LA PRETESA NOBLESA DELS BOFARULL DE SAVALLÀ DEL COMTAT I DE SANTA COLOMA DE QUERALT, TRASLLADATS A MATARÓ\nA la darreria del segle XVII vivia a la ciutat de Reus un família Bofarull. Un dels seus membres, Josep Bofarull i Gavaldà, fill d’un boter i nét per línia paterna d’un fuster, es dedicà als negocis i posà una fàbrica d’aiguardents. El 1760 fou agraciat amb el privilegi nobiliari de ciutadà honrat de Barcelona, el 1772 amb el de cavaller del Principat de Catalunya, i el 1774 amb el de noble del Principat de Catalunya. Els seus néts, els nobles don Francesc i don Pròsper de Bofarull i Mascaró, i el seu besnét, don Manuel de Bofarull i Sartorio, ingressaren a la Reial Confraria de la Soledat, de la seu de Barcelona, respectivament el 1847, el 1850 i el 1850, i un altre besnét, don Josep Francesc de Bofarull i de Plandolit, també ho féu a la Reial Mestrança de Cavalleria de Ronda.\nUna família homònima s’establí al poble de Savallà del Comtat, on el 26.1.1681 es casà Miquel Bofarull (mort al mateix poble, el 19.3.1712) amb Maria Lluïsa Montanyà. El seu pare, Pau Bofarull, era natural, segons sembla, de Tarragona (tanmateix, no consta cap Pau Bofarull als llibres de baptismes de la seu), i el seu fill, Joan Bofarull i Montanyà (de primer pagès i després comerciant de draps), s’establí a la vila de Santa Coloma de Queralt on, el 17.4.1713, contragué matrimoni amb Maria Sallà. Una vegada vidu, es casà de nou, a Òdena, el 10.9.1720, amb Caterina Ventayols (Ventallols,Ventalló, o Ventanals) i foren parres de Magí Bofarull i Ventallols, nascut a Santa Coloma de Queralt el 23.8.1731 (a la seva partida de baptisme la paraula ‘pagès’ té una taca que gairebé la fa il•legible, com si amb un dit mullat hom l’hagués volguda esborrar; el seu padrí és un espardenyer). El 1755 s’arrelà a Mataró, on es casà, el 2.5.1758, amb Maria Carbonell i Serra, filla d’un candeler de cera. Morí a Mataró el 1811 essent adroguer o confiter i comerciant. Tingueren, entre altres, dos fills: Magí i Francesc Josep Bofarull i Carbonell, que formaren dues línies de la família.\nFormada per Magí Bofarull i Carbonell, nascut a Mataró el 5.7.1764 i mort el 1845. Fou comerciant, mestre confiter i cerer. Es casà a Mataró, prèvia dispensa del segon grau de consanguinitat, el 1.8.1790, amb la seva cosina, Maria Teresa Josepa Carbonell i Riera, filla d’un candeler de cera. Fill seu fou Gaspar Bofarull i Carbonell, comerciant, nascut a Mataró el 1.6.1814 i mort el 1885. Es casà a Mataró, el 6.5.1839, amb Manuela Palau i Català i fou pare, entre altres fills, de Joan Bofarull i Palau, hisendat, nascut a Mataró el 11.2.1842 i mort el 1891. Fou vicecònsol de Portugal i el primer a avantposar al seu primer cognom la partícula ‘de’, segurament arran del seu matrimoni, a Barcelona, el 28.11.1867, amb la noble Dolors de Franch i Pareja, morta el 1919. Tingueren, entre altres, dos fills: Manuel de Bofarull i de Franch, nascut a Mataró el 1868 i mort solter el 1906, havent ingressat (amb quines proves?) al Cos de la Noblesa de Barcelona el 1892; i Josep Maria de Bofarull i de Franch, nascut a Mataró el 6.6.1881 i mort el 1914. Ambdós germans també ingressaren al Cos de la Noblesa de Barcelona el 1908. Josep Maria es casà a Barcelona, el 15.10.1908 amb Teresa Tous i Forcada, morta el 1958, i tingueren per fill Manuel de Bofarull i de Tous, nascut a Argentona, el 20 8.1909; fou cavaller de l’orde del Sant Sepulcre i, des del 1959, del Reial Cos de la Noblesa de Catalunya. Es casà a Vilanova i la Geltrú, el 19.10.1950, amb Maria Assumpció de Torrents i Botella. Són llurs fills Manuel i Josep Maria de Bofarull i de Torrents, nascuts a Sant Boi de Llobregat, respectivament el 21.4.1953 i el 23.9.1954. Ambdós ingressaren com a nobles al Reial Cos de la Noblesa de Catalunya el 1981.\nFou originada per Francesc Josep Bofarull i Carbonell, nascut a Mataró el 3.10.1769 i mort a Barcelona vers el 1835. Es casà a Mataró, el 4.6.1797, amb Anna Maria Rafart i Soler. Fou llur fill, entre altres, Josep Bofarull i Rafart, nascut a Cartagena i mort a Barcelona el 7.12.1878. Fou el primer de la seva línia a usar la partícula ‘de’ davant el seu primer cognom. El 1871 comprà a la noble família dels Duran el castell de Ribelles. Ingressà a la Reial Mestrança de Cavalleria de Saragossa el 1859 (amb quines proves?) i aconseguí del rei Amadeu I que li concedís la Reial Cèdula de «sucesión y confirmación en el Título del Reino de Barón de Ribelles», com a «descendiente de Don Gispert Pons de Ribelles» (!). Contragué matrimoni amb la noble dama Concepció d’Olcinellas i de Romero i foren pares d’un fill, Josep Maria de Bofarull i d’Olcinellas (mort el 10.1.1929), que succeí en el títol de baró de Ribelles i ingressà al Cos de la Noblesa de Barcelona (1879). Es casà a Barcelona, el 20.10.1897, amb Pilar Vilaregut i Pallarès (morta el 1960), i el succeí en el títol el seu fill, Josep Maria de Bofarull i Vilaregut, que morí sense descendència el 1966, i fou el darrer agnat de la seva línia.\nUltra afegir les partícules ‘de’ i ‘don’ davant els noms i els cognoms Bofarull, Rafart, Tous, Torrents i Botella, a documentació reculada, amb la pretensió que semblin nobles, i de suprimir els oficis considerats innobles, i substituir-los per la paraula hacendado, ens demanem: com pogueren ingressar tots aquests Bofarull a la Reial Mestrança de Cavalleria de Saragossa i al Reial Cos de la Noblesa de Catalunya? Quina prova nobiliària presentaren? Perquè la desconeixem (“Paratge”, 12, Barcelona, 2000).


A un pas de les semis\nEl Barça Senseit té l’oportunitat de sentenciar l’eliminatòria de quarts dels play-off si guanya aquest diumenge el Benicarló Onda Urbana (12.30 h). En cas de derrota, el desempat es jugaria a Benicarló.\nTenen a les seves mans el passaport per a les semifinals dels play-off pel títol de Lliga. Si el Barça Senseit guanya aquest diumenge (12.30 h, en directe per Barça TV) el Benicarló Onda Urbana al Palau, els de Marc Carmona aconseguirien el passaport per a les semifinals dels play-off pel títol de Lliga. Però no serà un partit gens fàcil. El Benicarló, que va acabar tercer classificat de la Lliga regular, vindrà al Palau a totes, a empatar l’eliminatòria i, així, forçar el tercer partit, que tornarien a jugar a la seva pista. Aquest trepidant duel el transmetrà en directe Barça TV.\nEl Barça Senseit pot fer història aquest diumenge si aconsegueix el passi a les semifinals. Els blaugranes saben que el resultat no serà tan contundent com l’obtingut en el primer partit, en què el Barça Senseit es va imposar 1-7. Una bona defensa i un atac efectiu seran la clau per aconseguir la victòria en aquest segon partit. En les dues vegades que els castellonencs han visitat el Palau Blaugrana, el resultat ha estat d’empat i de victòria favorable als locals.\nMarc Carmona pot recuperar per a aquest partit Rafa Muñoz, que arrossega molèsties musculars. Així doncs, només Juan Carlos López haurà de veure el partit des de les grades.\nEl Benicarló Onda Urbana arriba al Palau amb l’ambició d’empatar l’eliminatòria. Així, els de Miki s’assegurarien novament el factor pista, ja que el tercer i definitiu partit es jugaria a la pista del millor classificat de la Lliga regular. El tècnic del Benicarló podrà comptar amb tots els seus jugadors per a aquest partit. La plantilla castellonenca veu en Fernandao un dels principals perills del Barça Senseit. Per afrontar aquest partit, el Benicarló tindrà el suport dels seus aficionats. Està previst que tres autocars i diversos cotxes particulars es desplacin fins a Barcelona per animar els seus jugadors.\nIsco (jugador Benicarló Onda Urbana) : “Volem igualar l’eliminatòria i portar-la de nou a casa.”\nMiki (entrenador Benicarló Onda Urbana) : “Anem a Barcelona amb la mateixa filosofia de joc que ens ha portat a ocupar la tercera plaça a la fase regular”.\nFernandao : “Tenim una oportunitat molt gran de ser a les semifinals i de fer alguna cosa històrica amb el futbol sala del club. Per això comptem amb vosaltres, l’afició, que sereu un jugador més.”\nPC : “Aquesta és la Lliga més igualada en els set anys que fa que estic a Espanya. El play-off és com jugar un partit de Lliga de Campions, tothom el pot guanyar.”\nEl Pozo Múrcia és el primer semifinalista dels play-off. Després d’imposar-se en el primer partit al Playas Castelló (4-0), els murcians han sentenciat l’eliminatòria en el segon partit, en què s’han imposat en la tanda de penals després d’empatar (2-2, 5-7 a la tanda de penals).\nLes altres eliminatòries estan empatades. Després de guanyar a la pista del Carnicer Torrejón (1-3), els gallecs han perdut a casa davant dels madrilenys en un partit que també s’ha hagut de resoldre a la tanda de penals (6-6, 10-11 a la tanda de penals). Pel que fa a l’Interviú Fadesa, s’ha imposat amb comoditat al Lobelle a Santiago (1-4) i ha empatat l’eliminatòria, ja que els madrilenys havien caigut en el primer partit jugat a la seva pista (4-5).


L’EMMA amb el casal d’estiu d’Alcover – EMMA\n26 de juliol de 2016 per emma\nL’EMMA ha col·laborat amb el casal d’estiu d’Alcover un any més amb diferents activitats durant la setmana dedicada a la música. La primera activitat va ser un conte musicat pels propis nens i nenes del casal amb els instruments de l’escola. La segona activitat va ser un taller de danses tradicionals catalanes que petits i grans es van preparar amb els seus monitors i finalment van ballar amb l’acompanyament d’acordió i flautí.\nTot plegat, una bona col·laboració que va atansar la música, els diferents instruments musicals i la dansa a tota la mainada del casal d’estiu d’Alcover.\nTaller de trompeta i trombó amb l’AMPA


SITGES 07 APOSTA PER LES ÒPERES PRIMES EN LA SECCIÓ OFICIAL | La Setena Mirada\n← PROMOCIÓ ANTIPIRATERÍA\nPublicat el 3 Octubre 2007 per setena\nGeorge A. Romero i Rutger Hauer, entre els convidats destacats del festival SITGES –\nFestival Internacional de Cinema de Catalunya inaugurarà el seu 40ª edició, el dia 4 d'octubre, amb una de les òperes primes més esperades de la temporada, El Orfanato, de J.A. Baiona (fora de competició) que donarà pas a la Secció Oficial Fantàstic amb destacada presència de debutants: Els Cronocrímenes, de Nacho Vigalondo; El Rei de la Muntanya, de Gonzalo López-Gallego; L'Últim Justo, de Manuel Carballo; À l'intèrieur, de Julien Maury i Alexandre Bustillo; Danniponjin, de Hitoshi Matsumoto; First Snow, de Mark Fergus; Frontière(s), de Xavier Gens; L'habitació de Fermat, de Luis Piedrahita i Rodrigo Sopeña; Joshua (El fill del mal), de George Ratliff; The Nines, de John August; The Signal, de David Bruckner, Donen Bush, Jacob Gentry; Teeth, de Mitchell Lichtenstein i Tres Minuts, de Diego Lublinski, componen més de la meitat de la competició.\nUna de les línies que marquen la Secció Oficial d'aquesta edició és la recuperació del cinema de producció catalana i espanyola, que denota el bon moment que viu el gènere fantàstic en el nostre país, reviscut gràcies a l'èxit de títols com El Laberint del Fauno, de Guillermo del Toro.\nEl Festival vol destacar a més l'orientació del seu programa cap al cinema de gènere fantàstic més pur, amb més terror que ciència ficció i un acostament a les pors quotidianes, les invasions, el terror post 11-S i sobretot, una gran participació de les pel·lícules de zombies.\nUna altra de les característiques dels títols que es podran veure a Sitges 07 és el reflex de la por a través de la càmera, la metalinguística del terror reflectida en llargmetratges menjo Rec, Diary of the Dead, Redacted o American Zombie, entre unes altres. La programació contarà amb propostes independents que vénen d'altres festivals menjo Sundance o Tribeca, cinema d'autor amb fons fantàstic i nous llenguatges (The Nines, First Snow, Joshua – El fill del mal).\nLes nits de cinema es mantindran com sempre, fins a altes hores de la matinada, amb sessions on destacaran la projecció de la còpia digital de Blade Runner: The Final Cut o la versió íntegra de Grindhouse (que contarà amb la presència de dues dels seus protagonistes, Zöe Bell i Sydney Tamiia Poitier).\nEl 25 aniversari de Blade Runner se celebrarà a Sitges, amb la presencia Syd Mead (disseny de producció), Douglas Trumbull (efectes digitals) i Rutger Hauer, qui rebrà el premi la Màquina del Temps. Altres convidats que rebran aquest premi seran William Friedkin, Syd Mead, Robert Englund, Alex Proyas i Jesús Franco.\nEl Gran Premi del Festival serà per a George A. Romero, mentre el director Larry Fessenden rebrà la María Honorífica.\nEl Jurat Oficial Fantàstic estarà format per Zöe Bell (actriu, Grindhouse); Mirito Torreiro (crític cinematogràfic); Martin Weisz (director), Rugero Deodato (director) i Michael Rooker (actor).


February 2018 - Assplus February 2018 - Assplus\nArchive for febrer 2018\nAmb l’entrada en vigor de la nova reglamentació europea de protecció de dades, el RGPD – Reglament General de Protecció de Dades, les empreses han de gestionar les dades dels seus clients i empleats amb molt de compte. Què és el xifrat de dades? Entenem com xifrat de dades el procés pel qual una informació llegible, mitjançant\nQue són les dades biomètriques? Són aquelles dades obtingudes a partir d’un tractament tècnic específic, relatius a les característiques físiques, fisiològiques o conductuals d’una persona física que permetin o confirmin la identificació única persona. Les dades biomèdiques són considerades dades de caràcter personal, ja que ens permeten identificar i associar amb una única persona. És\nOn febrer 14, 2018\nEl nou Reglament s’aplicarà des del “primer minut””\nQueda menys de quatre mesos per a l’entrada en vigor de la nova reglamentació europea en Protecció de Dades (RGPD – Reglament General de Protecció de Dades) i l’Agència Espanyola de Protecció de Dades adverteix que no hi haurà terminis ni pròrrogues en la seva aplicació, el nou Reglament s’aplicarà des del “primer minut”. El RGPD va entrar


Wang, W. - Resultats de la cerca - Dipòsit Digital de Documents de la UAB\nPàgina inicial > Resultats de la cerca: Wang, W.\nDipòsit Digital de Documents de la UAB 32 registres trobats 12 - 21 anar al registre: La cerca s'ha fet en 0.01 segons.\n23 p, 2.0 MB Factors related with CH4 and N2O emissions from a paddy field : clues for management implications / Wang, Chun (Fujian Normal University. Institute of Geography) ; Lai, Derrick Y.F. (Chinese University of Hong Kong. Department of Geography and Resource Management) ; Sardans i Galobart, Jordi (Centre de Recerca Ecològica i Aplicacions Forestals) ; Wang, Weiqi (Fujian Normal University. Institute of Geography) ; Zeng, Congsheng (Fujian Normal University. Institute of Geography) ; Peñuelas, Josep (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Biologia Animal, de Biologia Vegetal i d'Ecologia)\nPaddy fields are major sources of global atmospheric greenhouse gases, including methane (CH₄) and nitrous oxide (N₂O). The different phases previous to emission (production, transport, diffusion, dissolution in pore water and ebullition) despite well-established have rarely been measured in field conditions. [...]\n2017 - 10.1371/journal.pone.0169254\nPLoS one, Vol. 12, issue 1 (January 2017) , e0169254\n34 p, 1.8 MB Organic cultivation of jasmine and tea increases carbon sequestration by changing plant and soil stoichiometry / Wang, Weiqi (Fujian Normal University. Institute of Geography) ; Min, Qingwen (Zhongguo ke xue yuan. Institute of Geographical Sciences and Natural Resources Research) ; Sardans i Galobart, Jordi (Centre de Recerca Ecològica i Aplicacions Forestals) ; Wang, Chun (Fujian Normal University. Institute of Geography) ; Asensio Abella, Ma. Dolores (Centre de Recerca Ecològica i Aplicacions Forestals) ; Bartrons Vilamala, Mireia (Centre de Recerca Ecològica i Aplicacions Forestals) ; Peñuelas, Josep (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Biologia Animal, de Biologia Vegetal i d'Ecologia)\nOrganic cultivation methods would be a good alternative to conventional cultivation, avoiding the use of industrial fertilizer and reducing the risk of eutrophication, but its impacts on soil elemental composition and stoichiometry warrants to be clearly stated. [...]\n2016 - 10.2134/agronj2015.0559\nAgronomy journal, Vol. 108, No. 4, p. 1636-1648 (2016)\n17 p, 1.7 MB Typhoon enhancement of N and P release from litter and changes in the litter N: P ratio in a subtropical tidal wetland / Wang, Weiqi (Fujian Normal University. Institute of Geography) ; Sardans i Galobart, Jordi (Centre de Recerca Ecològica i Aplicacions Forestals) ; Tong, Chuan (Fujian Normal University. Institute of Geography) ; Wang, Chun (Fujian Normal University. Institute of Geography) ; Ouyang, Linmei (Fujian Normal University. Institute of Geography) ; Bartrons Vilamala, Mireia (Centre de Recerca Ecològica i Aplicacions Forestals) ; Peñuelas, Josep (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Biologia Animal, de Biologia Vegetal i d'Ecologia)\nLitter production and decomposition are key processes controlling the capacity of wetland to store and cycle carbon(C)and nutrients. Typhoons deposit large amounts of green and semi-green(between green and withered)plant tissues and withered litter(normal litter)on wetland soils, generating a pulse of litter production. [...]\nEnvironmental Research Letters, Volum 11, No. 1 (January 2016)\n68 p, 2.2 MB Impact of plant invasion and increasing floods on total soil phosphorus and its fractions in the Minjiang River Estuarine Wetlands, China / Wang, Wei-Qi (Fujian Normal University) ; Sardans i Galobart, Jordi (Centre de Recerca Ecològica i Aplicacions Forestals) ; Peñuelas, Josep (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Biologia Animal, de Biologia Vegetal i d'Ecologia) ; Zeng, Cong-Sheng (Fujian Normal University) ; Tong, Chuan (Fujian Normal University) ; Wang, Chun (Fujian Normal University)\nWetland soils are frequently a sink of phosphorus (P). Plant invasion and increased flooding intensity projected by climate change models, can shift the soil wetland capacity to store P. We studied the impact of changes in flooding intensity and plant invasion on total soil-P concentrations in the Minjiang River estuarine wetland. [...]\n2016 - 10.1007/s13157-015-0712-9\nWetlands, Vol. 36, Issue 1, (February 2016) , p. 21-36\nDipòsit Digital de Documents de la UAB : 32 registres trobats 12 - 21 anar al registre:\n1 Wang, Wei-Qi\n23 Wang, Weiqi\n1 Wang, Wen


Gestió del Parc Natural del Montseny\nLa Diputació de Girona és cogestora del Parc Natural del Montseny, juntament amb la Diputació de Barcelona. S’està realitzant un esforç notable per equiparar els recursos que hi destinen ambdues corporacions.\nEls eixos bàsics d’aquesta gestió constitueixen:\nL’impuls d’un ens gestor conjunt de l’espai.\nL’establiment de mecanismes participatius i de coordinació (consell consultiu i comissió coordinadora).\nLa redacció dels planejaments corresponents (actualment la revisió del Pla especial, que incorpora la previsió de connectors biològics amb d’altres espais naturals, i properament, l’elaboració del Pla rector d’ús i gestió i del Pla de desenvolupament socioeconòmic.\nL’obertura d’una oficina tècnica, amb l’ampliació dels efectius tècnics amb la incorporació d’un enginyer forestal, un arquitecte tècnic i un coordinador de l’ADF en prevenció d’incendis forestals.\nLa dotació de serveis destinats als Ajuntaments, mitjançant convenis, en matèria de campanyes de vigilància i prevenció d’incendis forestals, manteniment de la xarxa viària, infraestructura logística per a la regulació de l’ús públic (punts d’informació i senyalització d’itineraris), suport a centres culturals o museístics i proveïment d’un sistema d’informació geogràfica.\nL’ampliació de la cobertura dels ajuts adreçats als particulars, de suport a l’activitat tradicional (ramaderia extensiva), compensació per a una silvicultura sostenible (reserves forestals) i protecció del patrimoni arquitectònic.


> Recursos > utilitat > restauració d'arxius danyats: 3 passos per restaurar arxius danyats\nCom puc restaurar My Files de corromput?\nHola, ahir quan intentava obrir algunes fotos al meu ordinador, trobava que no podria obrir-los. Estan tots malmeses. No sé què està malament, però realment necessito tornar. Algunes idees? Gràcies.\nArxius pot ser malmès per una fallada del sistema, atac de virus o operació equivocada. Un arxiu danyat sempre és inutilitzable i inoperant. Davant aquest problema, primer pot provar de reparar-los o tractar d'executar un programa de detecció de virus. En alguns cas aquesta ajuda dues solucions. No obstant això, si no treballen, pot provar un programa de recuperació de dades de terceres parts per restaurar arxius alterats.\nWondershare Data Recovery, o Wondershare Data Recovery for Mac és un programa de recuperació de dades que li permet restaurar fotos corromputs com vídeos, arxius de documents. Amb ell, vostè pot restaurar arxius alterats que s'han buidat o esborrats de la Paperera de reciclatge o que ha perdut a causa d'un atac de virus, accident de sistema o partició de format. Actualment Wondershare Data Recovery és capaç de restaurar danyats fotos, vídeos, música, arxius de documents, etc.\nPodeu descarregar una versió de judici de Wondershare Data Recovery i llavors comencen a restaurar arxius alterats.\n3 passos per restaurar arxius danyats\nAquí prenem Wondershare Data Recovery per a Windows com a exemple. Els usuaris de Mac poden descarregar la versió de Mac i restaurar arxius danyats en passos similars.\nPas 1 Mode de recuperació seleccionar restaurar arxius alterats\nInstal·lar i llançar la Wondershare Data Recovery al seu ordinador, veurà una interfície com per sota d'exhibicions. Aquí s'ofereixen amb 3 modes de recuperació. Per restaurar arxius alterats, aquí tractem "Recuperació de partició" junts.\nPas 2 partició selecta per escannejar\nEn aquest pas, només cal seleccionar la partició que els fitxers malmesos posi a i feu clic a "Inici" per escannejar.\nNota: Si desitja restaurar fitxers malmesos des d'un dispositiu d'emmagatzematge extern, si us plau connectar el dispositiu amb ordinador i seleccionar l'empenta dura.\nPas 3 comprovar els arxius Restorable i comencen a restaurar\nDesprés de l'escannejar, troben arxius es llistaran en categories o camins originals. Pot presentar alguns arxius com fotografies. També pot comprovar si els arxius trobats són què voleu restaurar o no amb la seva original de noms de massa.\nLlavors vostè pot seleccionar els fitxers que voleu restaurar i feu clic a "Recuperar" per salvar-los al seu ordinador.\nNota: No salvi el fitxer restaurat tornar al seu camí original. En cas contrari podria no ser capaç de restaurar-lo.\n1 si els seus arxius s'hagin malmès lògicament, no pot restaurar-los.\n2 si no ajuda a "Recuperació de partició", també pot provar el mode "Recuperació crua".


Serce Konagi Sanliurfa Turquia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nKadıoğlu mahallesi, 1392. sokak 6, Buyukyol, Sanliurfa, Sanliurfa, Turquia, 63200 - Veure al mapa\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Serce Konagi és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Sanliurfa. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nSerce Konagi ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha recepció 24 hores, express check-in/check-out, servei d'habitacions, transport hotel/aeroport, instal.lacions de barbacoa.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Serce Konagi no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (114) Parelles (53) Viatgers en solitari (18) Famílies amb infants petits (16) Famílies amb infants grans (2) Grups (25)


Ibañeza.es » Archivo » El Teatro Municipal reanuda el fin de semana las proyecciones de cine\n● Ibañeza.es ►Miércoles, 27 de octubre de 2021 a las 15:05 Comentarios desactivados\nEl próximo fin de semana, coincidiendo con la celebración de la festividad de Todos los Santos, se retoma la actividad cinematográfica en el Teatro Municipal de La Bañeza. Se trata de una reapertura ampliamente demandada por el público, que ha sido posible gracias a la finalización de las limitaciones de aforo en teatros y salas de cine, así como a la autorización para la reapertura del servicio de bar durante las proyecciones cinematográficas, manteniendo no obstante la obligación del uso de la mascarilla durante toda la sesión.\nLa actividad del cine del Teatro Municipal vuelve con una programación especial con motivo de la celebración de Halloween, con la proyección de las películas ‘The Addams Family 2’ el sábado en horario de 17:30 y 20:00 horas y el domingo en horario de 17:30 horas, mientras que en horario nocturno se proyectará el largometraje ‘Venom: habrá matanza’, el sábado a las 22:30 horas y el domingo en horario de 20:00 y 22:30 horas.\nLas entradas, que mantienen el precio habitual de 5 euros por sesión, se encuentran ya a la venta a través de la web del Teatro Municipal www.teatrolabañeza.es y en la taquilla del teatro antes del comienzo de cada sesión y la Concejalía de Cultura del Ayuntamiento de La Bañeza ha querido que esta reapertura coincida con la presentación en Valladolid del Día del Cine y Audiovisual de Castilla y León.\nAdemás, tras el importante éxito de participación y de crítica en la pasada edición de Comunidad Seminci, que trajo a la ciudad cuatro largometrajes premiados en la Semana Internacional de Cine de Valladolid, el Teatro Municipal de La Bañeza vuelve a ser seleccionado, junto a otras seis ciudades de nuestra comunidad, para participar en la segunda edición de 2022.\nLa confirmación de la participación de La Bañeza en la edición 2022 de Comunidad Seminci, un certamen patrocinado por la Junta de Castilla y León, llegó el pasado lunes con la celebración en Valladolid del Día del Cine y Audiovisual de Castilla y León, acto al que estuvo invitado el Ayuntamiento de La Bañeza y al que asistió en representación del consistorio el concejal de Cultura José Luis Del Riego.


vivències: desde el puerto de Barcelona\nPublicado por Josep en dijous, d’octubre 20, 2011\nM'has arribat a l'ànima Josep ... Estic plorant de sentiment del bonic que ho has fet, només et dic que segueixis ets un artista que sensibilitat i afecte li has posat, estic escoltant l'havanera i li ve amb detall, Gràcies, Gràcies i Moltes Gràcies Mari Trini Un petó\n20 d’octubre de 2011 a les 16:57\nMªTrini, és una dedicatòria per a tu i el teu avi Pedro. Però també és un acte de compromís per a tots aquells que van anar a la guerra.\n20 d’octubre de 2011 a les 17:22\nJa ho sé Josep, m'has donat una gran alegria, una abraçada virtual amb molt afecte, ja M. Rosa també, als dos ... Petons\n20 d’octubre de 2011 a les 17:31


02/27/2021 11:01:45 PM\n003. Aprovació provisional de la tercera modificació puntual del Pla especial del parc urbà i equipaments del sector la Muntanyeta\n004. Aprovació de la modificació les retribucions dels regidors/es de la Corporació.\n005. Aprovació de la moció del grup municipal PSC-CP de suport a l'activitat a la planta de Valeo Martorelles\n006. Aprovació inicial la modificació dels Estatuts del Consorci del Parc Agrari del Baix Llobregat\n007. Aprovació de la concessió de medalles i diplomes per serveis destacats a la comunitat de Sant Boi de Llobregat\n008. Moció de rebuig a l'encausament del president Mas, l'ex-vice-presidenta Ortega i la consellera Rigau a favor del 9N\n009. Aprovació de la moció de suport a la creació de la prestació "Garantia +55", proposta impulsada per la UGT de Catalunya\n010. Aprovació de la moció contra l'homofòbia, la transfòbia i l'assetjament escolar al col·lectiu LGBTI.\n011. Aprovació provisional de la modificació de les ordenances fiscals i de la supressió de la taxa per aprofitament especial del domini públic local a favor d'empreses de telefonia mòbil regulada a l'Ordenança fiscal número 22 per a l'exercici 2016 i següents.\n012. Aprovació inicial de la modificació de l'annex de l’ordenança municipal per a la creació de fitxers de dades de caràcter personal corresponent aprovada pel Ple de data 27 d'abril de 2015 amb el número d'expedient N640/U353/2015/000001; aprovació inicial de l'ordenança de creació de fitxers de dades de caràcter personal de l'Ajuntament de Sant Boi de Llobregat amb el número d'expedient N640/U353/2015/000002\n013. Aprovació de la moció del Grup Municipal d'ICV-EUiA-ME-E per exigir una nova Llei reguladora del dret a l’habitatge que cobreixi les mesures mínimes per a fer front a l’emergència habitacional.\n014. Aprovació de la moció del grups municipals PSC-CP i ICV-EUiA-EPM de l'Ajuntament de Sant Boi de Llobregat en relació a la gestió i atorgament de les beques de menjador al Baix Llobregat.


Torres de Segre celebra la festa del futbol sala - Esports - Altanto!! Revista\nGeneralitat festes i celebracions Soses centres educatius Seròs Lleida Torres de Segre mobilitzacions ciutadanes Catalunya ajuntaments Festa Major Massalcoreig Alcarràs sindicat agrari handbol Mossos d'Esquadra Partits polítics Aitona Unió Pagesos crisi econòmica delictes agricultura, fruticultura, ramaderia futbol DAAM empreses\nTorres de Segre celebra la festa del futbol sala\nEl Club Atlètic Torres de Segre va celebrar la tradicional festa del futbol sala al poliesportiu municipal el passat dissabte. Durant tot el matí les diferents categories de l'escola van enfrontar-se contra les del Col·legi Maristes Montserrat de Lleida, l'equip convidat d'aquest any. Pel que fa als enfrontaments, els més matiners, a les 10h van ser els cadets. El partit va acabar en un triomf local (3-0), tots els gols en el primer temps. El següent matx va adjudicar-se'l el conjunt aleví visitant desprès d'haver vist un generosa quantitat de gols, deu en total, sis per l'equip vencedor. El marcador del darrer partit, en la categoria benjamí, es va decantar de nou pel planter blanc-i-blau del Maristes. El resultat final va ser d'1-5 fruit de la major efectivitat de cara a porta per part del guanyadors.\nEl torneig va finalitzar amb una xocolatada popular, tan pels joves esportistes, com pels espectadors que van presenciar una altra edició d'aquesta clàssica trobada esportiva. Després va tenir lloc el sopar de cloenda del club al mateix pavelló, on van assistir tots el futbolistes, familiars, equip tècnic i autoritats del municipi. Un total de 120 comensals.\nUn dels clubs clàssics del futbol sala de la província de Lleida, amb més de trenta anys ja a l'esquena, tanca un altre curs. El president de l'entitat, Moisés Gómez, s'ha mostrat satisfet, "les sensacions són més que satisfactòries i tenim un bon sabor de boca en totes les categories". El primer equip, en la Segona Divisió Provincial, ha estat cinquè d'un total de catorze. La primera volta va ser força fluixa, però en la segona, es va mostrar un conjunt més sòlid i efectiu, i això es va traduir en més victòries. Els juvenils, per contra, han anat de més a menys. Tot i finalitzar quarts la primera meitat de la lliga, van deixar escapar molts punts en els darrers minuts d'alguns partits, que l'han deixat finalment en la setena posició dels dotze equips competidors.\n13 Juny de 2012\nMés notícies sobre " futbol sala , Torres de Segre "\n06/03/2012 - L'Alcarràs FS s'emporta el derbi\n02/10/2009 - Èxit en la segona edició de la competició F-Class 200


Gestions i tramitacions per a obres noves o rehabilitacions. A.G.O. EMPRESA:\nLa realització d'una obra nova o de rehabilitació, requereix de l'elaboració d'un projecte tècnic, així com d'uns tràmits legals davant els organismes competents per a obtenir els permisos, llicències i legalitzacions, segons sigui el cas i la normativa a contemplar.\nAixò suposa un procés de gestió de documentació amb l'Administració i diferents organismes, que requereixen d'un profund coneixement de les diferents normatives, així com un temps per a la realització i seguiment dels tràmits, fins a l'obtenció definitiva del permís o llicència. En aquest sentit, A.G.O. posa a disposició dels seus clients el servei de gestió i tramitació de llicències i legalitzacions, en tots els seus projectes a nivell nacional: Legalització de projecte d'obra\nLlicència d'obra menor / major\nLlicència d'activitat - obertura


3. Sobre el Centre Raimon d’Activitats Culturals (C.R.A.C. de Xàtiva). INFORME DE CONSERVACIÓ ARQUITECTÒNICA I PATRIMONIAL\nInforme de Conservació Arquitectònica i Patrimonial del reial monestir i convent de Santa Clara, Xàtiva\nJosep Blesa i Morante, Arquitecte i Master en Tècniques d’Intervenció i Conservació del Patrimoni\nRafael Soler i Verdú, catedràtic de Construccions Arquitectòniques de la U.P.V.\nDesprés dels dos documents anteriors l’Informe històric d’en Josep-Lluís Cebrian i Molina (i Josep Blesa), l’historiador que des de fa dues dècades més ha bregat per estudiar el monument i la seua conservació i la Síntesi Arqueològica feta per en Carles Miret, l’arqueòleg que junt a l’altre co-director, en Fernando Cotino, realitzaren les excavacions i posteriors, conferències, actes congressuals, llibres i documents a partir d’elles per les què coneixem els entrevitricolls més amagats condensats del monument i explicats en la bibliografia dels coneixements fins a data d’avui podem passar a donar a desenvolupar l’informe des d’un punt de vista de la conservació arquitectònica en el sentit holístic del terme: des de la materialitat a la immaterialitat que posseeix qualsevol fet artístic i, en especial, l’arquitectura que els acull a tots i ens acull a les persones.\nCompositivament el monestir-convent s’articula al voltant d’un gran claustre trapezoidal que tanquen quatre ales. L’orientació respecte el nord geogràfic és nord-nordest. Considerant el carrer de Montcada situat al sud-sudoest. Sobre l’eix sud es situa l’església, i sobre l’ala est les antigues dependències de cuina, refetor, dormitoris, etc. Les ales nord i oest són modernes i seran enderrocades per a construir-s’hi la seu dels Nous Jutjats de Xàtiva que va emparentada amb aquesta intervenció d’inserció del CRAC, per tant, no cal esplaiar-se amb elles sinó al final mitjançant suggerències d’interrelació entre ambdós elements finals per a que queden relligats i es retroalimenten mútuament. L’orientació de l’eix longitudinal de l’església és mirant cap a Terra Santa, (Jerusalem), com sovint passava en el món Occidental gòtic.\nEs tracta d’una església uninau (de Conquesta) recta sense capelles laterals entre contraforts laterals actualment o petits segons comenta Sarthou Carreres. D’ací, que Cebrian concloga que la disposició originària del capcer era al revés. Cosa lògica perquè a les esglésies conventuals, i més de clausura, l’accés es fa des dels peus a través d’un atri. O pel lateral des del deambulatori. En l’actualitat tenim un accés lateral i des del carrer. L’església té cor baix i l’alt reconstruït modernament. Originàriament serien voltes de creuria però durant el segle XVII foren substituïdes per voltes de maó en pla (prima). N’està tancada superiorment per una volta de canó rebaixada o, potser, escarsera que ja es determinarà gràficament si som els elegits a intervindre. També entre contraforts fan unes lluernes de volta esquifada de doble curvatura per les què entra llum a la nau en cada crugia des de la llum del sud. Dita volta deu estar feta de dues fulles de primes col·locades a portell, és a dir, en direcció de través, amb interposició d’una capa de guix (algeps negre) o algeps blanc barrejat amb calç. Superiorment es recobreix gruixudament amb capes successives de guix i reblit tapant els alvèols de les costelles entre ella i els murs del carrer per a carregar estàticament, mentre que la banda del claustre posseeixen els deambulatoris gòtics que els feia d’estintolament estàtic. Mentre que el costat del carrer de Montcada cal reblir-los per a que l’espenta lateral siga absorbida pel pes vertical i reconduïda dins del mur.\nLa teulada es sosté mitjançant una estructura d’encavallades de fusta triangulada amb pendelons (o monjos) que descendeixen des de la carenera unint-se a mitja-mossa. També s’usen fustes travesseres horitzontals a mitja alçada. Per això sorprèn que havent-ne estat refeta modernament no apliquen la triangulació que ve de Pal·ladi ençà. O igual la desmuntaren i la tornaren a muntar sobre l’elevació. Dubte a desvelar. Sobre les encallades les corretges perpendiculars i damunt el tauler ceràmic de primes suportant la teulada de teula comuna o àrab.\nL’ala est posseeix la zona de cuina al fons nord i estaria fet a l’estil de cobriment amb bigues amb enteixinats i entrebigat ceràmic pla per a fer els terres (pisos). En filera un cos trapezoidal que articula les ales sud i est ambdues escales, un espai d’accés des del deambulatori junt a la cripta de monges, un espai rectangular i el refetor on menjarien les monges i taponant al nord de l’ala est la cuina amb rebost, piques de Buixcarró buidades a mà i en una peça d’un sol bloc. I possiblement més al fons una zona de preparació amb eixida directa al deambulatori de l’ala nord que ha quedat totalment desfigurat per les dissortades intervencions del segle XIX i XX. Al refetor existeixen dues portes d’arcs apuntats amb carreus perfectament estereotomitzats en branques i dovelles. Amb un subtil bordó que segueix l’encontre amb el mur per a expulsar les aigües de pluja que correrien pel pany de mur i protegir les portes de fusta. Hi ha una porta també en l’espai d’accés situat en el racó. Cal fer esment del caràcter mínim de la decoració que no hem vist reflectit enlloc dels escrits als què hem tingut accés, a tenor de tractar-se d’ordes mendicants (clarisses i franciscans) que practicaven el vot de pobresa i l’escassa ampul·lositat. Sempre paraments llisos i tersos. Els espais són volums clars tendents al paral·lelepípede o al cub.\nEl murs de l’església són de carreus de pedra calcària així com les portades de l’ala est. Caldria esbrinar si els murs són d’una fulla per la grandària del carreu o , si per contra, en són de 3 fulles. L’aparell gòtic tardo-medieval. Mentre que els murs de l’ala est són de tapia de morter de calç. La socolada sobre-elevada del deambulatori de l’ala sud -uns 70 cm- amaguen les runes dels arcs ogivals gòtics i varen ser amuntegats per a conformar tal basament junt a l’església i a bon criteri caldria desenrunar i recompondre per anastilosi alguns arcs ogivals per a crear una mena de promenade sculptural junt a les altres escultures que aporte Raimon del seu amic Andreu Alfaro o d’altres en una interlocució entre antic i contemporani. A l’estil de les intervencions de recupero portades a cap per Carlo Scarpa en Castelvecchio a Verona o d’altres d’àmbit religiós dessacralitzats. En l’actuació barroca fan un canyís eixalbat que amaga els enteixinats (que podrien donar-nos moltes alegries en fer cales per a observar què hi ha darrere). Fent l’entrega sobre els murs amb una gran mitja-canya fingida que podria estar encamonada rodant tota la sala.\nEls elements ceràmics de paviments ja han estat desenvolupats sincrèticament pels membres de l’equip CRAC XXI, Josep-Lluís Cebrian i Carles Miret. Per tant no cal redundar més sobre el tema.\nPer una altra banda tenim restes originals del claustre primigeni gòtic en l’angle de les ales sud i est que el treball d’Enric Morera en el seu Pla Especial de Protecció de l’Entorn del BIC ha destacat en verd com a elements catalogats que inclouen la petjada de les bases dels arcs de creuria que conformaven les parts exteriors dels deambulatoris. Endemés dels elements materials com el pou, passeres, canals de rec i conduccions, vegetació, plantes, etc; que podem percebre quan passegem pel claustre en meditació hi ha un parell de temes fonamentals tant al cenobi com a la pròpia ciutat de Xàtiva: l’aigua i la música que produeixen les seues fonts com la llum solar i la de la lluna projectada sobre eixe buit que és el claustre. Tots dos factors cal que siguen recuperats. Així com els silencis, en cant dels ocells, els aromes que convertisquen el claustre un espai de contemplació i atracció.\nA tomb d’açò, cal dir que la connexió visual entre el dit espai i la futura amb la Nova Seu dels Jutjats és un element fonamental per incardinar-hi com a hipòtesi de partida tant per a un projecte com per a l’altre que l’esdevenir accidentat de la històries del monument ens ha llegat. Tant si hi ha connexió física entre tots dos com si en són independents. Aquesta intervenció cal executar-la des de la humilitat, no des de la prepotència. Saber preguntar al complex i a cada element quina és la seua funció antiga i quina l’actual. Recuperar tècniques de treball antigues de tot el ventall patrimonial sense tibar les estructures existents. Recórrer a la intervenció mínima i reversible. Destacar i reparar aquells danys existents posant-los en valor i en el temps sense intervencions filològiques d’arrel violletiana que comporten reinvencions fantasioses que jamai hagen existit. Datació del procés de recuperació de cada element dintre el conjunt.\nPodríem estar enraonant de materials, tècniques diverses existents en el complex cos a cos edilici quan són els edificis qui ens han d’interrogar malgrat haver dedicat unes investigacions preliminars no sabem encara multitud de detalls ni nosaltres ni la resta de participants.\nPer això volem incidir en una tríade de qüestions prèvies.\n1. Una intervenció patrimonial com aquesta requereix de la INTERDISCIPLINARIETAT. És a dir, que intervenim molts especialistes i tots han de ser sentits en els seus arguments i fer-los compatibles mitjançant el treball i la creativitat humil.\n2. És d’obligat compliment el treball conjunt amb els promotors i directors que duran la sala d’audicions, esdeveniments, conferències, sala d’exposicions, arxiu, etc. I membres del staff i, a ser possible, encarregats i treballadors per a implementar tots eixos requeriments per al bon funcionament de tots els elements com si fóra una orquestra simfònica. Que res grinyole.\n3. I molt important un centre com aquest on hi ha materials d’aportació és importantíssim que restauració-conservació i equipament del mateix es conduïsquen alhora. No es tracta de fer un contenidor sinó que arquitectura en el sentit ampli dialogue amb les obres exposades les gents que hi entren.\nAquesta entrada s'ha publicat en General el 27 d'agost de 2021 per josep_blesa\nAquesta entrada s'ha publicat en General el 21 d'agost de 2021 per josep_blesa\n1. Sobre el Centre Raimon d’Activitats Culturals (C.R.A.C. de Xàtiva)\nInforme històric i artístic sobre el convent de Santa Clara, Xàtiva\nJosep Lluís Cebrián i Molina (Llicenciat en Geografia i Història, especialitat d’Història de l’Art) i Josep Blesa i Morante (arquitecte)\nRecomane fer un recorregut fotogràfic i algun vídeo per tot el reial monestir abans de passar a llegir el text. Pitgeul’enllaç que paga la pena.\nDesprés de la conquesta de Xàtiva en el segle XIII, els franciscans -tant la branca masculina com la femenina- es van establir prop de la ciutat, front a la muralla. Els franciscans en les immediacions de la Porta de Sant Francesc i les clarisses quasi davant del Portal Nou que després s’anomenaria del Lleó. Aquests primers establiments conventuals patiren destrosses a meitat del segle XIV, durant la Guerra de la Unió i la Guerra dels dos Peres.\nEl convent de Santa Clara fou incendiat en 1348. La situació d’indefensió de l’edifici extramurs comportà que la comunitat decidís en 1369 el trasllat intramurs, al recer de les muralles. El convent vell de Santa Clara havia estat fundant testamentàriament per Na Saurina d’Entença, neboda del Rei Jaume I i vídua de l’almirall Roger de Llòria.\nLa fundadora morí l’any 1325 i testava en favor de la fundació del nou convent aportant les rendes i senyorius d’Alcoi i la Vall de Seta. Demanava que s’hi soterrara el seu cos i els dels seus fills Robert i Berenguer de Llòria.\nUna vegada decidit el trasllat més enllà de les muralles, les monges menoretes no s’endinsaren gaire en la ciutat. L’adquisició de cases per tal de disposar d’un solar per a construir el nou convent es va realitzar a un costat del Portal Nou de la muralla, enfront del cenobi vell. Cent anys d’existència i les relacions socials i clientelars amb el barri feren escollir les cases de la ciutat més properes al vell establiment.\nEl solar del convent vell enderrocat i el seu hort clos ocupava, pràcticament, tota l’illa actual d’edificis on es troba la finca de Selgas. Així doncs, després dels episodis bèl·lics del segle XIV les monges començaren a construir un convent nou, ara situat en la trama urbana, amb una major superfície edificada i un edifici més modern i ambiciós. No obstant, mantingueren la propietat sobre l’hort vell del cenobi fundacional i pel que se sap, construïren un túnel que perforava els fonaments de la muralla i per davall del vall i el camí de ronda (actual Albereda) comunicava amb aquesta antiga propietat. El passadís permetria a les monges de clausura edificar tot el solar urbà i conservar un hort que podien visitar sense trencar la clausura monacal. A aquesta conclusió es va arribar a començaments del segle XX, en excavar en profunditat per tal d’allotjar el dipòsit metàl·lic de la nova Gasolinera del Lleó, ja que es van trobar indicis del passadís subterrani.\nAls segles XIV i XV es duria a terme la construcció de la major part de l’edifici en estil gòtic (palau de l’abadessa, cuina, oficines, dormitori, refetor, aula capitular, església…). El claustre articulava la distribució dels accessos a les distintes estances i nombroses escales comunicaven les plantes en altura. El claustre de Santa Clara fou el més gran dels bastits a la ciutat. De fet, no s’acabaria de construir fins ben entrat el segle XVI, quan el gòtic tardà d’una de les ales hibridaria ja amb els primers elements ornamentals del renaixement. D’aquest estil del segle XVI sobreviu una escala de caragol i una portada, obres de guix, d’artífexs locals que participaren també en la decoració renaixentista del palau d’Oliva, la Cartoixa de Porta-Coeli a Serra i el castell-palau de Bolbait.\nDesprés, a darreries del segle XVII i durant el XVIII, es produeix un altre període d’activitat constructiva que augmentaria l’altura del conjunt monacal i el reformaria al gust barroc i rococó, de manera que s’emmascarà la percepció visual d’aquest gran edifici medieval. El segle XIX es caracteritzà per tasques de manteniment i petites actuacions. El monestir que arribà al primer terç del segle XX i que coneixem per fotografies antigues era producte, en gran mesura, de les reformes de finals del segle XVII i sobretot, del XVIII.\nEn 1936 la incautació de l’edifici i la decisió d’enderrocar-lo per a construir un mercat municipal portaria la destrucció de gran part del monument. La demolició es va dur a terme mitjançant explosius, un mètode agressiu que deixà conseqüències fins i tot en el que encara resta en peu. El final precipitat de la Guerra d’Espanya permeté que no s’arribàs a demolir l’edifici per complet. Del complex arquitectònic monacal s’havia enderrocat el claustre completament, així com tota l’ala nord i l’ala oest. És en aquest moment quan es destrueix el sarcòfag esculpit amb les restes de la fundadora, d’estil renaixentista. En acabar la guerra, la comunitat religiosa tornà a habitar el que restava en peu de l’edifici i als 50 i 80 construïren diverses estances i habitatges en el solar de les desaparegudes ales nord i oest per tal de millorar les condicions de vida de les monges. En 2001 la comunitat abandonà l’edifici i es traslladà al convent de Canals, on s’emportaren tot el patrimoni artístic moble del convent xativí.\nEl Museu de Belles Arts de Xàtiva conserva només algunes obres de les menoretes xativines, com el Sant Sopar de Vicent López, una reixa de clausura, restes de l’enteixinat medieval del cor baix i algunes casulles.\nELEMENTS ARQUITECTÒNICS I ARTÍSTICS CONSERVATS\nEl solar del claustre desaparegut conserva la base sobre la que se sustentaven les quatre naus. Les excavacions arqueològiques han tret a la llum la calçada de pedres rodades de riu de les naus claustrals i es pot resseguir el perímetre. Aquests quatre passadissos perimetrals de l’enorme pati són l’eix que articulava tot l’edifici i emmarcaven el que era el considerable jardí interior, amb diverses fonts monumentals, un pou, un estany i pèrgoles.\nEls edificis i elements antics que resten en peu del monestir de Santa Clara són:\nA) L’ALA SUD, la qual llinda amb el carrer de Montcada: porteria, locutori, sagristia, església, cor baix i cor alt (aquest reconstruït) i l’escala santa d’estil barroc.\nL’accés al convent es realitza a través d’un arc apuntat de carreus de pedra bastit al segle XIV. En un dels brancals es llegeix “ferrer” esgrafiat en lletres gòtiques. Sobre la porta, l’escut de la fundadora en relleu petri.\nL’església medieval de la segona meitat del segle XIV es troba emmascarada per una reforma barroca, en un procés de transformació similar al que patiren les esglésies xativines de Sant Pere, Sant Francesc i Sant Domènec. Carles Sarthou arribà a veure els contraforts interiors de pedra d’estil gòtic durant unes obres que realitzaren les monges abans de la guerra. Aquesta reforma desmantellà la coberta original i es va incrementar l’alçada del temple amb una volta de canó. Però es va mantindre la poca altura de les capelles laterals gòtiques que deuen estar amagades entre els contraforts. També és evident que el temple en època medieval tingué l’orientació contrària a l’actual, amb el capcer a l’est i els peus a l’oest. Conserva alguns vitralls del moment de la reforma. En la façana del carrer Montcada trobem la porta lateral actual, amb un plafó ceràmic del segle XX pintat per Salvador Aguilella i un escut de pedra barroc traslladat d’un altre indret del convent. (És possible que el mur amague restes de la portada gòtica i, com s’esdevingué al segle XX en el temple de Sant Francesc, puguen aparèixer els finestrals gòtics tapiats de les capelles laterals meridionals). El mur lateral del temple que feia paret amb el claustre conserva adossada i cegada una finestra gòtica coronella que ha perdut el mainell i les columnes. Potser són restes re-allotjades del desaparegut Palau de l’Abadessa.\nEl forjat del cor baix/alt fou desmantellat en la guerra i el que trobem en l’actualitat és una reconstrucció molt lliure d’aquell àmbit de la clausura, ja desproveït del magnífic enteixinat gòtic que coneixem per una fotografia. S’han conservat baix unes mènsules del segle XIV que representen un rostre femení amb tocat al cap que sustenten un arc. Tenen successives capes de pintura que resta profunditat al relleu. També, sobre la porta d’accés, emmarcada per unes motlures, una pintura mural bastant malmesa que representa Santa Clara amb el bàcul i la custòdia.\nDestaca una escala del segle XVII d’estil barroc que comunica el cor baix amb l’alt i l’angle del claustre amb el dormitori superior. Aquesta “escala santa” es feia servir en Setmana Santa amb una funció penitencial. Els murs estan profusament decorats amb pintures vegetals i figures híbrides fitomorfes que sostenen els emblemes de la Passió de Crist. També s’hi representa l’emblema franciscà. La capa pictòrica presenta pèrdues per la humitat del mur, erosions i abrasions.\nAl cor alt, en els murs laterals, s’hi troben dos nínxols de format rectangular apaïsat. L’interior està decorat amb pintura mural. Es tanquen amb portes de fusta que tenen pintats quatre panells cadascun amb representació d’arcàngels i una Assumpció. Tot d’estil barroc.\nMés amunt, una escala de caragol condueix a l’espadanya (amb dues campanes del segle XVIII) i les teulades. Una inscripció sobre el mur ens recorda que el petit campanar fou reformat en 1828. L’escala també dóna accés a una sala amb finestrals de gelosia que permetia a les monges contemplar abocades a la Plaça de la Trinitat les processons i les proclamacions reials. Aquesta estança, amb una balconada interior de fusta, elevada, permetia la distribució en dos pisos de la comunitat en banquets de fusta que encara es conserven i podem afirmar que és una de les poques zones del monestir que s’ha conservat gairebé intacta. La tramoia teatral de llotja d’espectadores és un element a conservar, perquè sembla succeir les estructures de fusta que es feien servir al segle XVII en els espectacles públics.\nDes d’ací tenim accés també a l’interior de la coberta en tisora de l’església, tot bastit amb bigues poderoses, algunes de les quals contenen les armes reials del “dret de la fusta” que tenia el monarca sobre els troncs que es baixaven pel Xúquer.\nB) L’ALA EST, connectada en angle amb l’anterior. La planta baixa està ocupada bàsicament per la cuina, el refetor i la cripta. A sobre hi ha diverses estances i el gran dormitori.\nEn la cuina cal destacar les piques de marbre de Buixcarró datades en 1763 amb una inscripció incisa i una escala amb passamà heràldic de fusta tallada i taulelleria al graons, tot d’estil rococó. Cal advertir que la gran cuina gòtica està encastada i dissimulada pels afegits posteriors, tal i com delata un enorme arc gòtic de diafragma que des del terra s’enlairà més enllà del forjat del paviment de l’actual pis superior. En ell trobem paviments recol·locats. Els taulells grans més moderns (segona meitat del segle XIX) són producció d’Onda i Manises, i la resta, de cronologia anterior, provenen de les factories de València.\nPer distintes estances del monestir trobem taulelleria arquitectònica valenciana de diverses èpoques, des d’època gòtica manufacturada a Manises, fins a 1880, en quantitats industrials. Cal esmentar els productes destacats la Reial Fàbrica de Taulells de València. També hi ha paviments hidràulics de producció local, posteriors. Altres peces de taulelleria obrades als paviments, escalons i murs són restes de plafons devocionals, amb advocacions concretes i en alguns casos provenen d’un magnífic viacrucis (vers 1795-1805) que decorava els murs del claustre alt i actualment pavimenten l’anomenada “casa del capellà”, en una estança propera al locutori i el capcer del temple. Tot aquest puzle ceràmic, desorganitzat i dispers, constitueix una de les grans riqueses del monument. El mateix cal dir dels elements de fusta com portes, finestres i gelosies que datables en diverses èpoques s’escampen per l’edifici conservat.\nHem esmentat adés l’escala renaixentista de guix que comunica la cuina amb el dormitori. Es tracta d’una obra d’art del primer quart del segle XVI original i única. Resta en part oculta per barandats i forjat d’època posterior, i presenta nombroses repintades i brutícia. Elaborada a base de mòduls fets a motle amb decoració classicista, hi trobem veneres, candelieri o motlures d’ascendència serliana.\nDel mateix moment, estil i material és la porta del tram final de l’escala, amb decoració heràldica a sobre. Per fotografies antigues, sabem que els nervis de les arcades del claustres, d’almenys una galeria, eren d’algeps i presentaven motlures idèntiques.\nEl dormitori és una sala gran rectangular que es construí amb caràcter de dormitori general, sense privacitat. Al segle XIX les monges decidiren construir cel·les a base de barandats, amb un corredor central que comunica quasi directament amb el cor alt. Sobre la porta que va des del dormitori a la part alta de l’Escala Santa i al cor alt hi ha una fornícula d’algeps que allotjava una imatge de bult.\nTé forma de remat de retaule barroc, amb decoració pictòrica i motlurat. En la base es pot llegir: Sancta Maria. Svccvrre miseris.\nPer davall del dormitori, en la planta baixa i al costat de la cuina, s’allotja el refetor. Ambdues estances estan comunicades directament sense necessitat d’eixir al claustre, encara que, des d’ací, hi ha accés a través d’una porta de pedra medieval en forma d’arc apuntat. La sala del segle XIV, com la cuina, patí una reforma en el XVIII que amagà els arcs amb un forjat intermedi. Des del segle XIX el refetor estava presidit pel gran llenç del Sant Sopar de Vicent López (any 1806), avui al museu de la ciutat. Hi destaquen dos elements artístics. L’escut de Saurina d’Entença pintat al bell mig del cel ras en estil rococó, amb un bon estat de conservació. Al mur que fa costat amb la cuina, encastada, hi ha una petita escultura gòtica de Santa Anna amb Maria, obra d’alabastre policromat i daurat del segle XIV. Al voltant, pintura mural molt posterior que representa àngels, querubins, el colom de l’Esperit Sant i el triangle del Déu Pare.\nEntre el cor baix de l’església i el refetor hi ha una estança de pas amb murs gruixuts de pedra que cal datar al segle XIV i una cripta semisubterrània que servia d’enterrament a la comunitat. Pels minsos trets estilístics de la cripta, sembla obra de primeries del segle XIX. La seua situació en el claustre no és casual, puix es troba molt prop del cor baix de l’església, de manera que la comunitat viva i la difunta compartien un espai d’oració pròxim i quotidià.\nBIBLIOGRAFIA. CONVENT DE SANTA CLARA DE XÀTIVA\nBERCHEZ, Joaquín; Gómez Ferrer, Mercedes (2005-2006): “Visiones y mentalidad arquitectónica de un maestro del siglo XVIIIl. Descripción breve de las medidas y magnificencia… del Convento de Santa Clara de Játiva, por fray José Alberto Pina”. Ars longa: Cuadernos de arte, núm. 14-15, pàg. 195-216. Disponible en http://hdl.handle.net/10550/28271\nCEBRIÁN I MOLINA, J. Ll. (2008): “L’Escala Santa del convent de les clarisses”, dins Convent de Santa Clara de Xàtiva. patrimoni perdut? [Llibre alternatiu de la Fira]. Xàtiva, Ulleye, pàg. 19-21. Disponible en: https://www.academia.edu/5568656\nCEBRIÁN I MOLINA, J. Ll. (2008): “El palau de les abadesses de Santa Clara”, dins Convent de Santa Clara de Xàtiva. patrimoni perdut? [Llibre alternatiu de la Fira]. Xàtiva, Ulleye, pàg. 23-25. Disponible en: https://www.academia.edu/5568636\nCEBRIÁN I MOLINA, J. Ll. (2008): “L’escala de la cuina de Santa Clara”, dins Convent de Santa Clara de Xàtiva. patrimoni perdut? [Llibre alternatiu de la Fira]. Xàtiva, Ulleye, pàg. 27-30. Disponible en: https://www.academia.edu/5568642\nCEBRIÁN I MOLINA, J. Ll. (2008): “Pintura ceràmica del convent de Santa Clara”, dins Convent de Santa Clara de Xàtiva. patrimoni perdut? [Llibre alternatiu de la Fira]. Xàtiva, Ulleye, pàg. 31-34. Disponible en : https://www.academia.edu/3241831\nCOTINO, F.; MIRET, C; ROSSELLÓ, M. (2001): “Excavacions arqueològiques en el convent de Santa Clara, Xàtiva (la Costera, País Valencià)”, dins Intervencions sobre el patrimoni arqueològic. Excavació, restauració, difusió, posada en valor. III Jornades d’Arqueologia de València i Castelló. València, Museu d’Història de València. Disponible en https://www.researchgate.net/publication/340174759\nCOTINO VILLA, F.; MIRET C.; ROSSELLÓ, M. (2012): “Un conjunto cerámico del siglo XVII procedente del Reial Monestir de la Assumpció, convento de las clarisas de Xàtiva, La Costera (País Valencià).” Recerques del Museu d’Alcoi 2012, núm. 21, pàg. 79-94. Disponible en:\nDELICADO, F. J. (2004): “Arquitectura y arte en el Real Monasterio de Santa Clara de Xátiva”, dins La clausura femenina en España: actas del simposium. Vol. 2, pàg. 1127-1140. Disponible en https://dialnet.unirioja.es/descarga/articulo/1180361.pdf\nLLÁCER BELLVER, J.E.; May Castillo, M. (2010): “Convento de Nuestra Señora de la Asunción o de Santa Clara de Xátiva. Estudios previos”. Arché, núm. 4 -5, pàg. 261-272. Disponible en http://hdl.handle.net/10251/31074\nMIRET, C.; COTINO, F.; ROSSELLÓ, M. (2012): “La ceràmica arquitectònica del reial monestir de Santa Clara, Xàtiva (la Costera, País Valencià), dins Actes de les III Jornades d’Art de Xàtiva. Xàtiva, Ulleye, pàg. 67-91. Disponible en https://www.researchgate.net/publication/340351708\nMIRET, C.; COTINO, F. (2018): Història i arqueologia del Reial Monestir de Santa Clara de Xàtiva. Xàtiva, Ulleye.\nNAVARRO I BUENAVENTURA, B. (2008): “El claustre de Santa Clara: del gòtic al primer renaixement xativí”, dins Convent de Santa Clara de Xàtiva. patrimoni perdut? [Llibre alternatiu de la Fira]. Xàtiva, Ulleye, pàg. 15-17. Disponible en: https://www.academia.edu/5565874\nSARTHOU CARRERES, C. (1922): Monasterios setabitanos. València, Tipografía Moderna.\nSARTHOU CARRERES, C. (1925): Játiva, Guia oficial histórica ilustrada. [s.l., s.n.]\nSARTHOU CARRERES, C. (1930): Guía gráfica de Játiva. València, Tipografía del Carmen.\nSARTHOU CARRERES, C. (1933-1935): Datos para la historia de Játiva. (5 vols.). Xàtiva, Ajuntament.\nVENTURA, A. (2007): Orígens del convent de Santa Clara de Xàtiva. Des de la fundació en 1325 fins a 1482. Aportació documental al terç del senyoriu de les monges sobre els castells i viles de Calp, Altea, Benissa, Teulada, el Puig, Alcoi i les valls de Seta i Trevadell. Xàtiva, Mateu.\nIncoació expedient BIC Santa Clara: https://www.boe.es/diario_boe/txt.php?id=BOE-A-2003-1356\nDeclaració BIC Santa Clara: http://dogv.gva.es/es/eli/es-vc/d/2003/07/18/136\nInventari de campanes del convent de Santa Clara: http://campaners.com/php/campanar.php?numer=3291\nAquesta entrada s'ha publicat en General el 19 d'agost de 2021 per josep_blesa\nLa Primera casa i l’Autosuficiència (1979). A propòsit de l’encariment de serveis públics\nDuia tan sols un curs i mig de carrera d’arquitectura i vingué a casa un oncle -no cosanguini- meu que volia retirar-se, puix el seu soci l’havia estafat i l’empresa de forja i ferro s’havia enfonsat. Ell era natural de Llíria, l’apel·laven de malnom “El llirià“. Li agrada la cacera i era “hoolingan” del València CF incombustible. De la desfeta li havien quedat uns pocs cèntims i s’havia comprat un terreny rústic entre la R.E.V.A. i la Universitat Laboral de Xest. Seria l’estiu de 1979 i em va encarregar que li dissenyara una casa entremig d’una terra campa on no hi havia res a la qual s’accedia per una mena de senda entre camps de garrofers i vinyars. De pressupost sols li’n quedaven uns tres milions de pessetes (l’equivalent a uns 18.000,00 € actuals).\nEl terreny estava delimitat amb alguns murets de pedra seca i mollons. Ni aigua, ni electricitat, ni clavegueram. N’érem els primers a arribar al lloc per a viure permanentment. Anys després ja s’instal·larien sis veïns al voltant més com a estiuejants i a tall de caseta de cap de setmana. Nosaltres i un veí seríem els pioners de l’indret.\nTot i que la relació amb ma tia, sa muller, no era per a tirar coets, m’indicà que tinguera de tot per a que ella i llurs dos fills i futures parelles pogueren també venir-hi quan els plaguera.\nSense massa coneixements vaig confegir un projecte que avui trobe interessant des de la candidesa de la proposta i la seua construcció. Com em passa sovint, el primer esbós fou rebutjat per massa “modern” (Mies van der Rohe i Le Corbusier caigueren al primer colp) i passà a ser una reelaboració borda a la manera de fer tradicional, li vaig dissenyar una mena de “mas” que el resguardàs del fred de l’hivern que allà és intens i pot nevar inclús. I de la xafagor estival que hi és intensa i seca. Microclima extremat d’un lloc situat a escassos vint i pocs kms de València vers les serralades de Xiva i Bunyol.\nEn la meua ajuda recorde haver-me apuntat, ja aleshores, en el curs següent a fer un curset sobre “ecologia” que es deia aleshores, on uns estranys professors com Mario Gaviria i Josep-Vicent Marqués impartiren unes classes-tertúlia sobre Benidorm, El Saler-l’Albufera, i energies indesxifrables per a mi, com ara energia solar, fotovoltàica, molins de vent, marees, geotèrmica, etc. que a mi em sonaven a xinés al primer moment però que deien que servia per a ser autosuficients i respectuosos amb el medi ambient. Els topall d’aleshores com continua sent-ho avui és la dificultat d’emmagatzemar l’energia elèctrica aconseguida per via neta. Faria amics dels companys del curset després han estat rellevants com l’enginyer de camins Josep-Lluís Miralles, i els arquitectes Carles Dolç, Just Ramírez, etc. com veiem ací.\nAleshores s’ajuntaren casualment els tres elements que precisava i que m’han acompanyat durant quasibé tota la vida professional:\n1. un projecte on practicar amb unes necessitats dificilment assolibles pels camins normals sinó per viaranys inusuals.\n2. Uns recursos econòmics força limitats.\ni 3. Uns mètodes nous que calia implementar perquè no n’hi ha una altra.\nVam actuar sintèticament així:\n1. Construïnt una peça desdoblada en dos cossos orientada Mestral-Llebeig. De tal manera les façanes nord i ponent quedaven encaixades contra una mena de tossalet. Portant els dormitori cap eixes bandes deixant les zones de dia orientades cap a llevant i migjorn. Fent els tancaments de dos fulls (bloc de morter vibrat revocat de 19 cm. revocat amb una tirolesa rugosa + càmera d’isolament amb fibra de vidre 50 m/m + maó foradat de 9 cm i eixalbat de guix). Coberta amb cambra d’aire aïllada i preparada per a resistir el pes de plaques fotovoltàiques, i tèrmiques també si venia el cas. Optàrem per una teulada fosca que feia assimilació als colors amarronats de l’entorn alhora que era més captadora de radiació a diferència dels tancaments que eren blancs. El que vam haver d’aplicar fou la reutilització i el reciclatge de materials per pura necessitat intuïtiva, no perquè ho tinguerem assimilat intel·lectualment. Allò que després s’ha batejat teòricament com les 3R (reducció de residus-reciclatge-reutilització), tot i que es van deixar de banda una altra R (rehabilitació).\n2. L’evacuació d’aigües negres, grogues i grises es féu amb una fossa sèptica situada fora junt als camps i horta que preteníem implantar. El difícil fou trobar l’esquerda a la fossa. Vaig cometre l’error de ser massa directe com a pou i no fer-la digestiva. Doncs, com diu la cançó “teníem dénou anys i no en sabíem més….\n3. L’electricitat (llum i calefacció) fou solucionada per un doble sistema donada la variabilitat climàtica al llarg de l’any: amb tres panells fotovoltàics que recol·lectaren 3 x 2,20 m. x 1,20 m x 0.8 Kw /m2 = 6.34 Kw amb convertidor de corrent contínua a alterna durant les hores de sol. Amb el que ens donava en horari diürn suficient potència per a TV, nevera, focus exteriors i llums a base de tubs fluorescents i bombetes incandestents de l’època, etc. per a una casa de superfície construïda de 162 m2, alguna petita estufa de gas butà, etc…que vam recolzar mitjançant amb una ximeneia de llenya interior que feia la tasca de recollida i neteja de biomassa (vaja!..llenya, fullaram, pinatxa de tota la vida…etc.) directa de la parcel·la que té una superfície de 2836 m2. Com a recolzament dels dies núvols i en horari nocturn vam instal·lar un generador alimentat amb gas-oil diesel que cobria les mateixes necessitats. Vam també haver de busacr subministrament en aquella època no podia ser altrament els foguers i l’escalfador amb bombones de gas butà.\n4. Subministre d’aïgua potable de boca i de reg. val a dir que en aquella època el subsòl no estava tan carregat de sulfats, sulfits, etc…dolents per a l’organisme com s’esdevé a hores d’ara. Instal·lant un sistema elestrolític de filtratges que depurava l’aigua que rebíem d’un pou de reg propietat d’un llaurador anomenat Balbastre que vam haver de canalitzar i dur-la a la parcel·la i bombar-la a primera planta. Anys més tard amb l’augment de xalets i la construcció del circuit Ricard Tormo que està a escassos sis-cents metres s’ha pogut traure un fillol d’aigua potable, doncs el subsòl en aquests 29 anys s’ha degradat força. Vam idear un sistema de recollida d’aigua deles teulades a cota ± 0,00 per a regar els diversos trossets de plantació d’hortalisses.\n5. Vegetació, arbres fruitals, alimentació i jardineria.\nUn tema que consideràrem fonamental en la parcel·la fou l’organització per protegir-se del clima i alhora crear un entorn més amable per tal de reduir quatre o cinc graus zones d’exterior. Ara amb la distància fa la sensació d’estar davant d’una concepció híbrida entre el jardí anglés per la adaptació al accidents topogràfics i la barreja d’espècies vegetals i eixa concepció mediterrània d’aprofitament de l’aigua més propera al profit de l’hort.\nLa part sud-est de la parcel·la fou dedicada a plantar puntualment ametlers, albercoquers, caquis, pereres, llimoners tomaqueres, oliveres, tarongers i les poques garroferes preexistents, etc. La part orientada a mestral pereres i oms sobre l’alteró. En la part anterior d’entrada orientada cap al migjorn van aprofitar uns pocs i tendres pinells que amb les dècades s’han fet robusts pins creant-hi una mena de saleta d’estar descoberta on seure, xerrar, fer alguna partida de parxis, llegir, etc. a recer del sol. També margallons, alguna palmera i salze ploró i profusament plantàrem xiprers i algun avet.\nEl projecte el vaig dissenyar com he dit l’estiu de 1979, desenvolupat i construït durant l’any següent, si més no, en quant a l’habitatge. A l’altre ja vam poder encerclar amb una malla metàl·lica. Com es pot suposar tot allò es féu sense autorització. I realment mai vaig demanar ni un quinzet. Curiosament, després de la construcció del circuit de Xest i la Generalitat que allà hi havia unes construccions al·legals.\nFou en 2008 que vaig realitzar el projecte o expedient de legalització d’allò que havíem construït 28 anys abans. Un any abans de la mort del mon oncle, el “Llirià”. El Llirià era un home que s’expressava sempre en valencià i que quan ho feia en espanyol era quasi sense flexió verbal. En aquella època dels inicis dels vuitanta jo vaig començar a parlar en valencià i des d’aleshores no vam deixar de fer-ho. Açò i una trobada casual al monestir de Poblet amb la que seria la gran escriptora i editora Gemma Lienas foren els motors d’arrancada d’una manera personal de concebre el món on visc.\nVista la casa des d’avui, possiblement, siga anodina i “xaletera”, però té la candidesa d’allò de ser la primera vegada. Però ja feien emergir els ítems d’una determinats interessos al voltant de l’energia i el seu ús sostenible.\nAquesta entrada s'ha publicat en General el 14 d'agost de 2021 per josep_blesa


L’evolució lògica de l’arquitectura - Dream Attitude\nDe Dream Attitude05/11/2016 Sense Comentaris\nEl sentit de pertinença amb la naturalesa és innat a l’espècie humana\nLa població occidental viu en espais urbans, on el color verd queda relegat a parcs o zones d’oci repartides en diferents punts de les ciutats. En conseqüència, les escapades naturals s’han convertit en un luxe esporàdic dels períodes vacacionals.\nSi bé durant molt temps hem viscut quasi desconnectats del nostre entorn original, l’amenaça creixent del canvi climàtic, la crisi econòmica i els índexs creixents de pobresa, han fet ressorgir la consciència verda en molts àmbits: des de l’alimentació biològica, el turisme ecològic o l’auge en l’ús de les bicicletes -entre altres- que ajuden a apropar-se a un estil de vida de respecte per la natura des del bell mig de les urbs. Per descomptat, l’arquitectura no podia quedar-se enrere.\nEn aquest post us convidem a fer una ruta virtual per diverses construccions arquitectòniques que respiren essència natural i busquen el benestar de les persones a través de la fusió d’arquitectura i la naturalesa.\n“Tree in the House” | Almasov Aibek (A. Masow design Studio)\nL’arquitecte de Kazajstan, Almasov Aibek reinterpreta el somni infantil de la casa de l’arbre per dissenyar un projecte que inclou un arbre dins d’una casa gens convencional enmig d’un bosc de Kazajstan. Aquesta mena de santuari natural està constituït per un gran volum cilíndric transparent que acull quatre plantes cobertes de vidre translúcid, deixant passar la llum i mantenint la privacitat.\nA l’estar en un entorn completament aïllat, la casa s’ha dissenyat de manera que pugui ser totalment autosuficient. L’estudi ha engegat una campanya de crowfounding per fer realitat el projecte.\nKlimahotel | Bolzano Italy (Matteo Thun & Partners)\nExemple explícit de fusió entre arquitectura i paisatge. L’arquitecte Matteo Thun projecta una construcció gairebé sota terra, amb una alteració mínima del paisatge que li atorga un caràcter únic. Aquest projecte d’hotel d’onze estances situat a la regió de Bolzano, al nord d’itàlia, té un plantejament eco-friendly que, a més de tenir un impacte quasi nul en la natura, està pensat per a ser construït amb materials locals i amb un eficient sistema d’autoregulació de la temperatura.\nVilla Vals | Alpes Suizos (SeARCH and CMA)\nAquesta vila d’aproximadament 160m2 gaudeix d’un entorn privilegiat amb vistes directes a les muntanyes dels Alps suïssos. L’objectiu era construir una estança exclusiva amb un disseny completament integrat en el paisatge que tingués un impacte mínim en la naturalesa, amb la qual cosa només s’hi pot accedir a través d’un túnel que va per sota terra. La construcció compta amb una perspectiva única, pensada per reforçar la sensació d’immensitat de la muntanya. Un clar exemple d’arquitectura no-intrusiva que proporciona una experiència única als seus convidats.\nPARKROYAL Hotel | Singapur (WOHA Architects)\nAquest hotel de Singapur presumeix d’un disseny exclusiu que combina formes naturals amb volums rectangulars propis dels gratacels d’aquesta ciutat de negocis. El disseny minimalista i les línies rectes es barregen amb l’essència més salvatge dels elements naturals, formant un oasi de verdor al mig de la ciutat i un contrast visual que encisa als vianants que circulen per la zona.\nMinka Houses | Joan Enric Ejarque Velàzquez (Jeev Arquitectura)\nAl nostre país, l’estudi Jeev Arquitectura dissenya el concepte Minka Houses, sorgit del què el seu fundador anomena l’evolució lògica de l’arquitectura. Inspirades en les cases tradicionals japoneses, les Minka Houses són habitatges eficients, construïts en una mitjana de sis mesos i amb materials provinents d’explotacions sostenibles. Són l’adaptació als nous temps, on la responsabilitat amb el medi ambient va íntimament lligada a la concepció de la casa i on els elements naturals, com la fusta, adquireixen un paper molt rellevant en l’estructura de la casa.


Preparamos en la batidora un guacamole pelado, vaciado y troceado, unos 150 ml. de zumo de tomate, unos 50 ml. de zumo de lima, un chile verde pequeño y picado, un diente de ajo y añadimos tres o cuatro cubitos de hielo. Lo servimos en un vaso helado añadiendo sal y pimienta al gusto.\nAh, què no era aquest?, doncs apa, sense anestèsia i en català, si algú no entèn quelcom pot fer un àgil moviment de ratolí i clicar damunt els traductors. Per si de cas, poso els ingredients en altres idiomes...\nGUACAMOLE the original version\nPer menjar, més que per veure...\nIngredients: 1 avocat (aguacate), 1/2 ceba (onion, cebolla), 1 tomàquet ratllat (tomato, tomate), 1 dent d'all (garlic, ajo), oli (oliver oil, aceite), sal (salt, sal), suc de llimona (lemone juice, zumo de limón) (compte si us passeu, pot quedar massa àcid!).\nPreparació: trinxeu el guacamole, guardant l'ós. Afegiu-hi la ceba ratllada, l'all tallat menut, el tomàquet ratllat, un raig d'oli, un polsim de sal i el suc de mitja o una llimona (al gust i segons el tipus de llimona). Barregeu-ho tot. Finalment, poseu-hi l'ós per que es conservi millor (teòricament evita l'oxidació). Compte amb l'all, sobretot si voleu quedar bé amb algú de l'altre gènere i/o interessant...\nEs serveix fresquet, acompanyat de nachos.\nPD: por qué comer aguacate?...Per que sí també és una raó...\nCuina Cultura General\nA mi m'agrada més la teva recepta ;-)\nBieeeeeeeeeeeen!!! aquest cap de setmana cau, segurrrr!!!!!\np.d. m'he pixat de rialles amb els idiomes, ben fet!!! ;)\nPer k després diguin que no sabem idiomes!!!


El 44% dels catalans afirma tenir creences religioses - Diari de Girona\nEl 44% dels catalans afirma tenir creences religioses\nEl Baròmetre de la Religiositat assenyala que fins a un 71% s'identifica amb alguna confessió, encara que sigui per motius culturals o de tradició\nl.f.g. girona 13.03.2021 | 00:55\nCelebració d'una missa a Girona, ara fa uns mesos. PERE DURAN/NORD MÈDIA\nCelebració d'una missa a Girona, ara fa uns mesos.\nGairebé la meitat de la població catalana -concretament, un 44,1%- afirma tenir alguna creença religiosa, segons les dades del Tercer Baròmetre sobre la religiositat i sobre la gestió de la seva diversitat publicades aquesta setmana per la direcció General d'Afers Religiosos de la Generalitat. Tot i això, des de la direcció adverteixen que el fet de ser o no creient no implica que una persona no es pugui identificar amb una religió en concret, ja sigui per motius culturals o de tradició.\nAixí doncs, l'informe revela que, en total, hi ha un 71% de catalans que s'identifica amb algun tipus de religió, ja sigui pel motiu que sigui. La major part (un 53%) es reflecteix en el catolicisme; un 7% amb el protestantisme; un 7% amb l'Islam, un 1,3% amb el cristianisme ortodox i un 1% són testimonis de Jehovà. També hi ha un 18% de la població que es declara atea i un 8,8% que és agnòstica.\n«No et despertes un dia i vols ser capellà».\nContinuen baixant els alumnes gironins que estudien l'assignatura de religió.\nEls suïssos aproven en un referèndum la prohibició d'utilitzar el vel femení.\nPerò tot i aquest elevat percentatge d'identificació, l'estudi també assenyala que un 68,1% dels catalans no van mai a cap cerimònia de culte. En canvi, un 9,7% són practicants un cop a la setmana,\nAltres dades que aporta aquest estudi són que un 68,1 % dels catalans no van mai a cap cerimònia de culte. En canvi, un 9,7 % són practicants un cop per setmana; un 5,3 % van als centres de culte algun cop al mes, i un 16,6 % hi van algun cop l'any.\nPel que fa al coneixement i acceptació de les diferents religions que conviuen a Catalunya, el baròmetre indica que la majoria de catalans coneixen l'existència de la religió catòlica (97,2%), un 80,6% de la islàmica, un 76,5% de l'evangèlica o protestant; un 74,1% dels testimonis de Jehovà i un 68,7% de la religió budista.\nTot i això, quan es pregunta als enquestats pel seu nivell de coneixement de les diferents confessions amb implantació a Catalunya, només la religió catòlica supera l'aprovat. De mitjana, els enquestats consideren que el seu coneixement sobre aquesta religió és d'un 6,81 sobre 10.\nEn el cas de la resta de confessions, el grau de coneixement és molt més baix, ja que la nota mitjana en cap cas supera el 3,4. L'islam, els testimonis de Jehovà i el protestantisme són les minories religioses que els ciutadans consideren conèixer millor.\nUna altra dada que revela la recerca és que la gran ma-joria de la població -un 94,5 % dels enquestats no s'ha sentit discriminat els darrers dos anys per motius religiosos. Pel que fa a l'acceptació de la diversitat religiosa, la majoria de catalans –un 87,3 %– creuen que hi ha respecte i bona relació entre les diverses confessions.\nEnsenyament a l'escola\nDe la mateixa manera, la gran majoria dels enquestats (un 72 %) es mostra a favor que es doni als joves formació sobre les diferents religions del món; és a dir, que s'incorpori al sistema educatiu de Catalunya una nova assignatura en què es pugui ensenyar la religió des del punt de vista cultural i històric.


Esquerra Unida es congratula de que la CE investigue Ryanair per cobrar als menors per viatjar junt als seus pares – EUPV\nPàgina inicial/Noticies, Portada/Esquerra Unida es congratula de que la CE investigue Ryanair per cobrar als menors per viatjar junt als seus pares\nL’eurodiputada d’Esquerra Unida del País Valencià, Marina Albiol, i el coordinador general d’Esquerra Unida de les Illes Balears, Juanjo Martínez, han expressat la seua satisfacció davant la investigació que el Parlament Europeu ha decidit obrir després de rebre la petició impulsada per l’Associació de Consumidors i Usuaris de les Illes Balears (Consubal) denunciant les pràctiques abusives de l’aerolínia Ryanair, en cobrar sumplements a les famílies per a que els menors puguen viatjar junt amb els seus progenitors: “La Comissió de Peticions ha admès a tràmit el possible abús que exerceix Ryanair, i ha sol·licitat a la Comissió Europea que porte a terme una investigació preliminar sobre els fets. Alhora, ha sol·licitat informes a la Comissió de Transports i Turisme i a la Comissió de Medi Ambient, Salut Pública i Seguretat Alimentària. Creiem que pot suposar un precedent destacat per a la ciutadania organitzata si s’arriba a tombar l’arbitrarietat amb què gran empresa tracta els seus clients”, explica Marina Albiol.\nTal i com remarca Juanjo Martínez, “Ryanair habitualment cobra per viatjar ens seients contigus, una situació a la qual també obliga a les famílies. Retorcent la legalitat, perquè realment cobra als pares per poder seure junt als seus fills i filles, i dient que regala l’elecció de seients als menors, el que realment fan és lucrar-se amb un dret bàsic que hauria de ser obligatori per simple lògica: els menors no poden viatjar desatesos en un avió”.\nSegons la pròpia eurodiputada, la normativa europea sobre els drets dels passatgers aeris no especifica l’obligatorietat de que els menors i els seus pares viatgen en seients contigus, “simplement perquè es dóna per suposat que els menors tenen dret a seure junt als seus acompanyants adults, una pràctica lògica i convenient. Els diferents estats i la pròpia Unió Europea cada vegada realitzen majors esforços legislatius per protegir els menors i els més desafavorits, i no es pot permetre que una companyia, en base als seus marges de beneficis, exercisca un abús obligant a pagar un preu extra per a què els menors estiguen sota la tutela dels adults”.\nL’eurodiputada d’EUPV remarca que “les autoritats europees haurien d’establir un marc normatiu per a posar en ordre aquests mecanismes d’obtenció de beneficis de moltes companyies aèries basats en reduir els drets dels viatgers i tornar-los en cas de que paguen. S’ha de plantejar uns límits clars sobre aquests abusos, com ara el cobrament d’equipatges de mà, o sobrecostos per no portar targeta d’embarcament impresa. La ciutadania que és víctima d’aquests abusos sistematitzats moltes vegades es troba que ha d’enfrontar-se judicialment a empreses enormes, i queden els consumidors en absoluta indefensió, i les companyies completament impunes”.\nBy eupv|2018-10-23T15:15:54+01:00Octubre 23rd, 2018|Noticies, Portada|0 Comentaris


La Marxa Beret obre les inscripcions amb més novetats que mai — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / La Marxa Beret obre les inscripcions amb més novetats que mai\nLa trentena Marxa Beret, escalfa motors. El Comitè Organitzador de la cursa ja s'està preparant per acollir, l’1 de febrer de 2009, la tradicional cursa d'esquí nòrdic, que l’any passat va aplegar 1.200 participants.\nA nivell esportiu, la Marxa Beret presenta novetats. D’una banda, serà Campionat d’Espanya de Llargues distàncies i, a més, formarà part del circuit Copa Catalana de la FCEH, RFEDI i FIS. D’altra banda, les distàncies passaran a ser de 10, 21 i 42 quilòmetres. Tant el recorregut de 21 quilòmetres com el de 42 transcorreran per Montgarri. La zona de meta es traslladarà per tal que la gent pugui veure la prova sense desplaçar-se. L’sprint Salomon se celebrarà a Arties.\nHi ha disponible una nova pàgina web on es pot trobar tota la informació i inscriure's a la cursa: www.marchaberet.com Les quotes d'inscripció són enguany més econòmiques i empreses de la Vall faran ofertes i descomptes especials per als participants. Ja es poden formalitzar les inscripcions.


La PDaD s'adhereix al Pacte Nacional pel Referèndum - Diari La Veu Agermana'tDiari Veu del País ValenciàCulturaEconomiaPolíticaSocietatPilotaveuOpinióTerritoriEn imatgesTancar SeccionsInformacióCulturaEconomiaPolíticaSocietatPilotaveuOpinióColumnistesApuntsVeusEditorialsTribunaCartes dels lectorsTerritoriEspai públicEspai cívicParticiveuBlogs dels lectorsXesferaEn imatgesVídeosFotogaleriesDiari la VeuAgermana'tQui som?ContactePublicitatCercador PublicitatPublicitat\nPel Dret a Decidir La PDaD s'adhereix al Pacte Nacional pel Referèndum\nPel Dret a Decidir La Plataforma pel Dret a Decidir del País Valencià, PDaD, s'ha adherit a la campanya de suport d'institucions, entitats, electes i particulars, de dins i de fora de Catalunya, per a la celebració d'un referèndum sobre el futur polític de Catalunya. Des de la PDaD rebutgem frontalment els processos judicials contra persones i càrrecs polítics partidaris de l’exercici del Dret a Decidir i el Dret d’Autodeterminació, entenent que són una agressió vers la democràcia i impropis d’un vertader estat de dret. L’estat espanyol no pot pretendre solucionar amb plantejaments policials i/o amb el codi penal un conflicte que és polític i que només pot tindre una solució política. Els problemes de la democràcia se solucionen amb més democràcia. La PDaD recorda que tota font de poder polític emana del poble i, per tant, les institucions i totes les normes jurídiques han de descansar en la voluntat democràtica lliurement expressada pel poble. Amb aquesta adhesió, la PDaD reclama una sortida democràtica a la voluntat de decidir del poble català i dóna suport a les institucions catalanes i al poble català en la seua determinació de celebrar un referèndum. Enllaç a la campanya del Pacte Nacional pel Referèndum: https://pactepelreferendum.cat Plataforma pel Dret a Decidir, PDaD Documents relacionats\nNacionalista valencia Valencia\n3.\t4 de març de 2017 19:12h\nTotes les nacions oprimides del mon tenen dret a poder-se autodeterminar i decidir si volen ser lliures i independents de la nacio opressora de la que formen part per la forca de les armes.\n2.\t4 de març de 2017 11:59h\nEl que cal es canviar les llleis. Com vaig dir en un altre article, si per rao de justícia o qualsevol altra cal quebrantar les lleis, hom ha estar dispost a les seues consqüències. Jo crec que Catalunya, i qualsevol entitat que es reconega propia, estiga o no reconeguda com a tal per la resta de l'estat, t deuria tindre el dret de promoure la seua independència sense cap més requisit que la seua própia auitodeterminació.\nPerò mentre les coses no siguen d'eixa manera, l'estat seguix gaudint de la presuposició que en representa a tots perquè així ho votaren en la transició. Estig segur que hi ha eines en les mateixes lleus (com, per altra bande les havia en le lleis franquistes) per poder canviar la realitat sesnse enfrontar de noi tots els habitatns de l'estat. Malauradament, els descendents polítics d'els qui trobaren travesses per construir un estat sota l'ensenya de la democàcia i la llibertat, ara no volen, ni fer-ho no deixaer que ho facen altres. Com el gos eixe que ni meja ell ni deixa mnnejar els altres.\nNo és una cosa que m'agrade gens ni que desitge, però no m'estranyaria que les tensions nacionalistes (hi inclosa la naciolnalista espanyola qie tan bé refectixen els comportaments del certs agents de l'ordre envers les llegües cooficials que no són el castellà) finira pegant un esclafit que no sé ni on ens portaria, ni si valdria la pena haver-hi aplegat a eixe preu. I tant em referisc al cas que alguna o algunes comunitats autínomes aconseguisquen la independència, com al cas de que l'espanyolisme tornara a passar sper damunt de les cultures i llengues distintes com una piconadora, en nom d'una, per a mi, malentesa "unitat i integritat del territori nacional", que només exisxtix en la seua concepciuí totalitaria (potser en altres coses no, però en eixa si) que unifica estat, nació i pàtria i els posa el nom d'Espanya\n1.\t4 de març de 2017 09:39h\nPresentació del refugi antiaeri de l'Ajuntament de València


Art. No. 1A3K.1\n1A3K.1 1 ml glass €53.65\nConcentration ~100 mg/l