estrategs de Washington sobre Veneçuela, va fer aquestes declaracions durant la seva participació en la Conferència Internacional per la Democràcia a Veneçuela que es desenvolupa a la capital peruana. Allà va explicar als assistents l'abast de la decisió unilateral de Trump, un pas pres amb la intenció de «negar a Maduro l'accés al sistema financer global i per aïllar encara més internacionalment».\nUn líder inconvenient pels EUA\nEl Govern de Nicolás Maduro, per la seva banda, ha titllat el bloqueig com «una nova i greu agressió de terrorisme econòmic». En un comunicat, l'executiu chavista va sostenir que els EUA pretén «formalitzar el criminal bloqueig econòmic, financer i comercial» a través d'aquesta nova ordre executiva. Segons el Govern veneçolà, les diferents mesures que ha aplicat Trump han ocasionat «severes ferides en la societat veneçolana durant els últims anys» i busquen «penjar el poble veneçolà» amb la finalitat de «forçar un canvi de govern inconstitucional» a Veneçuela.\nEl canceller veneçolà, Jorge Arreaza, va anar fins i tot més enllà i va acusar els Estats Units de cercar convertir a Veneçuela en «el territori de la seva guerra geopolítica» contra Rússia i la Xina.\nDe fet el Govern de Rússia va criticar ahir la decisió dels EUA, que va titllar de «terror econòmic». Fonts del Ministeri d'Exteriors rus van indicar que Washington «continua el terror econòmic a la manera d'un cowboy», i alhora ha assenyalat que les sancions nord-americanes «afecten sobretot als sectors més vulnerables de la població».\nEn aquest sentit, Moscou va recalcar que «la culpa del poble d'aquest país és que dona suport a un líder inconvenient per a Washington», i alhora ha demanat a Washington que «renunciï a les sancions il·legítimes i a les restriccions i barreres políticament motivades».\nTambé Cuba es va posar de part de Caracas. Així, el president cubà, Miguel Díaz-Canel, va assegurar que el bloqueig als béns estatals del Govern de Veneçuela als Estats Units és un «robatori» i un «acarnissament brutal» que no s'ha de permetre, i alhora ha reiterat el suport de l'illa al mandatari veneçolà, Nicolás Maduro.\nPer la seva banda, el president de l'Assemblea Nacional de Veneçuela, l'opositor Juan Guaidó, va aplaudir la decisió dels Estats Units i ha advertit que mesures com aquesta demostren que donar suport al chavisme implica «conseqüències».


“Que el món no pari de rodar”, de Colum McCann | La Finestra Digital\n“Que el món no pari de rodar”, de Colum McCann\nNova York, agost de 1974. La ciutat ha quedat paralitzada. Un equilibrista fa grans gambades sobre una corda fluixa col·locada entre les Torres Bessones, acabades d’estrena. Sota seu, s’entrecreuen les vides de diverses persones…\nEn Corrigan, un monjo irlandès d’esquerres que treballa al Bronx amb un grup de prostitutes; la Claire, una vídua de l’Upper East Side commocionada per la mort del seu fill a Vietnam; en Solomon, el marit de la Claire, un jutge cínic que es dedica a fotre delinqüents de pa sucat amb oli en un tribunal dels downtown; Lara, una artista jove que lluita contra l’addicció a les drogues i un matrimoni liquidat; en Fernando, un fotògraf underground de 13 anys que retrata graffiti; la Gloria, sòlida i orgullosa malgrat anys de dificultats; la Tillie, una puta valenta que havia somiat dur una vida millor…\nSituades en un temps de canvis radicals en la política i la societat, aquestes vides col•lisionaran a l’ombra d’un acte temerari i bell i quedaran transformades per sempre. L’amor, la pèrdua, la pertinença, el deure i la lluita… Que el món no pari de rodar celebra l’esperit efervescent d’una època i les petites coses que donen sentit a les nostres vides. Alhora íntima i coral, aquesta és l’obra mestra d’un escriptor magnífic.\nLa narrativa en aquesta novel·la flueix com l’aigua d’un riu, sense res més que la natura que l’envolta i a l’hora el modifica. Aquest llibre m’ha fet pensar molt i recordar que encara que ens situem en mig d’un riu i no ens moguem, l’aigua que ens envolta sembla la mateixa però no ho és.\nLa idea brillant de l’autor és centrar-se en un moment, un instant, viscut o observat per persones diferents mentre ens endinsa en les seves vides, mostrant les llums i ombres en una al•legoria de la vida i la mort.\nÉs una novel·la que deixa empremta, s’hi reconeix un reflex de l’11 de setembre, però com més llegeixes veus que poc afecta en la trama, només serveix de referència per presentar-ho com el succés comú que afecta als diversos personatges, de la mateixa manera que ho fa la Guerra del Vietnam o el president Nixon.\nLa novel·la arriba a ser molt realista i humana, ens mostra allò que quan anem pel carrer evitem mirar però ho fa d’una manera molt humana mostrant un rerefons espiritual amb un llenguatge clar, modest i contundent.\nL’estructura del llibre en si és molt curiosa, ja que ens presenta una història introductòria i quatre llibres amb els seus capítols, sent l’últim d’ells el relacionat directament amb la història de la introducció (el funambulista).\nEls personatges són complexos i a mesura que els coneixem més s’introdueixen en una visió global de conjunt. S’han de ressaltar personatges com en Corrigan, la Jazzlyn o la Tillie de la mateixa manera que els personatges sense nom o la contraposició entre el Bronx i l’Upside Park.\nEn aquest punt m’agradaria citar un fragment que em va deixar sense alè: “…- Fragments de por flotant per l’aire -… Passeges i no la veus, no la perceps, però hi és i cau, ho cobreix tot. La respires. La toques. Te la beus. Te la menges. Però és tan delicada que no es percep. Però et cobreix. N’hi ha per tot arreu. El que vull dir és que tenim por……… Però no ens podem aturar. Hem de tirar endavant. ”. Realment crec que aquesta idea és la base de la novel·la i del seu títol.\nUn bon llibre per regalar per Sant Jordi o qualsevol dia de l’any.\nPàgines: 464 Pàgs\nColum McCann va néixer a Dublín en 1965. Les seves obres li han valgut nombrosos guardons internacionals, entre ells el premio Rooney, l’Ireland Fund of Monaco Princesa Grace Memorial Award, un premi Pushcart i el de la revista Esquire a l'escriptor de l'any en 2003. En 2005 va ser nominat a un Oscar a millor curt cinematogràfic. Recentment ha estat inclòs en el Hennessy Hall of Fame de Dublín. Les seves obres s'han traduït a vint-i-sis idiomes. Ha viatjat molt i resideix a Nova York, amb la seva esposa i fills.\nEntre les seves obres cal remarcar: “Fishing in the Sloe-Black River” (1998), “The Side of Brightness” (1998), “Everything in this Country Must” (2001), “Dancer” (2003), “My Discovery of America” (2005), “Zoli” (2006), “Let the Great World Spin” (2009), “Fish Anthology” (2009) com editor i “MoonFire: The Epic Journey of Apollo 11”(2010) escrit per Norman Mailer, amb la col·laboració de McCann.\nColum McCannla Magrana


Fòrum en línia: Tu otra cocina, el resultat de cuinar els somnis – B the travel brand\nFòrum en línia: Tu otra cocina, el resultat de cuinar els somnis\nAvui et portem un projecte gastro-innovador que et deixarà amb la boca oberta. Originalitat, frescor, diversió i qualitat són les paraules clau que millor defineixen a aquesta parella de professionals dels fogons formada per Diego Blanco i Jorge Estepa, responsables de Tu Otra Cocina. TOC Grupo Gastro-innovador és la consecució d'un somni, la massa mare de la qual surt tot. Joventut, força, paciència i passió, valors que estan en sintonia en cadascuna de les activitats que duen a terme. L'art en totes les seves disciplines i la provocació estan en el seu ADN conformant un ens viu des del qual no deixaran de sorgir idees.\nEn aquesta xerrada ens parlaran de les conseqüències que ha ocasionat en la seva activitat, i concretament a la seva empresa, la Covid 19. Els canvis que han emprès en la seva manera de dur a terme els esdeveniments, les mesures i els protocols adoptats.\nTambé parlaran sobre el pas endavant que han donat al llançar la seva nova marca “Proboca Culture” i del que aportaran amb això al món dels esdeveniments.\nFinalment, donaran a conèixer el seu concepte gastronòmic "Pret a porter", un servei a tota la Península perquè tot el que vulgui pugui gaudir de la seva gastronomia.\nApuntarme a este evento: Fòrum en línia: Tu otra cocina, el resultat de cuinar els somnis


Geoingeniería: modificar el clima a voluntat | Consumer\nGeoingeniería: modificar el clima a voluntat\nProposen diverses tecnologies per lluitar contra el canvi climàtic o els desastres naturals, encara que podria ser molt arriscat\nPer Alex Fernández Muerza 24 de agost de 2009\nFertilitzar els oceans amb ferro, bombar sofre en l’estratosfera, instal·lar miralls gegants entre la Terra i el Sol, crear núvols amb sal marina, fabricar arbres artificials… Són algunes de les propostes de la “Geoingeniería”, un grup de tecnologies per actuar a gran escala sobre el clima i els fenòmens atmosfèrics. L’escalfament global o els desastres naturals podrien controlar-se a voluntat, segons els seus defensors. No obstant això, diversos experts dubten de la viabilitat d’aquests sistemes i subratllen les possibles conseqüències negatives que podria comportar el seu ús.\nBill Gates no s’ha creuat de braços després de la seva marxa de Microsoft. Treballa en projectes humanitaris en la fundació creada al costat de la seva dona i té temps per dissenyar un sistema que pretén mitigar, o fins i tot detenir, als huracans. La idea consistiria a utilitzar grans flotes de bucs que barrejarien l’aigua calenta de la superfície dels oceans amb el líquid més fred de les profunditats.\nFa uns anys, proposades com la de Bill Gates eren part de la ciència marginal. Avui dia, reunides sota la denominada Geoingeniería, cobren un interès cada vegada major. Els seus defensors creuen en la màxima que defensa grans solucions per a grans problemes. Els huracans o l’escalfament global són reptes enormes. El punt d’inflexió es va produir en 2006, després d’un assaig de Paul J. Crutzen, premi Nobel per les seves recerques sobre la incidència de l’ozó en l’atmosfera.\nBill Gates ha proposat un sistema per mitigar, o fins i tot detenir, als huracans\nA més del creador de Microsoft, altres noms propis reconeguts han deixat patenti el seu interès per la Geoingeniería. El físic i assessor científic del Govern d’EUA, John Holdren, o Bjorn Lomborg, autor de l’ecologista “escèptic”, han declarat que podria ser una mesura per considerar en la detenció de l’augment de les temperatures.\nAlguns mètodes ja han estat portats a la pràctica. Fa dos anys, un experiment indo-alemany, denominat projecte Lohafex, va dipositar diverses tones de ferro en l’Atlántico Sud. La idea era alimentar el plàncton del fons marí perquè absorbís diòxid de carboni (CO2) de l’atmosfera. Després de la seva mort, aquest plàncton reposaria sota el mar i atraparia el CO2. De forma similar, altres investigadors proposen incrementar la capacitat dels oceans d’absorbir CO2 mitjançant la disseminació de carbonat càlcic (materials calizos) o fins i tot gràcies a la capacitat de les meduses per atrapar el CO2.\nImagen: WikimediaUna altra possibilitat ja provada, aquesta vegada sense intervenció humana, és la injecció de partícules en suspensió a la part alta de l’atmosfera per refredar el planeta. En 1991, l’erupció del volcà Pinatubo va llançar 15.000 tones de diòxid de sofre a l’estratosfera. Després de propagar-se per tot el món, va formar un núvol de partícules durant 15 mesos que va reflectir una proporció significativa de rajos solars. La temperatura global va descendir mig grau centígrad.\nAlguns científics creuen que aquest fenomen podria imitar-se de diverses maneres. James Lovelock, famós per la seva teoria Gaia, suggereix omplir amb sofre els dipòsits de combustible dels avions comercials perquè ho expulsin durant el seu vol. Uns altres sostenen que el llançament de coets de sofre a l’estratosfera seria més eficaç.\nCrítiques a la Geoingeniería\nLa Societat Americana de Meteorologia (AMS en les seves sigles en anglès) ha afirmat en un comunicat que la Geoingeniería podria contribuir a frenar el canvi climàtic. No obstant això, subratlla que ha de considerar-se amb cautela, ja que manipular el sistema atmosfèric podria implicar conseqüències adverses i imprevisibles. Els responsables de l’AMS reclamen més recerques per conèixer els beneficis i els riscos d’aquests sistemes.\nManipular el sistema atmosfèric podria implicar conseqüències adverses i imprevisibles\nAltres experts s’han mostrat més poc inclinats a algunes de les propostes de Geoingeniería. La idea de fertilitzar el mar podria portar conseqüències molt negatives per als oceans. Ricardo Aguilar, de l’organització Oceana, assenyala que afectaria encara més al precari equilibri dels ecosistemes. Recorda que el mar és més complex del que sembla, com va quedar en evidència després del fracàs del projecte Lohafex. Malgrat això, i d’infringir la Convenció de Nacions Unides sobre Diversitat Biològica, la moratòria de la qual prohibeix la fertilització oceànica, els seus responsables asseguren que ho tornaran a intentar.\nLa idea de reflectir part de la llum amb aerosols troba també diversos inconvenients. El Grup ETC, una ONG canadenca que analitza la Geoingeniería des de 2006, adverteix que aquestes partícules contaminarien l’atmosfera i que, una vegada engegat el procés, ja no es podria detenir. Les conseqüències podrien ser molt greus, segons aquesta organització i altres científics anti-geoingeniería: la desaparició de la capa d’ozó, l’augment de la sequera, la disminució de les collites, l’acidificació dels oceans o diversos danys a la salut humana. Altres experts assenyalen que en rebre menys radiació, la producció d’energia solar descendiria.\nImagen: WikimediaEls defensors d’aquests sistemes asseguren que aquests problemes es podrien evitar. Les partícules es dispersarien per sobre de la capa d’ozó o en zones puntuals, com les regions polars, l’escalfament de les quals és més pronunciat.\nEl cost d’aquests sistemes també juga en contra seva, segons els crítics. En realitat, ningú sap al detall quant valdria portar-los a la pràctica. Mentre alguns experts asseguren que serien més barats que les actuals mesures de reducció del CO2, uns altres sostenen que les despeses serien tan elevats que no podrien realitzar-se.\nLes conseqüències ètiques s’assenyalen com a riscos afegits. La complexitat i elevat cost de les tecnologies de Geoingeniería deixaria en mans d’uns pocs països la capacitat d’alterar el clima i els fenòmens atmosfèrics. Els experts recorden que són sistemes interconnectats i globals, de manera que un possible benefici en una zona del planeta podria ser perjudicial en una altra. Si EUA decidís reduir les pluges en els seus dominis, podria generar fortes sequeres a Àsia. Per això, les decisions haurien d’aprovar-se per tots els països del món, alguna cosa impensable ara com ara.\nEls experts contraris a la Geoingeniería destaquen també que podrien donar la falsa sensació d’haver resolt el problema del canvi climàtic. Els responsables governamentals eliminarien els incentius per frenar les emissions de gasos d’efecte hivernacle i la dependència cap als combustibles fòssils podria allargar-se. Les energies renovables sortirien també perjudicades. Una vegada passat el temps, les condicions que provoquen el canvi climàtic s’haurien accentuat, maquilladas per aquestes tecnologies.\nPropostes de baixa tecnologia i de ciència ficció\nLa Geoingeniería pot consistir en solucions “de baixa tecnologia”, com l’augment de la població d’arbres o el polèmic ús extensiu del biocarbón. En altres casos, les propostes semblen més properes a la ciència ficció:\nEstacionament en òrbita de miralls entre la Terra i elSol : en reflectir un percentatge de la radiació solar, la temperatura global descendiria. Els seus detractors assenyalen un cost econòmic exagerat i que no alleujaria problemes amb l’acidificació dels oceans.\nVaixells “crea-núvols”: els bucs llançarien diminutes partícules d’aigua salada a l’aire. Els núvols que es formarien reflectirien la llum solar. Un grup de científics nord-americans i britànics afirma haver començat a recaptar fons per als primers assajos d’aquesta idea, amb l’objectiu d’engegar 1.900 bucs amb energia eòlica en 25 anys. Entre els seus inconvenients, a més de l’elevat cost, destaca que es desconeixen les conseqüències sobre els fenòmens atmosfèrics.\nArbres artificials: diversos artefactes tecnològics absorbirien el CO2 de l’atmosfera, encara que encara es troben en fase d’experimentació.\nclima geoingeniería-ca océanos-ca tecnologies\nAixí és com les lents de contacte destrueixen el medi ambient\nCentrals solars de torre


Doble concentració aquest dimecres a Igualada amb motiu de l’operació de la Guàrdia Civil contra empresaris independentistes. A les set de la tarda, la protesta s’ha fet a la plaça de l’Ajuntament d’Igualada, amb centenars de persones. Entre elles, els vicepresidents d’Òmnium, Marcel Mauri i Marina Llansana, que es dona el cas que és la parella d’un dels detinguts, Oriol Soler.\nDurant la concentració, Llansana ha agraït el suport rebut durant tot el dia i ha qualificat l’escorcoll de “vergonyós”. “L’Oriol està acusat d’un delicte que és impossible que hagi fet. No pot haver fet malversació de fons públics perquè mai a la vida ha tingut cap càrrec públic, mai ha estat en cap partit polític. És un empresari coherent i convençut i l’han detingut per les seves idees independentistes”, ha denunciat.\nDe la seva banda, Marcel Mauri ha lamentat que, a l’estat espanyol, ser independentista comporta acabar a la presó. “Avui ho hem tornat a comprovar”, ha afegit. Mauri ha denunciat que els poders de l’Estat es dediquen sistemàticament a inventar proves falses. “El que volen és dir-nos que l’independentisme i els demòcrates no hi tenim lloc”, ha dit.\nLa Guàrdia Civil va dur a terme aquest dimecres un operatiu contra empresaris propers als procés independentista. En total, ha fet 31 registres i 21 detencions en l’operació que ha anomenat ‘Volhov’. Els investiga per prevaricació, malversació i blanqueig per desviar presumptament subvencions públiques.\nArticle anteriorS’estabilitza la xifra d’ingressats per Covid-19 a Igualada\nPròxim articleFunerària Anoia incorpora la possibilitat de seguir en “streaming” les cerimònies de comiat