Lliuren més de 5500 signatures al CATSalut per salvar el CUAP Sant Pere\nUn representant dels treballadors del CUAP St Pere, una representant de la Junta de Personal de primària de l’ICS, i un representant de la CUP de Reus, s’han reunit aquest matí amb el director dels serveis territorials de Salut a Tarragona, Josep Mercadé, a qui han lliurat més de 5500 signatures perquè es mantingui el servei diürn d’urgències del CAP Sant Pere de Reus.\nGemma Ortega, de la Junta de Personal de l’ICS de primària, ha explicat que la reunió amb Mercadé ha estat positiva, tot i que aquest s’ha limitat a respondre que trametrà el suport ciutadà i de l’Ajuntament de Reus al CUAP Sant Pere a la Conselleria de Sanitat.\nOrtega ha denunciat que “el CATSalut diu que vol reorganitzar el CUAP, quan en realitat el que pretenen fer és que els metges del CAP assumeixin els casos d’urgències, el que implicaria col·lapsar les visites mèdiques, que actualment ja superen la setmana de llista d’espera”. I, a més, ha destacat que “si s’eliminés el servei d’urgències del CAP Sant Pere la situació de les urgències de l’Hospital Sant Joan de Reus seria insostenible, ja que actualment ja es troben saturades”.\nDavid Sabaté, treballador del CUAP Sant Pere, ha comentat que “el servei d’urgències al CAP Sant Pere ara mateix ja es troba amb un sol equip d’un infermer i un metge, des de que el mes de juny van eliminar l’altre equip que prestava servei”. I, ha denunciat que “ens trobem en serveis mínims i cal plantejar-se la recuperació de l’antic equip per poder fer front al volum de visites, així com sobretot, a aquells casos que només tractem al CUAP, com ara persones detingudes o pacients psiquiàtrics”.\nA més, a afegit, que “és imprescindible el manteniment del servei d’urgències al CAP Sant Pere, ja que és l’únic centre que ofereix aquest servei al centre de la ciutat i hi ha moltes persones que no poden desplaçar-se fins a l’Hospital Sant Joan”.\nPer la seva banda, Xavi Milian de la CUP de Reus, ha celebrat la gran resposta dels usuaris i usuàries del CAP Sant Pere, superant les 5500 signatures de suport, i ha plantejat que “ens trobem en un moment clau per salvar el sistema sanitari públic i, que l’acció d’avui mostra clarament l’estratègia de lluita que hem desenvolupar per evitar que es creï una sanitat per als rics i una sanitat per als pobres: iniciativa dels professionals sanitaris, implicació de la ciutadania i suport de les institucions”.\nEn aquest sentit, Milian creu que l’acte d’avui “és un primer pas que demostra que si els treballadors i treballadores de la sanitat i els i les seves usuàries s’uneixen per defensar el dret elemental a l’accés a la sanitat, les institucions hauran de fer un canvi de rumb en la política de progressiva privatització de la sanitat”.\nPer últim, ha emplaçat als i les professionals i a la ciutadania a participar en les mobilitzacions que s’estan preparant durant el mes de desembre, per defensar un sistema de sanitat públic, universal i de qualitat, tant als CAPs de la ciutat com a l’Hospital Sant Joan de Reus.\nPosted desembre 3, 2013 at 11:47 AM\nEn sé d’uns quants del PSC, CiU, ERC o ICV, que cada cop que veuen el Xavi Milian a la premsa, els surten uns quantes canes més de cop… XD


Informacions Associatives - Fòrum Primavera de les Associacions - maig#13 - Consell d'Associacions de Barcelona\nInformacions Associatives - Fòrum Primavera de les Associacions - maig#13\nFòrum Primavera de les Associacions - maig#13\nXIX Fòrum Primavera Associacions: Participació i mobilització avui\nEls propers dies 31 de maig i 1 de juny, totes les entitats de la ciutat estan convidades a una nova edició del Fòrum Primavera de les Associacions, que enguany se centrarà en l’anàlisi de la participació i la mobilització en els nostres dies. Se celebrarà a Torre Jussana, el Centre de Serveis a les Associacions de BCN, cogestionat pel CAB.\nL’objectiu de les jornades d’enguany és conèixer les claus de les darreres mobilitzacions de la societat civil barcelonina i catalana per extreure'n idees i propostes que siguin útils per fomentar la participació de la base social a les entitats. Donat que el foment de la participació i la capacitat de mobilització són qüestions recurrents en el teixit associatiu de la ciutat, animem a totes les entitats membres del CAB a participar-hi i a fer-ne difusió entre les seves associacions membres. Serà un espai que permetrà a totes les entitats participants extreure coneixement i idees útils per a millorar la seva tasca.\nLa inscripció al Fòrum es gratuïta. Les jornades també estan obertes a qualsevol persona interessada en la temàtica.


NEWS LA COSTERA – Periódico digital de Xativa y La costera – Noticias Ontinyent, Albaida, La Ribera | Tag | La Albufera Home\nResultados por palabra clave | "La Albufera" La Albufera acoge la última prueba del torneo “President de la Diputació” de Vela Latina\nPosted on 03 septiembre 2012. Tags: Diputacion de Valencia, Ernesto Sanjuan, La Albufera, Trofeu President, Vela Latina\n■ El diputado de Turismo, Ernesto Sanjuán, participó en este acto que recoge la tradición milenaria de la navegación en barca propia y potencia la conservación del patrimonio natural, histórico y cultural de la zona.\nGeneralitat y Ayuntamiento de Valencia, en contra de las prospecciones petrolíferas\nPosted on 27 diciembre 2010. Tags: Belen Juste, Benifaió, Gandia, La Albufera, Petrolíferas, Prospecciones, Rita Barbera\nLa Generalitat y el Ayuntamiento de Valencia han expresaso su postura contraria a las prospecciones petrolíferas, después de que el pasado jueves el Consejo de Ministros autorizara la investigación de hidrocarburos en La Albufera, Benifaió y Gandia, así como en puntos de otras tres autonomías.\nPosted in Actualidad, Benifaió, La Ribera, PolíticaComments (0)\nPosted on 22 septiembre 2010. Tags: Cocaina, Drogas, ëxtasis, La Albufera, UV\nMás de 700 escolares de infantil y primaria visitan el Parc Natural de l’Albufera\nPosted on 07 febrero 2010. Tags: Colegio de Pinedo, Colegio Luis de Santángel, El Saler, Escolares, Infantil, La Albufera, Medio Ambiente, Parque Natural, Primaria, Visitas\nUn total de 771 escolares de infantil y primaria han participado en el proyecto de educación ambiental “¿Biodiqué?” impulsado por la Conselleria de Medio Ambiente en el Parc Natural de l’Albufera.


Bloc de 1r i 2n de l'Escola Centcelles: de desembre 2016\nCONTINUEM AMB LES EXPOSICIONS DEL PROJECTE EL DOFÍ\nAquesta setmana ha estat el torn de l’Amira, que ens ha exposat el seu mural i ens ha parlat de com neixen els dofins. Hem après que són mamífers, que neixen del ventre de la mare, que la primera part del cos que treuen és la cua, i moltes coses més. Per acabar l’exposició hem vist un vídeo del naixement d’un dofí i ens ha impactat moltíssim.\nEl projecte Andrea ha arribat a l’escola Centcelles i els alumnes de 2n ja han pogut rebre la petita formació necessària per poder fer uns primers auxilis en cas de trobar-se amb un accident. Amb unes petites nocions adaptades al curs, el monitor destinat des del Projecte Andrea va ensenyar als nens com actuar de forma teòrica i com no, de la millor forma, amb la pràctica.\nVolem donar les gràcies al monitor pel seu esperit voluntari. I al Projecte Andrea, per formar a nens i adults, i intentar que aquestes petites nocions de primers auxilis arribin a tothom.\nCENTCELLES DIU NO A LA VIOLÈNCIA CONTRA LES DONES\nEl passat divendres 25 d’octubre els alumnes de 2n juntament amb la resta de l’escola Centcelles, l’escola Ramon Bergadà i l'institut de Constantí, vam sortir al carrer per fer una cadena humana i protestar contra la violència de gènere. Desprès d'haver parlat de la problemàtica a l'aula els alumnes van sortir conscients de la importància de canviar aquests fets violents contra les dones cada cop més habituals. Per fer-ho vam sortir amb un globus lila, símbol de la lluita.


el quavo va disminuir 2,58 milions de dòlars, aconseguint tres cases de Geòrgia l'any passat -->\nQuavo cau 2,58 milions de dòlars, aconseguint tres cases de Geòrgia l'any passat\nQuavo s'està convertint en un inversor immobiliari bastant haver deixat més de 2,5 milions de dòlars l'any passat en tres cases de Geòrgia.\nEl migos El raper va realitzar la seva primera compra el 30 d'agost de 2017, quan Migos Touring, Inc. va comprar una casa de 6 habitacions, 6,5 banys, 11.000 metres quadrats a Alpharetta, Geòrgia.\nLa casa anteriorment havia estat venuda a la venda al preu de 2.098.000 dòlars, però Quavo va poder reduir el seu preu fins a 1.885.000 dòlars.\nL'immoble, situat al fantàstic Country Club del Sud, està situat en més de dos hectàrees de terreny i ofereix una bodega, sala de fitness i jocs, terrassa amb cuina, sala de mitjans, piscina amb cascada, bar, sauna i una escala corba. .\nEl 20 de desembre de 2017, la casa va ser traslladada de Migos Touring Inc. a Jennie Lou Maddox LLC, la mateixa empresa Quavo solia comprar a la seva mare la seva casa de 560 milions de dòlars per Nadal (veure aquella casa a sota).\nRecentment, Jennie Lou Maddox va comprar una tercera casa a Lawrenceville, Geòrgia per un import de 140.000 dòlars. Els 3 dormitoris, 2 banys, una casa de 1.712 metres quadrats sembla que es van comprar per a la germana de Quavo i altres membres de la seva família (més amunt).\nEl total de les tres compres d’habitatges arriba a 2.585.000 dòlars.


Playa: Els Tres Micos en Caldes d'Estrac. Barcelona | spain.info España\nPlaya: Els Tres Micos\nEls Tres Micos\n>Playa: Platja del Bassiot. Caldes d'Estrac.


Memòria dels barris: CLUB DE TENNIS HORTA - ANY DEL SEU CENTENARI\nPublicat per carme a 23:49:00\ngracies, Carme. Fa anys que soc soci del club i mai havia llegit un article tan complert. I, efectivament, estem força il·lusionats amb el centenari\n26 de maig de 2012 a les 19:41\nHola, Carme. Fes-li un cop d'ull a l'apunt: http://enarchenhologos.blogspot.com.es/2012/05/premis-i-blocs.html\nNo sé si t'havia deixat mai cap comentari (em sembla que sí). En tot cas, m'hi passo sovint. Felicitats pel bloc i la feina.\n26 de maig de 2012 a les 20:49\ngràcies Enrich, crec que he vist algun comentari més en el meu bloc, Gràcies per seguir-lo.\n27 de maig de 2012 a les 1:01\nFantastic article. Com sempre, Carme\n23 d’octubre de 2016 a les 16:37


'Boutade' / Alsina, Alba\nAvui Cultura. Barcelona (2004, 15 de juliol), p. 15\nAlicia en el país del arte contemporáneo / Barba, Carles\nLa Vanguardia. Culturas. Barcelona, núm. 103 (2004, 10 de juny), p. 10


Dia 9. Jornada. Dedicada per moltes d'entitats de Sencelles a endomassar la decoració nadalenca feta de manera participativa.\nDia 9. Dinar. De Nadal per als amics i simpatitzants dels Socialistes de Sencelles i Biniali, al pavelló poliesportiu.\nDia 9. Solidaritat. Amb la marxa cicloturística anual que organitza la Penya Ciclista de Sencelles.\nDia 16. Inauguració. De la reforma del primer i segon pis del Casal de can Grau amb una exposició retrospectiva del pintor senceller Guillem Llabrés i una mostra de casetes de betlem i neules.\nDia 16. Taller. D'arqueologia amb el títol "Investiguem els nostres ossos. Estudi dels ossos humans" per part de l'equip d'arqueòlegs de la Cova del Camp del Bisbe a la Biblioteca.\nDia 17. Butlletí. Del PP de Sencelles repassant l'actualitat municipal i criticant la deixadesa de funcions del batle.\nDia 19. Premis. 31 de Desembre concedits per l'OBC que enguay han premiat dos sencellers. L'investigador Jaume Llabrés per al premi Mossèn Bartomeu Oliver i l'historiador Joan Colom coautor del llibre Somnis Compartits per al premi Miquel dels Sants Oliver.\nDia 21. Excavació. Prevista als pressuposts de l'any 2018 de la fossa comuna de Sencelles on hi ha enterrats tres assassinats de principis de la Guerra Civil. Ho anuncià la consellera de Cultura, Fanny Tur al Parlament.\nDia 22. Presentació. Del llibre editat per la Fundació Mossèn Bartomeu Oliver sobre les llegendes del terme municipal de Sencelles.\nDia 23. Visita. Des de Sencelles, al betlem monumental del convent de Biniali organitzat per l'entitat Pou Major.\nDia 27. Festa. De l'estendard organitzada per l'OCB de Sencelles amb la presència de Cristòfol Soler, ex-president del govern balear.


Formació en Bones Pràctiques Ètiques i Emocionalment Ecològiques a les organitzacions | Unió Consorci Formació\nFormació en Bones Pràctiques Ètiques i Emocionalment Ecològiques a les organitzacions\nLes organitzacions del segle XXI caminen cap a un model diferent al tradicional. Els reptes actuals requereixen respostes més creatives i adaptatives i, alhora, més ètiques i sostenibles. Per tant, si volem organitzacions ètiques i emocionalment ecològiques (OEE), cal que les persones i els líders que les conformen també ho siguin.\nPer això presentem el programa que forma professionals competents per dissenyar i promoure les Bones pràctiques Ètiques i Emocionalment Ecològiques a les organitzacions.\nAquest ha estat creat conjuntament per UCF, la Fundació Àmbit Ecologia Emocional i la Càtedra Ethos de la Universitat Ramon Llull.\nLa sinèrgia entre l'ètica aplicada i el model CAPA (Persones Creatives, Autònomes, Proactives i Afectives) de l'Ecologia Emocional dóna resposta de forma creativa i avantguardista al repte actual de les organitzacions.\nSi vols conéixer més i millor sobre aquesta formació i saber com matricular-t'hi, consulta el següent folletó:


Montse Manresa: “Per eradicar l’estigma tots hauríeu de passar temps amb algú que té algun trastorn mental” - Junts\nMontse Manresa: “Per eradicar l’estigma tots hauríeu de passar temps amb algú que té algun trastorn mental”\n22 gen. Montse Manresa: “Per eradicar l’estigma tots hauríeu de passar temps amb algú que té algun trastorn mental”\nPublicat el 12:11h a Informació TEA\tby\tcomunicacio 0 Comentaris\nSón les cinc de la tarda i quasi no es pot passejar pel Carrer Pelai de Barcelona. Feia molt que no veníem per aquí, i ens aclapara una mica la quantitat de gent i de soroll. Però Barcelona té aquell no sé què que ens agrada.\nD’aquí deu minuts exactes entrarem a un forn de pa i ens prendrem un cafè amb la Montse Manresa, una dona de 39 anys, diagnosticada amb Síndrome d’Asperger quan en tenia 33 que és activista a Obertament, una entitat que treballa per eradicar l’estigma que existeix en referència a la salut mental. Juntament amb l’editorial Fragile Movement, Obertament ha publicat un llibre titulat “Estigma – Històries de vida contra l’estigma en salut mental” que recull el testimoni de 47 persones que han patit a causa dels estereotips i prejudicis que envolten les diferents condicions.\nEns fa moltíssima il·lusió aquesta entrevista, portem uns mesos escrivint-nos amb la Montse per les xarxes socials i per fi ens coneixerem en persona! La Montse ens explica que, a Obertament, ser activista significa explicar la teva experiència a altres persones per a poder-les ajudar.\nEls projectes a Obertament\nUn dels projectes dels quals ens parlar la Montse és el projecte “What’s up! Com vas de salut mental” on es busquen a adolescents amb experiència en trastorn mental per a que vagin a instituts a explicar la seva història de vida: “Si no hi ha adolescents ho fem els més grans, i també anem a universitats: cada any la UB i la UAB ens convoquen per a fer sessions a Educació Social i a Medicina”, diu la Montse. Estem d’acord en què, en realitat, s’hauria d’anar a totes les universitats. En aquestes sessions es fa una petita presentació i després es fan exercicis de role-playing seguit d’un debat sobre la gestió dels trastorns i on els activistes d’obertament expliquen la seva història de vida.\nEl seu testimoni al llibre\nEl relat de la Montse es titula “Microdiscriminació a la feina” i relata com una companya seva va dubtar d’ella en el precís instant en el que va a saber que tenia Síndrome d’Asperger quan, abans de saber-ho, no tenia cap desconfiança: “Em va saber greu, però has d’entendre que et trobaràs gent de tot tipus: normalment et trobes molt bona resposta, la veritat”, diu la Montse.\nEl diagnòstic d’adulta\nEns explica que no notava res. Que sempre estava sola al pati a EGB, però no hi donava importància. Dos o tres anys abans de diagnosticar-se, algú ja li va comentar que podria tenir autisme, però era un moment el que li estaven passant moltes coses i va decidir no pensar-hi perquè, al cap i a la fi, no l’afectava: “Fent les pràctiques de mestra tenia a una psicòloga de companya que em va fer el diagnòstic”, però ens diu que a ella li va costar molt acceptar-ho: “Nosaltres, els adults, no tenim cap ajuda d’entitats o associacions: en la majoria només es tracten nens i adolescents” i ens diu que ella troba l’ajut que necessita en grups de whatsapp i de Telegram.\nExpliquem a la Montse que ens hem trobat casos de persones amb autisme que no ho volen dir al seu entorn per por a que això generi rebuig i que la “naturalitat” amb el que les tracten desaparegui un cop se sap el seu diagnòstic: “Això no ho cal fer. Des de l’experiència sé que tothom et tracta molt bé. No hi ha molts casos en que no et tractin bé. A vegades és més la por de la pròpia persona que té algun tipus de trastorn que no les conseqüències que té un cop es diu”. Aquesta és una frase que també escoltarem, al cap d’una estona, a la presentació del llibre. La Isa, una de les autores, explica que “Vaig estar 8 anys amagant què em passava a tothom, patint per si algú se n’adonava, i quan ho vaig dir, vaig veure, sorpresa, que no va passar absolutament res. Jo portava vuit anys de la meva vida patint per una cosa que després, en realitat, no va passar”.\nA Obertament, ens explica la Montse, es treballa en àmbit educatiu, sanitari, laboral i periodístic: “l’àmbit periodístic ens serveix de molt perquè des dels mitjans cal trencar aquest estigma; amb els periodistes a vegades passa que qualsevol notícia, de seguida destaquen si la persona que ha comès la falta tenia trastorn mental com si aquesta en fos la causa”.\nLa Montse està contentíssima perquè el seu relat surt publicat: “Em van escriure un mail i em van notificar que el meu text havia estat seleccionat! De fet tinc una amiga que està mosquejada perquè el meu l’han seleccionat i el seu no” riu la Montse.\n“El meu pare va morir quan jo tenia 9 anys i a la meva mare la vaig enterrar el dia en que en complia 27 i cap dels dos van saber mai que tenia Síndrome d’Asperger”. Amb la seva mare la relació no era bona. Maltractament psicològic, problemes d’alcoholisme. A més la Montse ha estat víctima d’abusos sexuals des dels 16 anys amb diverses persones, “i això m’ha afectat moltíssim, i si algú m’ha ajudat a acceptar el diagnòstic han estat els meus amics i companys d’Obertament i de l’entitat on també estic, Activament”.\nQuan la família estigmatitza\nEn un altre relat la Montse explica que una tieta seva va dir al seu nebot d’11 anys que la Montse tenia un “defecte de naixement”, i ens explica també que un tiet seu la va agafar pel coll, la va tirar contra una paret i li va dir que era un paràsit de la societat i una basura i que s’avergonyia de que fos la seva neboda: “Fa molts anys d’això però això et queda per sempre. Però sóc forta. Tot i que a vegades tinc ganes de tirar la tovallola, m’ha ajudat molt la fe. Soc catòlica i creient i crec que sense això no seria aquí”.\nTot i així, la Montse somriu quan diu que el seu nebot es posa contentíssim cada cop que la veu en el dinar familiar que organitzen anualment: “És cert que si la seva àvia li explica això, què ha de pensar? Però ell com a nens, no té aquest estigma”.\n“La meva parella té esquizofrènia, ell no explica les coses, i a vegades ens n’adonem quan ja està tenint un brot”, explica la Montse que admet estar patint perquè hi ha coses que el desequilibren. Està sota medicació. La Montse també aprofita per denunciar les contencions mecàniques en el sector sanitari, i aprofitem per a parlar de l’estigma sobre l’esquizofrènia: “Em diuen que m’allunyi d’ell, que faci la meva vida”, i, en aquests casos, com es trenca l’estigma? “No deixant mai de banda a ningú. No culpabilitzant a la persona. Amb la meva parella passem caps de setmana molt tranquils, fem moltes coses. La persona no és el brot que pugui tenir, és la resta de dies que està bé i aquestes situacions menys agradables”.\nLa Montse ens diu que per tal d’eradicar aquests prejudicis s’hauria de conviure amb persones que tenen trastorn mental. És l’única manera de saber el que realment implica i de veure’ls en entorns naturals: “A Activament tenen els tallers de contacte social, que reuneixen gent que tenen trastorn mental, amb gent que no, i l’any passat vàrem fer un taller i l’últim dia li vàrem preguntar a una de les assistents què li havia semblat, i ens va dir que el primer dia venia molt espantada però que marxava amb amics”.\nUs convidem a tots a anar a un d’aquests tallers i a llegir el llibre, que podeu trobar al web de l’editorial, Fragile Movement.


El partit s’esquerda entre els que volen seguir amb l’AUP i els que volen anar amb els comuns\nPolítica | 13 de juliol de 2018\nEsquerra Unida i Alternativa (EUiA) viu una crisi interna després que una part de la militància hagi aconseguit aprovar una resolució que recull que, si no hi ha una candidatura conjunta de tota l’esquerra a Rubí, la formació es presentarà a les eleccions municipals del 2019 amb Catalunya en Comú Rubí.\nAixí ho ha comunicat Martín Pretel, un dels militants històrics de la formació d’esquerres, a través d’un comunicat. Segons el text, “en consonància amb la línia acordada a nivell nacional d’EUiA” si no hi ha la possibilitat de fer “un ampli front unitari i d’esquerres” es decideix “confluir amb els comuns de Rubí a les eleccions municipals”.\nEl document ha tingut una resposta automàtica per part de la direcció d’EUiA i altres militants, en el qual refermen el seu compromís amb l’assemblea de l’Alternativa d’Unitat Popular (AUP), sota les sigles de la qual es van presentar a les eleccions del 2015 després de trencar amb Iniciativa per Catalunya Verds.\nEn aquest document, que signa la direcció i altres militants, consideren que presentar-se amb els comuns “suposa un pas enrere, especialment des de la línia ideològica: la ruptura democràtica amb el règim del 78, la defensa del dret de l’autodeterminació com a poble sobirà i la defensa dels drets socials de la classe treballadora”. També defensen que “l’assemblea del partit en la seva majoria defensa seguir compromesa amb la lluita per la República Catalana, el moviment popular que va defensar les urnes l’1 d’Octubre i la desobediència civil”. També consideren que això els “separa de formar part de Catalunya en Comú a Rubí”, ja que afirmen que “la lluita pels drets nacionals i socials va lligada”.\nEls signants defensen que la resolució de suport als comuns no es va presentar a la direcció local i que la seva proposta és fer una consulta a la militància entre dues opcions: donar suport a l’AUP o incorporar-se als comuns.\nPer tancar el comunicat, els militants i la direcció també apunten que la seva militància “s’esgota”.\nTensions dins del partit per la candidatura de les eleccions municipals. / Arxiu


La Fundació Telecentre.org coneix la Xarxa Punt TIC - Òmnia | Xarxa Punt TIC\nLa Fundació internacional Telecentre.org ha mantingut una reunió amb dinamitzadors i dinamitzadores de la Xarxa Punt TIC - Òmnia prèvia a la trobada mundial de telecentres celebrada a Sant Boi de Llobregat.\nLa seu de la Direcció General de Telecomunicacions i Societat de la Informació va ser el lloc d'intercanvi d'experiències entre els delegats de la Fundació Telecentre.org i els dinamitzadors i dinamitzadores de la Xarxa Punt TIC - Òmnia. Tots van prendre bona nota dels models de bones pràctiques presentats pels Punt TIC de Ribes de Freser "Televall, el telecentre del Solsonès, el Punt TIC Santa Bàrbara "Infocentre", el projecte municipal Sant Feliu On Line, el Punt Òmnia Presons i el Punt Òmnia Teb.\nPrecisament, aquest darrer, vinculat a l'Associació per a Joves Teb, va ser visitat pel director executiu de Telecentre.org, Miguel Raimilla, i la directora d'operacions de la fundació internacional, Tess Camba, per tal de conèixer de primera mà les propostes que aquesta entitat ofereix al barri del Raval.\nUna agenda molt apretada de visites i reunions prèvia a la Trobada Mundial de Telecentres. Els representants de la Fundació Telecentre.org, també van conèixer la proposta que presenta la ciutat de Barcelona com a capital mundial del mòbil coincidint amb la celebració del Mobile World Congress.\nA continuació podeu veure un resum en imatges en el següent reportatge:


Juny | 2012 | "La literatura és l'anàlisi després de l'esdeveniment", Doris Lessing\nPublicat el Juny 30, 2012 per elisendalamany\nNo pot volar.\nPublicat el Juny 11, 2012 per elisendalamany\nLa Dolors va arribar a l’ajuntament de Castellar del Vallès quan el poble era en blanc-i-negre. Això és el que ens diu l’Albert, el seu fill. La Dolors, a mi em sembla que sempre va estar enamorada de la seva condició de dona. Això que pot ser una obvietat amaga multitud de gestos i actituds que pel sol fet de ser, estic segura que suposaven un desafiament en la institució. Expliquen que quan va decidir presentar-se al 74, els polítics d’aleshores deien al seu marit què faria quan li vingués la regla, i d’això no en fa pas tant. Però estic segura que també li deien a ell, perquè amb la Dolors no s’hi haurien atrevit.\nLa dona dels ulls blaus, de la veu clara i decidida, del pragmatisme però de la sensibilitat, del riure i del seny. Una dona metonímica, també. Com aquella Elionor que un dia va escriure en Martí i Pol, però amb la diferència que aquesta va rebel·lar-se al que li estava predestinat pels altres.\nCom si no ho necessitéssim\nPublicat el Juny 7, 2012 per elisendalamany\nFa nits que dormo amb el llum encès. És una cosa que ni tan sols havia fet de petita perquè la mare crec que sempre m’havia volgut fer gran de seguida. Tenia sort que el pare m’endevinava desperta i minuts després el tornava a encendre i em deia que llegís una mica, si volia, que encara era d’hora.\nAra dormir amb el llum encès i que m’estrenyin fort les mans, m’agrada molt. Diuen que quan som petits estem tan acostumats a les carícies i a les atencions. Jo no sé quan deu ser que aquesta manera de fer desapareix, com si haguéssim deixat de necessitar-ho. Per això, retrobar aquestes petites reminiscències: la del llum, però també la de la carícia gratuïta i el somriure espontani d’algú que ens mira molt de prop, com estranyat de la nostra respiració, em fan sentir tan bé.


20 | Mai | 2008 | Col·lecció RENT\nRent, per Vicent Josep Escartí\nEL MUNDO / MEMÒRIES 19 maig 2008\nL’editorial Denes ha iniciat darrerament una nova línia de publicacions que pretén rescatar textos nostres més o menys oblidats, i per una altra banda, donar a conèixer textos clàssics en la nostra llengua. Però, tot dins uns límits ben concrets i que fan la iniciativa ben singular entre les nombroses ofertes editorials que hi ha al nostre país: els textos han de ser de temàtica o d’inspiració religiosa i, per altra part, han de ser del període que considerem la nostra “contemporaneïtat” (segles XIX i XX). La col·lecció, en homenatge al col·lectiu cristià i valencià dels anys 70, La paraula cristiana, s’anomena “Rent”, com el mateix butlletí informatiu seu. La col·lecció vol ser interdisciplinar i contindrà obres de tots els gèneres, des de l’homilètica i l’assaig a la poesia, el teatre o la novel·la. El seu director, Agustí Colomer, s’ha posat, doncs, el llistó ben alt, i segurament aconseguiran, l’editorial i ell, portar avant aquest projecte que fa ben poc que ha començat a donar a la llum els seus primers títols. Per un costat, el número primer de la col·lecció ha estat En el món, però no del món, del cardenal John Henry Newman, que és una selecció de sermons traduïts de l’original al valencià per Salvador Albert. El segon volum de “Rent” és un text de l’escriptor d’Algemesí Martí Domínguez Barberà, Isaïes, profeta de Nadal, que romania inèdit des de l’any 1964 en què el autor el va enllestir, segons alguns com a conferència i segons altres com un text independent de caràcter divulgatiu i de reflexió entre la fe i la cultura. Aquest volum ha estat a cura del mateix Agustí Colomer, el qual ha preparat un pròleg concís i amé per tal de situar l’autor i l’obra. Segons el mateix Colomer, Martí Domínguez vol acostar-nos a la figura d’Isaïes a través d’una creació literària de l’esperit profètic. I Domínguez aconsegueix, així, amb el seu llenguatge simbòlic i característic dels profetes, un escrit de gran plasticitat i d’una riquesa lingüística i de conceptes destacable.\nNo cal dir que un projecte com el d’aquesta col·lecció serà difícil de mantenir en els anys i en l’interés dels títols publicats i, segurament, allà s’encabiran autors i obres de molt diferent naturalesa. Però, també, per la mateixa heterogeneïtat que se li suposa, pot resultar ben atractiu per als lectors cristians i no cristians. Pense, ara, en sermons del segle XIX, en valencià; en poesia de característiques més o menys dignes –literàries- d’inspiració religiosa; en alguns textos teatrals dels miracles vicentins que demanen major atenció; pense en algun escrit hagiogràfic contemporani, com Sang a la Ribera, d’Andreu Mpnzó… i en tants d’altres. Per títols, no serà. Això, també, aprofitarà per anar deixant testimoni d’un vessant literari, religiós i incardinat en la llengua i la cultura nostres que, alguns, s’entesten a negar. Com en altres aspectes de la nostra història –i en especial, la literària- encara ens queda molt per fer. I cal desitjar un gran èxit al projecte d’Agustí Colomer i Denes.\nEtiquetes: Agustí Colomer, El Mundo, John Henry Newman, Martí Domínguez, Salvador Albert, Vicent Josep Escartí


Javier Hernández Balcázar - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Javier Hernández)\nChicharito, jugant amb el Manchester United el 2010.\n1 de juny de 1988 (1988-06-01) (29 anys)\nAtemajac Valley University . administració\n→ Real Madrid (cedit) 23 (7)\nMèxic U20 2 (1)\nMèxic 99 (49)\nClub Deportivo Guadalajara[modifica]\nOriginari de Guadalajara, a l'estat de Jalisco, va incorporar-se al futbol base del Club Deportivo Guadalajara als nou anys. L'any 2006, durant la celebració del torneig d'Apertura mexicà, va debutar amb el primer equip de Guadalajara.\nEl dia 8 d'abril del 2010 va arribar a un acord amb el Manchester United per incorporar-s'hi a partir de l'1 de juliol. Aquest pacte estava subjecte al fet que el mexicà obtingués el permís de treball, que li fou concedit el 27 de maig.\nEl dia 30 de setembre del 2009, Hernández va debutar amb Mèxic, contra Colòmbia. També amb aquesta selecció va debutar, l'11 de juny del 2010, a la fase final de la Copa del Món; i el 17 va marcar el seu primer gol en la màxima competició internacional, contra França.\n1 FA Premier League (2010-11)\n2 Community Shield (2010, 2011,)\n↑ «Premier League clubs submit squad lists» (PDF). PremierLeague.com p. 23. Premier League, 02-02-2012. [Consulta: 2 febrer 2012].\n↑ «Javier Hernandez – Quote, Unquote». ManUtd.com. Manchester United. [Consulta: 27 abril 2011].\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Javier Hernández Balcázar\nManchester United FC – Plantilla actual\n1 De Gea • 4 Jones • 5 Rojo • 7 Depay • 8 Mata • 9 Martial • 10 Rooney • 11 Januzaj • 12 Smalling • 13 Lindegaard • 16 Carrick • 17 Blind • 18 Young • 19 Wilson • 20 Romero • 21 Ander Herrera • 23 Shaw • 25 Valencia • 27 Fellaini • 28 Schneiderlin • 31 Schweinsteiger • 33 McNair • 34 Lawrence • 35 Lingard • 36 Darmian • 44 Pereira • 50 Johnstone • — Powell • — Varela • — Valdés • — Bailly • Entrenador: José Mourinho\nChicharito Hernández amb Mèxic - Plantilles de navegació\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Javier_Hernández_Balcázar&oldid=19498783»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 22 gen 2018 a les 21:17.


El Barça negocia la incorporació del defensa del Parma Fabio Cannavaro\nEl F. C. Barcelona ha estat negociant la incorporació del defensa italià del Parma Fabio Cannavaro. Segons ha pogut saber Televisió de Catalunya, Cannavaro, o el seu pare, que és qui li fa de representant, o tots dos, han estat a les oficines del club i s'han reunit amb el director general del Barça, Xavier Pérez Farguell.\nFabio Cannavaro, juga al Parma, té 28 anys i pot ocupar les demarcacions de central i de lateral esquerre. Televisió de Catalunya ha pogut saber que el jugador italià o bé el seu pare, que li fa de representant, o tots dos, s'han reunit a les oficines del F. C. Barcelona amb Xavier Pérez Farguell. El director general ha suspès les reunions previstes a la seva agenda del dia per poder atendre l'internacional italià. Just abans del Mundial 2002, l'Inter i la Juve van intentar el seu fitxatge, però finalment el van desestimar per car. El Parma, equip en què ha jugat les set últimes temporades, en demana 24 milions d'euros, 4.000 milions de pessetes, més el brasiler Rochemback. Van Gaal, que ha donat el vistiplau per seguir les negociacions per fitxar Riquelme, considera prioritari reforçar la defensa del F. C. Barcelona, i considera una excel·lent alternativa la del defensa del Nàpols. El president Joan Gaspart vol tancar aquests reforços a temps d'anunciar-los en la roda de premsa que farà dimarts.


Nou protagonista obsessivocompulsiu, por Francesc Puig\nNou protagonista obsessivocompulsiu\nEl meu interès en el crim és purament acadèmic; no m’agrada embrutar-me les mans”, diu l’expert criminòleg Jasper Tempest, protagonista de la nova sèrie de Movistar+ Profesor T , a una exalumna, ara subinspectora de policia, quan li demana ajuda després que una estudiant hagi patit una agressió sexual al campus de la Universitat de Cambridge, on precisament fa classes el professor. La sèrie, que consta de sis episodis, és l’adaptació britànica a càrrec de la ITV de la producció homònima belga, amb tres temporades que fa pocs anys van tenir un destacat recorregut internacional que també la va portar a Espanya gràcies al canal Cosmo.\nAra és l’actor Ben Miller –que va protagonitzar les dues primeres temporades de Crimen en el paraíso i a qui hem vist més recentment a Los Bridgerton – qui encarna aquest excèntric, impredictible i, alhora, brillant professor de criminologia amb un trastorn obsessivocompulsiu que l’ajudarà a ell i a la policia a resoldre els crims que han quedat enquistats. Un maniàtic i metòdic protagonista que beu de referents literaris, des de Sherlock Holmes fins a Hercule Poirot, i per descomptat també televisius, des de Monk i House fins al Sheldon Cooper de The big bang theory . I fins i tot cinèfils: quan veiem com Jasper Tempest camina sobre dues línies de senyalització a terra sense sortir-ne és inevitable no recordar la pel·lícula Millor, impossible , el protagonista de la qual (a càrrec de Jack Nicholson) també tenia rutines estrictes a l’hora de caminar pel carrer, entre altres manies i supersticions.\nEn l’ arrencada de Profesor T , aquesta persona de tracte difícil i impredictible es veurà obligada a abandonar la seva zona de confort a la universitat i, en certa manera, a “embrutar-se les mans” quan és requerit per la policia en qualitat d’assessor. Més enllà dels casos criminals a resoldre, potser la part més interessant de la sèrie és (pel que sembla fins ara en els dos episodis que s’han estrenat) descobrir com i per què Jasper Tempest ha arribat a ser com és. Perquè rere aquesta façana dura i hermètica també s’hi amaga una persona vulnerable amb un passat traumàtic. A través de flashbacks , l’espectador viatjarà a la seva infantesa i descobrirà com es refugiava en l’ordre per sobreviure a una delicada situació familiar. Aquesta part més dramàtica i menys policial de la sèrie la pot convertir en una producció més atractiva per als espectadors que busquin més que una sèrie criminal convencional.


Relat d'un viatge amb nens al Perú | Viatgeaddictes\nRelat d'un viatge de 4 setmanes amb nens al Perú\nFecha viaje: 2008 | Publicado el 14/10/2008\nFa 4 anys, en el 2004, varem començar el nostre periple familiar andí a l'Equador. Poc desprès, l'any 2006, va tocar Bolívia, i el 2008 culminava amb el Perú. Com a tercera destinació us puc dir que aporta el compendi de tot el que ja havíem vist anteriorment, però amb un afegit important, que és el gran nombre i qualitat de restes prehispànics que fan del Perú un destí estrella per gaudir de les diverses civilitzacions i cultures precolombines.\nSóc de la opinió que no cal fer comparacions entre els diferents països andins. No m'agraden. A més a més, les fronteres són línies artificials fetes per l'home que no respecten les cultures anteriors a la creació d'aquests països. Podreu comprovar que la selva, els Andes, l'altiplà i la costa no entenen de política i formen un continu al llarg de Sud-amèrica, no només geogràfic sinó també ètnic i cultural.\nPerú té un paisatge molt divers, un 65% és selva, una línea costera (a diferencia de Bolívia) i una serralada andina. Podem veure la preciosa Cordillera Blanca, la serralada tropical més alta i amb més glaceres del món, amb el Huascarán Sud de 6.768 metres, la cinquena muntanya més alta del continent. Un altiplà -la puna- ple de vicunyes, una desert que puja d'Atacama i fa de quasi tot el litoral peruà un lloc força inhòspit, però ple de restes de civilitzacions. Trobarem ciutats colonials, restes inques, waris, chumis, mochiques, paraques, nazques i tantes altres cultures. Llocs famosos i altres que estan en camí de ser-ho. Altres es resisteixen, per sort, a entrar dins dels circuits turístics. Per contra no trobareu el component indígena -perdó pel concepte de turista occidental- que sí hi ha a Bolívia i Equador, ni les dificultats de la menys turística -i conflictiva- Bolívia.\nSi esteu interessats en les consideracions sobre viatjar amb nens petits podeu veure el nostre relat Viatge amb nens a l'Equador, en aquest mateix web. I si voleu veure fotos d'aquest viatge cliqueu aquí.\nDel 18 de juliol al 15 d'agost de 2008.\nEs el nuevo sol, encara que tothom li diu sol. El canvi que varem tenir va estar al voltant de 1 € = 4,3 a 4,2 soles. Quan varem anar l'euro estava fortíssim respecte el dòlar (fins 1,60 !!), encara que es va estabilitzar en torn als 1,55. No havia cap problema en canviar €, així que realment ja no fa falta anar amb un munt de dòlars com passava abans. En quan a la targetes de crèdit, fora dels llocs molt turístics, no hi confieu. A més, hi ha llocs que per a utilitzar-la et pugen el preu fins un 6%!!.\nPer a tots els gustos i de tota mena. Durant la nostra estança varem agafar des d'avions interns fins a combis atapeïdes, passant per moderníssims autobusos de llarg recorregut. Cal recordar, que com a gran part dels països en vies de desenvolupament, el cotxe privat es a l'abast de molt poca gent. El transport public és la única possibilitat per a la immensa majoria de la gent del pais. Això ens afovoreix a l'hora de moure'ns per Perú i arribar a qualsevol lloc.\nAvions: Evidentment el mètode ideal per desplaçar-vos i guanyar temps (que no diners). Les ciutats de les destinacions turístiques principals estan comunicades amb Lima i, fins i tot, algunes entre elles. Nosaltres varem fer un Lima-Cuzco; Arequipa-Lima; Lima-Tarapoto-Lima.\tLes companyies més importants són: StarPeru i LanPeru. També hi ha TACA i Aerocondor, però amb menys destinacions. Nosaltres varem agafar StarPeru per anar a Cuzco i Tarapoto. I amb LanPeru per Arequipa-Lima. Tots els vols els varem reservar amb molta antel·lació.\nAutubusos: Els que volgueu i per anar al llocs a on volgueu ...\nDistàncies llargues (+ de 3-4 hores). A part dels tradicionals amb més o menys comoditat, cal mencionar que Perú gaudeix d'unes linees d'autobusos de gran categoria. Es tracte de cotxes de 2 pisos amb lavabos, guardia de seguretat, hostesses, TV, servei de menjar i seients quasi completament extensibles (al pis de dalt menys, però al primer pis quasi es poden extendre per complet). Ideals per fer recorreguts nocturns amb suficient comoditat i que estalvien temps en el viatge i diners (la nit d'hotel). Les nostres filles es dormien durant tot el trajecte. Això si, et perds el paissatge. Nosaltres en varem agafar un munt: Cuzco-Arequipa (10 hores, de les 22:00 a les 6:00); Huaraz-Lima (7 hores, de les 22:30 a les 5:30); Huaraz-Trujillo (10 hores, de les 22:00 a les 6:00); Trujillo-Lima (7 hores, de les 23:00 a les 6:00). Les principals companyies són Cruz del Sur, possiblement la més extesa per tot el territori i el millor servei i estacions. Ormeño és l'altre companyia que veus arreu. Però n'hi ha d'altres. En temporada alta els itineraris nocturns van molt plens, cal reservar amb alguns dies d'antel·lació, tant per internet (a Cruz del Sur) o anant directament a les estacions i terminals. A part d'aquestes dues n'hi ha unes quantes més que no abarquen tot el pais. Exemples de preus: Lima-Huaraz, 65 soles amb Movil Tours i 76 soles amb Cruz del Sur.\nEn distàncies mitjanes (d'1 a 3-4 hores) hi ha una enorme varietat, tant de les esmentades com d'altres (així varem fer per anar a Trujillo, Chiclayo i Pisco). Exemples de preus: Lima-Pisco (22 soles amb Peru Bus i 40 soles Ormeño), Trujillo-Chiclayo (15 soles).\nFinalment les distancies de fins 1 hora o poc més la varietat es encara més gran -i més cutre-, però ideal per veure el pais. Així varem visitar la Vall Sagrada dels Inques (Pisaq, Ollantaytambo, i altres destinacions). Molt barat !!!. Exemples de preus: Cuzco-Urubamba (3,5 soles), Cuzco-Pisaq (2,2 soles).\nCombis: Que dir de les combis?. Furgonetes Toyota (i altres marques) atrotinades fins el màxim. Un cop varem ser 24 persones dins¡!. Per trajectes curts -sense equipatge- és el millor mètode de desplaçament. Convius amb els nens que les agafen per anar a l'escola i amb tota la resta de la gent dels poblets per on passes. Es pot aguantar perfectament mitja hora!. I és insultanment barat (1 sol !! uns 22 cèntims d'€).\nTaxis: Una opció que cal evaluar, sobretot si sou 4 ó 5 persones i podeu repartir-vos el cost. Molts cops la suma de 4 bitlles d'autubusos -més el factor horari- faran del taxi una bona opció. El preu es pacta abans, tant a les ciutats com per als trajectes interurbans. En aquest darrer cas, sobretot a les zones turistiques, us oferiran tours i trajectes on el preu s'inclou el desplaçament, l'espera del taxista mentre feu la visita i la tornada.\nLa meva recomenació és la combinació de tots els transports esmentats segons les circumstàncies, tant del viatge com del temps i del nombre de persones. Per exemple, la combinació de combis+autubusos+taxis us pot permetre gaudir al votre gust -i més barat- de tots els llocs de la Vall Sagrada dels Inques, sense cap necessitat de pujar a cap tour organitzat.\nTren: L'he deixat per al final, ja que no es pot dir que és una forma de transport per als peruans. Actualment és una presa de pel per als turistes que volen arribar a Aguas Calientes i visitar el Macchu Picchu, i per anar a Puno al Titicaca. La companyia és PeruRail. El mètode més econòmic d'arribar a Aguas Calientes (Machu Picchu) és agafar el tren Backpacker Cerrojo des d'Ollantaytambo (no des de Cuzco, que és força més car). De Cuzco podeu arribar a Ollantaytambo en autobús per poc més de 5 soles, quan en tren surt per un munt de dòlars. El bitllet d'aquest tren costa 31 US$ l'anada i 31 US$ més la tornada.\nEl nostre tren sortia d'Ollanta a les 18:58 h i arribava a Aguas Calientes a les 21:30 h. La tornada la vam fer a les 9:30 h i varem arribar a les 11:30 h a Ollantaytambo. Hi altres combinacios dins d'aquests preus. Altres trens i horaris són molt més cars. Si entreu a la web ho podeu consultar. Els bitllets els podeu comprar per Internet. Us donen un codi que després podeu canviar pel bitllet fisic a Cuzco. Acostumen a anar molt plens al juliol i agost. El tren, apart del cami de l'Inca, és l'única manera d'arribar a Aguas Calientes (Macchu Pichu). Per cert, hi ha vagons per a estrangers i altres per a peruans (a uns preus molt més barats). I no us podeu barrejar!!.\nPodeu trobar tot tipus de menjar. Si teniu ganes de provar coses noves no dubteu en provar el menjar peruà, des del Cuy\t(conill d'Índies), les empanades de Pisaq, sopes de quinoa, de blat de moro, ceviche (peix o marisc marinat), rocoto (pebrot farcit molt picant), etc. Podeu trobar menús que oscil·len entre els 7 i els 15 soles, que inclouen primer plat, que pot ser sopa o amanida, un segon plat, de pollastre, peix o chancho (tocino), acompanyat de papes o arròs. En el preu està inclòs un suc i a vegades les postres. Per evitar qualsevol contratemps en aquests restaurants mai mengeu amanides i beveu sucs. A banda del menjar peruà trobareu també restaurants destinats als turistes: pizzeries, trattories, chifas (restaurants xinesos), braseries, etc. Molt més cars que els de menús esmentats.\nPodeu trobar-ne de tota mena. A l'anar amb nens mesuràvem una qualitat acceptable. A tenir en compte que vam tenir habitacions de 4 llits amb esmorzar. Els hotels on varem estar van ser els següents:\nCuzco: Andenes de Saphi. Un petit hostal agradable a 10 minuts caminant de la Plaza de Armas. Preu: 62,5$ (quatre persones, 4 llits, esmorzar continental, lavabo i dutxa). L'encarregat es diu Jaime, una persona que us ajudarà amb tot allò que necessiteu.\nAguas Calientes: Ñusta Wasi (sense web). Una habitació de 4 llits amb esmorzar 60 $. Car pel que fa a la qualitat de l'hotel, que no en tenia, i barat pels preus que es manegen en plena temporada alta.\nArequipa: La Cuesta del Cayma, al barri de Cayma. Un poc allunyat del centre, caminant és poc menys de 30 minuts, però en taxi són 5 min. Es un lloc tranquil fora del xivarri del centre d'Arequipa, que és força intens. Les instal·lacions generals de l'hotel estaven bé, però a l'habitació i al bany feia fred. Preu: 55,20 $ (quatre persones - 4 llits - esmorzar americà, lavabo i dutxa. La persona de contacte és Yaddine.\nChivay: Colca Lodge. Un luxe que val la pena. A uns quilòmetres de Chivay. Habitacions tipus lodge, tumbones i basses d'aigua termal a l'aire lliure. El varem contractar dins d'un pack per visitar la vall del Colca.\nLima: Hostal Place Miraflores. En el barri de Miraflores. Ben situat, en un lloc tranquil entre els carrers principals i a 10 minuts del mar. Era una habitació triple amb bany i esmorzar continental. 55 $ la primera nit i 50 $ les següents. Dos llits individuals i un matrimonial. Esmorzar continental. Per a mi correcte, per a la meva dona just.\nHuaraz: No us recomano on varem estar: Hotel Oscar (no te web). Era "cutre" amb ganes.\nTrujillo: Hostal Las Mercedes. Molt cèntric, al costat d'un dels carrers principals de la ciutat, el carrer Pizarro. Habitacions amples i netes. Correcte. Una habitació triple amb esmorzar americà, 110 soles (27 €).\nTarapoto: Dos llocs diferents. Hotel Rio Shilcayo i Pumarinri Lodge. Ambdós estan regentats per un català. En el nostre cas el coneixíem i és per això que varem anar a aquests dos llocs. El primer d'ells és un hotel als afores de Tarapoto, amb habitacions al bell mig del jardins, té piscina i un excel·lent servei. Per les nostres filles, una delícia. El Pumarinri és un lloc paradisíac, relaxant. Mireu la web. No enganya gens. Tots nosaltres volem tornar. Ideal per als amants dels ocells. No us poso els preus ja que a través del noi que coneixem varem contractar uns paquets que incloïen unes quantes activitats durant 5 dies.\nPisco: La Posada Hispana. Es propietat d'uns catalans. Que estigui en peus és un miracle. Veure-ho per creure-ho!! Tota l'illa de cases del voltant estava ensorrada, a excepció de l'edifici de l'hotel. Esgarrifós. Vam estar exactament 1 any després del terratrèmol del 2007. Era dels pocs hotels de Pisco on es podia estar. El varem trobar impecable. Sobre tot tenint en compte com estava tot. Recomanable.\nMolts dels llocs més turístics del Perú són a una alçada considerable. Cuzco és a 3.400 metres. Huaraz a 3.090, Puno i el Titicaca a 3.800. Fàcilment es creuen colls i zones a més de 4.500 metres -per exemple per anar a Chivay des d'Arequipa es passa per 4.800 metres d'alçada-. Com ja vaig escriure en el relat del viatge a Bolívia, el cos necessita aclimatar-se i no tothom ho fa de la mateixa manera, ni al mateix temps. La recomanació és estar un parell de dies fent coses molt suaus, amb molta tranquil·litat, sobre tot si arribeu per primer cop a un lloc tan alt partint des del nivell de mar. No us en fieu si les primeres hores, no notareu res. El cos pot respondre al mal d'alçada (soroche) entre les 24 i 48 hores desprès de la vostre arribada. Curiós, però es així. La gent jove tendeix a patir-lo més que la gent gran. El primer dia no feu gaire esforç, beveu molt de líquid, mengeu moderadament, i si teniu mal de cap, una aspirina i una infusió de coca, ja veureu com la cosa millora ràpidament. Ara bé, dit això no us alarmeu, les meves filles de 8 i 9 anys no van tenir cap problema, i és van aclimatar ràpidament.\nSi aneu al nostre estiu, com Perú està per sota l'Equador, serà hivern. Es la millor època per viatjar, malgrat que és l'època més freda, és la més seca, i tindreu el bon temps pràcticament assegurat. A grans trets -i amb perdó dels meteoròlegs- podem diferenciar, a "modus turístic", la zona litoral, la zona de muntanya i la selva. En la litoral a l'hivern el temps és emboirat (l'anomenen garua). Bastant depriment!!. No veus el sol ni per casualitat. Es el que varem trobar-nos de Pisco a Chiclayo. Entre 12ºC a 23ºC. La zona de muntanya varia segons l'alçada. Per exemple a Cuzco (3.400 metres) la mínima va ser entre els 0ºC - 2ºC, però pel migdia pujava a 20ºC. Per sobre dels 4.000 metres, i si aneu a fer muntanya, les temperatures baixen\tmolts graus sota zero per la nit. En quan a la selva, dels 30ºC a 33ºC humits garantits.\nQuan vaig estar al 1982 hi havia un clima d'inseguretat molt més gran que en l'actualitat. A la dècada dels 1980's, tant pel terrorisme de Sendero Luminoso com per la delinqüència comú, Perú va agafar una fama de país perillós. La cosa ha canviat força i ara es pot viatjar amb molta més seguretat. Encara hi ha guies, com la Lonely, que no recomana fer els trajectes amb autobusos nocturns per por als atracaments. Però crec que la realitat és molt diferent, fins i tot a Lima. I de fet, no varem veure ni sentir cap problema d'aquest tipus. Això, si, i nosaltres el varem patir, els lladres de ficar la mà a la motxilla abunden. A nosaltres, en un restaurant de Lima, ens van ficar la mà en una motxilla mal tancada i ens van robar una càmera de fotos petita. Heu d'estar alertes com en tot lloc turístic. El que si que ens va cridar l'atenció és el fet de que en els autobusos nocturns un policia ens gravava en vídeo abans de sortir, segons ells per motius de seguretat, i també ens van prendre les empremtes dactilars en un d'ells.\nMuseus i Parcs Nacionals\nPerú està ple de museus i parcs. Deu tenir la varietat més gran de civilitzacions, paissatges, runes, museus, parcs i altres atractius turístics de tots els països andins, i potser de tot Sudamèrica. I tot és de pagament. El més car és el Machu Picchu i els museus i runes de la zona de Cuzco. Aquí teniu uns exemples per a que us feu una idea dels preus i de la diferència que s'aprecia quan t'allunyes de Cuzco:\n• Boleto Turistico de Cuzco: 130 soles per persona (31 €).\n• Catedral de Cuzco: 25 soles per persona (7 €).\n• Entrada a Macchu Picchu: 122 soles p. (29 €).\n• Qorikancha (Cuzco): 10 soles p. (2,3 €).\n• Reserva Nacional de Paracas: 5 soles p. (1,2 €).\n• Baños Termales de Monterrey: 3,5 soles p. (0,83 €).\n• Museu de La Recoleta de Arequipa: 5 soles p. (1,2 €).\n• Museu Tumbas Reales de Sipan: 10 soles (2,3 €, un regal ¡!).\n• Huaca Pucllaca (Lima): 7 soles p. (1,6 €).\n• Convento Santo Domingo (Lima): 5 soles p. (1,2 €).\n• Parque Nacional de Huascaran (sense trekking o ascenció): 5 soles p. (1,2 €).\n• Catedral de Lima: 2 soles p. (0,50 €).\nSi esteu pel Perú a finals de juliol (28 y 29) tingueu en compte que són les Fiestas Patrias (festes de la independència) i la gent -sobretot de Lima- agafa vacances (incloses les escoles) i llavors hi ha molt turisme intern que se suma a l'estranger. Cal reservar pels llocs més turístics per no tenir problemes.\nDIARI DE VIATGE / LLOCS DE VEURE\nQuan veig agències que fan viatges al Perú per 10 dies no m'ho puc creure. Ja que feu el salt de l'Atlàntic, sinó es que podeu anar-hi sovint o no teniu altre remei, val la pena invertir el màxim temps possible. Nosaltres ens varem deixar un munt de llocs, i això que varem estar 1 mes.\nTanmateix sóc de l'opinió que els viatges han de tenir un toc de sorpresa, es per això, que fins i tot pels indrets més coneguts no acostumo, abans d'anar-hi, a saber res molt a fons. De fet quasi ni miro les fotos o imatges que pugui trobar. Unes pinzellades i unes poques opinions són suficients per aventurar-nos a la visita. La nostra visió dels llocs on varem estar és la que comentem a continuació.\nCuzco / La Vall Sagrada dels Inques\nCuzco és una ciutat sorprenent. Plena de carrerons interessants, cases colonials, balconades, esglésies, places, museus, etc. Reserveu-vos dos dies complerts dedicats a ella com a mínim. No hi ha problema per fer-ho tot caminant. De fet, camineu-la. La ciutat no és gaire gran i es pot visitar a peu sense cap problema. No us recomano res en particular: visiteu-la tota, a poc a poc!! i a diferents hores del dia. Gaudiu-la i l'estimareu des del primer al darrer moment.\nLa Vall Sagrada dels Inques. Quan arribeu a Cuzco, a la Plaza de Armas, us trobareu desenes d'agències que us faran recorre els diferents llocs d'aquesta vall. No ho feu. Invertiu un parell de dies i aneu pel vostre compte, o tot seguit o a trossos. Al capítol de transports ja us he dit com podeu fer-ho. Els llocs més típics -n'hi ha més- per veure són:\n• Pisaq: Les runes estan molt bé. Comenceu per les de més amunt i aneu fent el recorregut fins la part baixa, tot xino-xano. Podeu agafar un taxi que us porti a la part de d'alt i us esperi a la part baixa. El poble en si no té gaire cosa. Hi ha un mercat, massa turístic pel meu gust, sobretot si ja heu estat a altres de similars (els de Bolívia són una passada). Si es el primer, en gaudireu. Pels carrerons que van fins la plaça, des de la carretera del riu, hi ha uns forns que venen unes empanadilles molt bones. El preu va pujant des de l'exterior al centre per la mateixa qualitat i mesura. Ah! i també podreu menjar\tcuy o cujo, el conillets d'indies nostre.\n• Ollantaytambo: Nosaltres el varem visitar de camí al Machu Picchu. Molt bé!!!. Millor que Pisaq. Tot el conjunt Inca està molt bé. Es força gran, i a més a més distribuït en els dos turons que envolten el poble. Alerta que quasi tothom només va a on hi ha les terrasses, just al turó del davant hi ha els antics graners amb una vista excepcional. El poble té el carrerons amb el traçat inca originari. Paga la pena caminar-hi. Invertiu tot un matí!! Els tours organitzats s'ho ventilen en poc més d'1 hora. Quin horror!!.\nMines de Maras\n• Chinchero: Per mi el poble més maco. Està situat a 3.800 metres d'alçada fora de la vall, al petit altiplà que queda entre la vall del riu Urubamba i Cuzco. Unes vistes magnifiques sobre els Andes. No us les perdeu, les tindreu de cara (anant cap a la vall). Per la posició del sol millor per la tarda. El poble té una església blanca preciosa, l'interior està policromat, impressionant. Però el millor és el conjunt harmoniós de tot l'indret. Aneu a darrera hora de la tarda: poca gent i una lluminositat preciosa. El mercat d'artesania s'instal·la en la plaça davant de l'església a última hora de la tarda, paga la pena veure a les indígenes amb els barrets típics de la zona, les monteras.\n• Maras: unes salines, la blancor de les quals enlluernen el paisatge ocre (a l'hivern). L'aigua salada flueix de dins de la terra i els pobladors de la zona l'estanquen evaporant-la al sol, i d'aquesta manera només queda la sal. Potser el lloc menys visitat de tots els més típics. Ens va agradar molt. Sorprenent.\n• Moray: Un lloc on els inques feien experiments agrícoles. Molt interessant. Baixeu fins el fons dels cercles.\nMachu Picchu: La nova llista de les meravelles del món és una tonteria. Es una xorrada classificar-les en una llista tan heterogènia on hi ha indrets naturals, edificis, etc. Malgrat això, el Machu Picchu és una meravella. I punt. Paga la pena anar-hi. I per cert, i tant que es paga!!. Jo vaig estar 2 dies al 1982, i aquest cop varem estar 1 dia sencer, i tota la família incloent les nenes els hi va semblar poc. Un consell, feu-me cas, no aneu al Perú per estar només un matí escàs com fan molts tours. Resteu-vos des de que obren fins que tanquen.\nPugeu al Huayna Picchu (alerta ara hi ha numerus clausus, hi teniu que anar d'hora per què us posin un segell al tiquet, si no us quedareu sense poder pujar). Camineu amunt i avall, asseieu-vos, i feu fotos. Contemplar el paisatge envoltat de muntanyes verdes, de valls profundes, i al bell mig, la ciutat perduda. A primera hora no hi ha tanta gent. Teniu en ment la foto típica, és igual que la realitat, flipareu!!.\nAguas Calientes: Molta gent que va al Machu Picchu només travessa l'estació de tren per agafar l'autobús, puja al Machu Picchu i torna. El poble no té res. Es més, per la nit sembla Lloret. El carrer principal, i quasi únic, és una successió de restaurants, botigues de records i bars. Depriment. Ara bé, l'entorn és guapíssim, i als afores del poble hi ha uns banys termals, que donen nom al poble, amb unes piscines que després de tot un dia al Machu Picchu el cos us agrairà.\nArequipa / Vall del Colca\nArequipa: La ciutat té un bonic centre històric amb una magnifica Plaza de Armas. El centre és un lloc amb força tràfic de vehicles i un munt de gent. Dos recomanacions especials, el museu que han fet per allotjar la troballa de la Niña Juanita i el Convent de Santa Catalina. Els voltants de la ciutat, vorejada de volcans (el Misti, Chachani i Pichupichu), és molt guapo. Si agafeu l'avió, la vista des de la terrassa del petit aeroport és una petita meravella.\nAnant cap a la Vall del Colca o si només us moveu pels voltants d'Arequipa gaudireu del paisatge de la Puna. La carretera que va a Cuzco, Puno i/o Chivay passa per l'altiplà a més de 4.000 metres, per un paratge pla i desolat on veureu uns enormes ramats d'alpaques i vicunyes (és la Reserva Nacional de Salinas y Aguada Blanca). Si us desvieu cap a Chivay la carretera s'alça fins a 4.850 metres quasi sense una corba. Un lloc inhòspit. Un paisatge agresta.\nVall del Colca: Des d'Arequipa trobareu un munt d'agències que us hi portaran. No tinc clar com anar-hi per lliure d'una forma més o menys ràpida. La capital és Chivay i allà podeu arribar-hi en autobús. El que no vaig investigar és com accedir als poblets i visitar els miradors de la vall i els vols del Còndor. Si aneu amb temps no dubteu en anar a visitar aquest indret.\nNosaltres ho vam fer en 2 dies, i vam quedar-nos amb ganes d'estar-hi més estona. Vam llogar un tour organitzat amb més gent en un microbús. Això d'anar a cop de xiulet no és gaire bona experiència. Malgrat tot, el lloc s'ho mereix, i no només pel canó (el segon més profund del món), sinó per la vall en si, amb la vista sobre els nevados, les terrasses de cultiu, el riu al fons de la vall i els petits poblets que ara s'obren al turisme. I no oblideu el vol del Còndor, es típic, però no es veuen còndors cada dia!.\nAmb més temps podeu anar a Coyahiasi, el Valle de los Volcanes... animeu-vos !!!\nHuaraz / El Cañon de Huaylas / La Cordillera Blanca\nLa Cordillera Blanca: A 7 hores d'autobús de Lima (uns 350 quilòmetres) us trobareu un indret natural meravellós, la Cordillera Blanca. Consta de més de 35 pics de 6.000 metres i és la serralada tropical més alta del planeta. Les seves glaceres, en ple tròpic, estan localitzades a pocs quilòmetres en línea recta cap al Pacífic, i pel seu vesant oriental, moren a les estivacions de la selva amazònica, on el desgel d'aquestes muntanyes alimenta els rius que aniran a morir a l'Atlàntic a més de 4.000 quilòmetres de distància.\nEl Cañon de Huaylas és una vall estreta d'uns 180 km de longitud amb poblets refets després de terrorífics terratrèmols. Esta situat entre la Cordillera Negra, per sota dels 5.000 metres, sense glaceres i orientada cap al Pacífic, i la Cordillera Blanca, al vesant Atlàntic amb neus eternes. Un paradís per als alpinistes (andinistes), per als que aneu a fer trekking i per als que aneu a fer turisme. Hi ha de tot, en quantitat i qualitat. Llàstima que el centre de tot això, Huaraz, no és precisament un poblet suís net, polit i bonic. Tot el contrari. Es una petita ciutat sense quasi atractiu, però on s'agrupen totes les agències, hotels i serveis. L'únic interessant és el museu d'Arqueologia d'Ancash, a un costat de la Plaza de Armas.\nHi ha tants llocs per veure que és difícil de mencionar-los. Com això no és una web de muntanya us faig cinc cèntims del turisme més tradicional. Sense quasi cap esforç podreu veure uns paisatges meravellosos anant a Llanganuco (uns llacs a 3800 metres), veureu els Huandoy, el Huascaran, i si camineu una mica, travessant la carretera que voreja els llacs, podreu veure el Choipicalqui, el Chacaraju i el Pisco. Encara que no sigueu muntanyencs us agradarà la visió d'aquest colossos !!.\nSi us fa gracia arribar als 5.000 metres podeu anar a la glacera del Pastoruri. Ens va comentar la gent de la zona que no està obert al públic sempre, només per les Fiestas Patrias. Nosaltres varem pujar, si aneu d'hora fora del horari turistic habitual veure uns paisatges molt macos. El Pastoruri en si no val gaire, però el camí per arribar-hi si. Als nens els agradarà pujar a cavall els primers 300 metres de pujada. Només costa 15 soles anar i tornar. Aneu abrigats, molt a poc a poc, i amb unes quantes fulles o infusions de coca al cos. No aneu amb un tour que no pari pel camí, us perdreu unes fotos fantàstiques.\nTrujillo: A més a més de ser una important ciutat colonial, al seu voltant estan localitzats una sèrie de restes arqueològics impressionants. Són restes de les cultures Moche o Mochica i Chimú. En un sol dia podeu visitar La Huaca de la Luna i del Sol (sense excavar), totes dues de la cultura moche. Les huacas Esmeralda, Arco Iris i Chan Chan, que són chimús. Un boleto turístic us donarà accés a totes les restes de la cultura chimú i al museu arqueològic. La Huaca de la Luna no entra en el boleto, és un lloc finançat amb ajuda externa, i en el preu, 11 soles, entra el guia. A mi particularment em va agradar més la Huaca de la Luna que Chan Chan, que la vaig trobar molt reconstruïda.\nTotes aquestes restes estan localitzades al voltant de la ciutat, en un radi de 5 quilòmetres. Nosaltres varem agafar un taxi que ens va portar des de l'hotel a totes les restes, al museu i a Huanchaco (la platja). Ens va costar 80 soles (19 €) i varem estar des de les de 9 del matí fins les 5 de la tarda.\nPel que fa referència a la ciutat, deu el seu nom a la ciutat extremenya de Trujillo, ciutat natal de Pizarro. Els edificis colonials més emblemàtics estan localitzats als carrers que envolten la Plaza de Armas. La ciutat es veu en un dia. Per cert, si teniu nostàlgia del menjar català o espanyol, podeu menjar o sopar als restaurants Astúries o Oviedo. Nosaltres varem sopar un dia un entrepà boníssim de pernil amb tomàquet i oli d'oliva (et pregunten si el tomàquet el vols frotado o troceado, pel mòdic preu de 10 soles).\nA Huanchaco no us podeu perdre els caballitos de totora (barques de joncs) i el ceviche (peix o marisc marinat).\nChiclayo. Varem anar i tornar des de Trujillo, un pal de 3 hores d'anada i 3 hores de tornada que mereixia la pena. La ciutat no val res, però a Lambayeque, situada a 12 quilòmetres, es troba el museu del Señor de Sipán, una meravella de la cultura moche que no us podeu perdre, és impressionant. Són les úniques restes intactes que s'han trobat d'un enterrament precolombí, equiparable a la mòmia de Tutankamon.\nAls llocs que us comento a continuació no varen estar. A 35 quilòmetres a l'est de la ciutat es troben les restes arqueològiques de la Huaca Rajada, lloc a on es van trobar les restes del Señor de Sipán i, a 57 quilòmetres al nord-oest, Batagrande (Sicán), es va trobar el Tumi, un dels símbols del Perú, que trobareu a totes les botigues de records. El més adequat, que nosaltres no varem fer, es quedar-se a dormir a la ciutat i visitar aquestes restes arqueològiques.\nTarapoto: Els tradicionals destins de selva són Iquitos i Puerto Maldonado (aquest darrer, a prop de Cuzco, ha tingut un gran auge). En canvi, Tarapoto queda fora dels destins turístics tradicionals. Es prop de la frontera entre el departament de Sant Martin i el de Loreto. No és la ciutat de Taropoto el que interessa, sinó la zona: té un interès geogràfic i de biodiversitat força gran, ja que passem del bosc sec tropical a la selva humida de muntanya per acabar al pla amazònic. Per als amants dels ocells (els birdwatching segons el terme anglès) és tot un paradís amb desenes d'ocells.\nEs pot navegar pel riu Huallaga que desemboca al Marañon. Es prop d'aquí on es va filmar la pel·lícula de Werner Herzog Aguirre, la Cólera de Dios. Tenim llacs (Laguna Azul i Lago Lindo), uns maquíssims salts d'aigua al bell mig dels bosc (cataractes d'Ahuashiyaku, Carpishooyaku, Pucayaku, Tununtunumba), comunitats com Chasuta, Lamas i Nueva Lamas. I tot això sense cap mena de gent!!.\nUs recomano allotjar-vos als Lodges de Pumarinri, en una petita elevació del Riu Huallaga. S'arriba per una pista en 40 minuts des de Tarapoto. Fantàstic. Són unes cabanes, amb grans finestrals on des del mateix llit podreu gaudir de la selva i del riu. Tranquil·litat i relax al màxim.\nNosaltres varem anar i tornar des de Lima en avió però pel que ens van dir, val la pena fer el trajecte nord Tarapoto-Moyobamba-Chapapoyas-Cajamarca. Tot aquest recorregut, i en general tota la part nord del Perú, encara no entra dins del circuits turístics massius. Els voltants de Chapapoyas tenen un gran interès paisatgístic i cultural. Ho tenim com una assignatura pendent. Pel que sé són la petita joia amagada del Perú.\nLima: La mala fama de Lima en quan a la seva seguretat ha baixat moltíssim des de que vaig ser-hi el darrer cop, a l'any 1982, com ha passat amb la resta del país. El centre històric ha estat restaurat i val la pena visitar. Ara bé, segueix sent una ciutat dura. Massa gran per al meu gust. Quan varem ser era plena d'obres amb un trànsit horrorós. Una ciutat trencada en barris, de fet són districtes i ciutats diferents. Estar a Miraflores, al costat del mar no és estar a Lima. De fet els barris/ciutats que envolten Lima són millors que el centre de Lima.\nNosaltres varem estar en un hotel a Miraflores, i varem estar caminant al vespre sense cap mena de problema. Era un lloc modern, amb avingudes amplies, cases baixes o gratacels de negocis amb supermercats i botigues de luxe i restaurats. En tot cas, apart del centre històric, cal veure el Pacífic des dels miradors de Miraflores a Larcomar. Escolliu un parell de museus: us recomano el Nacional d'Arqueologia, Antropologia i Història. Si no voleu anar al Museo del Oro, a Larcomar hi ha La Sala-Museo del Oro, una sala especifica amb 167 peces d'or i altres metalls de les cultures preincaiques del nord del Perú. Molt bé!!.\nPer anar d'un costat a un altre de Lima, no dubteu en agafar un taxi. Són força barats i la metròpoli és molt gran. Com sempre pacteu el preu abans de pujar (no hi ha taxímetre). I apa, a gaudir de la conducció !!.\nPisco / Paracas / Islas Ballesta\nEl corrent de Humboldt que banya les aigües de litoral peruà prové de les aigües fredes del sud de Pacífic (de fet de l'Antàrtic), puja per la costa xilena i va a morir al nord del Perú. Fa canviar les precipitacions de tota aquesta zona litoral. Les canvia a pitjor. No plou. I una zona que per la seva latitud és la mateixa que la del Congo o Indonèsia, resulta que és un desert on no plou mai o quasi mai. Però mentre el litoral és un desert el mar té una rica fauna, i és un banc de pesca de primera magnitud. A tres hores i mitja en autobús de Lima cap al sud (hi ha varies companyies que surten i en diversos horaris) trobem la reserva nacional de Paracas, on hom pot gaudir d'aquest medi ambient fabulós. Val la pena estar-hi més d'un dia i poder recorre tota la zona amb tranquil·litat. Tot i així un matí dona una bona idea de la bellesa àrida del litoral.\nEn quan a les Illes Ballesta, a menys d'una hora en llanxa de Paracas, només dir-vos que no hi falteu!!, sobre tot si no heu estat a les Galapagos o a llocs similars. Malauradament els mesos de juliol i agost no són precisament l'època en que hi ha més nombre d'animals i espècies diferents, doncs això passa a l'època de cria cap a la primavera i l'estiu austral. Tot i així, la volta a les illes des de les llanxes (no es pot tocar terra) dóna l'oportunitat de veure lleons marins i milers d'aus i fins i tot pingüins!!.\nNosaltres varem fer nit a Pisco, quasi 1 any després del terratrèmol que el 15 d'agost va arrasar la ciutat. I la veritat que ens va copsar profundament l'ambient de destrucció que restava. Encara havia un munt de ruïna, cases provisionals i la manca d'ajuts i diners que mai van arribar. Varem quedar molt impressionats. Encara que nosaltres ja no varem tenir temps de fer-ho, la continuació natural de l'itinerari és baixar fins Ica i Nazca, per veure les famoses línees des del cel amb una avioneta. Si es vol, es pot arribat a Arequipa.\nPuno / Titicaca: En aquest viatge no hi varem estar. Jo vaig estar-hi l'any 1982 i amb la família al 2006, des de Bolívia, i és per això que em permeto comentar-vos un parell de coses. Si teniu temps, i en funció de l'itinerari, val la pena fer un trajecte que inclogui la part peruana i boliviana del llac. Com ja us he comentat, la divisió política és absurda, donat que hi ha una continuïtat geogràfica i cultural evident. Es més, crec que la part boliviana es més interessant (veure el relat de Bolívia en aquesta web).\nTot i així, si bé Puno no té cap interès, no així les famoses illes flotants, Uros, que són increïbles, així com les illes de Taquile i Amantani. El més lògic és arribar a Puno des de Cuzco o Arequipa, travessant la puna. Visiteu les illes de la part peruana i, per carretera us arribeu a Copacabana, a la part boliviana, on podeu anar a les Islas del Sol i de la Luna, tancant així el circuit del llac. Podeu arribar a La Paz i tornar amb avió al Perú.\nA continuació us faig un resum de l'itinerari que varem fer per si voleu aprofitar alguna idea o trajecte. Tingueu en compte que viatjàvem amb nens i jo tenia uns dies dedicats a l'andinisme. Les dues coses condicionaven el viatge.\n• 1er dia / 2º dia: 18-19 de juliol: Barcelona - Madrid - Lima - Cuzco.\nVarem anar a Lima amb Air Comet en un vol que sortia de Madrid a les 11 de la nit. De la companyia no hi ha bona propaganda, però nosaltres, per sort, tant a l'anada com a la tornada, no varem tenir cap problema, ni amb retards ni amb l'equipatge. A les 6 del matí arribàvem a Lima. A les 9:30 h. sortia un vol a Cuzco amb Star Peru que arribava a les 11:00 h. Si us va la marxa i no patiu de mal d'alçada podeu arribar a Cuzco el primer dia del viatge tal i com varem fer nosaltres. A migdia ja podeu gaudir de la Plaza de Armas.\n• 3er dia: 20 de juliol: Cuzco - Pisaq - Urubamba - Chinchero - Cuzco.\nPrimera visita tranqui-la a la Vall Sagrada durant tot el dia.\n• 4º dia: 21 de juliol: Cuzco (Sacsayhuaman, Qenqo, Puca Pucara, Tambomachay).\nVoltants de Cuzco per al matí, i per tarda visita a la ciutat.\n• 5º dia: 22 de juliol: Cuzco - Ollantaytambo - Aguas Calientes.\nA primera hora a Ollantaytambo amb autobús. Visita a les runes i el poble. A les 19:30 h. tren a Aguas Calientes. Arribem a les 21:00 h.\n• 6º dia. 23 de juliol: Machu Picchu.\nVisita tot el dia a Macchu Picchu i cap al vespre a les aigües termals de Aguas Calientes!!.\n• 7º dia: 24 de juliol: Aguas Calientes - Ollantaytambo - Cuzco.\nTornada a Ollantaytambo amb el tren de les 9:30 h i d'allà autobús fins a Cuzco. Tota la tarda per la ciutat.\n• 8º dia: 25 de juliol: Cuzco (i autobús nocturn a Arequipa).\nDarrera estada a Cuzco. Museus. Per la nit agafem autobús nocturn fins Arequipa.\n• 9º dia: 26 de juliol: Arequipa.\n• 10º dia: 27 de juliol: Arequipa - Chivay.\nAnada a la vall del Colca travessant la Puna fins Chivay. Vicunyes, alpaques i volcans.\n• 11º dia: 28 de juliol: Chivay - Cañon del Colca - Chivay - Arequipa.\nAnada als miradors per veure el vol dels còndors. I visita a pobles de la vall del Colca. Tornada a Arequipa (ja de nit).\n• 12º dia: 29 de juliol: Arequipa - Lima (avió) - Huaraz (amb autobús nocturn).\nMati per Arequipa. Avió a les 16:00 h. fins Lima. I autobús nocturn fins Huaraz.\n• 13º dia: 30 de juliol: Huaraz.\nDia de tranquil·litat per Huaraz i baños de Monterrey.\n• 14º dia: 31 de juliol: Huaraz (Yungay, Carhuaz, Llanganuco).\nLlacs de Llanganuco i part nord del Callejón de Huaylas.\n• 15º dia: 1 d'agost: Huaraz (Pastoruri) - Trujillo (autobús nocturn).\nPart sud del Callejón de Huaylas fins Pastoruri. Per la Mari i les nenes autobús nocturn fins Trujillo.\n• (Manel) 16º-18 día: 2-3-4 d' agost: Nevado Chopicalqui.\nAscensió el Nevado Chopicallqui (fins el camp I). Mal temps el dia d'atac al cim.\n• 16º dia: 2 d'agost: Trujillo.\nArribada a Trujillo a les 7 h. Taxi per visitar les runes de les Huacas de la Luna, Esmeralda, Dragon, Chan Chan, museu i dinar a Huancacho.\n• 17º dia: 3 d'agost: Trujillo - Chiclayo - Trujillo.\nAnar i tornar en autobús a Chiclayo per visitar el museu del Señor de Sipán.\n• 18º dia: 4 d'agost: Trujillo - Lima (autobús nocturn).\nVisita de la ciutat i a la nit agafar l'autobús nocturn cap a Lima.\n• 19º dia: 5 d'agost: Lima.\n• 20º dia: 6 d'agost: Lima - Tarapoto (amb avió). Avió fins Tarapoto i estada.\n• 21º dia: 7 d'agost: Tarapoto (cataractes de Ahuashiyacu) - Pumarinri.\nVisitar voltants i catarates. Anada a Pumarinri.\n• 22º dia: 8 d'agost: Pumarinri (cascades Pucayaquillo - Chasuta).\nCaminar per la selva fins les cascades de Pucayaquiilo. Anada a Chasuta.\n• 23º dia: 9 d'agost: Pumarinri (riu Huallaga).\nNavegació pel riu.\n• 24º dia: 10 d'agost: Pumarinri (Nueva Lamas) - Tarapoto - Lima (avió).\nCaminar per la selva alta i tornara a Lima amb avió.\n• 25º dia: 11 d'agost: Lima.\n• 26º dia: 12 d'agost: Lima - Pisco.\nAnada a Pisco i visita.\n• 27º dia: 13 d'agost: Pisco - Paracas (Islas Ballesta / Reserva Paracas) - Pisco - Lima.\nVisitar Islas Ballesta i Paracas, tornar a la nit a Lima.\n• 28º dia: 14 d'agost: Lima.\nVisitar Lima i avió per la nit cap a Madrid.


El Celler de Can Roca torna a ser el millor restaurant del món - Diari de Girona\nEl retorn al número 1 desferma l'eufòria al barri de Taialà, on inicialment hi havia escepticisme\nEl Celler de Can Roca, situat al barri de Taialà de Girona, va trencar tots els pronòstics i va tornar a la primera posició del llistat dels millors restaurants del món de la revista Restaurant, que va aconseguir fa dos anys. La llista es va fer pública ahir a la nit a Londres. Les apostes feien sonar com a guanyador del rànquing el restaurant novaiorquès Eleven Madison Park, però finalment els germans Roca van van ser els grans triomfadors de la nit. El pòdium el van completar el restaurant italià Osteria Francescana, que va quedar segon, i el danès Noma, que l'any passat va aconseguir la primera posició. L'Eleven Madison Park va quedar finalment cinquè, just per darrere del restaurant peruà Central. El també català Albert Adrià va entrar per primera vegada en la llista dels 50 millors amb el seu local barceloní Tiquets, que se situa en la posició número 42, i va guanyar a més el premi al Millor pastisser del Món.\nSobre l'escenari de la sala ?Guildhall de Londres, Josep Roca va donar les gràcies a la seva família per la seva "paciència", i al seu equip, per ser "el millor del món". "La cuina està creixent des de les seves arrels i està expandint les seves branques cap a una societat més sostenible , saludable i sensible. Aquest és un èxit de tots nosaltres", va dir, en referència als cuiners assistents.\nFamiliars, treballadors i amics d'El Celler de Can Roca van embogir quan a Londres es va pronunciat el nom del restaurant. L'eufòria es va desfermar sobretot perquè entre ells hi havia escepticisme sobre quina posició aconseguiria l'establiment. Quan es va saber que el Noma -fins ara número 1- baixava fins a la tercera posició, els nervis es van començar a notar al restaurant dels pares dels germans on es van combregar tots per seguir la gala. El cava es va destapar sense miraments i tothom va acabar ruixat.\n"Visca el Celler! Visca el Celler", cridaven els treballadors, entre ?abraçades i crits. Els pares dels artífexs del millor restaurant del món, Josep Roca i Montserrat Fontané, també van estar enmig de la celebració. "No ho havíem somiat mai", va reconèixer el pare dels germans Roca. El 2013, quan van obtenir per primera vegada el reconeixement, ja es queixaven que veien poc els fills. "No sé si els podré veure gaire, l'any passat els veia una miqueta més però molt poc, cada any es complica més", va reconèixer la mare, que va afegir: "Ho farem tot com podrem".\nEl 2013, el Celler va aconseguir per primera vegada el triomf i l'alegria es va desbordar al restaurant dels seus pares. L'any passat, però, el segon lloc va deixar un regust agredolç i, per això, aquesta nova edició tothom era més escèptic sobre el lloc que podia ocupar el restaurant gironí.\nMalgrat que la festa va començar al restaurant, el matrimoni ja pensava en l'endemà: "Ara hem de netejar tot això que demà tornem a obrir que hem de treballar", deia Montserrat Fontané. El pare, Josep Roca, fa 48 anys que aixeca la persiana de l'establiment a dos quarts de set del matí. També hi havia al restaurant els fills d'en Joan, Marc i Marina, i els d'en Josep, Martí i Maria. "Estem en un núvol, estem flipant, no ens ho esperàvem pas", va reconèixer el fill gran d'en Joan, en Marc, que va assegurar que ha estat "una sorpresa i una satisfacció". "És un orgull i una satisfacció tenir a casa el millor restaurant del món, ens fa molt feliços", va afegir.\nL'anunci del retorn al primer lloc va provocar una pluja de felicitacions cap als tres germans. Per exemple, l'alcalde de Girona, Carles Puigdemont, va exposar a Twitter: "Moltes felicitats germans i família Roca. Porteu Girona dalt de tot!". La vicepresidenta del Govern de la Generalitat i consellera de Governació i Relacions Institucionals, Joana Ortega, va piular: "Felicitats pel merescut reconeixement a treballadors incansables com Albert Adrià i els germans Roca. Gràcies per tot el que feu". El conseller de Territori i Sostenibilitat, Santi Vila, va felicitar els germans i tota la família Roca amb un "Molt grans!" i la frase " Girona està de moda!".


fira de l’oliva a terrassa mercat de parades de venda d'oli, olives, productes derivats, de pagès i alimentació artesana, tasts d’olis, xerrades, tallers...\nmercat de parades de venda d'oli, olives, productes derivats, de pagès i alimentació artesana, tasts d’olis, xerrades, tallers...\ndissabte 27 d’abril de 2019, el Vallès Occidental >> Aquest dissabte l'Associació de Comerciants El Tomb de Ca n'Anglada, amb el suport de l'Ajuntament de Terrassa, organitza la tercera edició de la Fira de l'Oliva.\ndissabte 27 d’abril de 2019, el Vallès Occidental >>\nAquest any es podrà visitar un mercat de parades de venda d'oli, olives, productes derivats, de pagès i alimentació artesana a més de gaudir d'un ampli i divers programa d'activitats: Es podran fer tasts d'olis, assistir a xerrades o participar de tallers i activitats infantils, concerts en directe o diferents espectacles de cultura popular entre altres propostes.\nEl dissabte 27 d'abril de 2019, l'Associació de Comerciants El Tomb de Ca n'Anglada, amb el suport de l'Ajuntament de Terrassa, organitza la cinquena edició de la Fira de l'Oliva.\nHi haurà parades de venda, gastronomia, aula de l'oli, espectacles i tallers per als més menuts.


Joaquim de Sarriera i Milans - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nJoaquim de Sarriera i Milans\nEnric de Llanes i de Clariana →\nJoaquim de Sarriera i Milans fou un aristòcrata i polític català, diputat pel districte de Gandesa a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.\nEra fill de Joaquín de Sarriera i Larrard, VIII comte de Solterra. Aquest va morir en 1912 i va heretar el comtat la seva neboda Clotilde, però va morir el 1912 sense descendents i esdevingué X comte de Solterra. Fou elegit diputat pel districte de Gandesa dins les llistes del Partit Liberal a les eleccions generals espanyoles de 1898.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Joaquim_de_Sarriera_i_Milans&oldid=24192846»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 22 jul 2020 a les 03:42.


FRISA, MARÍA - Llibreria Aqualata | Comprar llibres en català i castellà online | Comprar llibres Igualada\n/ FRISA, MARÍA\nCon una trama descarnada y adictiva, un desarrollo repleto de giros y sorpresas, un final inesperado y una pareja de inspectoras fuertes, carismáticas y complejas, Cuídate de mí ... FRISA, MARÍA DEBOLSILLO viernes, 1 de febrero de 2019\nAutor: FRISA, MARÍA Editorial: DEBOLSILLO Data d'edició: 01/02/2019 Disponible\nHay días que son una basura por culpa de tus enemigos... ¡y de tus amigos! Normal, porque hay de todo: los que están como una cabra, los que no conoces tan bien como creías, los q... FRISA, MARÍA ALFAGUARA martes, 1 de mayo de 2018\nAutor: FRISA, MARÍA Editorial: ALFAGUARA Data d'edició: 01/05/2018 Sense estoc. Consultar termini d'entrega\nCon una trama descarnada y adictiva, un desarrollo repleto de giros y sorpresas, un final inesperado y una pareja de inspectoras fuertes, carismáticas y complejas, Cuídate de mí ... FRISA, MARÍA PLAZA Y JANES jueves, 1 de febrero de 2018\nAutor: FRISA, MARÍA Editorial: PLAZA Y JANES Data d'edició: 01/02/2018 Sense estoc. Consultar termini d'entrega\n¡¡Llega el volumen número 8 de la exitosa serie «75 consejos», el DIARIO MÁS TRONCHANTE JAMÁS ESCRITO!! Y esta vez no querrás perdértelo, porque lo necesitas: ¿cómo sobrevivir cu... FRISA, MARÍA ALFAGUARA jueves, 1 de junio de 2017\nAutor: FRISA, MARÍA Editorial: ALFAGUARA Data d'edició: 01/06/2017 Sense estoc. Consultar termini d'entrega\nDEPORTE ES LO PEOR, EL (¡ABAJO EL COLE! 2)\nDiviértete y aprende con los consejos de esta segunda entrega de «¡Abajo el cole!». Los chicos se van de campamento... prepárate para troncharte con más travesuras, líos y chistes... FRISA, MARIA ALFAGUARA sábado, 1 de abril de 2017\nAutor: FRISA, MARIA Editorial: ALFAGUARA Data d'edició: 01/04/2017 Sense estoc. Consultar termini d'entrega\nABAJO EL COLE! (¡ABAJO EL COLE! 1)\nDiviértete y aprende de los consejos, travesuras, bromas y chistes de Hugo, el protagonista de la nueva serie «El cole es lo peor». ¡La selva del colegio nunca había sido tan dive... FRISA, MARIA ALFAGUARA martes, 1 de noviembre de 2016\nAutor: FRISA, MARIA Editorial: ALFAGUARA Data d'edició: 01/11/2016 Sense estoc. Consultar termini d'entrega\n75 CONSEJOS PARA SOBREVIVIR EN EL INSTITUTO (75 CO...\n¿Has sobrevivido al cole? Pues agárrate: AHORA TE TOCA IR AL INSTITUTO. Pero no desesperes, la séptima entrega de «75 Consejos», el DIARIO MÁS TRONCHANTE JAMÁS ESCRITO, ya está a... FRISA, MARIA ALFAGUARA miércoles, 1 de junio de 2016\nAutor: FRISA, MARIA Editorial: ALFAGUARA Data d'edició: 01/06/2016 Sense estoc. Consultar termini d'entrega\n¿Quieres ser popular, mucho más popular? ¿Aún no sabes cómo? No te preocupes más, la sexta entrega de «75 Consejos», el DIARIO MÁS TRONCHANTE jamás escrito, es la clave. En 75 con... FRISA, MARIA ALFAGUARA martes, 1 de marzo de 2016\nAutor: FRISA, MARIA Editorial: ALFAGUARA Data d'edició: 01/03/2016 Sense estoc. Consultar termini d'entrega\n75 CONSELLS PER SOBREVIURE ALS EXAMENS (75 CONSELL...\n(AMB ENGANXINES) Estàs fart d'estudiar? No t'angoixis! El diari més divertit que mai s'ha escrit et porta 75 solucions per fer-te més suportable el mal tràngol dels exàmensSi estàs cansat d'estudia... FRISA, MARÍA ALFAGUARA viernes, 1 de mayo de 2015\nAutor: FRISA, MARÍA Editorial: ALFAGUARA Data d'edició: 01/05/2015 Sense estoc. Consultar termini d'entrega\n75 CONSEJOS PARA SOBREVIVIR A LOS EXÁMENES (75 CON...\n(CON PEGATINAS) ¿Estás harto de estudiar? ¡No te preocupes! El diario más tronchante jamás escrito te trae 75 soluciones para hacerte más llevadero el mal trago de los exámenesSi estás cansado de ... FRISA, MARÍA ALFAGUARA viernes, 1 de mayo de 2015\nASUME QUE HAY VERDADES COMO PUÑOS QUE A LAS MUJERES NOS CUESTA RECONOCER...¿A ti también se te quedan siempre pequeños los armarios?, ¿crees que guardar un secreto incluye contárse... FRISA, MARÍA ESPASA-CALPE jueves, 1 de enero de 2015\nAutor: FRISA, MARÍA Editorial: ESPASA-CALPE Data d'edició: 01/01/2015 Sense estoc. Consultar termini d'entrega\n"Quan els teus pares et "convencen" perquè t'apuntis a una extraescolar, la vida pot ser força penosa. El problema és que tots els pares del món (fins i tot els milionaris) estan c... FRISA, MARÍA ALFAGUARA martes, 1 de abril de 2014\nAutor: FRISA, MARÍA Editorial: ALFAGUARA Data d'edició: 01/04/2014 Sense estoc. Consultar termini d'entrega\n"Cuando tus padres te "convencen" de que te apuntes a una extraescolar, la vida puede ser bastante penosa.El problema es que todos los padres del mundo (incluso los millonarios) es... FRISA, MARÍA ALFAGUARA martes, 1 de abril de 2014\n¡¡LA VIDA ALS DOTZE ANYS POT SER BASTANT DIFÍCIL!!Els pares prenen totes les decisions importants per tu i no et consulten res de res. T'obliguen a fer coses absurdes cada dos per ... FRISA, MARÍA ALFAGUARA lunes, 1 de abril de 2013\nAutor: FRISA, MARÍA Editorial: ALFAGUARA Data d'edició: 01/04/2013 Sense estoc. Consultar termini d'entrega\n¡¡LA VIDA A LOS 12 AÑOS PUEDE SER BASTANTE DIFÍCIL!! Tus padres toman todas las decisiones importantes sin consultarte y, muchas veces, te obligan a hacer cosas absurdas: besar a a... FRISA, MARÍA ALFAGUARA lunes, 1 de abril de 2013\nFRISA, MARÍA ALFAGUARA miércoles, 1 de febrero de 2012\nAutor: FRISA, MARÍA Editorial: ALFAGUARA Data d'edició: 01/02/2012 Sense estoc. Consultar termini d'entrega\nUna mujer que queda en coma cuando el coche que conduce cae por un barranco, una pareja de amantes que presencia el accidente, una madre que aguarda la llamada de su hija... éstos ... FRISA, MARIA MARTINEZ ROCA domingo, 1 de junio de 2008\nAutor: FRISA, MARIA Editorial: MARTINEZ ROCA Data d'edició: 01/06/2008 Descatalogat\nFRISA, MARIA MARTINEZ ROCA domingo, 1 de enero de 2006\nAutor: FRISA, MARIA Editorial: MARTINEZ ROCA Data d'edició: 01/01/2006 Descatalogat


TR4 octubre-coques i pans de pessic - SocPetit.cat\nEntradaAutor: ametista » dt. oct. 01, 2013 1:40 am\nquè farem? aquest mes pujarem una miqueta el grau de dificultat per fer coques i pans de pessic!\nperò comencem amb una mica d'explicació, ja que a vegades diem pa de pessic, coca, cóc, cóc ràpid... de manera genèrica, quan realment hi ha diferents tipus de preparacions del que més tècnicament s'anomenen masses batudes.\nSimplificant una mica es podrien separar en dos grans grups:\nmasses batudes lleugeres: fetes amb farina, ous i sucre. Tradicionalment no porten llevat ni greixos, es baten les clares a punt de neu quedant molt esponjoses però també s'assequen molt ràpid per això són ideals per fer pastissos farcits, emborratxats, recoberts amb cremes, com a base fineta de pastissos o de braç de gitano... També es poden menjar simplement amb sucre en pols per sobre. Un exemple de massa batuda lleugera és el nostre típic pa de pessic\nmasses batudes pesades: fetes amb farina, ous, sucre i greixos (mantega, oli...) Majoritàriament porten llevat per ajudar a pujar la preparació i que quedi esponjosa. Queden més humides i per tant es mantenen flonges més temps. Un exemple és la famosa coca de iogurt.\nles claus per preparar un pa de pessic o una coca és batre molt bé els rovells/ous amb el sucre perquè agafin molt d'aire (gairebé doblaran el volum) i afegir la farina amb molt de compte per perdre el mínim de bombolles possible. Si s'han muntat les clares a punt de neu s'afegeixen al final i amb moviments envolvents, suaus, també per evitar que es perdin les bombolles i un cop al forn, és molt important no obrir la porta perquè l'escalfor uniforme farà que les bombolles de la massa vagin cap amunt (i per tant la coca/pa de pessic creixi) La temperatura no ha de ser massa forta (si no es faria crostra molt ràpidament a la part de dalt i la coca no podria crèixer)\nus poso unes quantes idees tretes del SP mateix, tot i que els noms dels posts portaven a confusió (per allò que tendim a anomenar-ho tot igual) així que aquí els he canviat perquè quedi més clar:\ncoca de clares d'ou\ncoca amb plàtan i nous\ncoca amb suc de taronja\ni més receptes, aquestes de la Momo:\npastís de coco i mandarina\nametista l’ha editat per darrera vegada el dia: dg. nov. 03, 2013 2:34 pm, en total s’ha editat 6 vegades.\nRe: TR4-octubre! i farem...\nEntradaAutor: ametista » dt. oct. 01, 2013 1:41 am\npa de pessic (Merche83)\nLemon Drizzle Cake (magrana)\nLemon Drizzle Cake de la Nenita\ncoca de gerds i pinyons (kine)\ncoca de pastanaga (nacristai)\ncoca de pastanaga de la Merche83\ncoca de iogurt de maduixa (kine)\npa de pessic sense sucre (ametista)\ncoca de coco (Coloma32)\ncoca de iogurt (Aitona)\ncoca de iogurt amb xocolata, sense sucre i sense gluten (AdrianaGC)\ncoca de cervesa (hiolambda)\ncoca de iogurt sense sucre (ametista)\ncoca de plàtan i xocolata (Ponioleta)\ncoca d'anís (Momo)\ncoca amb suc de taronja (toska)\ncoca de llimona (NyiNyi)\ncoca de carbassa (Nenita)\nOne Bowl Chocolate cake (nb_30)\nametista l’ha editat per darrera vegada el dia: ds. juny 14, 2014 5:31 pm, en total s’ha editat 14 vegades.\nEntradaAutor: Merche83 » dt. oct. 01, 2013 10:18 am\noohhh aquesta setmana faig un!!1 ho sento no aportare recepta, en general de res de dolços (soc bastant negada pero ho intento), pero si que vull provar, en concret m'ha cridat l'atenció el pa de pessic... aquest cop si que fare foto abans de que s'acabi!!!\ni oleee!! ametista per aquestes entrades que fas dels tallers!!! reconec que tinc absoluta desconeixença... de fet pensava que pa de pessic i coca de iogurt eren elmateix , per això vull provar-ho de fer perque la coca de iogurt la he fet forces cops..\nEntradaAutor: Momo » dt. oct. 01, 2013 11:03 am\nPa de pèssic!!! D'aquestes sí que en tinc moltes receptes!!!\nDe moment us deixo les que tinc al blog, per si voleu provar-les. De totes maneres, miraré de fer-ne algun de nou pel taller.\nhttp://www.niniscooking.com/2012/01/03/ ... de-tardor/\nhttp://www.niniscooking.com/2008/12/13/ ... mandarina/\nMomo l’ha editat per darrera vegada el dia: dc. oct. 02, 2013 9:11 am, en total s’ha editat 3 vegades.\nEntradaAutor: Nenita » dt. oct. 01, 2013 11:40 am\nAmetista, perdó perdó perdó!! Vaig dir que m'apuntaria al setembre i tot just avui ho he recordat!! aixxx quin cap!! Tinc una petita excusa, el Leo va néixer el 14/09 i després hem estat fent tràmits.. però abans del 14 tampoc ho vaig recordar i em sap molt de greu.. a més, m'encanta fer galetes..\nBé, aquest més si que m'apunto, tot i que jo també era de les que creien que la coca de iogurt i el pa de pessic eren el mateix.. així que veig que aprendrem molt amb tu. Ara em miro les receptes i aviam quina em decideixo a fer\nEntradaAutor: Coloma32 » dt. oct. 01, 2013 8:56 pm\nQue guai aquesta proposta!! Amb el que m'agraden les coques. Buscaré idees aquest cap de setmana i ho poso en marxa!!\nEntradaAutor: kine » dt. oct. 01, 2013 9:06 pm\nHola!!! Que bé!!! Jo en faig sovint tot i que per practicitat faig magdalenes m'agrada molt fer coques. Quan pugui faig la de melmelada de gerds i pinyons mmmmmm\nEntradaAutor: Aitona » dt. oct. 01, 2013 9:43 pm\nLa meva mare ha acostumat al patufo a menjar un tros de coca de iogurt.... l'haurieu de veure com senyala el forn perquè sap que la guarda allà dins. Doncs resulta que ara que l'àvia ha marxat de vacances , m'havia proposat fer-li jo una coca. Així que ara ja no tinc excusa\nM'encanten les explicacions que incorpores a cada taller, en saps un munt de cuina.\nEntradaAutor: ametista » dt. oct. 01, 2013 9:52 pm\nMomo encara m'enrecordo de quan vas fer el pa de pessic de tardor! mmmm\nNenita no cal que demanis perdó donaaaaa si millor excusa no es pot tenir, enhorabona per aquest Leo que ha arribat a les vostres vides!!\nah, i si dius que t'encanta fer galetes pensa que els tallers no es tanquen, eh? o sigui que si vols pots participar al taller de galetes endavant!\nnoies que bé que us agradi la proposta! a veure si aquest mes fem moltes coques i pans de pessic!!\nEntradaAutor: toska » dc. oct. 02, 2013 8:36 am\nno puc entrar als links, hem diu que no existeix.\nA veure quina es bastant fàcil per les "novates".\nEntradaAutor: Momo » dc. oct. 02, 2013 9:11 am\ntoska ha escrit: Momo,\nNo sé que ha passat. L'altre dia els vaig provar i van funcionar...\nAra ja està arreglat.\nEntradaAutor: Nima » dc. oct. 02, 2013 9:23 am\nAins... jo tambe us he de demanar disculpes no vaig fer ni una galeta!!!\nAmb la tornada a l'escola anava de vòlid amb els tres a més la petita ha començat a caminar i no puc perdre-la de vista en cap moment així que vaig a tope\nJo sempre faig la coca de iogurt (que poc original) pero li poso aroma de vainilla... poca aportació nova puc fer\nDe totes maneres busco a veure si ho aconsegueixo\nGracies i perdoneu-me...\nEntradaAutor: ametista » dc. oct. 02, 2013 12:35 pm\nNima no et preocupis per si és original o no, el més important és participar i compartir! i si tu habitualment fas coca de iogurt i et surt bona la volem veureee!!\na més, pensa que justament la coca de iogurt és una recepta que està súper extesa però que no tothom la fa exactament igual...i precisament perquè és molt comuna és possible que acabem el taller i ningú l'hagi posat! així que res, no us talleu i feu la recepta que vulgueu, que tampoc cal ser innovadores o súper creatives, simplement fer cosetes bones!\nEntradaAutor: NyiNyi » dc. oct. 02, 2013 1:09 pm\nEiiiii jo tb vaig dir que m'hi apuntava i m'ha passat el setembre volant!!!!\nTinc ganes de fer alguna coca, a veure si l'octubre em deixa temps!\nEntradaAutor: Merche83 » dj. oct. 10, 2013 9:41 am\nla setmana passada vam provar a fer el pa de pessic, la recepta que esta a la introduccio del post, de sabor estava molt bo, pero trobo que va quedar molt finet, no se si hauria d'haver pujat una mica més... pero de gust bonissim!!! el vam menjar tal qual, la veritat es que es sec pero sucat amb la llet/café al matí passa molt bé i no va durar massa com per que li dongues temps a possar-se dur!!!\nun dubte-curiositat en castellà el pa de pessic es el bizcocho, no??? i llavors la coca?? quina seria la traducció?? bizcocho tmb?\nEntradaAutor: ametista » dv. oct. 11, 2013 12:22 pm\naquest mes ens ho estem prenent amb més calma nooo?\njo a veure si aquest cap de setmana m'hi poso\nMerche té una pinta molt autèntica el teu pa de pessic! ja és ben bé com dius, de textura una mica seca però de gust boooooooooooo\nsobre el dubte del bizcocho...penso que inevitablement una part de la confusió ve per aquí ja que col·loquialment en castellà li diuen bizcocho a les dues coses (coca i pa de pessic) quan en realitat a nivell més tècnic el bizcocho seria el pa de pessic i les coques serien tortas...\ntinc un llibre en castellà que es diu "Repostería y Pastelería" d'una cuinera vasca que diu, resumint:\n-bizcocho: ous, sucre i farina batent els ous al màxim per separat (les clares a punt de neu)\n-genovesa: ous, sucre i farina batent els ous sencers i en un primer moment al bany maria (si no es fa amb màquina de batre es pot afegir una mica de llevat perquè costa que agafi aire)\n-cake: ous, farina, sucre, greixos i llevat. Explica que els cakes es fan tradicionalment en motlles allargats rectangulars o de rosca però que quan es volen fer servir com a pastís es poden fer en motlle rodó i se'ls anomena bizcocho tot i que en realitat no ho són\nuna mica liat tot plegat, no? no sé si t'he aclarit gaire el dubte!\nEntradaAutor: magrana » dv. oct. 11, 2013 3:01 pm\nToc, toc... Que puc afegir-m'hi??\nNo he participat mai al taller de receptes, tot i que us vaig llegint. Aquest cop m'animo a fer la meva aportació, tot i que no sé si la recepta s'adequa al títol del taller.\nÉs una recepta que faig sovint a casa i ens agrada molt: el LEMON DRIZZLE CAKE.\nÉs un "cake", en el sentit que la massa es posa en un motlle allargat per coure'l, però pels ingredients que porta podria convertir-se també en una mena de coca...Té un gustet molt bo de llimona i porta un glassejat per sobre que té un punt àcid i que és mmmmmmmm.\nBé, ja jutjareu si la recpeta pot anar en aquesta secció i si creieu que no correspon al tema ja m'ho direu.\nLEMON DRIZZLE CAKE (Gran Bretanya) - Recepta extreta del llibre Cookies, muffins and Co de Pascale Weeks (una mica adaptada, però)\n100 gr de mantega tova (no freda)\n2 ous (que no siguin freds sinó a temperatura ambient)\nla pell ratllada d'una llimona (millor si és ecològica)\n4 cullerades soperes de llet (a temperatura ambient, també)\n2 cullerades de llavors de rosella (opcional)\nPel glassejat: el suc de la llimona i 100gr de sucre\nEscalfar el forn a 180 graus. Posar tots els ingredients del pastís en un bol i barrejar bé fins a formar una massa ben lligada. Abocar la massa en un motlle de cake i allisar la superfície amb una espàtula. Coure-ho al forn durant uns 30 minuts. Mentre el pastís és al forn, barregeu bé el suc de llimona amb el sucre per fer el glassejat i reserveu-ho. Quan traieu el pastís del forn, punxeu la superfície amb una forquilla per a fer-hi foradets i aboqueu-hi el glassejat per sobre amb una cullera. Deixeu-ho refredar 15 minuts i llavors ja el podeu treure del motlle.\nSenzill, delicat i bo!\nPer cert, amb aquestes mides surt un cake no massa gran (el motlle que jo tinc és mitjanet i queda un cake no gaire alt).\nNoies, en vaig fer un ahir i ja ha volat, per tant no tinc foto... Us en poso una d'internet, val?\nEntradaAutor: nacristai » dv. oct. 11, 2013 3:11 pm\nJo no em puc comprometre per tots els tallers, però quan la feina em deixi m'hi puc passar? Faig una coca de pastanaga, que m'encantaa! I es una mescla de prova-error fins que he arribat a la d'ara...si em dieu que si, us la poso en quan tingui un momentet....\nEntradaAutor: ametista » dv. oct. 11, 2013 11:22 pm\nmagrana benvinguda! i tant que et pots afegir al taller i la teva recepta s'hi adequa perfectament!! és una cocaaaaa (cake=coca)\nnacristai, hola!! i tant que pots! el Taller està obert a tothom i ningú està obligat a participar tots els mesos, cadascú pot participar quan vulgui o quan pugui! que totes anem igual de liades\nmmm, coca de pastanaga, que bonaaaaa, impacient estic\nEntradaAutor: kine » ds. oct. 12, 2013 3:14 pm\nHola noies!!!! Jo el cap de setmana passat vaig fer una coca de gerds i pinyons ( que hi van però no en vaig posar perquè no en tenia...) tot s'ha de dir que canvia força amb o sense pinyons. També l'he fet amb melmelada de maduixa però no hi queda tan bo perquè és massa suau la maduixa.\nEn fi... Aquí va la recepta:\n150 melmelada gerds\n220gr de farina\nEncenem el forn a 180°. Batem la mantega amb el sucre i afegim els ous. Posem els pinyons, la melmelada, la llet i per últim la farina i el llevat.\nPosem al motlle i al forn una 45-50 min.