Rull: «A Jordi Ballart, li poso un 5, i sóc generós» | La torre del Palau\nper Joan Manel Oller, 19 d'abril de 2013 a les 13:35 |\nJosep Rull ja és el número 2 de Convergència Democràtica de Catalunya i un dels homes forts de l'entorn del president Artur Mas. El parlamentari terrassenc s'ha convertit temporalment en el secretari general del partit per la delegació de responsabilitats feta per Oriol Pujol després de rebre la interlocutòria que el cita a declarar com a imputat en el conegut com a cas de les ITV.\nJordi Ballart, alcalde de Terrassa, porta ja gairebé 100 dies en el càrrec. Li han donat el temps de gràcia perquè se situï, com acostuma a passar en aquests casos?\nSí. La seva gestió és continuista. Tot i que hi ha gestos interessants i un major grau de compromís i d'aparició mediàtica.\nI els canvis que observa respecte a l'etapa anterior de Pere Navarro?\nPocs. Les bases són les mateixes. Hi ha un problema de manca de model. És antic. I el PSC de Terrassa no l'ha reorientat ni amb Pere Navarro ni amb Jordi Ballart.\nSempre s'han queixat des de CiU del pes dels tècnics en el dia a dia del Consistori. Creu que Ballart ha fet un tomb?\nEn el govern de Terrassa és evident que l'estructura tècnica té més pes que la política. I ens fem una pregunta retòrica: és bo o és dolent per a Terrassa? No ho sabem. La part política és excessivament prima. Quan hi ha bonança econòmica no passa res i té sentit. Quan estem immersos en una crisi arriba l'hora de la política. I ho trobem a faltar. Falta capacitat de lideratge.\nLideratge de l'alcalde?\nEvidentment, de falta de lideratge de Ballart. Sí que és veritat que apareix a tot arreu. Els 100 primers dies han estat de promoció personal. En aquest sentit els ha aprofitat bé. Però amb això no ens en sortirem, dels problemes. Han estat 100 dies perduts a Terrassa des del punt de vista d'articular mesures de fons. Entre el discurs de la presa de possessió, que va generar expectatives, i el dia a dia hi ha un gran decalatge.\nLi posa una nota, a Jordi Ballart?\nLi posaria un 5, i crec que sóc molt generós.\nPot justificar l'aprovat pelat?\nLa voluntat de ser-hi, hi és. Ara, per fer què? El 5 d'actitud i el suspens d'aptitud.\nPer on va l'equip de govern i per on hauria d'anar segons el seu parer?\nEl que s'ha de veure és tot el que fa referència a la promoció econòmica i a la capacitat de l'Ajuntament de generar riquesa i posicionar la ciutat.\nPot concretar si us plau?\nEl Consell de Comerç no es reuneix i en el Pla Estratègic de Comerç el més calent és a l'aigüera. I és una prioritat essencial.\nI què es planteja des de CiU?\nIdentificar els punts estratègics, i a partir d'aquí actuar-hi. Perquè ja hem perdut un any en tot el que fa referència a la rambla d'Ègara. En el centre sort en tenim de Terrassacentre. L'Ajuntament té poca capacitat d'acompanyament. A llocs com Francesc Macià i el parc de la Llar el Consistori ha tingut una actitud molt passiva. El parc de la Llar és l'Ikea de Terrassa. Hem fet un pas enrere. Amb Carme Labòria semblava que tot començava a rutllar, i ara amb Amadeu Aguado s'ha de tornar a començar de zero. La segona part és la capacitat de posar en valor l'oferta industrial de Terrassa, més enllà d'un titular d'anem a vendre la ciutat a l'exterior. Falten actuacions concretes.\nI què en pensa, de la dissolució de Fira de Terrassa?\nLa notícia és d'extraordinària gravetat. Terrassa s'ha quedat sense el que hauria de ser el gran aparador dels potencials i actius per crear activitat econòmica. I, a diferència d'altres municipis, no som capaços de posar en valor el sòl. També hem desaprofitat el potencial logístic. Continuem tenint una posició nodal no desenvolupada. Amb tots aquests elements que tenim encara ens costa tirar endavant. I cal afegir-hi la poca agilització dels tràmits administratius. La finestra única potser tirarà endavant, però ja s'ha perdut un any. L'Ajuntament és massa ineficient. Hi ha manca de visió estratègica en els sectors productius.\nTé la impressió que Terrassa és cada cop menys capital?\nPerdem capitalitat i centralitat. A Terrassa es tanca un hotel i la Fira al centre de Terrassa i, en paral.lel, a Sabadell s'obre l'Ikea, malgrat que té una situació delicada des del punt de vista polític. Sabadell guanya capitalitat i Terrassa en perd, tot i tenir més actius. El problema és de definició del model de ciutat.\nI és culpa del PSC?\nMés aviat de l'equip de govern. Els actius, els tenim. Terrassa està millor posicionada que Sabadell, Badalona o l'Hospitalet. És la ciutat amb més actius de l'arc metropolità. El que no hi ha és un lideratge polític. Tenim un vehicle amb molts cavalls però sense el motor que li pertoca.\nHo atribueix a l'alcalde?\nNo. Ell ha heretat un equip. I es nota molt. I ha rebut uns valors que avui no serveixen. Quan plantegem que Terrassa ha de ser capital no parlem només de sentimentalisme. Parlem d'una capacitat real de crear riquesa. La prioritat del govern municipal hauria de ser generar llocs de treball. Foment és el mateix que el concebut durant la crisi dels 90.\nEs té por d'una revolta social per culpa de l'atur?\nEns amoïna a nivell local i nacional. El coixí dels Serveis Socials és essencial, i és la part que ens fa patir més. És veritat que a Terrassa es fan esforços significatius tot i que no s'han desenvolupat ni el Pla d'Inserció Local ni el Pla de Ciutadania. Eren ben concebuts i liderats, en la legislatura anterior, per Isaac Albert, d'ERC.\nDes de l'esquerra terrassenca s'acusa la Generalitat de retallar els Serveis Socials?\nAquestes eines ja hi eren, en immigració i en polítiques de xoc. És veritat que la Generalitat té dificultats de finançament i això repercuteix en els ajuntaments. Però hi ha elements que s'han oblidat. No és només tenir recursos sinó la manera com s'orienten. Insistim que hi ha tendència a fer-ho amb fórmules antigues, quan des de l'Ajuntament s'havien d'esforçar per posar-se al dia.\nCom s'aconsegueix posar fre a la revolta social?\nS'ha de prevenir, veure els focus on hi ha més tensió. Invertir i generar oportunitats. I tenim molt recorregut. Terrassa té recursos per no estar a la cua dels municipis vallesans en atur. S'han de facilitar les coses als emprenedors. I l'Ajuntament ajuda poc.\nI com es relaciona això amb el procés sobiranista?\nAquí és on tenim les principals discrepàncies amb els socialistes. Terrassa i Catalunya pateixen la crisi, malgrat que creen prou riquesa per no haver de patir tant. El nivell de descapitalització és increïble. Cada dia 45 milions d'euros marxen i no tornen. No és honest parlar de crisi a Terrassa i a Catalunya ignorant l'element nacional i l'espoli fiscal sagnant. Hi ha d'haver mesures locals i una gran sacsejada al país. Hem de guanyar la sobirania i la llibertat per fer front a la crisi econòmica.\nPotser l'incivisme és una mostra del procés incipient de revolta social?\nEl problema de les pintades, a Terrassa, és més accentuat que a d'altres indrets. A altres municipis es respecta més el mobiliari urbà. No hi ha raó per tenir un nivell de degradació superior a la mitjana. Jordi Ballart havia prioritzat la neteja viària i la lluita contra l'incivisme a espais emblemàtics. Hi ha laxitud a l'hora de combatre l'incivisme.\nContinua pensant que vivim en una ciutat especialment bruta?\nDepèn dels entorns, sí.\nPer a CiU, què vol dir bruta?\nVol dir pintades, que no és un tema menor. Al Centre i als barris amb eixos comercials hi ha un problema de degradació de les façanes i una sensació de deixadesa. Hi ha manca de neteja viària, perquè en un moment determinat es renuncia a l'aigua a pressió. Ens refiem massa de la climatologia. Si plou els carrers de Terrassa estan relativament nets i si no ho fa... Hi ha lixiviats, brutícia, pixarades de gos. També hi ha un sistema de contenidors obsolet. I un element afegit, el poc control de l'Ajuntament, i això fa que els ciutadans es relaxin. Un lloc impecable tendeix a generar actituds impecables. No és veritat que en una ciutat gran hagi de passar sempre el que passa a Terrassa.\nPerò s'hauria d'invertir més?\nS'hauria d'invertir millor en determinat material. La neteja sempre ha estat una de les prioritats de CiU a la ciutat. I cal més seguretat per guanyar la batalla als grafits. En un municipi català vaig veure serveis de neteja treient les burilles del carrer. És fregar l'excel·lència.\nL'Ajuntament proposa eliminar fonts ornamentals per estalviar.\nDe vegades, el pretesament més barat no ho és tant. No pots prendre una decisió d'aquesta magnitud mentre no sàpigues què fer en el mentrestant. I poso l'exemple de la font de la plaça de Catalunya. Cal garantir que l'impacte visual no serà negatiu i garantir uns estàndards de seguretat. Si s'hagués fer des d'un principi amb circuits tancats i més eficients ara no tindríem un problema.\nPerò s'han d'eliminar?\nDepèn dels llocs. Algunes són perfectament prescindibles. I en alguns llocs són emblemàtiques.\nUna de les polèmiques de les darreres setmanes i mesos ha estat el de l'ampliació de la mesquita de la plaça de Catalunya. S'ha d'ampliar, no ha de créixer més?\nPrimer s'ha de complir la normativa. S'ha de garantir la seguretat dels que van a la mesquita i dels veïns. A Terrassa fan falta centres de culte més petits, i seria bo que se situessin en espais industrials, amb fàcil accés, amb aparcament, amb transport públic proper... Com ha fet una important església evangèlica. També es podria fer dins del nucli urbà, però no veig els espais. Tenim dubtes sobre la legalitat de l'ampliació. El veïnat té la impressió que hi ha més demanda que capacitat del local. Per tant, genera una reacció negativa. L'ampliació pot ser la solució o agreujar el problema.\nLa nova Fundació Antiga Caixa Terrassa encara no té patronat perquè la Generalitat estudia si s'aposta per la continuïtat o per la renovació.\nCrec que hauríem d'anar a buscar un model mixt. S'ha de veure quines són les entitats de Terrassa que poden mantenir una certa continuïtat però fent recaure molt més el pes en la renovació. El que no pot ser és mantenir l'estatus quo. Hem d'obrir Caixa Terrassa a d'altres entorns i sectors que han anat agafant força en els darrers anys. I no em vull mullar ara mateix.\nDe determinades entitats vinculades a la cultura i al tercer sector amb molta capacitat d'innovar i de fer coses.\nUn 70 per cent de renovació i un 30 per cent d'entitats històriques. S'ha d'aprofitar el nou marc legal per canviar les coses, tot i que és veritat que l'Obra Social no ha anat malament. Aprofitem les noves normes de joc per treure'n el màxim rendiment per a la ciutat, que té avui nous lideratges.\nLa Cecot hi ha de ser?\nHi ha de ser.\nCom a secretari general de CDC té més feina i menys temps per a Terrassa?\nLa pregunta. En un primer moment hauré d'estar més present en tasques nacionals. Miraré de ser molt disciplinat per dedicar unes hores determinades a la ciutat de Terrassa. Blindaré els caps de setmana i mantindré un parell de dies. I delegaré en l'equip local, que té capacitat contrastada.\nLa situació d'interinitat de Barcelona serà temporal. Em mig any, o un com a molt, estarà tot resolt i tornaré a les meves responsabilitats. No tinc ara una dedicació permanent. Que s'exonerés Oriol Pujol seria una bona notícia per a CiU i el procés sobiranista. Ens agradaria creure que la sentència serà absolutòria.\nSocietat, hotels, Jordi Ballart, CiU, Oriol Pujol, mesquita, PSC, Pere Navarro, Terrassa, Fira de Terrassa, Ikea, Rambla, Josep Rull\nPallerols, Palau, Pujol, pare de Mas, Ortega...\nPer Carles el 22 d'abril de 2013 a les 20:49\nJo a Mas i al govert de les retallades els hi posso un "3%".\nPer Anònim el 20 d'abril de 2013 a les 18:39\nRull, qui es Rull?\nPer pol el 20 d'abril de 2013 a les 00:57\nDesprés del tripartit crèiem que ningú ho podia superar fins que va aparèixer ciu, possiblement el pitjor govern regional de qualsevol país desenvolupat\nPer ITV el 19 d'abril de 2013 a les 16:35\nProfe, cal que passi al setembre? Augmentaré un 3% el meu rendiment\nI la teva nota ?\nPer Paljus el 19 d'abril de 2013 a les 15:06\nFa massa temps que t'arrossegues per la política. La teva màxima aspiració no és servir la ciutat on vas néixer, sinó sortir a totes i cacascuna de les fotos. La nota que et poso a tu està per dessota del suspens. Sempre ho pintes tot NEGATIU. El millor que pots fer és deixar pas a les noves generacions.


Les Pungoles opina i viu: Butlletí de l’EUC de les Pungoles 2018: Obres??\nPel que sembla, la data de la que havia de ser la darrera Assemblea General, no podrà fer-se per un problema contractual amb Aigües de Catalunya. Uns 40.000 eur de penalització tenen la culpa d’ aquest ajornament.\nAviat farà un any de la dissolució de l’ EUC i l’ assumpció dels serveis de manteniment per l’ajuntament, i sembla ser que el Secretari seguirà al seu lloc com fins ara. Unes despeses difícils de entendre, si l’ EUC ja no s’ocupa de res. Un cop més la recepció queda en suspens, no tenim el Projecte de la Diputació respecte a les obres, ni podem fer front als 40.000 euros de penalització per la resolució anticipada del contracte.\nDe totes maneres, us podem avançar que el Projecte d’ urbanització estarà llest aviat, així ens ho va confirmar el regidor d’ ERC en una conversa informal mantinguda fa unes setmanes. Altra cosa, és que nos serà gaire diferent al que ja teníem i que pujava uns 5.500.000 eur. Esperarem esdeveniments.


FRANCESCA MOLL MARQUÈS I “LLIBRES MALLORCA”\n5 de febrer de 2018 EL PAÍS I ELS PAÏSOS, NOMS I EMPREMTES 0 comentaris\nDivendres passat, dia 2, moria a Palma Francesca Moll i Marquès, cofundadora de l’Obra Cultural Balear i llibretera. L’atzar va voler que moris el mateix dia que feia 70 anys que son pare, Francesc de B. Moll, comprà “Llibres Mallorca”. Així ho conta a “Els altres quaranta anys” (Palma, Editorial Moll, 1975):\n“Devers l’any 1942 s’havia establert, a la primera casa del carrer del Call, una llibreria inicialment modesta, però què, ben duita pel seu propietari Sebastià Busquets, anava prenent força. Es dedicava al llibre nou i al llibre d’ocasió i en poc temps s’havia convertit en un centre on els lletraferits es feien trobadissos i se sentien dins un ambient més pròpiament bibliofílic que a les altres llibreries de Ciutat.\nLa petita empresa prosperava; En Busquets demostrava tenir gran capacitat per al negoci llibrenc, i duia camí de fer-s’hi amunt. Però també tenia una altra qualitat que li era un entrebanc: era un artista, engrescat amb la pintura i pel seu gust hauria passat tots els dies de l’any pintant paisatges i marines, sobretot les delicioses raconades de Cala Santanyí. Els dies de festa els dedicava íntegrament a pintar; els dies feiners li eren llargs i enutjosos perquè els havia de passar dins la llibreria, que era la seva font normal d’ingressos. Arribà a posar-se tan nerviós de no poder-se dedicar de ple a la pintura, que va decidir vendre la llibreria per tenir més llibertat de cap a cap d’any.\nQuan em va parlar d’aquest projecte, vaig procurar -i altres amics també ho procuraren- treure-l’hi del cap. Ho trobàvem una imprudència. Ell es guanyava bé la vida amb la llibreria, i no es veia clar que se la pugués guanyar amb la pintura. Però no ens volgué escoltar, i començàrem a veure gent que anava a la llibreria en cerca de condicions per a comprar-la. Ja que la cosa era inevitable, vaig deixar de fer-li el contrari i li vaig dir: -Si tan decidit estau a vendre, jo som comprador, si ens avenim del preu.\nEns entenguérem, férem un contracte a base de pagar en alguns terminis, i la propietat de l’establiment “Llibres Mallorca” passà a nom de la meva dona. El 2 de febrer de 1948 ens estrenàvem com a llibreters.\nEls primers mesos Na Francisca Marquès dugué personalment el negoci; però aquell mateix any la nostra filla Francisca, acabat el sisè curs de batxillerat, es manifestà poc disposta a continuar estudiant, i pensàrem que podria tenir la seva manera de viure fent de llibretera. Després d’una temporada de treballar-hi les dues Francisques juntes, la mare es retirà –perquè el temps li mancava per al maneig de la casa familiar- i la filla començà a dur tota sola el govern de l’establiment, que més endavant passaria a esser de la seva propietat.”


Rupit, el Salt de Sallent, St Joan Fàbregues i els Cingles de la Vall del Ter.\nVolver a la Programación Rupit i el Salt de Sallent | 07.04.2018\nEl Collsacabra - Els Cingles de la Vall del Ter\nExcursió recomanada per a caminadors principiants\nUna excursió per terres osonenques, al bell mig de les muntanyes del Collsacabra. Passejarem pel pintoresc poble de Rupit, un veritable entramat de carrers medievals on destaquen l’església de St Miquel, el carrer del Fossar, interessants edificis dels segles XVI i XVII i el seu famós Pont Penjat. Caminarem fins a l’ ermita romànica de Sant Joan de Fàbregues. I si la pluviositat ha estat favorable durant els mesos previs, també contemplarem l’espectacular Salt de Sallent, una caiguda d’aigua que salva la vertical cinglera que uneix l’altiplà del Collsacabra amb la Vall del Ter.\nItinerari: Rupit (840m) – St Joan Fàbregues (830m) – Salt Sallent (730m) – Tornada.\nDesnivells acumulats: +245 m (pujada) / -245 m (baixada).\nDurada total (sense comptar aturades i depenent ritme grup): 2h 45min aprox.\nTipus camí: asfalt, pista terra, carrer empedrat i sender amb trams pedregosos i probablement humits.\nRoba impermeable/abric (anorac o tallavent, folre polar, buff i guants).\nBastons de tresc (no obligatoris / s’ aconsella l’ús de protector puntes per asfalt/ciment i rosseta estreta per als camins pedregosos).


El Món | I ara, funàmbuls, ignoreu el TC\n"I sí, és cert que la gravetat ens empeny cap al terra i ens vol fer caure, però els catalans ja fa dos anys que hem après a volar"\nAl Parlament, la perplexitat i l'embriaguesa inicial per allò tan repetit de “fer història” han derivat en una mena de nàusea: la por dels que creuen que s'arrisquen més que el del costat, el temor a la traïció de l'altre, el dubte d'assumir que potser els teus no estaran a l'alçada de l'electorat que representen, l'ambició i els nervis infinits. Com el funàmbul que transita pel cable a quatre-cents metres d'alçada, encara ha de fer l'equilibri final aixecant una cama i pensa que Philippe Petit era un aficionat quan desafiava les lleis de la física entre les Torres Bessones fa quaranta anys.\nI sí, és cert que la gravetat ens empeny cap al terra i ens vol fer caure, però els catalans ja fa dos anys que hem après a volar. No hi haurà aplaudiments fins que algú arribi fins al final del cable. El 1974, Petit va travessar vuit cops la distància entre les torres de Manhattan i encara va tenir esma de guarnir l'actuació amb una simpàtica reverència. Una preparació a consciència, quaranta-cinc minuts sobre la corda i la glòria mundial. Ja s'entén: els que rellisquin o tinguin por d'ensopegar hauran de deixar pas perquè ho intenti algú altre. Si no, a última hora serà l'ANC qui haurà d'aprendre a caminar a cinc-cents metres d'alçada. Serà aquell “més difícil, encara” de les exigències de l'espectacle: si no ho fan els polítics, ho haurà de fer el poder popular. Pareu l'orella. No sentiu, equilibristes, el que us criden des de baix? La llibertat és una jornada electoral.


Parlant de Congrés-Indians ...: Els equipaments del Canòdrom comencen a caminar\nTal i com us he anat informant en passats posts, fa unes setmanes la taula de treball del Canòdrom va fer una proposta definitiva dels equipaments que hauran de ser construïts per dotar de serveis el barri de Congrés-Indians. En aquest moment, tant les pistes de tennis com el Canòdrom són ja propietat de la Ciutat, i és el moment de començar a fer plans.\nCom ja sabeu, les pistes de tennis estan qualificades com a zona verda, mentre que la plaça del Canòdrom i el mateix edifici són zona d'equipaments. Paral·lelament, la masia de Can Ros i els seus jardíns són protegits. A més, a l'altra banda de Concepción Arenal (on ara hi ha un aparcament) hi ha un solar qualificat com a equipament privat (i és de propietat privada). Podeu veure les qualificacions actuals en el croquis que us adjunto (en blau equipament, en verd zona verda).\nPer fer els equipaments del Canòdrom cal intercanviar una part de la zona verda per una d'equipaments, tal i com es veu en el segon croquis. Això s'ha de fer amb una Modificació del Plà General Metropolità (PGM), que ara es posa en marxa i que tindrà un temps de tramitació d'aproximadament un any. Els rectangles blaus són reserves d'espai per als equipaments, que quan es planifiquin definitivament no tindran perquè coincidir amb els dibuixats. De fet, en el seu moment s'haurà de fer un pla especial per regular els volums i les localitzacions definitives.\nEls equipaments a construir han de ser una residència pública de gent gran amb centre de dia, un aparcament soterrat, un centre cívic, una escola bressol municipal, un casal de gent gran i una residència per a orfes discapacitats psíquics. El poliesportiu de tres pistes s'ha traslladat a la parcel·la de color groc, l'equipament privat. En aquesta parcel·la s'hi construirà una residència de gent gran privada més el poliesportiu municipal (a la planta baixa). Per fer això cal un pla especial que es tramitarà de manera sincronitzada amb la modificació del PGM.\nPublicat per Enric Fernández-Velilla a 23:11\nEtiquetes de comentaris: Ajuntament, Canòdrom


Claraboia CARBEST 40 X 40 cm, amb bloqueig nocturn - Micasaconruedas.com\n105,88 € IVA inclòs\nEt presentem la Claraboia CARBEST, tintada fosca per protegir-te dels raigs UV i amb un pany de bloqueig nocturn, que et donarà un plus de seguretat quan estiguis fent nit amb el teu autocaravana, caravana o camper, protegint-dels malfactors que intentin accedir al teu vehicle a aquestes hores o quan estigueu absents.\nMESURA, 40 X 40 cm.\nPer gruix de sostre de 25-50 mm.\nAmb estor prisat de tancament magnètic, enfosquidor i protector contra mosquits.\nDos suports per a una obertura segura i uniforme.\nObertura màxima de finestra 70º.\nAmb marc interior, sense ventilació forçada.\nAlçada: 9 cm. aprox.\nPes: 2.5 Kg. Aprox.\nA punt per instal·lar!, s'enganxa a el sostre de el vehicle i es cargola per dins.\nSolicita el producto Claraboia CARBEST 40 X 40 cm, amb bloqueig nocturn


El paisatge és colpidor, la carretera serpenteja cap a l’infinit entre blancs i taronges de la posta de sol, fa estona que no ens creuem cap cotxe, de fet, portem més de dues hores conduint amb cadenes, l’Arnau, concentrat en la carretera gaudeix del 4x4. A mi em fa respecte, sóc una noia de ciutat.\nSegons m’ha explicat mentre fèiem la bossa, la clienta a la que anem a veure vol reformar una cabanya que té al Pirineu, perduda a les muntanyes. Per això hi anem a dormir, tot i ser dimecres, l’Arnau vol veure la llum durant tot el dia de demà per dissenyar unes claraboies que li ha demanat. Sempre que té un projecte d’aquests vaig amb ell, agafo el portàtil i treballo des d’on sigui, avantatges de les noves tecnologies.\nNo sé ni com veu la carretera, està nevant molt fort, sort que el GPS indica que estem a 2 Km., no em fa gràcia anar en cotxe amb aquest temporal.\nAl cap d’uns minuts, veiem una porta de forja oberta en mig del camí, amb un cartell enorme de banda a banda dels avets: “Vila Dolça”, ornamentat amb dibuixos de flors de nadal en tonalitats marró.\nAl fons, la cabanya. Enorme! Té dues plantes, tota de fusta i sostres de pissarra, és preciosa! El fum surt per la xemeneia, i el meu subconscient sent l’olor al caliu de la fusta cremant.\nL’Arnau truca des del mòbil per avisar que som a fora, no sé de què parlen, però ell respon amb un: ”val, esperem”. Al cap d’uns segons, la porta del garatge s’alça. Dins hi ha quatre vehicles, dos 4X4, una furgoneta i un esportiu descapotable, també vàries bicicletes i dues motos de neu. Un cop aparcats, la porta es tanca al darrere, baixem i anem a buscar les maletes i el portàtil.\nSento la veu de la clienta –Hola! Em fèieu patir amb aquest temps, les previsions no eren tan dolentes. Esteu bé?\n–Hola! Sí, he anat amb compte, però també tenia ganes d’arribar, començava a estar cansat.\nTrec el cap per saludar, deixo les bosses al terra i m’hi atanso –Hola, sóc la Núria, encantada –saludo complaent.\n–Igualment, jo la Ruth, benvinguda! –Ens fem dos petons i em somriu dolça. Ara entenc el nom de la casa.\nÉs molt guapa, alta, deu fer metre vuitanta, l’Arnau només li passa 4 dits, bé porta tacons, potser una mica menys. Una pèl-roja d’ulls verds i una figura perfecte, enfundada per un mono de pana marró, un suèter prim de color beix i unes botes de pell marró com el mini cinturó amb penjolls que li rodeja la cintura. Porta el cabell recollit amb una pinça, caient-li rínxols llargs fins a mitja esquena, i deixant al descobert unes arracades de bola d’ull de tigre que pengen d’un fil d’or. Fa ràbia i tot! Sort que he vingut, estic gelosa. L’Arnau se n’adona, em passa el braç per l’espatlla i em fa un petó al cap, agafant-me amb força, li agraeixo, suavitza la sensació d’aneguet lleig que tinc ara mateix. I jo que creia que amb la pinta de “pija” rossa que tinc, ja feia...\nTornem per agafar les coses i entrem.\nPer dins, la casa és inclús més maca que per fora. Estances amples, sostres alts, en blancs i grisos, fustes tractades, ornaments rurals, però amb classe,... no sé perquè la vol canviar.\n–Quina casa més maca, segur que la vols reformar? –l’Arnau em mira incrèdul de que pugui fer aquesta pregunta.\n–Sí, així és com la va fer el meu ex-marit, i ara la vull fer meva, masses records a tot arreu. Mireu, aquesta és la vostra cambra.\nLa veritat és que no és res de l’altre món, però les vistes, mare meva! Un finestral de paret a paret mostra una carena des d’on es dibuixen els rierols i la vall al llarg d’hectàrees increïbles, i al fons, la Serralada del Cadí, impressionant! Només per això, ja ha valgut la pena pujar.\nEns deixa una estona, perquè ens acomodem i refresquem, busco què em puc posar per estar a l’alçada, però no tinc res. L’Arnau se’n fot, diu que tot m’està bé, i el renyo per no haver-me avisat de que la tia estava tan bona, i després de perseguir-me per la cambra, acabem petonejant-nos enriolats damunt del llit, abraçats, i li despentino els cabells negres amb els dits, abans d’aixecar-me per vestir-me.\nAl final, em poso uns pantalons estrets de cotó negre, un jersei de coll alt blanc i els botins plans.\nQuan baixem, està a la cuina parlant per telèfon. Perfecte, té línia! Això vol dir que demà podré treballar.\nEns saluda amb la mà i ens indica el sofà blanc de la sala d'estar, a la tauleta del davant hi ha una safata amb galetes, cafè i xocolata desfeta calents, nata, sucre, llet... de tot.\nSón passades les set, i la veritat és que em ve molt de gust la xocolata desfeta, vull agafar una galeta, semblen de mantega, però no hi ha tovallons, li dic a l’Arnau que n’hi demani, perquè a mi em fa vergonya...\nEll s’aixeca, i va cap a la cuina, està guapo amb aquesta camisa de quadres vermells i negres, i els texans estrets; amb les Panama Jack camel, té tota la pinta d’un llenyataire modern. Li fa un senyal a la Ruth, i en veu baixa li demana els tovallons de paper. Ella li indica un armari sota el microones. Quan ell s’ajup, davant la meva estupefacció, li repassa el cul, girant el cap i tot,... en serio?! I llavors em mira, mossegant-se el llavi inferior, amb cara de marrana. L’Arnau torna amb els tovallons, satisfet del llogre de trobar-los, fins i tot, li brillen els ulls, d’un blau intens, juganers i divertits.\nTorno a mirar a la Ruth, i em mira passant-se la llengua per les dents.\n–Arnau –xiuxiuejo– la Ruth se m’ha insinuat i t’ha mirat el cul quan agafaves els tovallons.\n–Què dius? –i es gira cap a ella, que li somriu fent morritus i pentinant-se amb els dits. Em mira atònit.\nSento com la Ruth s’acomiada i penja el telèfon, i ve riallera. Tots dos la seguim amb la mirada. Se m’acosta, repenja un genoll sobre el sofà on sóc asseguda, m’agafa la cara entre les mans i em fa un petó a la boca. Em giro i miro a l’Arnau, mut, veient com ella també s’hi acosta i li fa un petó als llavis.\nLa Ruth s’allunya i seu en un puf, formant un triangle imaginari entre els tres. Somriu, jo no sé ni què dir, ni què fer, però em sorprenc de que res m’hagi disgustat. L’Arnau tampoc diu res, se l’hi ha enfosquit la mirada, li ha agradat, però em mira com un nen a qui li han ensenyat un caramel i no li deixen menjar.\nLa Ruth també em mira a mi, tos dos, haig d’interpretar que ells dos ho volen? Ja ho havien planejat? No, l’Arnau no s’ho esperava... ufff... s’aixeca del puf i torna cap a mi, ai la mare...\n–Arnau, li puc fer un altre petó?\n–No sé, tu vols Núria?\nEn serio? Però si amb prou feines he pensat mai en un trio, potser en alguna fantasia mentre em masturbo, però sempre amb dos tios, però què dic? M’ho estic plantejant en serio? No sé què dir, ni què fer, alço les espatlles i la Ruth em torna a agafar, ara més ferma, puc notar el seu alè càlid i com passa la llengua pels meus llavis per entrar a la meva boca... no puc!... m’enretiro com si m’hagués electrocutat, i ella torna a somriure. L’Arnau s’ha excitat, em mira com feia temps que no ho feia, amb gana de desig, i això m’ha posat més calenta que el petó. Va, sí, Núria tu pots, intenta-ho per ell!\n–Si no m’agrada, plegarem si t’ho demano? –Li pregunto mirant-lo dubitativa.\n–Sí, tampoc tinc clar què estem fent, però en tinc moltes ganes nina. –fa cara entre desig pel joc i por de que li talli els ous.\nM’aixeco i vaig cap a ell, és meu, vull que quedi clar que només li deixo avui, m’assec sobre la seva cama i li començo a petonejar la cara, suau, dolça, tremolosa, perquè no sé si ho sabré fer. L’Arnau m’agafa pel maluc i m’apropa cap a ell, ferm i decidit, m’abraça i em xiuxiueja a cau d’orella: ”ella mai serà el que tu ets per mi, però si no vols, parem, no passarà res. Si vols marxem cap a casa, tu tries”.\nI m’ho crec, sabent que s’està mirant amb ella, per sobre la meva espatlla, i torno a petonejar-lo, com fem sempre, però em sembla que avui sap a poc. Sento les mans de la Ruth al meu darrere, m’olora els cabells i em repassa el pit dret per sobre la roba, i l’altra mà sobre la cuixa de l’Arnau, que mentre ens mengem la boca, li acaricia els cabells arrissats.\nM’excita la barreja d’olors dels tres junts, l’Arnau m’agafa un pit sota el jersei, la Ruth em fa girar la cara cap a ella i em comença a morrejar, té una mà sobre el paquet d’ell, que gemega, mentre li descorda els pantalons que li ofeguen la trempera.\nFa calor, estic excitada, els aturo per aixecar-me i treure’m el jersei. Em sorprèn veure el meu home com segueix muntant-s’ho amb una desconeguda al meu davant, ella li petoneja el coll, i ell aprofita per preguntar-me amb la mirada si tot va bé, li dic que sí, quedant només en sostenidors i tanga.\n–Ets preciosa –em diu, i la Ruth gemega, pensant que li diu a ella, i ell i jo riem, còmplices, com fem sempre, però ella se l’emporta al seu terreny, menjant-li la boca, asseguda oberta de cames sobre d’ell.\nTinc una sensació agredolça. M’hi acosto. Li descordo els tirants del mono i l’ajudo a treure’s el suèter, i evidentment, no porta sostenidors, operades i perfectes, l’odio!... però em deixo portar i els hi toco, des del darrera, ella tira un braç enrere i m’agafa per la galta del cul, no m’excita tant tocar-la com quan ho faig amb l’Arnau, però vull jugar, i segueixo...\nEls veig acalorats, ella s’aixeca a despullar-se del tot, com també faig jo, l’Arnau aprofita per treure’s la camisa, i entre les dues li traiem la resta. S’aixeca i es posa darrera d’ella, ben trempat, preguntant-me amb els ulls si em fa res que li agafi els pits, li olori els cabells,... em sento rara, però assenteixo, vull que ho passem bé, només m’haig de fer a la idea que avui juguem 3, i ell segueix, em reclama i m’hi acosto. Ha agafat el control. Ens posa de cara, creua els braços a l’alçada de l’entrecuix i ens comença a masturbar a la vegada, friccionant els clítoris, fent cercles, menjant-nos els pits, mmmm...\nElla li corregeix la mà, jo no, em coneix el cos, i tancant els ulls, la Ruth i jo ens comencem a morrejar, excitades, calentes, ella m’agafa els pits, jo l’acarono, l’Arnau esbufega i es refrega contra nosaltres, ara el busco i li menjo la boca, agafant-li el membre, ella em menja els pits i em segueix masturbant, posant i traient un dit del meu cony. Ufff.. que bé que ho fa, gemeixo fort, l’Arnau em segueix morrejant, però m’agafa fort pels cabells, agressiu, em foto molt calenta, m’obliga a agenollar-me, perquè li mengi la polla, i començo a llepar-li, a poc a poc, però està verro, i me la posa a la boca, fins al fons, li agafo la mà sobre els cabells, tinc una arcada, però no em deixa anar, per sort, la Ruth li demana que s’agenolli, i acabo de quatre potes. Ella em llengoteja el cul mentre em folla el cony amb els dits, i l’Arnau em segueix follant la boca. Gemego fort, el plaer em fa perdre el capteniment, m’espatarro alçant el cul, notant-li la llengua com hi juga i esclato en un orgasme brutal, tota jo tremolo, si no fos que m’aguanta el cap, hauria caigut. Ell envesteix un parell de cops més i la treu per escórrer-se a la meva cara, però llavors, ella s’hi fica pel mig, posant-se el membre a la boca i el masturba fins que se li omple de llet de l’Arnau, que s’escorre cridant com un animal!\nNo em crec tot el què està passant!\nEns mirem encara excitats. No en tenim prou. M’aixeco per estirar les cames. Tinc set. Bec aigua directament de la gerra i els la passo a ells, acalorats com jo, sobretot l’Arnau, que tot i l'escorreguda, encara està trempat i calent.\nM’assec a terra, damunt la catifa davant de la llar de foc, repenjada amb els colzes, observant-los.\nElla està dreta, mirant-me, es xupa els dits amb la boca i es comença a tocar els pits, masegant-los amb força, excitant-se. Ell també ens mira fixament mentre segueix bevent aigua.\n–Ruth, tens condons? Nosaltres no en fem servir –pregunta l’Arnau, mirant-me aprovatiu. Se la vol follar. Sense estar excitada del tot la realitat em crema al cor, però ara ja no sé ni a quin nivell del joc som. Li retiro la mirada, i m’estiro tancant els ulls. Que faci el què vulgui.\n–Sí, són en aquell calaix, sota el televisor, a mà esquerra en una caixa –ell n’agafa un i fregant-se el membre, se’l posa. La Ruth ve cap a mi, m’obre les cames i m’acaricia l’entrecuix, encara sensible. Em comença a petonejar les cuixes per dins, pujant molt a poc a poc. Es gira a mirar-lo. –Arnau, porta també el vibrador rosa petit, tinc ganes de que juguis amb el meu cul.\nL’Arnau i jo ens mirem. Ell encantat de, per fi, tenir opcions de follar un cul.\nS’acosta cap a nosaltres, trempat i amb el vibrador. En veure a la Ruth encarada al meu entrecuix, reafirma la trempera i es posa de genolls darrera d’ella, que gemega quan el nota agafant-la pels malucs. Començo a perdre el cap, ella prem fort la llengua contra el meu interior i tot em crema, palpito fins a les orelles, no vull que pari, li subjecto el cap, perquè segueixi. Veig com l’Arnau comença a jugar amb el seu cony, a penetrar-la, lentament. A cada envestida, més fons entra la llengua d’ella, i més catxonda em poso, m’agafo els pits, noto l’orgasme com em controla, gemego i tremolo, l’Arnau accelera, més i més ràpid, ella i jo gemeguem fort, el moviment, veure’ls follar al meu damunt.. ufff... no puc esperar i exploto humida a la seva boca, que segueix menjant-me, mullada, i ara sí, explota cridant, mirant cap a mi, amb la cara desencaixada quan arriba al clímax, però només per uns segons, i segueix menjant-me el cony.\nMiro a l’Arnau, mentre m’agafo fort a la catifa, i m’ensenya el vibrador, l’engega i comença a jugar amb el seu cul, mentre se la torna a follar, i em torno a posar com una moto, agafant-li els rínxols, l’amorro altra cop al meu entrecuix i em sento donar l’ordre: ”Arnau, folla-li el cul!”. Ella gemeix, però no es mou, esperant, i ell, agafant nata de la safata amb la mà, li empastifa el cul i comença a penetrar-la, ara sí, molt a poc a poc, ella baixa el ritme de la llengua, atenta al seu cul, i em comença a follar amb els dits, durant una estona seguim així, a poc a poc. A mi, em van venint orgasmes seguits, dels dits, de la llengua, però sóc incapaç de moure’m, el descontrol del meu cos és total, el cap em rodola, estic tota molla! Crido i gemego, deixant-me anar, com també sento que fan ells dos.\nL’Arnau comença a accelerar el ritme, i ella a gemegar més fort, tots tres excitats, irracionals, suats, la Ruth perd el control, aixeca el cap i es posa a 4 potes, amb les mans al costat dels meus malucs, m’obro més de cames i em començo a masturbar, no n’he tingut prou encara?! Els veig follant i premo més fort, porca i irracional, estic tant excitada que no puc arribar a l’orgasme, per més que em toqui i mogui, vull més, i la sento cridar de plaer, un cop rere l’altre, al ritme de la polla del meu home, arribant al clímax, deixant-se anar fins a quedar esgotada i satisfeta, arraulida de costat sobre la catifa, encara gemegant.\nL’Arnau no s’ha escorregut, encara trempat, es treu el condó i s’eixuga el membre amb un tovalló mentre se m’acosta, se’m tira al damunt, em penetra i comença a follar-me com un boig, subjectant-me fort els cabells contra el terra, crido i crido, l’esgarrapo fins a fer-li ferida, el plaer em posseeix, el desig, el meu home em torna boja i ara sí, exploto incontrolada, estirant-li els cabells, com ell, que s’escorre brutalment dins meu, ejaculant vàries vegades, perdent les forces i quedant extenuat al meu damunt.\nRestem així uns instants. Sentint com reboten els batecs dels nostres cors.\nLlavors, la Ruth, s’aixeca i marxa cap al pis de dalt sense dir res.\nL’Arnau em mira rient, satisfet. Jo a ell amb cara de: ”què hem fet?!”. I em torna a abraçar, dolç i atent, com fa sempre després de fer l’Amor. Com si no li acabés de follar el cul a una desconeguda davant meu.\nEtiquetes de comentaris: 2+1 Amor CATALÀ eròtic Escrit Sant_Valentí Sexe Trio


DOID:0050211 i DOID:0050211\nEl virus de la grip porcina és comú en totes les poblacions de porcs arreu del món. La transmissió del virus dels porcs cap als humans és poc freqüent i no sempre comporta l'aparició de símptomes gripals, la sovint només dóna lloc a la producció d'anticossos. En els casos en què la transmissió provoca la grip en humans parlem de grip porcina zoonòtica. Les persones amb contacte freqüent amb porcs tenen un risc d'infecció addicional. El consum de carn de porc no comporta cap risc sempre que sigui ben cuita.\n1.3 Influenza B\nVirus de la grip tipus CModifica\nVirus de la grip tipus AModifica\nPandèmia de 1918 en humansModifica\nBrot de 1976 als Estats UnitsModifica\nZoonosi del 1988Modifica\nBrot de 1998 en els porcs dels Estats UnitsModifica\nBrot de 2007 en els porcs de les FilipinesModifica\nEl 20 d'agost del 2007 els encarregats del Departament d'Agricultura van investigar el brot (epizoòtic ) de grip porcina a Nueva Ecija i a Luzon Central, a Filipines. La taxa de mortalitat per grip porcina és inferior al 10% llevat que hi hagi complicacions com el còlera porcí. El 27 de juliol del 2007, el Servei Nacional d'Inspecció de la Carn (National Meat Inspection Service: NMIS) filipí es va plantejar declarar l'alerta roja per còlera porcí a Metro Manila i cinc regions de Luzon després que la malaltia es propagués pels patis del darrere de les granges de porcs a Bulacan i Pampanga, fins i tot si sortien resultats negatius per al virus de la grip porcina.\nBrot de 2010 en els porcs d'Irlanda del NordModifica\nLa història del virus H1N1 S-OIV pandèmicModifica\nTransmissió entre porcsModifica\nInteracció de l'H5N1 en porcsModifica\nEn l'espècie porcinaModifica\nSegons els CDC americans, els símptomes en humans de la dels casos d'infecció de la variant porcina de la soca H1N1del 2009, són similars als de la grip i malalties similars. Els símptomes inclouen febre, tos, mal de coll, dolors corporals, mal de cap, calfreds, i fatiga. En el cas de la grip del 2009, el percentatge de pacients amb diarrea i vòmits va era superior al que és habitual. La pandèmia de grip del 2009 no és una grip porcina zoonòtica, ja que la transmissió no és des dels porcs als humans, sinó entre persones.\nLa causa més comuna de mort és la insuficiència respiratòria. Altres causes de mort són la pneumònia, febre alta (que condueix a problemes neurològics), deshidratació (vòmits i diarrea), desequilibri electrolític i insuficiència renal. Els casos de mort són més probables en nens i gent gran.\nPrevenció de la transmissió dels porcs als humansModifica\nPrevenció de la transmissió entre humansModifica\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Grip_porcina&oldid=21992678»


Stress Tensor de Hèctor Parra (Obra) | Tritó Edicions\nInstrumentación: fl.clb - pf. - v.va.vc\nEnsemble Recherche. Hèctor Parra\nPiano trio núm 1\nPiano trio núm 2\nSchwetzingen Festpiele, Alemania, Schwetzingen\nInselmusik, Alemania, Hombroich\nPlural Ensemble, dir. Fabian Panisello\nQuizás en los últimos días no has echado un vistazo a la agenda de conciertos que está a tu disposición en la web de Tritó. Desde allí te informamos de las actividades de nuestros compositores más representativos, bien sea en el Estado español o ...


Wikiloc | VOLTA AL PEDRAFORCA 360° graus, Gósol (circular des de Gosol) рута - Gósol, Catalunya (España)- GPS track\npješačenje po planinama (pješačenje po planinama руте у Spain → Catalonia → Gósol )\nVOLTA AL PEDRAFORCA 360° graus, Gósol (circular des de Gosol)\n26.693 887 10902\nВријеме 4 сата 11 минуте\nБрој тачака 1542\nPedraforca 360º (pješačenje po planinama)\nEl Molí de Gósol i Torrentsenta (pješačenje po planinama)\nPedals del Pedraforca en un solo dia (planinski biciklizam)\nGósol, Pedraforca, Gósol. (pješačenje po planinama)\nSandra ole Сва права задржана\nПогледана 3185 пут(a), скинута са сервера 263 пут(a)\nблизу Gósol, Catalunya (España)\nVolta al Massís del Pedraforca 360° graus, des de Gósol (Berguedà).\nAvui farem un tomb per les faldes d'una muntanya emblemàtica: el Pedraforca, dins el Parc Natural del Cadí-Moixeró, fent una circular coneguda com "PEDRAFORCA 360º"\nCaminarem a prop de contraforts de pedra, frondosos boscos de pins, àmplies valls, prats, .. tot seguint el PR-C 127 en tota la ruta, enllaçant, en alguna part del recorregut, amb el Camí dels Bons Homes, el Camí de Cavalls del Vent o el Camí dels Minaires.\nACCÉS: Gósol, aparcament a l'entrada del poble.\nRECORREGUT: Plaça Major de Gósol (1425 m.a.) - Seguim marques grogues del PR C-127 i PR C-123, i vermelles del GR 150 i del GR 107 o Camí dels Bons Homes fins a la Coma de Caners, passant per l’Area Recreativa Font dels Terrers (1625m.a.) - FONT TERRERS (raja per dos bocs): Font arranjada per els Amics de la Caminada Popular de la Vall de Gósol el 1993 - Torrent de la COMA DELS CARNERS (on abandonem les marques del PR C-123) - Cap de la Portella - Prat - FONT DE LA ROCA (1752m.a.): raja - Pal indicador Pas dels Gosolans, etc. - El Collell (1843m.a.), punt de màxima altitud de la ruta: continuem recte, per la pista forestal (abandonem el GR 107 del Camí dels Bons Homes i el GR 150) - Glacera- Cascada de la Gerdera (Torrent de Gerdera) – REFUGI LLUÍS ESTASEN (1647 m.a.): Jaça dels Prats - marques PR C-123 - Tarter Cabirol - Tartera de Saldes –bifurcació corriol a l’esquerra, que davalla cap a una pineda (abandonem el PR C-123) - Rocs de la Quera - antic Camí ral de Saldes a “dels Minaires”- Vistes Gallina Pelada, Serra d'Ensija i Vall de Saldes - Pedra amb inscripció “Festa de l'arbre” i marques Ruta 360 - Pineda de pi roig- Vistes al poble L'Espà - Travessar carretera B-400: caminem pel marge - COLL DEL CAP DE LA CREU (senyera), vistes a la Gallina Pelada, amb bancs per seure - Gósol.\nNOTA: La ruta són 17,4 km i 680m de desnivell acumulat.\nTrobada del CE Madteam.\nArea Recreativa Font dels Terrers (1625m.a.)\nFont terrers 1625 area recreativa\nFONT TERRERS (raja per dos bocs)\nFONT DE LA ROCA (1752m.a.): raja\nFonrvde la roca 1752\nEL COLLELL. Pal indicador Pas dels Gosolans etc Seguim recte per la pista\nPal ind pas gosol. Pista recte\nCascada de la Gerdera (Torrent de Gerdera)\nVistes Gallina Pelada, Serra d'Ensija\nVistes gallina serra e sija\nFesta de l'arbre. Pedra amb inscripció i marques Ruta 360\nFesta de l'avre. Pedra\nVistes al poble L'Espà\nTravessar carretera: caminem pel marge\nCap de la Creu (senyera), vistes a la Gallina Pelada, bancs per seure\nCap de la Creu, vistes a la Gallina pelada\nEli Pericas 20.08.2018.\nBona ruta, l'he seguit sencera emnys a l'arribar a Gósol, que enlloc d'anar pel costat de la carretera, hem agafat el sender que queda per sota.\nSandra ole 22.08.2018.\nPerfecte!! Gràcies pel comentari\nЗдраво, је пронашао ову интересантну руту VOLTA AL PEDRAFORCA 360° graus, Gósol (circular des de Gosol) https://sr.wikiloc.com/rute-pjesacenje-po-planinama/volta-al-pedraforca-360deg-graus-gosol-circular-des-de-gosol-12133797 С поштовањем, Викилок | Руте Свијета


Gran èxit de convocatòria del Taller d’Ous de Pasqua de Roses - Diari digital Vila de Roses\nGran èxit de convocatòria del Taller d’Ous de Pasqua de Roses\nUna nena elaborant i tastant els ingredient del seu ou de Pasqua en el transcurs del taller\nLa gran participació del Taller d’Ous de Pasqua de Roses fa que s’organitzin més sessions\nUna nena elaborant i tastant els ingredients del seu ou de Pasqua en el transcurs del taller\n12 nens i nenes amb els seus correponents familiars era el cup màxim que havia establert l’organització, l’Ajuntament de Roses, per participar en el Taller d’Ous de Pasqua a Ca l’Anita impartit per l’Eva Rodríguez i l’Irene Roe dins el seu projecte per “M de Xocolata”. Un taller que “ha tingut tant d’èxit que hem hagut d’obrir noves dates per fer aquest taller creatiu de xocolata”, ha manifestat Rodríguez.\nAquest taller ha consistit, com el seu nom indica, en la creació, gràcies a uns motllos, realitzar ous de pasqua “on els nens i nenes han portat de casa les seves joguines o un missatge que ha portat una nena per la seva àvia per ficar-lo a dins del ou, el qual han decorat després de donar-les al nens diferent idees”.\nUn taller que l’Eva i l’Irene porten a terme arran d’un llibre que han editat, amb el qual va adjuntat un kit amb motllos, reutilitzables, per fer els ous, amb l’objectiu que “esdevingui una experiència compartida entre els grans i els més petits de la família, per a que es creïn uns vincles afectius, per a que es fomentin valors com el de la cooperació o el de la paciència, que s’ha de tenir quan treballes amb xocolata ”, ha afirmat l’Eva, a la qual se li va ocórrer l’idea del llibre amb un kit per fer ous de xocolata perquè “sóc filla de pastissers i després de jubilar-se els meus pares, vaig començar a fer tallers d’ous i mones de pasqua a l’escola dels meus fills, i vaig pensar que tot aquest coneixement de com es fan no es podia només en una escola, tothom havia de tenir l’oportunitat de saber-ne fer”.\nL’Irene Roe és la fotogràfa d’aquest projecte, filla en aquest cas de fotògrafs i és l’encarregada, a part d’immortalitzar als nens i nenes amb el seu ou de Pasqua elaborats per ells, “d’intentar que en les fotos s’olori, es mengi es palpi la xocolata i que et vinguin, sobretot, unes ganes boges de menjar-ne”, va dir Roe.\nDavant l’èxit d’aquest taller ja s’ha programat una segona sessió, que serà diumenge vinent, 13 de març, a partir de les 10 hores.\nCal destacar que mentre aquest Taller d’Ous de Pasqua es realitzava a la tercera planta de Ca l’Anita, a la primera el cubà establert a Roses, Abraham Ortiz, impartia un altra d’Escriptura, untaller que també va comptar amb força assistència de participants, i on va explicar diferents tècniques alhora de posar-se davant un paper en blanc tractant diferents textos de novel·listes i poetes molt reconeguts en el món literari en particular, i el món cultural en general.\nUn Taller d’Escriptura aquest que tindrà continuïtat tots els dissabtes de 11 a 13 hores a Ca l’Anita fins al 2 d’abril.\nTags: Ca l'Anita, Roses, Taller d'Ous de Pasqua\nPrevious Al voltant de 250 atletes participaran en la I Cursa Badia de Roses\nNext Girocamping bat el seu rècord amb més de 20.000 visitants


L’educació en el disseny de la Catalunya 2022 : Edu21\nCoral Regí, directora de l'Escola Virolai, membre del Consell Escolar de Catalunya i del Grup de treball Catalunya 2022, i amiga d'Edu21\nL’educació en el disseny de la Catalunya 2022\nNo oblidarem mai la data del 13 de març, quan l’avanç de la pandèmia va provocar que es tinguessin que tancar les escoles, amb una mesura que els més optimistes prevèiem que seria per a dues o tres setmanes i els més pessimistes o realistes, per a cinc.\nEl tancament de les escoles ha estat realment de tres mesos, que s’allargaran, amb les vacances d’estiu, fins al mes de setembre. Amb tot, aquest tancament dels espais de les escoles, no ha representat un tancament dels processos educatius i d’aprenentatge. Amb l’esforç i la creativitat de molts, molts mestres que s’han reinventat un cop i un altre, s’ha aconseguit mantenir el contacte amb alumnes i famílies de contextos socials molt diversos per poder garantir el vincle i l’acompanyament emocional així com la continuïtat dels processos d’aprenentatge. També és cert que hi ha hagut excepcions, poques, d’alumnes als quals no s’ha pogut arribar malgrat l’esforç dels equips educatius, i en l’altre extrem, de professors que no han estat a l’alçada.\nPotser tampoc hem estat a l’alçada a nivell institucional, però la situació és molt incerta i imprevisible. Mai havíem gestionat una situació com aquesta i les opinions inicials que menysvaloraven la gravetat de la COVID19, encara ara ens fan ser més prudents quan hem de decidir les mesures de com ha de ser l’Escola del postconfinament. Això s’ha vist clarament en les mesures establertes per la pseudoobertura d’aquest juny, que no han deixat content a ningú. De ben segur que n’hem après i per al proper setembre garantirem les mesures de seguretat establertes. Però, per damunt de tot, hem d’assegurar que l’Escola real, l’escola acollidora com a espai de convivència segur, pugui retornar en el que és essencial, malgrat els condicionaments que ens imposa encara la COVID19 i el risc real de rebrot.\nCom a societat i com a país, després de la sotragada social i econòmica que hem patit, tenim diferents escenaris que permeten preveure un futur immediat, que en l’entorn educatiu es concreta a l’inici del proper curs i un futur post covid, més a llarg termini, que podem situar als voltants del 2022, potser fins i tot en el cas de què ja disposem d’una vacuna eficaç. Tots dos futurs s’han de preparar adequadament en tots els àmbits del nostre país incloent-hi, evidentment, l’educatiu.\nEn el primer escenari, ens caldrà aprendre a viure en un entorn d’incertesa, de menys planificació, en el que tot ho tenim -ho teníem- controlat i organitzat. Intentar tornar a la normalitat pre-Covid19 al setembre és un error, ara tot ha canviat. Ens caldrà prioritzar l’educació emocional per educar infants amb molta fortalesa interior. L’autor Noah Harari diu en el seu darrer llibre, 21 lliçons per al segle XXI: “Les escoles tradicionalment construeixen identitats fortes com a cases de pedra. Ara necessitem construir-les com a tendes de campanya que puguis doblegar i moure”. I és en aquest paradigma on ens hem de situar. Hem d’educar en la incertesa externa i en la fortalesa interior. Haurem d’aprendre a destil·lar els aprenentatges essencials, els que fan créixer la competència d’aprenentatge autònom i creatiu per part dels alumnes, els aprenentatges rellevants i vivencials, els que fan que els alumnes aprenguin a fer, a ser, a conviure. Per a les escoles, aquest ha de ser un dels aprenentatges importants d’aquesta pandèmia. Per descomptat que haurem de garantir la incorporació d’estratègies d’aprenentatge telemàtic, per a totes les edats en les que sigui adient, no tan sols en els períodes de confinament, sinó com una eina més d’aprenentatge, que se sumarà a d’altres àmbits d’aprenentatge autònom, d’aprenentatge fora de l’escola, d’aprenentatge i educació 360º que ja és una realitat i que, des de l’entorn de l’escola, hem d’incorporar i valorar com un conjunt de peces del puzle educatiu.\nEn un futur proper, com a país tenim també una gran oportunitat. Ara ens hem de plantejar, a partir d’una anàlisi rigorosa i amb una mirada oberta, creativa i agosarada, com volem que sigui el nostre país, com podem aprofitar moltes de les situacions a nivell econòmic i social que la pandèmia ha aguditzat per posar els fonaments de com hauria de ser la Catalunya post 2022.\nRecollint aquesta proposta s’ha constituït un grup de treball format per 30 experts de diferents sectors del nostre país. Aquest grup, que per la seva transversalitat no és de govern sinó que és de país -és pel País-, ha recollit l’encàrrec de presentar abans de febrer del 2021 algunes propostes marc. El grup està liderat per Genís Roca i Victòria Alsina i, amb una dinàmica de treball participativa, vol recollir diferents opinions i experteses per assegurar que la proposta que en sorgeixi sigui oberta, creativa i de la màxima transversalitat.\nCom hem de plantejar-nos aquest repte en l’entorn educatiu? Som conscients d’alguns greus problemes que arrosseguem i que la pandèmia ha agreujat: índexs elevats de fracàs educatiu i de segregació escolar. Al mateix temps ens cal entomar, de manera urgent, el procés de transformació educativa perquè també s’ha evidenciat en aquesta escola confinada i postconfinada que ha de modificar el seu propòsit, la seva funció: la solució del fracàs escolar, ja sabem que no és l’escolarització universal, sinó una escola centrada en l’alumne, en un aprenentatge rellevant que doni una resposta eficaç al que aquests nois i noies necessitaran, ja no per al futur que sempre imaginem llunyà, sinó per ara i aquí.\nTambé, com a entorn educatiu i conjuntament amb sectors culturals i de mitjans de comunicació, hem d’avançar en un entorn social, crític i obert, on no puguin créixer amb facilitat les propostes demagògiques i populistes que la història ens ha ensenyat que poden proliferar després de grans crisis. Com a escola hem d’entomar de manera prioritària l’educació dels joves amb esperit crític, amb capacitat de raonar i expressar les seves idees amb llibertat i coherència. Hem de poder avançar en educar nois i noies amb empenta, amb iniciativa i amb competències i valors per poder reinventar-se a nivell professional i personal i que, alhora, estiguin compromesos amb la societat i amb el món que els ha tocat viure.\nSón molts els reptes als què hem de fer front en el món educatiu i en molts altres àmbits, i ens cal aprofitar aquesta crisi com una oportunitat per construir un país, un món més just, més sostenible per a tots, perquè hem de ser conscients que és l’únic món possible.


INTERFÍCIE BIM PER A LA GESTIÓ DE DADES EN UN ERP (ENTERPRISE RESOURCE PLANNING) - IDP - ingeniería · medio ambiente · arquitectura\nInici>Blog> BIM › Innovació › INTERFÍCIE BIM PER A LA GESTIÓ DE DADES EN UN ERP (ENTERPRISE RESOURCE PLANNING)\nUn ERP (per les seves sigles en anglès, Enterprise Resource Planning) és un sistema d’informació gerencial que integra i fa servir molts dels negocis associats amb les operacions de producció i dels aspectes de distribució d’una companyia en la producció de béns o serveis.\nEls sistemes ERP faciliten el seguiment del flux de treball en diversos departaments i redueixen els costos operatius involucrats en el seguiment manual i la duplicació de dades.\nLa participació dels usuaris és molt important per a la implementació reeixida dels projectes d’ERP – per tant, la formació exhaustiva de l’usuari i la interfície d’usuari poden ser crítics perquè els sistemes ERP són generalment difícils d’aprendre (i usar).\nAmb l’objectiu de fer més amable la interacció de les dades de l’ERP amb els usuaris i accelerar la corba d’explotació de les dades que l’aplicació maneja, en IDP hem desenvolupat una interfície BIM amigable que permet visualitzar, filtrar i modificar les dades que aquest sistema gestiona.\nPer a aquest objectiu, el primer pas va ser aixecar en 3D mitjançant programari d’edició BIM, els diferents models de les principals seus de IDP; Sabadell, Florianópolis, Lima i Santiago de Xile.\nCada un d’aquests models té els diferents llocs de treball identificats amb un codi, que serà el que permetrà vincular-lo amb tota la informació que gestiona l’ERP.\nAquesta vinculació es materialitza mitjançant una aplicació web i mòbil que permet l’explotació d’aquestes dades. Cal remarcar que l’aplicació no substitueix l’ERP, sinó que fa d’interfície gràfica espacial de les dades que aquest emmagatzema i computa.\nAquesta aplicació ha permès amb èxit, i en temps record, que els diferents nivells d’usuaris puguin accedir a les dades així com tenir accés des de qualsevol punt del planeta amb una connexió a internet des del seu ordinador o telèfon mòbil.


PER TOT COIXÍ LES HERBES. MIQUEL CREUS (BLOQUEJAT). 9788482560052 Librería Nollegiu\nMIQUEL CREUS (BLOQUEJAT)\nSAPS LA TERRA ON FLOREIX EL LLIMONER?\nLLIBRES PROFÈTICS DE LAMBETH, II


Memoria total - David Baldacci - Libros4\nInicio » Intriga » Memoria total – David Baldacci\nResumen y Sinopsis del libro Memoria total de el autor David Baldacci.\nDescarga Memoria total Gratis en pdf y epub completo. ¡disfruta de tu lectura!\nLa última milla – David Baldacci Los inocentes ( Will Robie 01 ) – David Baldacci Máximo impacto – David Baldacci La huida ( John Puller 03 ) – David Baldacci En el último minuto – David Baldacci En tierra de nadie ( John Puller 04 ) – David Baldacci


Hospitales catalanes cobrarán la cama al acompañante del enfermo - ABC.es\nTras agotar todas las vías posibles de ahorro y ante un panorama económico yermo, algunos hospitales catalanes se han decidido a cruzar la delgada línea roja del copago. Hace apenas una semana, la dirección del Parc de Salut MAR, organización integral de servicios sanitarios que agrupa a varios hospitales de titularidad pública y en el que la Generalitat está representada en un 60% y el Ayuntamiento de Barcelona en un 40%, lanzó una propuesta que ha puesto en jaque al sector sanitario: cobrar las camas a los acompañantes de los enfermos.\nEl hospital de l'Esperança, uno de los que forman parte del citado Parc —junto al hospital del Mar de Barcelona—, y uno de los que más ha sufrido el «tijeretazo» sanitario, será el primero en aplicar esta iniciativa, destinada a aumentar las vías de ingresos tras la fuerte caída de la contratación asistencial por parte del CatSalut, según confirmaron a ABC fuentes de la dirección del Parc de Salut MAR, que no quisieron detallar la cuota que cobrarán por las camas. Según ha podido saber este diario, también ha aprobado la medida el hospital de Igualada.\nVía directa al «copago»\nLos sindicatos ven la iniciativa como «una entrada directa al copago», y advierten de que es discriminatoria, ya que «solo podrán costearse la cama los que tengan más dinero». Temen también que la medida se traslade a otros hospitales, aunque la dirección del Parc de Salut MAR, asegura «que solo afectará a este hospital».


Cassola de calamarcets i gambes amb alls tendres. - Recepta de myTaste\nMarisc - calamar\nSalpebrem idistribuïm l'arròs a la cassolaanterioramb el brou depeix. Sofregim lentament a la mateixacassola la ceba tallada molt fina, després els alls ben picatsifinalment els tomàquets sense pell ni llavors, fins a obtenir un sofregit concentrat\nEscalfeu la cassolaamb un raigd'oli, poseu-hi els tallsdesèpia, no els poseu tots alhora, feu-ho en dos o tres vegades, aixíl'oli no es refreda i la sèpia no fa aigua\nSofregim les cues degamba en una cassolaamb una micad'oli. Vaset amb pure de pèsols igambes a l'all cremat iGambesdeVilanova a l'all cremat\nEs molt fàcilde fer i et permet preparar un esmorzar, un entrant o un sopar en un tres i no res, amb productes frescos ide temporada\nConec a gent a qui no liagraden les gambes. Hi ha molts tipusdegamba (a part de blanca i vermella) entre elles l'arrossera, la salada, el "gambón" vermell, la vermella delmediterrani, del'aràbig, el llagostí, el "carabinero" el "camarón" deGalícia o la "quisquilla" tan consumida al sud de la península\n* Una bona manera de que el nens menginpeix, doncs esta net, politi sense espines )Bon profitAquesta recepta pertany al blog Desitjo que t´agradi, petonets Susanna Sal\nLa podeu acompanyar amb el pa torrat sucat amb. olid’olivade Pau. En una paella hi poseu un raigd’oli, els alls\nEn una cassolade fang sofregiu els daus de cansalada (jo hi he posat una llesca primadepernil salat) amb una micad’oli\nTallem els alls a quadrets. Posem olid'oliva en una cassolai quan estigui calent posem a sofregir l'all i la ceba tendra amb un polsimde sal\nQuan les faves comencin a estar tendres, hi aboquem la picadadeixatadaamb el vi blanc, sacsem la cassolaideixem coure cincminuts més, o fins que les faves estiguin al nostre gust


Lu'an City People's Hospital - hospitals - Wuyang - Altres ciutats a anhui sheng - Anhui Sheng - Xina - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Xina › Anhui sheng › Altres ciutats a anhui sheng › Wuyang › Lu'an city people's hospital\nLu'an city people's hospital Wuyang > Altres ciutats a anhui sheng > Anhui Sheng > Xina\nA Lu'an City People's Hospital funciona un excel·lent equip mèdic. I qui millor atestar que els pacients d'aquest centre. Si vostè és pacient que rep tractament mèdic en aquest hospital, deixa'ns un comentari. La vostra opinió serà de gran utilitat per guiar a altres pacients sobre on començar el tractament.\nSi coneixeu Lu'an City People's Hospital i conegui la vostra informació de contacte i ubicació, consulteu la informació d'aquest hospital de Lu'an City People's Hospital, Wuyang, a Xina. La vostra ajuda és essencial perquè totes les persones tinguin accés a la informació correcta d'aquest hospital i puguin contactar-se o anar-hi si ho necessiten en algun moment.\nHi ha especialitats poc conegudes per gent a Lu'an City People's Hospital. Si necessiteu un especialista per al vostre cas, Lu'an City People's Hospital pot ser l'hospital que us oferirà el servei mèdic. Descobrir! Truqueu, visiteu o visiteu el vostre lloc web per obtenir-ne més detalls.\nLu'an City People's Hospital\nwanxi ave, jinan qu, luan shi, anhui sheng, china\nLlistat de hospitals pròxims a Lu'an City People's Hospital\nAnhui Provincial Frienship Hospital- (Situat a 76.26 km)\nHefei Third People's Hospital- (Situat a 70.69 km)\nchina, anhui, hefei, baohe, jinzhai rd, 金寨南路1068号 230000 Hefei ,Altres ciutats a Anhui Sheng ,Anhui Sheng ,Xina .\nShucheng County People's Hospital- (Situat a 53.29 km)\n005 county rd, shucheng, lu'an, anhui, china china Shucheng Chengguanzhen ,Altres ciutats a Anhui Sheng ,Anhui Sheng ,Xina .\nAnhui Provincial Hospital Health Center- (Situat a 74.50 km)\nHuoshan County Hospital- (Situat a 49.50 km)\n012 county rd, huoshan, lu'an, anhui, china china Hengshan ,Altres ciutats a Anhui Sheng ,Anhui Sheng ,Xina .\nChina Science and Technology University Hospital- (Situat a 71.20 km)\nAnhui Medical University Dental Hospital- (Situat a 71.63 km)\nHefei Stomatological Hospital- (Situat a 73.46 km)\nAnhui Provincial Hospital- (Situat a 74.04 km)\nFirst People's Hospital of Hefei- (Situat a 81.12 km)


Dimecres, 20 de gener de 2021 ON MENJAR AQUESTA SETMANA...\nInici > Visita Catalunya > > Baix Empordà > Castell-Platja d'Aro\nSANTA MARIA DE FANALS D’ARO\nA partir del segle XVI el poblament es va ampliar al lloc de Fanals d’Aro, més prop del mar, mentre que Fanals d’Amunt es quedà reduït a un grup de masos dispersos per la muntanya. Aquesta situació es va confirmar al segle XVIII quan es va reduir el perill dels atacs dels pirates berberiscs. Això va provocar la necessitat de construir una nova església a Fanals d’Aro, al lloc on ja n’hi havia una ja des del 1585, i aixecar-la com a parroquial. L’antiga parroquial de Sant Marc de Fanals d’Amunt passà a sufragània. El temple és un edifici bàsicament del segle XVIII, amb un campanar inacabat.\nMUSEU DE LA NINA A CASTELL D’ARO\n"Està situat al nucli antic de Castell d’Aro, a les dependències on abans es trobava l’Ajuntament. La idea de crear el Museu de la Nina, inaugurat l’any 1997, va sorgir arran de la donació de nines que va realitzar Josefina Teixidor. Teixidor va començar la seva col·lecció de nines fa uns trenta anys, amb el desig de donar a conèixer la nina com a un instrument més de la cultura de la humanitat. Instrument mitjançant el qual diferents països i pobles expressaven la seva forma de viure i els seus costums.\nAl primer pis del Museu també s’hi pot contemplar la col·lecció privada de Neus Borrell, de gran valor museístic. El Museu s’ha especialitzat en nines de diferents països, en consonància amb el cosmopolitisme del municipi. Amb la finalitat de mostrar les seves diferències segons l’origen i els materials de fabricació, l’exposició està ordenada segons el país de procedència de cada nina. S’hi poden trobar nines de ceràmica, palla, cartró-pedra, fusta, plàstic, roba, pell, marfil i fins i tot de banya d’animal o closca de coco. Un altre grup està compost per les nines que destaquen per la seva qualitat. També s’hi troben peces creades exclusivament per a col·leccionistes, que han estat cedides per les cases comercials de les marques Barbie i D’Antón. El Museu de la Nina es pot visitar en entrada lliure i gratuïta estiu i hivern i també s’inclou en el marc de la visita guiada del nucli antic de Castell d’Aro", segons es descriu a la web de l’ajuntament www.platjadaro.com/cat/nina.asp . També podeu consultar l’apartat Museus de Turisme Cultural d’aquest mateix web.\nSANTA MARIA DE PLATJA D’ARO\nLa seva construcció és contemporània com ho constaten els seus paraments. Va sorgir per donar servei al creixement poblacional de Platja d’Aro, el qual no disposava pròpiament de serveis religiosos catòlics.\nSANTA MARIA DE FANALS D’AMUNT\nEl lloc de Fanals està citat des de l’any 1016 i tenia un església que ja consta com a parròquia des de l’any 1041. L’actual temple de Santa Maria de Fanals és també conegut com Sant Marc.\nÉs un temple romànic que va perdre la categoria de parroquial en favor de Santa Maria de Fanals d’Aro; en aquest moment es va passar a restar sota l’advocació de Sant Marc. El 1749 fou declarada pel bisbe en ruïna. És un temple d’una única nau capçada a llevant per un absis amb decoració de bandes i arcuacions cegues, seguint la tipologia típicament llombarda


Arxius de Parc infantil - verquivall | Immobiliària i Interiorismeverquivall | Immobiliària i Interiorisme\nCaracteristica: Parc infantil (3)\nENCANTADOR APARTAMENT A SAILLAGOUSE\nApartament - Venda - Saillagouse\nSaillagouse: poble de la Cerdanya francesa encantador i tranquil, a 5 km de Llívia i 11 de Puigcerdà. Situat en ..\nAPARTAMENT AMB VISTES A LLÍVIA\nApartament - Venda - Llívia\nApartament, acollidor, molt lluminós i assolellat amb una gran terrassa des de on es pot contemplar una vista panoràmica ..\nPRECIÓS XALET NÒRDIC A ESTAVAR\nCasa unif. / Xalet - Venda - Estavar\nPreciós xalet de fusta situat en el parc residencial l’Escapade un lloc idíl·lic envoltat de natura (arbres, riu, prats), per ..\n07:34 15 Oct 21\n08:56 10 Oct 21\nRecomendaría ciegamente utilizar a Verquivall para comprar casa en la cerdanya. Yo descubrí esta agencia por internet y te dan un trato muy personalizado con un acompañamiento muy al detalle. Tienen un equipo muy profesional y te ofrecen oportunidades muy a tus necesidades. No dudéis en consultarles. Yo repetiría con ellos.\nSusana Fernandez Otaño\nServicio inmejorable y atentos. Con mucha experiencia y profesionalidad.\n21:49 29 Sep 21\nProfesionalidad y eficiencia.Totalmente agradecidos a Verquivall y a Teresa especialmente, por el trato recibido tanto cuando queríamos alquilar una propiedad como cuando tuvimos el interés de comprar.Sin dudarlo, un equipo en el que confiar plenamente!!\n09:57 28 Sep 21\nAgencia top en la Cerdanya!Mi nombre es Samuel Ramírez, soy profesional inmobiliario en la zona de Barcelona , he tenido el placer de realizar 2 operaciones de venta en conjunto con Teresa y su equipo, remitiendo a mis clientes vendedores para encargarse Verquivall de la gestion y comercializacion de venta de las propiedades.Absolutamente maravillado con la profesionalidad, cariño , mimo y seriedad de su equipo mostrada en todo el proceso .Sin duda para mi, es una de las mejores agencias con las que he colaborado y volvere a confiar en ellos para cualquier futura comercializacion de propiedades de mis clientes en La cerdanya.Escoger a Teresa en tu proceso de venta es un winner seguro!!!\n15:40 19 Aug 21\nMa Carme: Vaig tenir la oportunitat de conèixer aquesta immobiliària a través d'un contacte el qual ja havia utilitzat els seus serveis i m'havia informat de la seva professionalitat . Doncs vull recalcar que el tracte rebut és justament aquest: professionalitat, excel.lència, qualitat, exquisidesa i rapidesa en les formes i en la predisposició. Uns grans professionals. La millor immobiliària amb la qual he tingut el gust de treballar. RECOMANADÍSSIMA.\n15:15 01 Aug 21\n15:55 31 Jul 21\nRecomanable al 100%. Ens ha venut el nostre apartament a la Cerdanya amb el millor tracte i professionalitat que podiem desitjarMolt agraïts a tot el equip.\nTrabajo impecable y trato exquisito!! Muy contento y agradecido en todo lo referente a la compra de la casa\n16:36 26 Jun 21\nFa un parell d anys vam tindre un sommi que es va cumplir. Sense l ajuda i assessorament tan de la Laura com la Teresa Miro no hauria estat possible. Va ser tot un encert anar a Verquivall. Molt propers i professionals.\nVenda / lloguer Venda


Salses saludables sense cremes ni nates | ets el que menges\n22 de juliol 2014 | Actualitzat el 24 de desembre 2020 per Neus Elcacho\nLes salsetes i vinagretes són fàcils de fer, només hem de saber per on començar i com fer les barreges. Us acostem doncs avui els elements bàsics per fer-ho i quatre consells per no espifiar-la. Descobrirem si engreixen i quines tenen millors propietats.\n*Per penjar a la nevera\nEls olis de llavors (lli, gira-sol) fan que les salses siguin més clares.\nLa sal i el pebre es desfan en vinagre i llimona però no en oli.\nEls vinagres de sidra i poma són més suaus de gust. Si no us agrada gaire el vinagre, hi podeu posar suc de llimona.\nSi us heu passat amb el vinagre, una mica de mel hi ajudarà.\nPer espessir la salsa, sempre podeu afegir-hi kuzu en pols, rovell d’ou, farina o farina de blat de moro (només en salses que s’hagin de coure).\nPer acompanyar peixos, podem fer servir ingredients dolços i exòtics com la pinya i el mango per donar un contrast de dolç-àcid i salat molt bo.\nTasteu la compota del bebè o de l’avi amb les carns.\nEn plats de consistència tova (com la verdura bullida), hi van bé ingredients més durs i cruixents com salsetes amb fruita seca.\nMés ingredients no asseguren un gust més bo: és millor pocs ingredients i amb gustos complementaris.\nIdees de salses per a l’estiu:\nVinagreta bàsica: oli, vinagre balsàmic, all, (sal i pebre)\nVinagreta bàsica d’umeboshi: una culleradeta de pasta d’umeboshi diluïda en oli\nVinagreta de llimona: oli, suc de llimona, mostassa de Dijon, (sal i pebre)\nVinagreta cítrica: oli, vinagre, suc de taronja\nVinagreta exòtica (genial per a amanides): oli, suc de pinya i vinagre sec\nSalsa índia: beguda de coco, curri, oli d’oliva i all\nSalsa fresca: salsa de soja, aigua, suc de llimona, kuzu dissolt, menta\nSalsa de iogurt: iogurt sense sucre (si pot ser grec), suc de llimona, oli d’oliva, all, cogombre, julivert o menta\nSalsa de pesto: oli d’oliva, alfàbrega, all i pinyons\nSalsa carnívora: salsa de soja, mel, vi blanc, i sèsam\nSalsa de mostassa i mel: vinagre, oli d’oliva, mel, mostassa de Dijon, sal i pebre\nSalsa amb calci: aigua bullent, tahina, genmai miso, vinagreta d’umeboshi, suc de concentrat de poma\nTrobeu moltes més salses a https://etselquemenges.cat/?s=salsa&section=empty\nI si comprem la salsa feta? Té les mateixes propietats? Engreixa?\nLa quantitat d’oli és el que a vegades fa que una salsa tingui més calories, com passa amb una maionesa estil allioli. Les salses amb nata o iogurt ens aporten nutrients, però també tenen calories i greixos, sobretot si no són vegetals (nata vegetal o iogurt de civada o soja). La mel també n’aporta.\nÉs important prendre una salsa de qualitat (que no contingui gaires espessidors ni additius) i tenir en compte la quantitat: posar-ne la justa perquè el plat agafi sabor sense tapar el gust de l’aliment.\nTrobareu salses preparades de qualitat i tots els ingredients per fer-les a casa a la botiga Obbio.\nOlis aromàtics a casa\nPodem aprofitar l’oli que tenim a casa i fer-lo més saborós afegint-hi ingredients diferents que aromatitzaran les amanides i plats d’estiu: all, ceba, pebrots o bolets com xiitake sec; també una barreja d’herbes com romaní, fonoll, orenga i alfàbrega fresques. Si voleu sensacions noves, recomano la llima (queda molt bé amb all) o la canyella.\nS’han de netejar en paper (sense mullar) i, si ho voleu, trossejar abans d’introduir al pot amb oli.\nCal guardar-los en un lloc que no els toqui el sol ni hi faci calor perquè no s’oxidin. Hi ha dues maneres de prendre’n: esperar tres setmanes perquè macerin, colar i servir, o posar directament a taula. Aquesta segona opció dóna un oli menys aromàtic (perquè ha reposat poc) i potser cauran trossets de l’herba al plat quan el servim.


Tu i jo fem Història (i potser Geo)\nAlumnes de Bat tenen aquí la possibilitat de reflexionar i preguntar allò que sovint el temps o el moment no ens permeten dilucidar a classe...\nGeografia - La terciarització de l'economia - Presentació\nPresentació del tema de la Terciarització de l'economia\nPublicat per Pani a 10:52 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nRepàs a la guerra civil i postguerra...\nPublicat per Pani a 12:02 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per Pani a 14:47 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEl dia 6 d'octubre de 1934, Lluis Companys, president de la Generalitat de Catalunya, va proclamar l'Estat Català.\nLes causes d'aquesta decisió foren el nou govern radical-cedista d'Alejandro Lerroux amb tres ministres de la CEDA (Gil-Robles, un d'ells) i l'amenaça que planava sobre l'autonomia catalana.\nLa proclamació estava cridada a fracassar al cap de poques hores. Aquí hi trobem un relat extret de la web de la pròpia Generalitat (amb alguna inexactitud* que podem comentar a classe). He afegit enllaços que poden completar la informació.\n"La Llei de contractes de conreu va provocar l’enfrontament entre el govern espanyol i l’oposició catalana i els fatals esdeveniments del 6 i el 7 d’octubre de 1934. La Generalitat de Catalunya, al marge de tenir raó o no, es va deixar dur per la situació política del moment en comptes de vetllar per la legalitat republicana.\nEl govern espanyol havia aprovat* definitivament la Llei de contractes, però la situació es va agreujar quan Alejandro Lerroux es va convertir* en president del govern. El nou estat va començar a proferir un conjunt d’amenaces força punyents contra l’autonomia catalana. Les relacions amb el govern català encara van empitjorar més quan es van nomenar tres ministres de la Confederación Española de Derechas Autónomas (CEDA), una organització política que encapçalava un gran defensor dels interessos de l’església, José María Gil-Robles. Aquest fet va comportar que els socialistes espanyols i l’Aliança Obrera de Catalunya declaressin una vaga general que no va tenir l’èxit de convocatòria esperat.\nDurant aquells dies es van dur a terme diferents actes violents armats contra algunes esglésies i clergues i detencions de persones de dretes. Tanmateix, la dissolució del govern català va comportar, entre altres, l’anulació de la Llei de contractes de conreu, la clausura del Parlament català, la destitució de la major part d’alcaldes i regidors municipals d’esquerres, la supressió de l’Estatut i la repressió dels partits d’esquerres. Durant el quasi any i mig que va durar aquesta situació, el govern de la Generalitat el van encapçalar l’independent Manuel Portela Valladares, el lerrouxista Joan Pich i Pon, el cedista i financer Ignasi Villalonga i el lligaire Fèlix Escalas."\nFinalment aquest vídeo, resum de la II República Catalunya fins als fets exposats.\nA rel d'un comentari de la Maria sobre el paper de la dona, us recomano aquesta pel·lícula sobre la dona que ho va aconseguir. Es deia Clara Campoamor, pertanyia al Partit Republicà Radical Socialista (nom autèntic del partit de Lerroux, que va abandonar aviat el darrer adjectiu) i va ser escollida a les eleccions constituents de juny de 1931. Des del Parlament, i malgrat l'oposició de membres no només de la dreta, sinó del seu mateix partit (com Victoria Kent, també diputada radical que estava en contra -sic-).\nÉs la pel·lícula que es va passar a RTVE i val realment la pena, doncs hi surten molts personatges històrics que hem estudiat.\nPublicat per Pani a 19:09 5 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nTemes 5 i 7 El relleu i les aigües a Espanya i a Catalunya\nCal saber situar allò que estudiem i aprenem. De nou els mapes de l'Enrique Alonso a l'xtec ens seran de gran utilitat.\nEl relleu a Espanya\n(si fallen els enllaços inferiors, com sembla, cliqueu aquí)\nEl litoral d'Espanya 1\nEl litoral d'Espanya 2\nEl relleu i les comarques a Catalunya\n(sembla que fallen els enllaços inferiors, com sembla, l'origen era aquí però sembla que els han tret)\nLa hidrografia a Espanya\nPer a confirmar\nLa hidrografia a Catalunya\nOn és el riu...?\nPublicat per Pani a 10:27 4 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEl catalanisme polític sorgeix el darrer terç del segle XIX per a consolidar-se al tombant de segle amb la fundació de la Lliga Regionalista, partit que posaria en evidència la crisi de la Restauració borbònica que començaria a regnar un jove Alfons XIII (1902-1931).\nAquí teniu un vídeo d'una sèrie en dibuixuts animats de fa 20 anys que poden servir de molt bon repàs de diversos temes com l'obrerisme i el catalanisme (passant per Cuba, la Mancomunitat...). Val la pena veure'l pel seu sentit didàctic ple d'idees exposades molt planerament.\nA més teniu ja penjat el ppoint que hem vist a classe sobre el tema (presentacions). Si hi ha cap dubte o pregunta, a comentaris, tot just a sota. Valoraré especialment les preguntes sobre les parts del contingut del vídeo que no hem explicat encarar (per exemple: què va ser la Setmana Tràgica o qui va ser Duran i Bas). I per començar i saber qui el mira primer, una pregunta: a quin poeta se li dóna força importància en aquest vídeo? I quina obra seva s'esmenta primer, relacionat amb la crisi del 98?\nSi algú vol fer un breu esquema sobre els temes que parla el vídeo, el pot presentar per escrit el dia de la prova (divendres vinent).\nPublicat per Pani a 12:30 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nLa Restauració borbònica (1a part): 1875-1902\nUnes quantes imatges comentades sobre la primera part de la Restauració Borbònica (1875-1902), tot i que podem trobar algunes de la seva crisi (1902-1931).\nLa I República (no feu cas de les veus... i reconegueu l'himne de la 1a República)\nAlfons XII (1875-1902)\nLa Constitució de 1876 (el "xec en blanc")\nSobre el moviment obrer\nVideo molt il·lustratiu excel·lent (molt bon repàs amb la música de la Internacional en algún moment)\nLes Bases de Manresa (1892) i Catalunya la Fàbrica d'Espanya.\nLa 2a Guerra de Cuba (1895-1898)\nPublicat per Pani a 12:23 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nWiki d'Història i enllaços recomanables\nHistòria BAT als Salesians d'Horta\nLes altres Barcelones...\nSi vols seguir qualsevol canvi, apunta't-hi.\nPel·lícules, llibres, teatre que hem vist i recomanem...\n"El noi del pijama de ratlles" Vista el 8 d'octubre de 2008\nHan passat per aquesta Història\nGeografia - La terciarització de l'economia - Pres...\nCal saber situar allò que estudiem i aprenem. De nou els mapes de l'Enrique Alonso a l'xtec ens seran de gran utilitat. El relleu ...\nEl catalanisme polític sorgeix el darrer terç del segle XIX per a consolidar-se al tombant de segle amb la fundació de la Lliga Regionalist...\nUnes quantes imatges comentades sobre la primera part de la Restauració Borbònica (1875-1902), tot i que podem trobar algunes de la seva cri...\nT'ha agradat la pel·lícula "El niño del pijama de rallas?


“Constantinopla”, un conte inventat per a tots aquells que no saben encara què va passar l’1 d’octubre | Descriu\nPer Ivo Rovira\t Última actualització 14 oct., 2017 222\nDes d’avui sabem que els metges i científics catalans van desenvolupar, fa molts anys, una tècnica lobotòmica prenatal per anul·lar el sentit de la reflexió a la majoria dels nadons encara no nascuts a Catalunya.\nDurant molts anys, la societat espanyola va deixar fer a la catalana sense entendre molt bé el perquè d’aquestes operacions. Fins ahir 1 d’octubre de 2017.\nHorroritzats i sense poder preveure-ho, ahir van veure com milions de ciutadans catalans sortien al carrer, ordenats, somrients, decidits, amb una papereta autoimpresa, seguint la crida del President de la Generalitat, el guru més perillós que mai s’hagi conegut.\nPuigdemont i els seus consellers es van trobar en un lloc secret i es van disposar a perpetrar el seu malvat pla. Eren les 4.30 hores. Va ser llavors quan una veu serena i ferma va pronunciar per megafonia a totes les ciutats i pobles de Catalunya la paraula “Constantinopla”.\nMultitud de persones de totes les edats, nens i avis, es van despertar de cop. Van vestir-se, van agafar paperetes impreses amb dues caselles per marcar i al costat del seu DNI van sortir de casa per congregar-se en espais ciutadans, col·legis i ajuntaments.\nJo, que també hi era, vaig veure com em vaig posar a cridar “Volem votar! Democràcia!”. Tots cridàvem el mateix sense saber el perquè. A les 9 en punt es van obrir les portes dels centres i, en cues ordenades i res impacients, vam anar avançant fins que, 5 hores més tard, dipositàrem els nostres vots en unes urnes massa barates i cutres per als estàndards d’Espanya. Al meu voltant centenars de persones es fotografiaven somrients dipositant el paper a l’urna.\nEl govern i altres partits polítics es van unir per fer front a aquesta marea de zombis vivents, anul·lats i guiats pels dolents es disposaven a votar en un referèndum il·legal. Milers de persones, sense cap criteri, sense educació ni idees, sense ideals ni problemes, deambulaven pels carrers com borregos.\nHorroritzats van intentar per tots els mitjans mostrar-los tot el que havien fet per restituir i atendre les necessitats de Catalunya. Van enviar a Catalunya agents uniformats de negre i verd, engalanats per a l’ocasió amb cascs, genolleres, passamuntanyes i porres. Aquests, compromesos amb la seva missió tan emotiva, no van parar de dialogar amb tots i totes.\nTants i tants arguments van proclamar però ni amb aquestes la gent va callar.\nAmb una mímica sincronitzada i diabòlica, els agents van veure com tots i totes aixecàvem les mans acostant-nos perillosament i cridant en un idioma desconegut. La gent submisa protegia aquests cubells d’escombraries amb fervor exagerat.\nDes de la Moncloa, les ments més privilegiades de l’estat, observant els fets, van decidir que aquestes caixes de xinès amagaven alguna cosa molt valuosa per al guru. Molt al seu pesar, van enviar a les forces de pau a recuperar aquests tresors amagats.\nJust en aquest instant els altaveus van començar a crepitar… i una veu decidida i ferma va tornar a pronunciar: “Constantinopla!”\nEls policies engalanats no van tenir més remei que treure les porres, les botes i els punys per recuperar el botí i poder fugir d’aquestes ordes bàrbares que posaven als seus ancians i nens al front per així poder seguir fent el mal.\nL’estat i tots els partits de l’oposició afins i no afins, amb llàgrimes als ulls, es van pronunciar aquesta mateixa nit. Amb una franquesa pròpia d’un metge parlant d’una malaltia es van dirigir a tots i totes. Fins i tot va ser el mateix president del govern qui va donar el discurs! Gran honor!\nEl govern d’Espanya havia intentat dialogar durant anys, havia estat molt pendent de Catalunya, dels seus precs, dels seus crits. Durant set anys, havia intentat solucionar les desavinences mitjançant democràcia, pluralitat i respecte.\nLa meva família i jo, espantats, no enteníem el perquè havíem participat en el referèndum i en les manifestacions. Però la culpa no era dels catalans, gent bona de la de debò.\nEl guru Puigdemont i els seus acòlits, mitjançant un encís cruel, ens havien empès durant anys a sortir al carrer i a voler canviar les coses.\nRajoy, Santamaría, Rivera, Sánchez, Iceta, en un missatge uníson i fatalista, ens van fer veure que així no es fan les coses. I que, malauradament, únicament Puigdemont i la seva tribu coneixien la paraula que posés fi al nostre encanteri. Aquesta paraula que van buscar amb afany i no van trobar a les urnes.\nI jo, afortunadament, sé qui té la paraula tan cercada:\nSegons Woody Allen a la seva pel·lícula La Maledicció de l’escorpí de Jade és “Nabucodonosor”.\nSegons la gent que em trobo al carrer: “Democràcia”.\n1 d'octubreCatalunyaconteWoody Allen


Casals de Primavera - Divers - Associació per a Nens\nNo saps què fer durant les vacances de setmana santa?\nApunta´t al casal!\nEl casal de primavera és una combinació d´ activitats variades que et faran passar-ho d´ allò més bé: Esports, tallers, jocs, sortides i moltes coses més!\nFarem les vacances més vacances!


Reunió amb interlocutors municipals de la Garantia Juvenil | Consell Comarcal del Maresme\nInici Joventut Servei comarcal de joventut Reunió amb interlocutors municipals de la Garantia Juvenil\nReunió amb interlocutors municipals de la Garantia Juvenil\nConvocats: Referents de la Garantia Juvenil als municipis del Maresme.\nData: DIMECRES 6 DE FEBRER de 2019, de les 9:30h fins a les 11:30h\nLloc: Al Consell Comarcal del Maresme (Pl. Miquel Biada, 1 – Mataró)\nArticle anteriorEl Maresme tanca 2018 amb un descens interanual de l’atur del 6,75%\nArticle següentFormació: Present i futur de les pensions públiques des d’una perspectiva de gènere. La pensió de jubilació


Avenços en gestió clínica: Diagnòstic per la imatge: ajustant la indicació\nUna iniciativa de l'Hospital Clínic que val la pena seguir de prop\nEl Dr. Lluís Donoso, radiòleg i Director del Centre de Diagnòstic per la Imatge Clínic (CDIC), ha adoptat ACRselect® (American College of Radiology), i per entendre què és aquest instrument, de manera breu, convé saber-ne com a mínim dues característiques:\n1. ACRselect® és un sistema computat de gestió de la informació que prové de guies de pràctica clínica basades en l'evidència.\n2. ACRselect® utilitza una escala d'adequació d'1 a 9: 1-2-3 baixa adequació, i a l'altre extrem, 7-8-9 elevada adequació. Aquesta escala ha estat provada des de fa més de 30 anys en els treballs de consens de Rand Corporation (UCLA).\nFont: Sistrom C L et al. Radiology 2009;251:147-155\nCom es pot veure en el quadre, quan un metge sol·licita una RM per al diagnòstic d'un pacient amb dolor lumbar, la pantalla l'avisarà que aquesta tècnica té una adequació d'1 (la més baixa) i que té dues alternatives a considerar: radiografia i TAC. Malgrat això, el metge pot demanar la prova, però el grau d'adequació de la petició li quedarà registrat.\nEl Dr. Donoso està liderant, ara mateix, una prova per veure com s'adapta ACRselect® a les peticions de diagnòstic per la imatge que arriben a CDIC procedents dels metges de família de la seva àrea de referència, i li vull agrair que hagi acceptat respondre, en el següent vídeo, a dues preguntes que crec rellevants per a "Avenços en Gestió Clínica":\n1. Com s'alimenta l'evidència que suporta el sistema ACRselect®?\n2. Quina experiència té CDIC en la implantació d'ACRselect®?\nAquest projecte de CDIC posa a l'abast dels metges de família i dels radiòlegs un instrument de suport a les decisions clíniques, i per això considero que aquesta innovació que lidera el Dr. Lluís Donoso, quan s'hagi implantat, representarà un avenç en l'adequació de la pràctica mèdica.


Projecte Home Balears | ¿Qué hacemos? - Prevenció familiar\nPrograma d`Atenció Familiar (PAF)\nEl Programa d`Atenció Familiar (PAF) està dissenyat per a aquells casos en què els joves menors d`edat s`han iniciat en el consum de drogues, bé legals bé il·legals.\nAquests grups adolescents o juvenils reuneixen una sèrie de factors de risc que els poden conduir, en el futur immediat, a un consum problemàtic i a una greu addicció.\nLa intervenció, encara que gira al voltant dels joves, es realitza fonamentalment amb els pares i mares o tutors, si bé en cas necessari es podrà intervenir directament amb els joves en sessions conjuntes.\nPer això, aquesta intervenció de prevenció específica s’ofereix de manera individual i en l`àmbit familiar. L`objectiu és realitzar un treball no només centrat en el consum, sinó també en els comportaments, la conducta, les relacions familiars, el grup d`iguals i el temps lliure.\nAquest programa educatiu també té com a finalitat: proporcionar recursos, tècniques, habilitats i destreses, per reduir els problemes que es produeixen en la família quan algun membre de la mateixa ja s`ha iniciat en el consum de drogues.


Vivències i valors del futbol blaugrana al taller Engaxa't a l'esport a Calella - ABJ\nHomeNotíciesNotíciesVivències i valors del futbol blaugrana al taller Engaxa't a l'esport a Calella\nVivències i valors del futbol blaugrana al taller Engaxa't a l'esport a Calella\nALBA CABRERA - 31/05/2018 | 17:50\nLluís Carreres ha compartit la seva experiència com a jugador de futbol amb alumnes de l'escola Salicrú de Calella\nEn Lluís Carreras va jugar amb el primer equip del FC Barcelona en 1993 | Joan Maria Arenaza\nDins el marc de la Setmana Barça Jugadors 2018 a Calella (El Maresme), l'Agrupació Barça Jugadors ha organitzat el 31 de maig el taller Enganxa't a l'esport a càrrec de l'exjugador Lluís Carreras amb alumnes de l'escola Salicrú de Calella a la Fàbrica Llobet.\nL'exfutbolista del Barça va exposar les raons per les quals ell va decidir escollir jugar a futbol i què li ha aportat practicar aquest esport. En aquest sentit, en Lluís Carreras va posar èmfasi en els valors del futbol blaugrana: la humilitat, l'esforç, l'ambició positiva, el respecte i el treball en equip. Valors futbolístics del FC Barcelona aplicables a la vida i que, com va explicar Carreras, aporten benestar físic i emocional. L'essència d'aquesta activitat ha estat demostrar a partir de la vivència personal d'un exfutbolista que ser persona i ser constant és més important que guanyar sempre i voler ser el millor per no desistir en la persecució dels nostres somnis.\nDurant aquest taller, Lluís Carreras va destacar la importància de seguir uns hàbits saludables i no deixar de banda els estudis per aconseguir els reptes personals, tot invertint el temps lliure en activitats esportives o socials que també permetin desenvolupar la tolerància a la frustració i el pensament crític, així com aprendre a expressar cordialment l'opinió pròpia encara que sigui diferent de la de la majoria.\nMés fotografies de Enganxa't a l'esport\nEnganxa't a l'esport 2017


10 cançons amb poesia i veu pròpia (D'Ones) | Enderrock.cat\nHelena Morén i Alegret | 27/12/2017 a les 15:00h\nArxivat a: Enderrock, llista, d'ones\nA l'exposició D'Ones: (R)evolució de les dones en la música, que comissario des del Grup Enderrock i que es pot visitar fins al dia de Sant Jordi de 2018 al Palau Robert de Barcelona, hi ha un apartat especial fet amb vídeos de poetes i cantautores per a l'ocasió. És el dedicat a aquelles veus de dones que han apostat per la composició i per musicar dones poetes catalanes. Són deu exemples de veus de cantautores que aquí citem i que han anat apostant per trobar la seva veu a la cançó també en la veu pròpia d'altres lletristes, en una viatge que és una delícia d'anada i tornada, i encara amb ramificacions en altres veus que s'hi expandeixen al llarg dels anys.\n1. El primer exemple és el de Marina Rossell, que va musicar "Cançó de fer camí" de Maria-Mercè Marçal (Ivars d'Urgell, 1952 - Barcelona, 1998), uns versos que la poeta va dedicar a la cantautora i que alhora aquesta va incloure al disc Bruixes i maduixes (CBS, 1980). És una cançó que també han musicat com a "Cançó de fer camí", primer, la cantautora rosinca Rusó Sala al disc Fil de coure (Microscopi, 2015), i posteriorment en van fer un senzill Mireia Vives i Borja Penalba, amb un videoclip de la cançó interpretada conjuntament amb Gemma Humet. La cançó conté els versos, 'Serem cinc-centes, serem mil', que són leit motiv de l'exposició D'ONES: (R) evolució de les dones en la música.\n2. Històricament hauria d'encapçalar la llista de les deu cançons la veu plena d'arrel de Lídia Pujol, que, tot i que no ha estat l'única que ha musicat "La comtessa de dia", la trobairitz del segle XII Beatriu Comtessa de Dia, sí que va enregistrar la seva peça al disc preciós Els amants de Lilith (Temps Record / Resistencia, 2007). També han musicat l'autora medieval Montserrat Figueres ("A chantar m'er de so") i Maria del Mar Bonet ("Estic en gran desventura") al disc Breviari d'amor (Ariola, 1982).\n3. Miquela Lladó va fer una bella musicació d'"A les roses" de la poeta Maria Antònia Salvà (Palma, 1869 - Llucmajor, 1958), que figura al disc Com un ventall (Blau/DiscMedi, 2004).\n4. Maria del Mar Bonet va musicar "Nosaltres, les dones", poema d'Edith Södergran (Sant Petersburg, 1892 - Raviola, 1923) dins el disc Alenar (Ariola, 1977).\n5. Gemma Humet va musicar recentment "Podries", de Joana Raspall (Barcelona 1913 - Sant Feliu de Llobregat, 2013), dins el disc Encara (Satélite K, 2017).\n6. Ester Formosa va musicar "Absència", de Rosa Leveroni (Barcelona, 1910 - Cadaqués, 1985), al disc Formosa per Formosa (BarnaSants, 2009).\n7. The Mamzelles és un trio femení que gràcies a una de les fases del concurs Sona9 es va atrevir a musicar el poema "La dona que mirava la tele” de Dolors Miquel (Lleida, 1960), que van incloure dins el disc Que se desnude otra (DiscMedi, 2012).\n8. Ivette Nadal és una cantautora que ha musicat molta poesia perquè ella també n'escriu. Una de les seves musicacions més reeixides és "Però estàs content" d'Anna Aguilar-Amat (Barcelona, 1962), que va incloure al disc Mestres i amics (Right Here Right Now, 2012).\n9. En el cas de Judit Neddermann, aquí no tria una poeta que hagi publicat poemaris, sinó una música de la seva banda que treu en text el seu "Jo joglar": és Anna Tobias (Badalona, 1979), i a Neddermann li va agradar tant el text que el va incloure a Tot el que he vist (Temps Record, 2014), de fet el títol del disc n'és deutor, també.\n10. I finalment Bikimel, que amb "Jonàs" va ser la primera que va musicar la poeta Maria Cabrera (Girona, 1983), Premi Carles Riba de Poesia 2017. El va incloure al disc Stat Jònic (Temps Record, 2009).


Cuina asiàtica Archives - ElsLlepaplats\n28 d'agost de 2019 by Elena\nHum Vegetarian es un bona opció si estàs de vacances per Ho Chi Min o Saigon, al sud del Vietnam. Tenen 3 restaurants a la ciutat en diferents districtes, jo vaig anar el que es troba més proper al riu i al centre turístic de la ciutat. Bon menjar, bon preu, sala molt agradable i […]\nCategoria: Restaurants, Cuina asiàtica Etiquetat com a: Bona relació qualitat preu


Web oficial del Villarreal CF - La col·lecció de gols del ‘killer’ groc\nGerard Moreno és el màxim anotador de l'equip amb 13 gols aquesta temporada\nEl davanter català Gerard Moreno és el màxim realitzador del Villarreal CF aquesta temporada amb 13 dianes. Els gols del ‘7’ groc han donat importants victòries al Submarí tant en LaLiga com en la Copa del Rey. Després de 27 jornades, Gerard és el futbolista espanyol que més dianes ha convertit aquest curs en el campionat domèstic (11).\nA més, les seues excel·lents actuacions amb l'equip de Javi Calleja li han permés guanyar-se un lloc en la Selecció Espanyola, amb la qual va debutar aquesta temporada i ja ha disputat tres encontres, anotant el mateix nombre de gols.\nPer a veure els 13 gols de Gerard Moreno amb el Villarreal aquesta temporada, només has de clicar en la pestanya de vídeo situada sobre la imatge principal.