Translating for linguistic minorities: translation policy in the united kingdom.\nEmpreu aquest identificador per citar o enllaçar aquesta tesi: http://hdl.handle.net/10803/322070\nData de defensa: 08-08-2014\nDipòsit Legal: T 1681-2015\nParaules clau: política de traducció; integració; minories; política de traducción; integración; minorías; translation policy; integration; minorities\nMatèries: 00 - Ciència i coneixement. Investigació. Cultura. Humanitats; 32 - Política; 34 - Dret; 81 - Lingüística i llengües\nA l’Europa actual, els idiomes de l’estat entren en contacte amb una gamma d’idiomes d’immigrants i un conjunt d’idiomes regionals. En aquest context, els encarregats d’elaborar polítiques s’enfronten a canvis en la demografia i en les actituds pel que fa als drets i la integració. Les investigacions actuals que aborden l’aspecte integrador de les polítiques lingüístiques en general passen per alt el paper exercit per la traducció en aquestes polítiques. Aquesta tesi procura aclarir aquesta funció sovint defugida. Amb aquesta finalitat, aquest estudi es concentra en la política de traducció, entesa com a suma de gestió, pràctica i idees de traducció. La tesi comença amb una revisió bibliogràfica de caràcter interdisciplinari en la qual s’exploren de manera crítica els escrits d’acadèmics en els camps del dret, les ciències polítiques, l’economia i els estudis de traducció pel que fa als drets de les minories lingüístiques. Després d’això es presenta una anàlisi de les obligacions al traduir en virtut del dret internacional, la qual cosa permet prosseguir amb un estudi de cas sobre la política de traducció en el sector públic del Regne Unit. En particular, aquest estudi de cas examina les polítiques de traducció que es reflecteixen en certes disposicions legislatives que s’apliquen al Regne Unit en la seva totalitat i també a les seves regions de forma específica. Tot això es desenvolupa en els capítols que abasten les polítiques de traducció trobades al govern (a nivell local), els serveis de salut i el sistema judicial. Aquestes polítiques de traducció no s’analitzen com un fet en si mateix, sinó per tal de recalcar que les decisions referents a la integració i la inclusió tenen un element de traducció que s’ha de tenir present.\nEn la Europa actual, los idiomas del estado entran en contacto con una gama de idiomas de inmigrantes y un conjunto de idiomas regionales. En tal contexto, los encargados de elaborar políticas enfrentan cambios en la demografía y en las actitudes en cuanto a los derechos y la integración. Las investigaciones actuales que abordan el aspecto integratorio de las políticas lingüísticas por lo general pasan por alto el papel desempeñado en dichas políticas por la traducción. Esta tesis procura arrojar luz sobre esta función con frecuencia soslayada. Con dicho fin, este estudio se concentra en la política de traducción, la cual es el resultado de gestión, práctica e ideas de traducción. La tesis comienza con una revisión bibliográfica de carácter interdisciplinario en la cual se exploran de manera crítica los escritos de académicos en los campos del derecho, las ciencias políticas, la economía y los estudios de traducción en lo referente a los derechos de las minorías lingüísticas. Tras ello se presenta un análisis de las obligaciones de traducir en virtud del derecho internacional, lo cual permite proseguir con un estudio de caso sobre la política de traducción en el sector público del Reino Unido. En particular, dicho estudio de caso examina las políticas de traducción que se reflejan en ciertas disposiciones legislativas que se aplican al Reino Unido en su totalidad y también a sus regiones de forma específica. Todo ello se desarrolla en los capítulos que abarcan las políticas de traducción halladas en el gobierno (a nivel local), los servicios de salud y el sistema judicial. Estas políticas de traducción no se analizan sino con el fin de recalcar el hecho de que las decisiones referentes a la integración y la inclusión tienen un elemento de traducción que se debe tener presente.\nIn contemporary Europe, state languages come in contact with a tapestry of immigrant languages and a set of ever more legitimized regional or minority languages. In this context, policymakers are faced with changing demographics and attitudes about rights and integration. Current research on language policies as they pertain to integration largely overlooks the role of translation. This thesis hopes to shed light on this oft-overlooked area. To do so, the thesis focuses on translation policy understood to be that which is the result of translation management, practice, and belief. Translation policy is not explored as an end unto itself, but rather, it is highlighted to stress that policy decisions regarding integration and inclusion have a translation dimension to them that ought to be considered. The thesis will explore some of the difficult questions in understanding what integration means for linguistic minorities and in the end argue that translation plays a role in the integration of linguistic minorities in the UK.\nTesi Gabriel.pdf (3.344Mb)


4. Serveis d'àudio i vídeo\nInstal·lació i administració del servei d’àudio\nInstal·lació i administració del servei de vídeo\nServeis d'àudio i vídeo\nLa manera com escoltem música o mirem la televisió ha canviat molt en els darrers anys. De fet, fins i tot s’ha canviat el verb: ara tot aquest tipus de continguts multimèdia es consumeix.\nEn el cas del món de la música (i de l’àudio en general) la transformació ha estat enorme. De fet, ha patit diverses transformacions. Una va ser la transformació de tota una era analògica cap a un món digital amb la irrupció de les primeres tecnologies digitals (el compact disc o disc compacte) que aporten una millora en la qualitat del so.\nUna altra transformació va ser la creació del format MP3, juntament amb el creixement d’internet, pel que fa a l’àmbit domèstic. Va revolucionar la manera de distribuir la música, amb la qual cosa el model anterior va quedar totalment obsolet.\nUna darrera transformació ha estat l’aparició d’una nova tecnologia anomenada streaming, la reproducció en temps real, que fa que l’usuari ja ni disposi de fitxers MP3 per tal d’escoltar la seva música preferida, sinó que la consumeixi directament des d’internet, sense passar per un emmagatzematge previ.\nTotes aquestes transformacions han anat impactant per generacions i han fet que les darreres generacions ja no estiguin tan familiaritzats amb conceptes com àudio analògic, disc, etc.\nServidors de reproducció en temps real\nLa reproducció en temps real s’acostuma també a anomenar amb el terme anglosaxó streaming, que vol dir ‘corrent’ o ‘flux’. Al cap i a la fi, és una metàfora per indicar com flueixen les dades que s’estan transmetent.\nLa reproducció en temps real o streaming s’associa normalment amb continguts multimèdia, és a dir, a la transmissió i la distribució principalment d’àudio i vídeo. No obstant això, l’streaming també es pot utilitzar per a la transferència en temps real d’altres tipus de dades, com per exemple monitoratges o simulacions. De totes maneres, en la distribució d’àudio i vídeo és on ha agafat més rellevància.\nLa reproducció en temps real o streaming consisteix a anar consumint (reproduint, en el cas dels continguts multimèdia) les dades que es transmeten sense emmagatzemar-les.\nÉs a dir, es tracta de consumir dades mentre es van descarregant, tal com es pot veure en la figura. La tècnica consisteix a tenir un buffer, que és una memòria intermèdia, que permeti emmagatzemar temporalment el que es reproduirà. D’aquesta manera sempre es tenen les dades amb anterioritat a la reproducció en condicions de transmissió constants (ample de banda).\nFigura Procés de reproducció en temps real\nEls protocols principals per a la transmissió de dades en temps real són el protocol de transport en temps real (RTP) i el protocol de control RTP (RTCP). Aquest serveixen com a base per a altres protocols, com el protocol Real Time Streaming Protocol (RTSP). Aquests solen usar el protocol de transport User Datagram Protocol (UDP), ja que és un protocol no orientat a connexió i no fiable que fa augmentar la velocitat de transmissió en no demanar reconeixement (acknowledge) que les dades han arribat al receptor. No obstant això, també pot treballar amb el protocol de transport (TCP, Transmission Control Protocol).\nProtocol no fiable\nUn protocol és no fiable quan no comprova si les dades han arribat al destí. A vegades la fiabilitat la dona un protocol d’una capa superior, o a vegades no cal.\nDarrerament, algunes empreses especialitzades en la distribució de continguts multimèdia han desenvolupat altres protocols per a la distribució de dades en temps real que tenen en compte altres característiques. Una d’aquestes consisteix a detectar la disponibilitat d’ample de banda per part del servidor i el client per tal d’ajustar el flux (stream) i la seva qualitat. Aquests protocols s’anomenen protocols d’streaming de bitrate adaptatiu, i els més coneguts són HLS, HDS, Smooth Streaming i MPEG-DASH.\nL’àudio digital és aquell que utilitza senyals binaris per a l’emmagatzematge i la reproducció del so. La transformació d’un senyal sonor (ona mecànica) a un senyal elèctric (ona electromagnètica) se sol fer a través d’un transductor (micròfon). Per tant, aquest senyal sonor es convertirà en un senyal elèctric binari, és a dir, en tot un seguit de 0 i 1, que quedaran ben definits per dos voltatges principals (per exemple, 0 volts per al valor 0 i 5 volts per al valor 1).\nEl senyal elèctric (analògic) pot patir un processat abans de la conversió analogicodigital que pot incloure reducció del soroll, l’amplificació, l’eliminació de freqüències i l’equalització, entre altres processos.\nLa conversió d’un senyal analògic a digital (en aquest cas, un senyal d’àudio) es fa mitjançant un procediment anomenat modulació per impulsos codificats (PCM, Pulse Code Modulation) a través d’un conversor analogicodigital (ADC, A/D o analog-to-digital converter). Consta de tres etapes principals: mostreig, quantificació i codificació, tal com es pot veure en la figura:\nFigura Conversió d’un senyal analògic a digital\nEl mostreig és l’etapa que consisteix a agafar mostres (valors del senyal) depenent d’una freqüència prefixada, anomenada freqüència de mostreig. Com més alta sigui aquesta freqüència, més qualitat tindrà l’àudio digital. No obstant això, l’oïda humana no percep freqüències superiors als 20 KHz aproximadament.\nEl teorema de Nyquist (teorema de mostreig de Nyquist-Shannon) indica que per obtenir un senyal digital que contingui components fins a una certa freqüència cal mostrejar com a mínim al doble d’aquesta freqüència.\nPer tant, mostrejar per sobre d’aquest valor no aportarà més informació per a les freqüències més baixes (demostració matemàtica fora de l’abast), és a dir, el senyal digital contindrà la mateixa informació que el senyal analògic per a aquestes freqüències.\nAltres freqüències de mostreig\n8 KHz per a telefonia digital\n22,05KHz per a ràdio digital\nPer exemple, la freqüència de mostreig en un CD de música (Compact Disc Digital Audio o CDDA) és de 44.100 Hz, és a dir, es prenen 44.100 mostres per segon.\nValor analògic: valor que pot prendre un nombre infinit de valors.\nValor discret: valor que pot prendre un nombre finit de valors.\nLa quantificació és l’etapa que assigna valors discrets a les mostres (valors analògics). En aquest pas es produeix una pèrdua de qualitat del senyal respecte a l’original que és inherent a l’àudio digital. Aquesta discretització es fa dins una escala determinada que determinarà la precisió de la mostra discreta.\nLa codificació és l’última etapa que assigna una seqüència de bits al valor quantificat. La longitud d’aquesta seqüència dependrà de l’escala que s’hagi fet servir en la quantització, i s’anomena resolució (nombre de bits per mostra). Per exemple, si el rang de l’escala en què s’ha quantificat el senyal digital té 7 valors, llavors es necessitaran 3 bits per codificar-la, ja que Per exemple, en un CD de música la codificació és de 16 bits, és a dir, el rang és de 65.536 valors discrets diferents.\nA més a més, un àudio digital pot tenir diversos canals. Per exemple, el so estereofònic té dos canals (dret i esquerre), la qual cosa fa que en escoltar el so l’experiència sigui més natural en provocar que l’àudio provingui de diferents fonts. Altres exemples són el sistema 5.1, que disposa de 6 canals. Tot el procés de conversió d’un senyal analògic a digital es realitza per a cada canal.\nPer tant, els principals paràmetres que s’han de tenir en compte en la conversió d’un senyal analògic a digital són:\nFreqüència de mostratge\nResolució (nombre de bits per mostra)\nNombre de canals\nFormats d'àudio digital\nEls formats d’àudio digital es poden classificar en 3 grans grups:\nFormats d’àudio no comprimits\nFormats d’àudio comprimits sense pèrdua (lossless compression)\nFormats d’àudio comprimits amb pèrdua (lossy compression)\nEls arxius MIDI no contenen àudio en si. Realment contenen una seqüència de música enregistrada amb un conjunt de números que indiquen com s’ha de reproduir.\nHi ha algun altre format d’àudio que no prové d’un senyal digital d’àudio. És el cas del format MIDI (Musical Instrument Digital Interface, interfície digital d’instruments musicals), que és un estàndard de comunicació entre components musicals electrònics tals com instruments electrònics o ordinadors.\nEls formats d’àudio no comprimits no s’usen per a la distribució d’àudio a causa de la seva mida, sinó per a l’edició d’àudio digital (per la rapidesa a l’hora de processar el senyal). Posteriorment, si s’ha de distribuir per algun mitjà que requereixi alguna limitació, com per exemple un ample de banda concret, es codifiquen en un format comprimit.\nEls formats d’àudio comprimits basen la reducció de la seva mida en algorismes que tenen en compte les característiques de l’oïda humana.\nUna altra cosa que cal tenir en compte quan es parla de formats, i sovint s’usa indistintament o de forma genèrica, és la distinció entre còdecs d’àudio i formats contenidors (en el cas d’àudio, però també és vàlid per a vídeo).\nUn còdec és un codificador que permet la compressió del senyal digital per al seu emmagatzematge o transmissió i també el descodificador per a la seva reproducció.\nDe fet, còdec és l’abreviació de codificador-descodificador. Alguns còdecs tenen el mateix nom que el fitxer contenidor que els conté (per exemple, MP3) i d’altres no (AAC/MP4). Fins i tot hi ha variants en les extensions dels fitxers contenidors (MP4, M4A, etc.).\nFormats d’àudio no comprimits:\nWAV (Waveform Audio File Format): format desenvolupat per Microsoft i IBM.\nAIFF (Audio Interchange File Format): format desenvolupat per Apple.\nAU: format desenvolupat per la desapareguda Sun Microsystems (absorbida per Oracle el 2010).\nFormats d’àudio comprimits sense pèrdua:\nFLAC (Free Lossless Audio Codec): format obert i lliure de royalties mantingut per la fundació Xiph.Org.\nALAC (Apple Lossless Audio Codec): format desenvolupat per Apple. El còdec que dona nom al format, tot i que inicialment era propietari, actualment està publicat sota una llicència de codi obert i lliure de royalties.\nWMA lossless (Windows Media Audio): format propietari desenvolupat per Microsoft.\nFormats d’àudio comprimits amb pèrdua:\nMP3 (MPEG Audio layer III): format molt popular desenvolupat pel Moving Picture Experts Group.\nWMA lossy (Windows Media Audio): format propietari desenvolupat per Microsoft.\nOGG/Opus: Opus és un còdec obert i lliure de royalties desenvolupat per la fundació Xiph.Org i estandarditzat per Internet Engineering Task Force (IETF) com a RFC6716. Aquest còdec sol anar dins del format contenidor obert OGG (Ogg Vorbis).\nAAC (Advanced Audio Coding): dissenyat per ser el successor de l’MP3, aconsegueix taxes de compressió superiors a aquest tot mantenint la mateixa qualitat. Com a contenidor usa el format MP4 (a vegades l’extensió és M4A per identificar clarament que és un fitxer d’àudio). És el còdec/format usat per iTunes i YouTube, entre altres grans distribuïdors.\nAC3 (Audio Codec 3): també és conegut com a Dolby Digital. És un format molt estès en el cinema i en els DVD, entre d’altres.\nRA (Real Audio): format molt utilitzat per a la reproducció d’àudio en temps real (es va reproduint mentre es realitza la descàrrega). Avui en dia ha perdut força popularitat.\nEl format més popular: l’MP3\nL’MP3 (també conegut de manera formal com a MPEG-1 Audio Layer III i MPEG-2 Audio Layer III) és un format de codificació d’àudio digital. Aquest és un format de compressió d’àudio amb pèrdua, fet que permet una reducció considerable de la mida d’un fitxer al mateix temps que garanteix una alta qualitat sonora.\nEl format MP3 es basa en la reducció o eliminació de certs components del so que no són percebuts per la majoria dels humans. El mètode es basa en dos algorismes matemàtics: la transformada discreta del cosinus modificada (MDCT, Modified Discrete Cosine Transform), que és el nucli de l’MP3, i la transformada ràpida de Fourier (FFT, Fast Fourier Transform). Aquestes permeten fer l’anàlisi espectral del so i filtrar-lo de forma digital. Amb aquestes tècniques es redueix de mitjana entre un 75 i un 95% la mida d’un fitxer.\nMP3 forma part dels estàndards MPEG, tant dels estàndards MPEG-1 com del MPEG-2. L’estàndard MPEG-1 part 3 (que inclou l’MP3) va ser publicat el 1993, i l’estàndard MPEG-2 part 3, el 1995.\nOrganisme que agrupa tots els centres (instituts) de recerca d’Alemanya especialitzats en diversos camps de la ciència aplicada. El seu nom ve del físic alemany Joseph von Fraunhofer.\nEls inventors que apareixen a la patent americana són Bernhard Grill, Karlheinz Brandenburg, Thomas Sporer, Bernd Kurten i Ernst Eberlein. No obstant això, el que ha passat a la història per ser el pare de l’MP3 és Karlheinz Brandenburg, que va liderar la recerca al Fraunhofer Institute d’Alemanya.\nA l’inici, el format MP3 estava patentat, i permetia la reproducció (descodificació). Aquest fet va facilitar la distribució d’àudios en format MP3, concretament de música. Un dels reproductors més conegut d’aquella època (mitjan anys noranta) va ser el WinAmp, de la companyia NullSoft, que juntament amb l’expansió d’internet va fer que el format MP3 esdevingués un dels formats més populars.\nNo obstant això, per a la creació (codificació) dels MP3 s’havia de pagar la patent, fins que un estudiant australià, utilitzant tècniques d’enginyeria inversa, va crear un codificador i el va publicar. Aquest fet, i l’aparició de xarxes d’igual a igual (peer-to-peer), va significar l’inici d’una una nova era en la indústria de la música (infraccions dels drets d’autor, demandes, pirateria, etc.) que sempre quedarà associat al format MP3 i que va abocar el sector a un nou model radicalment diferent.\nActualment, la tecnologia MP3 és lliure de patents a Europa des de 2012 i als Estats Units des de 2017. Tot i que encara continua gaudint de certa popularitat, està sent desplaçada pel nou format MP4.\nUn CD té 44.100 mostres per segon, codificat amb 16 bits i 2 canals; això dona 1411200 bit/s, és a dir 1.411 kbit/s\nPel que fa a la compressió, el format és capaç de codificar un disc digital compacte, passant d’un bitrate de 1.411 kbit/s a bitrates de 320 kbit/s o inferiors. Els bitrates més típics són 192 i 128, tot i que n’hi ha d’altres (160, 144, etc.).\nLes característiques més rellevants del format MP3 són:\nFacilitat en la distribució\nLa reproducció en temps real permet la reproducció contínua d’elements multimèdia. Per exemple, en el cas de la reproducció de cançons per a un fil musical es pot enllaçar la finalització d’una cançó amb l’inici de la següent. Això es fa gràcies a l’ús de llistes de reproducció.\nLes llistes de reproducció (playlists, en anglès) són unes llistes de fitxers d’àudio (també poden ser de vídeo) preparades per ser reproduïdes en algun mitjà tant de forma seqüencial com aleatòria. Les entrades de fitxer d’àudio poden estar referenciades de forma externa, és a dir, fer referència a una cançó en un altre servidor.\nA més, les playlists poden contenir informació addicional, com ara títol, autor, disc, etc. Hi ha diferents formats per a les llistes de reproducció, i la seva interpretació depèn del programari on es reprodueixin.\nEls programaris més coneguts són:\nm3u (MP3 URL): format desenvolupat originalment pel Fraunhofer Institute, és un dels formats més populars i més suportats. Té una sintaxi senzilla en forma de text pla.\nm3u8: versió unicode de m3u. Unicode és un estàndard per a la codificació de caràcters que permet codificar la totalitat d’alfabets actuals, entre altres característiques.\npls: un altre format de playlist una mica més complet que m3u.\nsmil (Synchronized Multimedia Integration Language): format desenvolupat pel W3C (World Wide Web Consortium) per a la presentació de continguts multimèdia.\nasx (Advanced Stream Redirector): format desenvolupat per Microsoft que emmagatzema les llistes de reproducció en XML.\nxspf: format XML desenvolupat per la fundació Xiph.org encarregada de crear i promocionar formats multimèdia lliures (còdecs, playlists, etc.)\nwpl (Windows Media Player Playlist): format propietari desenvolupat per Microsoft basat en smil.\n#EXTINF:123,Artista - Títol\nC:\_Documents and Settings\_usuari\_My Music\_Exemple.mp3\n#EXTINF:321,Artista - Títol\nTitle1=Estacio de ràdio\nTitle2=Artista - Títol\nCal tenir en compte que no tots els reproductors i servidors admeten totes les llistes de reproducció. Per exemple, el servidor Ampache suporta els següents formats: m3u, m3u8, asx, pls i xspf.\nEn els últims anys, la ràdio i la televisió s’han transformat a causa d’internet i les noves tecnologies. La digitalització d’ambdues tecnologies ha estat constant, si bé ha estat la darrera la que ha patit la transformació més gran, ja que no transmet de forma analògica. La ràdio, en canvi continua emetent-se en analògic a través de les modulacions AM i FM, i la digitalització en aquest cas ha estat menor. L’RDS (Radio Data System) és un estàndard que permet enviar informació digital sobre ones analògiques. D’aquesta manera, cada emissora pot enviar informació com el nom de la cançó o la freqüència alternativa per quan el senyal perdi potència , entre altres característiques.\nNo obstant això, la part de la ràdio que més s’ha transformat és la d’internet. Han aparegut una multiplicitat de ràdios en línia per la facilitat de muntar servidors i la no-necessitat d’una estructura com la de la ràdio convencional (llicència per emetre, antenes, etc.). També ha canviat la manera com s’escolta la ràdio: en viu (en temps real) o en forma de podcast, que permet descarregar l’arxiu per escoltar-lo més tard.\nEl terme podcast va ser usat primer cop pel periodista Ben Hammersley en un article al diari britànic The Guardian per intentar descriure el fenomen de les descàrregues automàtiques de programes d’àudio el 2004. No obstant això, Adam Curry, juntament amb Dave Winer, passa per ser el gestador de la idea i de la creació del primer programari per a la descàrrega automàtica d’arxius, anomenat iPodder. Per fer-ho possible van utilitzar les especificacions RSS, en el desenvolupament de les quals havia participat Dave Winer.\nLa paraula podcast és la combinació d’iPod, conegut reproductor portable, i broadcast, que en anglès significa ‘difusió’.\nUn podcast és un programa (de veu o musical) o conjunt de programes preparats per ser descarregats de forma automàtica a través d’internet mitjançant una subscripció, tot i que també es poden descarregar de forma individual i poden ser reproduïts posteriorment en qualsevol altre moment.\nLa subscripció es fa de diverses maneres:\nA través d’una extensió del navegador.\nA través d’un lector de RSS web. Google Reader va ser un lector molt popular, tot i que ja està obsolet. Actualment hi ha alternatives com Feedly.\nPer a ordinadors, a través d’un programari de podcasts, com per exemple VLC o gPodder.\nPer a mòbils i tauletes, a través d’alguna aplicació de podcasts. En el cas de dispositius Apple, iTunes ja fa aquesta tasca.\nÒbviament, també existeix l’opció cancel·lar la subscripció en el cas que no es desitgi rebre més actualitzacions automàtiques dels programes.\nEls clients que són capaços de descarregar podcasts se’ls anomena podcatchers. Tot i que generalment descarreguen àudio, també són capaços de descarregar vídeo, notícies, text i imatges.\nEn la figura podeu observar un esquema del recorregut que fa un podcast des de la seva creació fins que arriba a l’oient:\nFigura Creació d’un podcast\nDiferències entre 'podcasting' i reproducció en temps real\nTot i les similituds entre podcasting i reproducció en temps real, aquests difereixen en la seva concepció. La principal diferència és que la reproducció en temps real està pensada per al consum multimèdia de forma immediata, mentre que el podcasting està pensat per a un consum posterior.\nLa sindicació és una de les principals característiques del podcasting, i permet la descàrrega automàtica d’arxius, principalment d’àudio, però també poden ser de vídeo, notícies, text o imatges.\nEstàndard de sindicació que intenta resoldre alguns dels problemes de RSS, augmentar-ne les capacitats i comportar-se com un estàndard tradicional (RFC 4287 i 5023).\nEl sistema de sindicació utilitzat és l’RSS (Really Simple Syndication), tot i que alguns també permeten l’ús d’Atom.\nEn la figura podeu veure la pàgina de sindicació d’una coneguda ràdio que no tan sols ofereix sindicació per als àudios, sinó també per a les notícies.\nFigura RSS d’una ràdio comercial\nVegeu un exemple de fitxer RSS (retallat). Dins de les especificacions RSS només hi pot haver un únic canal (channel), i a través dels elements item es van publicant els nous continguts:\n<rss xmlns:atom="http://www.w3.org/2005/Atom" xmlns:itunes="http://www.itunes.com/dtds/podcast-1.0.dtd" version="2.0">\n<title>La competència - Programa sencer</title>\n<description>Podcasts del programa La competència - Programa sencer</description>\n<title>La competència Divendres 2019-08-09 12:00</title>\n<pubDate>Fri, 09 Aug 2019 10:00:00 GMT</pubDate>\n<title>La competència Dijous 2019-08-08 12:00</title>\n<pubDate>Thu, 08 Aug 2019 10:00:00 GMT</pubDate>\n<title>La competència Dimecres 2019-08-07 12:00</title>\n<pubDate>Wed, 07 Aug 2019 10:00:00 GMT</pubDate>\nLes principals diferències que hi ha entre la reproducció en temps real (streaming) i el podcasting són:\nEn la reproducció en temps real no es descarrega inicialment un fitxer per ser seguidament reproduït, sinó que l’arxiu d’àudio es va reproduint (es pot anar escoltant) mentre aquest es descarrega. Un cop consumit l’arxiu (finalitzada la reproducció), si es vol tornar a escoltar cal tornar a realitzar l’streaming, és a dir, es torna a descarregar l’arxiu. En canvi, en el podcasting l’arxiu es descarrega un sol cop i es pot reproduir tantes vegades com es vulgui.\nEl podcasting és passiu. La distribució de programes és automàtica i gràcies a la sindicació es descarreguen els nous arxius quan estan disponibles. Posteriorment es pot reproduir quan es desitgi. La reproducció en temps real és activa. Cal que l’usuari faci alguna acció per tal de reproduir un àudio.\nLa reproducció en temps real és dependent de la connexió a internet. Si aquesta és deficient o hi ha problemes puntuals, es veuran afectats en la qualitat de la transmissió. En el podcasting, com que l’arxiu està descarregat localment, no es produeixen aquests incidents.\nLa reproducció en temps real és més simple per a l’usuari, ja que no ha de pensar a subscriure’s a cap canal ni ha de saber on estan emmagatzemats els fitxers. Fent una analogia, es podria comparar amb la ràdio tradicional (streaming) i els CD de música (arxius descarregats).\nEn la figura podeu veure les opcions en una ràdio comercial. A baix de tot es pot escoltar la ràdio en directe, i a la columna de la dreta es pot escoltar la ràdio a la carta o baixar el programa per escoltar-lo més endavant.\nFigura Opcions de servei per internet\nLa reproducció en temps real consisteix a anar mostrant el contingut mentre es va descarregant, normalment contingut multimèdia. Això sol ser degut a la grandària dels arxius que es volen mostrar. Si s’haguessin de descarregar completament abans, aquest tipus de continguts no haurien estat tan populars (per exemple, si cada vegada que es visualitza un vídeo de Youtube el consumidor s’hagués d’esperar perquè es descarregués completament, segurament aquesta plataforma no hauria tingut tanta repercussió).\nCal anar alerta per no confondre bits (símbol b) amb bytes (símbol B), ja que bytes és una magnitud 8 vegades superior. És un error típic confondre l’ample de banda de les línies de telefonia.\nPer tal de poder mostrar aquests continguts s’ha de transmetre aquest flux de manera constant, és a dir, a la mateixa velocitat. Això es coneix com a taxa de bits.\nLa taxa de bits (en anglès, bitrate) es defineix com la freqüència amb què es transmeten les dades per un canal, o el nombre de bits que es transmeten per segon i que defineixen l’ample de banda. Les unitats en el sistema internacional són els bits/segon (a vegades escrit bps, bits per segon), tot i que depenent de la magnitud s’usen múltiples unitats (Kb/s, Mb/s).\nCal tenir en compte que aquests són múltiples de 1.000 i no de 1.024 (com passa amb els bytes).\nAquest terme s’usa també per a la codificació i la compressió d’àudio i vídeo. Hi ha dos tipus principals de tècniques a l’hora de codificar o comprimir un arxiu multimèdia: CBR i VBR.\nLa taxa de bits constant (CBR, Constant Bit Rate) estableix el bitrate de forma numèrica (amb mètodes estadístics) i es manté constant per a tota la duració de l’arxiu. Aquest mètode fa que l’arxiu resultant sigui bastant extens, però és molt útil a l’hora de transmetre continguts multimèdia per determinats canals on l’ample de banda té poca capacitat.\nLa taxa de bits variable (VBR, Variable Bit Rate) estableix un bitrate de mitjana, però que va variant en funció de les característiques del senyal, és a dir, hi ha parts d’un arxiu multimèdia que necessiten una taxa de bits més alta per representar aquella porció d’informació perquè té un nivell més alt de detall. Per exemple, en una cançó, un tall que tingui molts instruments i presenti una multiplicitat de freqüències diferents amb molts harmònics necessitarà molts més bits per unitat de temps per codificar aquesta informació que un altre tall més simple. Aquest mètode aconsegueix una qualitat més alta, i la mida de l’arxiu pot variar considerablement.\nPer tant, a l’hora de codificar arxius multimèdia s’ha d’escollir entre un mètode i l’altre. Aquesta elecció dependrà de les característiques que es vulguin tenir per a l’arxiu resultant en funció de la qualitat, l’emmagatzematge i la distribució.\nPer poder realitzar aquest tipus de transmissió s’usen uns protocols especials que fan que no calgui usar tot l’ample de banda disponible. Una característica comuna a tots aquests protocols és la de descarregar inicialment un buffer (memòria intermèdia temporal) per tal de corregir possibles fluctuacions en el senyal (jitter). D’aquesta manera, la part descarregada sempre va per davant de la part que s’està reproduint.\nEls protocols més coneguts per a la transmissió de dades en temps real són l’RTP, juntament amb l’RTCP.\nEl protocol de transport en temps real (RTP) proporciona serveis de transport per a aplicacions que transmetin en temps real, com poden ser d’àudio, vídeo o dades per a simulacions. L’adreçament d’aquests serveis pot ser tant unicast com multicast. Normalment, RTP usa UDP, però també està preparat per treballar amb altres protocols de transports o de xarxa. No proporciona mecanismes per assegurar el lliurament en un temps concret ni proveeix cap garantia de qualitat del servei, sinó que confia en les capes subjacents. Aquest protocol està molt relacionat amb l’TCP (protocol de control RTP) i treballen estretament. La versió segura d’aquest protocol és l’SRTP (Secure Real-time Transport Protocol), que ofereix confidencialitat i autenticació de missatges, entre altres característiques.\nEl protocol de control RTP (RTCP) es basa en la transmissió periòdica de paquets de control a tots els participants. Una de les funcions principals és proporcionar dades sobre la qualitat de la transmissió (distribució de dades).\nEn la figura podeu veure un esquema del funcionament dels protocols RTP/RTCP.\nFigura Esquema del funcionament dels protocols RTP/RTCP\nReproducció en temps real d’informació multimèdia\nPer a la reproducció en temps real de continguts d’àudio i vídeo es pot utilitzar el protocol RTSP (Real Time Streaming Protocol), que estableix i controla un o diversos fluxos sincronitzats tals com àudio o vídeo. Aquests fluxos poden incloure fonts de dades en viu o clips emmagatzemats. Pot treballar per sobre de RTP (no és obligatori), però també per sobre d’UDP o de TCP directament.\nLes URL RSTP tenen la següent forma:\nEn el primer cas fa referència a un arxiu (àudio o vídeo), mentre que en el segon identifica una presentació composta de fluxos d’àudio o vídeo.\nUn altre protocol utilitzat és l’RTMP (Real-Time Messaging Protocol). Aquest és un protocol propietari desenvolupat inicialment per Macromedia (actualment, Adobe) per a l’streaming d’àudio i vídeo entre les diferents plataformes Flash. Tot i ser un protocol privat, les especificacions són públiques amb una llicència específica (RTMP Specification License). El port usat per defecte per a aquest protocol és el 1935.\nAquest protocol disposa de diverses versions segures:\nRTMPE: les dades són encriptades amb un algorisme d’encriptació conegut i se centra en la velocitat de l’encriptació (segons Adobe, requereix un 15% de procés que RTMP).\nRTMPS: RTMP sobre TLS/SSL.\nRTMFP: les dades són encriptades amb un algorisme de xifratge per blocs.\nL’streaming de bitrate adaptatiu (adaptive bitrate streaming) és una tècnica actual usada en la reproducció de continguts multimèdia. Consisteix a detectar la disponibilitat d’ample de banda per part del servidor i el client per tal d’ajustar el flux (stream) i la seva qualitat. Treballen gairebé exclusivament sobre HTTP i estan dissenyats per treballar de forma eficient.\nEntre les característiques es destaca un temps d’inici de reproducció ràpid, el poc buffering i una bona experiència per a diferents amples de banda. Els protocols d’streaming de bitrate adaptatiu més coneguts són:\nHLS (HTTP Live Streaming): protocol desenvolupat per Apple que inicialment permet l’streaming des d’un servidor web qualsevol a dispositius basats en iOS (iPhone, iPad, iPod touch, macOS i Apple TV). No obstant això, Apple ha fet públic el protocol en format de RFC (RFC 8216).\nHDS (HTTP Dynamic Streaming): protocol desenvolupat per Adobe que permet l’streaming des d’un servidor web qualsevol a clients que suportin la reproducció de contingut Flash. Les especificacions d’aquest protocol estan publicades en la pàgina web d’Adobe.\nSmooth Streaming: protocol propietari de Microsoft per a l’streaming de contingut multimèdia. Aquest protocol s’instal·la com a extensió al servidor web de Microsoft, l’Internet Information Services (IIS). Els clients han de suportar Silverlight, plugin per als navegadors web que permet la visualització d’aquests continguts.\nMPEG-DASH (Motion Pictures Expert Group Dynamic Adaptive Streaming over HTTP): protocol de codi obert que intenta solucionar els inconvenients dels anteriors protocols (llicències, clients específics, etc.).\nD’altra banda, es pot classificar la manera com es reprodueixen els continguts multimèdia en funció del seu origen:\nReproducció en temps real en directe: permet veure esdeveniment que estan succeint en el mateix moment en què s’estan reproduint els continguts. Tots els clients veuen i escolten el mateix.\nReproducció en temps real a la carta (VoD, Video On Demand): permet a l’usuari seleccionar els continguts que han estat prèviament gravats i emmagatzemats en un servidor. El que veu i escolta cada usuari és independent dels altres.\nDifusió en temps real a adreces de multidestinació\nUnicast (unidifusió): enviament d’informació a un únic destinatari.\nMulticast (multidifusió selectiva): enviament d’informació a múltiples destinataris.\nBroadcast (multidifusió general): enviament d’informació a tots els destinataris (d’una xarxa).\nEn el cas de la reproducció en temps real en directe, si cada client estableix la seva pròpia connexió amb el servei i inicia el seu propi flux (comunicació unicast) hi ha un ús considerable de l’ample de banda.\nUna solució és la transmissió d’aquests continguts amb una comunicació multicast, en la qual aquest flux és únic i compartit per tots els participants. No obstant això, no sempre és possible aplicar aquesta tècnica.\nDifusió en temps real de ràdio\nUn dels sectors que s’ha vist revolucionat i que ha experimentat bastants canvis ha estat el món de la ràdio. La mateixa forma de consumir els continguts ha variat (ara es pot escoltar per internet), i també es disposa de serveis a la carta d’àudio, bàsicament musicals, que competeixen directament amb les emissores de ràdio musicals tradicionals. Les facilitats per muntar les pròpies emissores, en les quals els costos es veuen absolutament reduïts a la infraestructura de servidor i domini (n’hi ha de gratuïts), així com les facilitats per a l’oient d’escoltar emissores de tot el món, han fet canviar el paradigma de la radiodifusió tal com era conegut.\nPer escoltar la ràdio per internet es pot fer de diverses maneres. Normalment les emissores es poden escoltar des de la mateixa pàgina web. No obstant això, a vegades es pot aconseguir la referència de la font d’àudio i reproduir-la amb algun programari amb l’ajuda de la URL.\nPer exemple amb el programari VLC. Se selecciona l’opció Obre un flux de xarxa de l’apartat Fitxer multimèdia, i s’introdueix la URL (vegeu la figura). Es clica a Reprodueix i seguidament es començarà a escoltar l’emissora.\nProgramari de servidors de difusió en temps real d’àudio\nCom que l’streaming és una tecnologia relativament nova, actualment hi ha una gran diversitat de servidors d’streaming, alguns d’especialitzats i d’altres de propòsit general. Algunes solucions són propietàries i ofereixen continguts conjuntament. També hi ha solucions de programari lliure que tot i que a vegades no ofereixen les mateixes característiques, la majoria de vegades són suficients.\nQuickTime és una plataforma multimèdia d’Apple. Aquest sistema comprèn tant la part de servidor com la part de client, a més d’un format propi. Algunes vegades s’ofereix una versió de part del programari en codi obert (s’allibera) que disposa generalment de les mateixes característiques que la versió tancada, excepte aquelles que tenen patents o llicències restrictives. És el cas de la part servidor de QuickTime, que s’anomena Darwin.\nCom que el codi és obert, el servidor d’streaming Darwin (DSS, Darwin Streaming Server) disposa de versions per a Windows, Mac i Linux. Usa el protocol RTSP per a l’streaming multimèdia i és compatible amb els formats més actuals, com MP4 i 3GP.\n'Streaming' d’àudio des de la consola: IceCast\nIceCast és un servidor d’streaming multimèdia patrocinat per la fundació Xiph.Org que es pot utilitzar per crear estacions de ràdio. Està disponible per a Linux i Windows. El servidor funciona des de la línia de comandes (això facilita l’emissió de ràdio de forma desatesa), tot i que permet el monitoratge via web. Aquest programari està distribuït sota la llicència GNU GPL, versió 2.\nVegeu el funcionament en la figura.\nFigura Arquitectura de l’IceCast\nIceCast consta dels diferents components:\nIceCast és el servidor. Bàsicament distribueix els fluxos d’àudio de les diferents fonts cap als diferents clients. Els fluxos d’entrada els rep a través dels punts de muntatge que s’han definit en el servidor. Els fluxos de sortida s’emeten a través d’un port especial, especificant el punt de muntatge (estació de ràdio).\nClient font. A través de diferents programaris (IceS, Ezstream, etc.) s’envia l’stream d’àudio cap al servidor per tal que sigui reemès posteriorment per la xarxa a través d’IceCast.\nEls clients d’streaming d’àudio són els clients que reproduiran l’streaming. Poden ser aplicacions específiques o el mateix navegador (si suporta la reproducció d’àudio).\nAmpache és una aplicació web dissenyada inicialment per a streaming de música, però que també incorpora streaming de vídeo. Està disponible en format de codi obert sota una llicència AGPLv3 (GNU Affero General Public License v3).\nEntre les característiques cal destacar que disposa d’un organitzador per a la col·lecció de música a través d’una senzilla interfície web i que es pot escoltar l’streaming a través de la majoria de reproductors i en diferents dispositius: ordinador, telèfon i TV.\nCreació d’un projecte paral·lel i que evoluciona de forma deslligada a partir d’aquest punt. És comú en projectes de programari lliure a causa de desavinences en els objectius, el lideratge, etc.\nSubsonic és un servidor web d’streaming multimèdia força popular desenvolupat en Java. Inicialment de codi obert, el codi va ser tancat a partir de la versió 6. A partir de la darrera versió del codi obert es va crear un fork anomenat LibreSonic, però per posteriors discussions entre els col·laboradors van acabar creant un segon fork anomenat AirSonic.\nCom que està basat en Java, es pot executar en una multitud de plataformes. Libresonic i Airsonic són programari lliure i es distribueixen sota la llicència GPLv3 (GNU General Public License v3).\nGNUMP3d és un altre servidor d’streaming per a àudio i vídeo. El seu codi és obert i forma part del programari GNU mantingut per la Free Software Foundation (FSF).\nLa Free Software Foundation (FSF) és una organització sense ànim de lucre a nivell mundial que promou l’ús de programari lliure per tal de defensar el dret dels usuaris a l’ús de programari de qualitat i lliure de patents.\nPodeu consultar les opcions de configuració del servidor consultant la secció “Annexos” del web d’aquest mòdul.\nSegons la web oficial, les característiques principals són:\nÉs reduït, estable i segur.\nÉs senzill d’instal·lar, configurar i utilitzar.\nÉs portable a diferents varietats de Unix/Linux i plataformes Windows.


Gabriele Münter - Viquidites\nGabriele Münter (Berlín, Alemanya, 19 de febrer de 1877 – Murnau am Staffelsee, Alemanya, 19 de maig de 1962) fou una pintora alemanya del moviment expressionista. Va fundar i formar part del moviment Der Blaue Reiter, del qual en va protegir obres durant la Segona Guerra Mundial. Fou parella del pintor rus Wassily Kandinsky i de l'historiador Johannes Eichner.\n19 de febrer de 1877\nMurnau am Staffelsee (Alemanya),\n19 de maig de 1962 (85 anys)\nPintora, dibuixant i gravadora\nHe rebut molts més elogis dels que mereixia. Mai he entès per què. És el mateix per a totes les persones amb talent. Són elogiades per quelcom que ells veuen com un regal.\n(en anglès) I received more praise than I deserved. I never understood why. It is the same with all talented people. They are praised for something they regard as a gift.\nAls ulls de molta gent, jo només era un segon plat innecessari de Kandinsky.\n(en anglès) In the eyes of many, I was only an unnecessary side-dish to Kandinsky.\nL'art veritable té ment pròpia.\n(en anglès) True art has a mind of its own.\nLa meva feina és veure, pintar i dibuixar, no parlar.\n(en anglès) My job is to see, paint and draw, not speak.\nLa meva principal dificultat és que no podia pintar prou ràpid. Les meves pintures són totes moments de la meva vida –em refereixo a experiències visuals instantànies, en general sentides molt ràpidament i espontània.\n(en anglès) My main difficulty was that I could not paint fast enough. My pictures are all moments of my life – I mean instantaneous visual experiences, generally noted very rapidly and spontaneously.\nMai vaig estar interessada en ser moderna –vull dir, en crear un nou estil. Simplement vaig pintar en aquell estil que em va semblar que s'adequava millor a mi.\n(en anglès) I was never interested in being just modern – I mean in creating a new style. I simply painted in whatever style seemed to suit me the best.\nNo estic compromesa amb un estat d'ànim únic i continuat, i em nego a amagar el món entre nocions preconcebudes.\n(en anglès) I am not committed to a single, sustained mood, and I refuse to cloak the world in preconceived notions.\nSovint s'oblida que una dona pot tenir un talent original i genuí i ser una persona creativa.\n(en anglès) It is often forgotten that a woman can have an original, genuine talent and be a creative person.\n↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 1,4 1,5 1,6 Städtische Galerie im Lenbachhaus und Kunstbau; Gabriele Münter-und Johannes Eichner-Stiftung «Gabriele Münter» (Catàleg de l'exposició). Louisiana Museum of Modern Art [Humlebæk, Dinamarca], (3 maig 2018 - 19 agost 2018).\n↑ 2,0 2,1 Budick, Ariella «Gabriele Münter: ‘I was only a side dish to Kandinsky’» (en anglès). Financial Times, (19-07-2018) [Consulta: 1547422006].\n↑ Roditi, 1990, p. 120.\n↑ Roditi, 1990, p. 118.\nRoditi, Edouard. Dialogues: Conversations With European Artists at Mid-Century (en anglès). Diane Pub Co., 1990. ISBN 978-0788194665.\nObtingut de «https://ca.wikiquote.org/w/index.php?title=Gabriele_Münter&oldid=123484»\nDarrera modificació: 27 oct 2019 a les 10:15\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 27 oct 2019 a les 10:15.


El comitè d'empresa de l'Hospital Sant Joan denunc\nEl Consell d'Administració formularà demà els comptes del passat exercici a l'espera d'un informe jurídic extern sobre una clàusula del conveni\nActualitzada 30/03/2016 a les 18:07\nEl comitè d'empresa de l'Hospital Sant Joan de Reus s'ha plantat i la seva presidenta, Alícia Martín, ha anunciat aquest dimecres que si no cobren les retribucions variables per objectius del 2015, 1,9 MEUR en total, denunciaran el centre. Martín ha fet aquestes declaracions després d'escoltar la presidenta del Consell d'Administració del centre, Noemí Llauradó, que ha exposat que no formularan els comptes del passat exercici fins demà dijous perquè «ens han sorgit una sèrie de dubtes» en relació a la clàusula del conveni «que interpreta que en cas d'un desequilibri s'han d'iniciar negociacions» i n'han demanat un informe jurídic extern. Fa una setmana que la mateixa Llauradó va anunciar un dèficit pressupostari de més d'un milió d'euros.\nLa clàusula a què es refereix Llauradó exposa que, en cas de desequilibri pressupostari, empresa i treballadors «es comprometen a obrir un període de negociació per tal de consensuar, si s'escau, les mesures que puguin resultar més adequades» per assolir un equilibri. Així, a l'espera del que digui l'informe jurídic que han sol·licitat, el Consell d'Administració ajorna fins aquest dijous la signatura dels comptes del 2015, la decisió de pagar o no les retribucions variables per objectius als treballadors –les anomenades DPO, Direcció Per Objectius– i també la de negociar o no aquesta qüestió amb el comitè d'empresa.\nEn cas que l'assessorament extern indiqués que l'hospital ha de pagar els objectius, el dèficit del centre passaria de poc més d'un milió d'euros a tres, tal com denuncien els treballadors. Aquesta retribució variable suma 1,9 MEUR en total, i suposa una mitjana de 1.500 euros a cadascun dels professionals que treballen al centre.\nDes del comitè d'empresa, la presidenta ha manifestat la seva «sorpresa» i ha lamentat la situació a què s'ha arribat. «Tenim males vibracions», ha reconegut, mostrant-se poc esperançada a que finalment puguin cobrar els DPO. Amb aquest escenari, ha assegurat que denunciaran el centre i faran mobilitzacions. De fet, el 5 d'abril es convocarà una assemblea on es concretaran les «mesurers de pressió oportunes per aconseguir allò que entenem que és just per als treballadors», ha explicat.\nMartín s'ha referit també a la clàusula del conveni de què ha parlat Llauradó, que «obligava l'empresa a seure amb el comitè d'empresa per negociar les possibles retallades en cas de dèficit pressupostari». «Això no s'està complint», ha sentenciat, «partim de la il·legalitat». Així mateix, ha insinuat que l'empresa ja coneixia la situació econòmica el passat mes de desembre «i ens ho diuen quatre dies abans de cobrar els objectius», ha etzibat. Treballadors de l'hospital s'han concentrat davant de l'àrea de direcció per alçar la seva veu durant la reunió del Consell d'Administració d'aquest dimecres.


Baixíssima activitat als polígons industrials del municipi | Baixíssima activitat als polígons industrials del municipi – El Cancell 2.0\nribes.org > El Cancell 2.0 > economia > Baixíssima activitat als polígons industrials del municipi\nBaixíssima activitat als polígons industrials del municipi\n18 Abril 2012 economiacan puig, economia, indústria, parc tecnològic, polígons industrials, rambla del garraf, vilanovetaadmin 545\nL’activitat als polígons industrials de Ribes és ben baixa segons es desprèn de les dades que s’han fet públiques de l’estudi presentat ahir per Node Garraf a Can Puig.\nEl treball aborda tres polígons del municipi: Vilanoveta, Parc Tecnològic Can Puig i PAE C-31 (tocant a la serra del Carç). A Vilanoveta, l’ocupació per empreses no arriba al 35% . Al polígon PAE C-31 se situa al 24, 58%. Al Parc Tecnològic Can Puig, tot i els anys que que fa que rep aquest nom tan modern i optimista, no hi ha pràcticament res: tot està per fer (en temps de bonança hauríem afegit “i tot és possible”).\nLa bona notícia és que l’estudi serà la base per donar un veritable impuls a la captació d’empreses. Precisament, l’agència Node Garraf és una eina amb un gran potencial, concebuda amb aquesta finalitat.\nElaborat per S&S Estudis i Serveis, l’estudi va ser presentat ahir a Can Puig. S’hi analitza l’estat de 371,66 km2 distribuïts en 18 polígons: onze a Vilanova i la Geltrú, tres a casa nostra, dos a Sitges, un a Canyelles i un a Cubelles.\n← Obren les llistes d’espera per participar als balls populars\tDissabte tornen les curses a l’Autòdrom de Terramar →


amor | kdm;)\nTolerància, tolerància, tolerància, tolreància, trolerància, loterància… com era?\nPosted on December 15, 2011 by kdm;) La Web Serie\tReply Per Marta Cabot\nQuantes vegades ens han parlat d’un concepte com aquest a l’escola; a les tutories, a les classes de ciutadania, en tallers impartits per personal extern a les escoles… En definitiva, VEGADES MIL! Així doncs, el tenim clar, sabem que és una cosa bona, però quan reflexionem una mica hem d’admetre que se’ns presenten alguns dubtes…\nDe totes maneres, per fi ens trobem en un projecte on som nosaltres mateixos els que decidim com tractar les coses. Així doncs, a kdm;) entenem la tolerància com a respecte per a la diferència en les seves diverses manifestacions, ja sigui d’opinió, cultural o d’altres.\nL’únic que de vegades ens fa ballar el cap són els límits que hem de posar a aquest respecte. És a dir, el que per a una persona pot ser totalment tolerable pot no ser-ho per a mi? Ens expliquem? Posem un exemple d’un fet que ha omplert hores i pàgines dels mitjans de comunicació en els darrers temps: algú pot pensar que una dona musulmana amb mocador a Catalunya és un senyal de no adaptació i, per tant, no ho tolera, però per a algú altre pot ser un fet totalment tolerable perquè no el molesta.\nSeria genial que poguéssim arribar a un consens de la majoria per tal de disposar d’acords comuns sobre els límits i així ho tindriem molt més fàcil. Bé, alguns límits de sentit comú ja estan establerts. O sinó, feu aquesta enquesta per tal de comprovar-ho.\nHa, ha, no es veu bé, oi? Si cliqueu a la imatge se us ampliarà i la podreu completar! Com ens ho farem per agradar tothom si hem de tractar temes de caire social i tan delicats des del nostre punt de vista? No us penseu, no és una tasca fàcil, però mica en mica tenim la sensació d’anar-ne trobant la clau. Primer de tot, basant-nos en les majúscules d’una paraula bàsica per a nosaltres: RESPECT MAN! I sumat al respecte i en segon lloc un altre gran terme: HUMOR. Sona bé, oi? Els personatges ballaran, ploraran, cantaran, estimaran, odiaran…, però sobretot FARAN RIURE sense ànims d’ofendre ningú.\nDoncs per acabar, us deixem amb un fragment d’un llibre de Laura Gallego García, com de costum, per tal que vosaltres treieu la vostra interpretació final al post i per tal que en gaudiu. Vaja, que ens agrada molt com escriu aquesta dona!\nA tot arreu hi havia guerres, fam, odi i por. (..) La humanitat, com una immensa bandada de llops udolaires, es destruïa a si mateixa.\nVeia que els éssers humans s’entestaven a lluitar entre ells i augmentar les diferències, a crear barreres i abismes, a fraccionar una realitat que, en el fons, era una sola cosa. (…)\nEl resultat el sorprengué. Va descobrir que els éssers humans podien sentir amor; a més d’odi. Amor de les mares que bressolaven els seus nadons. Amor d’esposos. Amor entre germans. Amor entre amics. Amor entre amants. Veié indicis d’alguna cosa gran, mostres d’heroisme, de confiança, de sacrifici, de fe. Va veure escenes de felicitat familiar. Va veure gent que lluitava per causes justes. Gent capaç de comprendre i perdonar. Gent que perseguia somnis, esperances i il·lusions. Éssers humans que ploraven i reien, que estimaven i odiaven, que patien i experimentaven moments fugaços de felicitat. Finis Mundi, LAURA GALLEGO GARCÍA. Bé, si se’ns permet, més aviat ens reservem a nosaltres mateixos l’última paraula, he, he…\nPosted in Diversidad\t| Tagged amor, Catalunya, ciutadania, concepte, escola, fam, felicitat, gente, guerres, humor, igualdad, manifestacions, mitjans de comunicació, odi, pau, pluralidad, respeto, tolerància, tutories\t| Leave a reply


Temporada Alta 2017, 97 espectacles en una programació multidisciplinària - Bitò\nEl Festival es consolida com el principal aparador cultural del país\nAvui es posen a la venda les entrades del Festival de Tardor de Catalunya gestionat per Bitò. Temporada Alta arriba a la 26ª edició amb 97 propostes: un total de 25 espectacles internacionals, 26 produccions i coproduccions, 26 estrenes i 65 propostes d’autoria catalana. Una programació multidisci plinària que converteix un any més el Festival en el gran aparador cultural i el pòrtic de la temporada teatral catalana.\nUna de les novetats principals d’enguany és que Temporada Alta, conjuntament amb la fundació privada de Bitò, Fundació La Ciutat Invisible, presenta un nou programa social que reforça la vessant educativa fent que el Festival entri als centre de formació: A TempoArts i Formació


"Venim en 10 minuts!" | Directa\nEl dia abans, una amiga m'havia explicat que hi havia tot de gent organitzant punts d'atenció al barri; que hi havia un parell de centres que havien cedit les seves instal·lacions per acollir metges, psicòlegs, cuiners, gent per atendre el telèfon... Que també s'estava coordinant tota una xarxa de gent que aniria circulant pel barri, portant menjar als centres, veient si calia quelcom i informant de com estaven les coses a cadascun dels punts de votació del Raval. Li vaig preguntar "i jo, què puc fer?" Em va dir que tot estava ja més o menys arreglat però que de tant en tant, al grup de whatsapp, que també havien muntat, anirien dient sobre la marxa si faltava gent aquí o allà, tant als col·legis com a les cuines o als telèfons. "T'hi afegeixo?", em va preguntar, "d'acord", li vaig respondre.\nHi havia tot de gent organitzant punts d'atenció al barri; que hi havia un parell de centres que havien cedit les seves instal·lacions per acollir metges, psicòlegs, cuiners, gent per atendre el telèfon\nCinc de la matinada de diumenge. No havia arribat al col·legi encara i el telèfon ja bullia. "Al Collaso i Gil ja som unes 100 persones", "a la Pia st Antoni hi ha poca gent", "ja està; acaben d'arribar unes 50 persones", "hi ha molta premsa", "al Miquel Tarradell hi ha massa gent i tot!", "EOI, no hi som gaires...", "EOI, ja venim!", "al Collaso i Gil esmorzem tranquils", "ojo, que hi ha molta gent però molts són periodistes", "plou. Qui vingui ara, que porti tots els paraigües que pugui", "passen furgos de nacionals, però no paren", "EOI, mossos requisant urnes!", "som uns 50, ja venim!", "CCCB obert", "Collaso i Gil obert!", "Escola Pia, meses constituïdes", "mossos avisen que PN ve cap a Escoles Pies, que treguin els nens del col·le", "carreguen a les Pies", "com va Escolapis?", "mal!", "s'emporten les urnes", "escoles Pies tancat", "Collaso votant amb normalitat", "EOI també", "escoles Pies, podeu votar a qualsevol col·le, veniu"...\nLlegir ara tots els missatges seguits fa un efecte semblant a escoltar la gravació de la caixa negra d'un avió que ha tingut un ensurt. Sentir totes aquelles veus volent coordinar allò fa la sensació que allò que es va fer diumenge es va poder fer perquè no sabíem que era impossible de fer. Emociona tanta implicació a cada missatge, veure tants missatges de "ja venim!", "som allà en 10 minuts!", "tirem cap allà, en som uns 50", "estem a dos carrers, venim amb paraigües". Si molts ens vam poder limitar a anar al col·legi, votar i quedar-nos-hi per si de cas, va ser perquè hi havia una xarxa de gent que s'havia muntat i havia anat creixent espontàniament, que havia sabut organitzar-se com si tota la vida s'hagués dedicat a fer una feina semblant.\nJo no sé d'on vam treure les forces, ni la voluntat, ni l'empeny per aguantar tot el que va passar diumenge amb tanta sang freda, amb tanta serenitat\nJo no sé d'on vam treure les forces, ni la voluntat, ni l'empeny per aguantar tot el que va passar diumenge amb tanta sang freda, amb tanta serenitat, però crec que tota aquesta gent -molts dels quals ni tan sols hi podien votar!-, que voluntàriament era al darrere cuidant-nos, preocupant-se, no deixant-se endur per l'emoció, hi va tenir molt a veure.\nEls darrers missatges d'aquell dia al grup de whatsapp del CDB del Raval fan: "Collaso i Gil fent recompte", "CCCB, tants vots, tants sí, tants no, tants en blanc", "EOI votant els últims", "gràcies, noies!", "gràcies a tots!", "gràcies! Gràcies! Gràcies!", "ja hem votat!" "JA HEM VOTAT!".\n"Venim en 10 minuts!" Flattr donate!


Escola | Escola Guerau de Liost | Pàgina 2\nPROJECTE AQUIPROUBULLYING 0\nLA CASTANYADA AL GUERAU\nAvui hem celebrat la Castanyada al Guerau!\nHem fet panellets, tallers de manualitats… i a la tarda hem dansat i hem menjat castanyes.\nMoltes gràcies a totes les famílies que hi heu col·laborat.\nUn any més hem participat en la recollida de piles a través del projecte Apilo XII.\nEl curs passat vam recollir 14kg de piles usades.\nUs animem a seguir-hi participant!\nTrobareu el contenidor al vestíbul de l’edifici de primària.\nfa 15 hores, 1 minut actiu


Blog d'auditoria de Cognos: consells i trucs per a entorns de gran i alt volum - Motio\nby John BoyerPot 17, 2021Blog, Cognos Analytics, Rendiment de Cognos, Solució de problemes de Cognos, ReportCard0 comentaris\nUn bloc de John Boyer i Mike Norris.\nÉs important que la capacitat d’auditoria de Cognos funcioni per conèixer i entendre com la vostra comunitat d’usuaris utilitza Cognos i ajudar a respondre a preguntes com:\nQui fa servir el sistema?\nQuins informes s'executen?\nQuins són els temps d'execució de l'informe?\nAmb l'ajuda d'altres eines, com ara MotioCI, quin contingut no s’utilitza?\nTenint en compte el crític que és mantenir un entorn saludable de Cognos Analytics, sorprenentment s’ha escrit poc sobre la seva base de dades d’auditoria més enllà de la documentació estàndard del producte. Potser es dóna per fet, però les organitzacions que l’utilitzen saben que, amb el pas del temps, les consultes sobre les taules de la base de dades d’auditoris començaran a disminuir, sobretot si la vostra organització té molts usuaris que publiquen molts informes i tenen molta història. El que és més és que el registre de l'activitat d'auditoria en si mateix es pot retardar perquè s'està fent cua quan no es pot afegir a la base de dades prou ràpidament, per exemple. És llavors quan comenceu a pensar sobre el rendiment de la base de dades tal com ho faríeu amb qualsevol base de dades operativa que tingui requisits d'informes.\nLes taules grans solen disminuir el rendiment de les consultes. Com més gran sigui la taula, més temps es triga a inserir i consultar. Recordeu que aquestes taules i la base de dades d'auditoria són bàsicament una base de dades operativa; les escriptures es produeixen amb freqüència i funcionen contra nosaltres, ja que no podem enfocar-les només per fer operacions de lectura com ho faríeu amb un data mart.\nIgual que el magatzem de contingut, la salut de l’entorn Cognos també ha de tenir en compte la salut de la base de dades d’auditoria. El creixement il·limitat de la base de dades d'auditoria pot esdevenir un problema amb el pas del temps i, fins i tot, pot afectar fins i tot el rendiment general d'un entorn Cognos. En moltes organitzacions amb regulacions externes, no tenir un registre d'auditoria complet pot fer que es trobin en una situació d'incompliment amb fortes repercussions. Llavors, com ens plantegem haver de mantenir tantes dades amb fins d’auditoria històrica (en alguns casos fins a deu anys), però, tot i així, obtenim els informes que necessitem per mantenir l’entorn i mantenir els usuaris satisfets amb el rendiment?\nEl creixement il·limitat de la base de dades d'auditoria afecta negativament la salut de l'entorn Cognos\nL’informació de la base de dades d’auditories s’ha tornat lenta o inutilitzable\nCognos experimenta retards en l’escriptura de registres a la base de dades d’Auditoria\nA la base de dades d’Audit s’està quedant sense espai al disc\nTot això significa que no només els informes que depenen de la base de dades d'auditoria són els que pateixen, sinó sovint tot el sistema. Si la base de dades d'auditoria es troba al mateix servidor que el magatzem de contingut de Cognos, el rendiment de totes les coses que Cognos es veurà afectat en aquest entorn.\nCognos Analytics està instal·lat i en execució\nCognos està configurat per registrar-se a una base de dades d'auditoria\nDisposar d'una base de dades d'auditoria\nDefiniu nivells de registre d'auditoria adequats a l'administració de Cognos\nCognos està escrivint registres a la base de dades\nLa base de dades d’Auditoria fa més d’un any que s’utilitza\nL’entorn és molt actiu amb els usuaris i les execucions\nEl paquet Audit s’utilitza per aflorar dades d’ús del Cognos\nVolem millorar el rendiment dels informes de la base de dades d'auditoria\nReiniciar o suprimir registres antics no sempre és una opció\nSi encara no teniu instal·lat i configurat Cognos Audit, Lodestar Solutions, a Motio soci, té un excel·lent enviar en habilitar l'Auditoria a Cognos BI / CA.\nHi ha algunes solucions possibles que es presenten ràpidament:\nReduïu el volum de dades mitjançant:\nMoure algunes de les dades més antigues a una altra base de dades\nMoure algunes de les dades més antigues a una altra taula de la mateixa base de dades\nNomés cal esborrar-lo o arcar-lohive algunes de les dades i no us preocupeu\nViu amb ell. Pateu la llauna cap avall road i premeu l’administrador de la base de dades per obtenir el rendiment\nles millores mentre les emmanilla en no permetre alteracions de l'esquema o\nNo tractarem l'opció 3. L'opció 2, suprimir les dades, no és una bona opció i us recomanaria mantenir un valor mínim de 18 mesos com a mínim. Però, si esteu tan inclinat, IBM us proporciona una utilitat, AuditDBCleanup (Cognos BI) o a script (Cognos Analytics) que farà exactament això. La utilitat per a Cognos BI suprimeix registres basats en una marca de temps, mentre que els scripts de Cognos Analytics només suprimeixen els índexs i les taules.\nLes recomanacions que vam fer als clients anteriorment sobre això eren separar-les en dues bases de dades:\nAuditoria: en directe: conté les dades més recents de la setmana\nAuditoria: històrica: conté dades històriques (fins a N anys)\nEn resum, el procés s’executa setmanalment per passar els registres més recents d’Audit Live a Audit Historical. Audit Live es torna a iniciar com a pissarra en blanc després que s’executi aquest procés.\nEl Live DB és ràpid i ajustat, cosa que permet que les insercions passin el més ràpid possible\nLes consultes d’auditoria s’adrecen exclusivament al DB històric\nUtilitzant aquest enfocament, no hi ha cap "unió" implícita de les dades en viu i de les dades històriques. Jo diria que probablement voldreu continuar així.\nA Cognos Administration, podeu afegir dues connexions diferents per a la font de dades d’auditoria. Quan un usuari executa un informe contra el paquet Audit, se li demana quina connexió vol utilitzar:\nSi voleu mirar les dades d’auditoria en directe en lloc de les dades d’auditoria històriques, només heu de triar la connexió “Auditoria - En directe” quan se us demani (hauria de ser l’excepció, no la norma).\nSi REALMENT també voleu proporcionar una visió consolidada tant en directe com històrica, podeu fer-ho, però afectaria el rendiment.\nPer exemple, podeu crear una tercera base de dades anomenada "Auditoria - Vista consolidada" i, a continuació, per a cada taula de l'esquema d'auditoria: creeu una vista amb el mateix nom que sigui una unió SQL entre la taula del DB actiu i la taula del DB històric. De la mateixa manera, això també es podria aconseguir en el model de Framework Manager, però, de nou, el rendiment seria una consideració clau.\nAlguns dels nostres clients han creat una visió consolidada. La nostra opinió és probable que això sigui excessiu. El rendiment sempre seria pitjor en aquesta visualització consolidada i no ens hem trobat amb molts casos d’ús que facin servir tant conjunts de dades en directe com Històric. El Live s'utilitza per a la resolució de problemes i l'historial per a l'informe de tendències.\nA partir de Cognos Analytics 11.1.7, la base de dades d'auditoria ha crescut fins a 21 taules. Podeu trobar més informació en altres llocs a la base de dades d’auditoria, exemples d’informes d’auditoria i el model de Framework Manager. El nivell de registre predeterminat és Mínim, però és possible que vulgueu utilitzar el següent nivell, bàsic, per captar sol·licituds d’ús, gestió de comptes d’usuari i ús en temps d’execució. Una manera de mantenir el rendiment del sistema és mantenir el nivell de registre fins al nivell més baix requerit. Viouslybviament, com més registre faci el servidor, més pot afectar-se el rendiment general del servidor.\nLes taules clau que més interessaran als administradors són les 6 taules que registren l'activitat de l'usuari i l'activitat d'informes al sistema.\nCOGIPF_USERLOGON: emmagatzema informació d’inici de sessió de l’usuari (inclòs el tancament de sessió)\nCOGIPF_RUNREPORT: emmagatzema informació sobre les execucions dels informes\nCOGIPF_VIEWREPORT: emmagatzema informació sobre les sol·licituds de visualització d'informes\nCOGIPF_EDITQUERY: emmagatzema informació sobre les consultes executades\nCOGIPF_RUNJOB: emmagatzema informació sobre les sol·licituds de feina\nCOGIPF_ACTION: registra les accions dels usuaris a Cognos (aquesta taula pot créixer molt més ràpidament que les altres)\nLa configuració pròpia de la caixa té el següent aspecte:\nLa base de dades d’auditoria Cognos - Live conté 1 setmana de dades d’auditoria. Les dades anteriors a una setmana es traslladen a la base de dades d’auditoria de Cognos: històrica.\nLa línia de la base de dades d’auditoria de Cognos: de la base de dades d’auditoria en directe a Cognos: la història del diagrama és responsable de:\nCopiar dades de Live Audit a Historical Audit\nElimineu totes les files de l'auditoria en directe que tinguessin més d'una setmana\nElimineu totes les files de l'Auditoria històrica que tinguessin més de x anys\nElimineu totes les files de COGIPF_ACTION que tinguin més de 6 mesos\nEls diferents tipus de base de dades tenen diferents tipus d’indexació. Un índex de base de dades és una estructura de dades, associada a una taula (o vista), que s’utilitza per millorar el temps d’execució de les consultes en recuperar les dades d’aquesta taula (o vista). Col·laboreu amb el vostre DBA per crear l’estratègia òptima. Voldran conèixer les respostes a preguntes com aquestes per prendre les millors decisions sobre quines columnes indexar. Viouslybviament, l’administrador de la base de dades podria trobar les respostes a algunes o totes aquestes preguntes sense la vostra ajuda, però caldria una mica de recerca i una mica de temps:\nQuants registres tenen les taules i a quina mida esperes que creixin? (La indexació d'una taula no serà útil tret que la taula tingui un gran nombre de registres.)\nSabeu quines columnes són úniques? Permeten valors NULL? Quines columnes tenen un tipus de dades enter o gran enter? (Les columnes amb tipus de dades numèriques, que són ÚNIQUES i NO NULES, són candidats forts per participar a la clau d'índex.)\nOn són els principals problemes de rendiment actuals? Estan recuperant les dades? Hi ha consultes o informes específics que tinguin més problemes? (Això pot conduir l'administrador de la base de dades a algunes columnes específiques que es poden optimitzar.)\nQuins camps s'utilitzen per unir taules per generar informes?\nQuins camps s’utilitzen per filtrar, ordenar, agrupar i agregar?\nNo sorprèn que es tracti de les mateixes preguntes que caldria respondre per millorar el rendiment de qualsevol taula de bases de dades.\nSuport d’IBM recomana creació d'un índex a les columnes "COGIPF_REQUESTID", "COGIPF_SUBREQUESTID" i "COGIPF_STEPID" per a les taules següents per millorar el rendiment:\nA més en altres taules menys utilitzades:\nPodeu fer-ho servir com a punt de partida, però jo passaria per l'exercici de respondre a les preguntes anteriors per arribar a la millor resposta per a la vostra organització.\nAuditoria del model FM. Recordeu que el model del Framework Manager que proporciona IBM es basa en les taules i els camps predeterminats. Qualsevol canvi que feu a les taules d'informes haurà de reflectir-se al model. La facilitat o la complexitat d’aquests canvis (o la vostra competència organitzativa per fer aquests canvis) poden afectar la solució que trieu.\nCamps addicionals. Si ho feu, ara és el moment d'afegir camps addicionals per a context o dades de referència per millorar els informes d'auditoria.\nTaules resum. En lloc de copiar només les dades a la taula històrica, comprimeu-les. Podeu agregar les dades al nivell de dia per fer-les més eficients en els informes.\nVistes en lloc de taules. Altres diuen: "Per tant, en lloc de tenir una base de dades" actual "i una base de dades" històrica ", només heu de tenir una base de dades i totes les taules que hi figuren haurien de tenir el prefix" històric ". A continuació, heu de crear un conjunt de visualitzacions, una per a cada taula que vulgueu veure com a "actual", i que cada vista filtri les files històriques que no voleu veure i que deixin passar només les actuals. "\nLa conclusió és que, amb la informació que s’ofereix aquí, hauríeu d’estar ben preparats per mantenir una conversa productiva amb el vostre DBA. És probable que hagi resolt problemes similars abans.\nEls canvis proposats a l’arquitectura de la base de dades d’auditoria de Cognos milloraran el rendiment tant en els informes directes com en les aplicacions de tercers que en depenguin, com ara Motio'S ReportCard i Inventari.\nPer cert, si heu mantingut aquesta conversa amb el vostre DBA, ens encantaria saber-ne. També ens encantaria saber si heu resolt el problema d'una base de dades d'auditoria amb un rendiment baix i com ho heu fet.\nBlogCognos AnalyticsRendiment de CognosActualització de fàbrica


Tarragona Radio – Guia de la Radio\nDanae Boronat (ex Onda Cero Tarragona) y Tarragona Ràdio, premiadas con las «Petxinas de l’Informació»\nDanae Boronat (Tarragona, 1985) será distinguida con la «Petxina Daurada» que otorga la junta de la Provincia de Tarragona del Colegio de Periodistas de Catalunya, en el marco de la vigésimo novena edición de la [leer todo]\nMiguel González (Tarragona Ràdio): «No soy ejemplo de nada, quiero que me juzguen por mi trabajo»\nNorian Muñoz nos lo descubre desde Diari de Tarragona: Quedamos en una terraza. Miguel espera junto a Milena, la perra guía que le acompaña desde hace ocho años. La pastor alemán levanta la cabeza para [leer todo]\nLa querellada por el desfalco de Tarragona Ràdio apunta ante el juez al principal exasesor de Ballesteros\nOctavi Saumell informa desde Diari de Tarragona que el ‘Diari’ accede a la declaración judicial de la exempleada que habría desviado pagos de facturas a su cuenta corriente. Afirma que, para ello, tenía la «conformidad» [leer todo]\nTarragona Ràdio licita la comercialización y promoción de contenidos\nLa Entidad Pública Empresarial Local Tacdotze ha puesto en marcha un proceso de licitación para adjudicar el servicio de comercialización y promoción de contenidos en diferentes formatos y soportes de TAC 12 y Tarragona Radio [leer todo]\nLa Fiscalía ve indicios de delito en el desfalco de 10.000 euros en Tarragona Ràdio\nDiari de Tarragona publica que el Ministerio Público envía la causa al Juzgado de Instrucción número 6, que estudia desde hace un año la querella municipal.La Fiscalía Provincial ve indicios de delito en el presunto [leer todo]\nTarragona Ràdio conmemora 35 años con una revista especial\nEl Día Internacional de la Mujer Trabajadora es la fecha que Tarragona Ràdio ha escogido para repartir la publicación especial que Tarragona Ràdio ha preparado para conmemorar el 35 aniversario, celebrado el 17 de febrero. [leer todo]\nTarragona Ràdio gana el juicio al Josep María Bonet y no deberá pagarle 35.000 euros\nDiaridetarragona.com informa que la Empresa Municipal de Mitjans de Comunicació de Tarragona (EMMCT) ha ganado el juicio contra su exgerente, Josep Maria Bonet, quien pedía una indemnización de 35.547 euros por su despido del 14 [leer todo]\nTarragona Ràdio celebra su 35 aniversario\nÓscar Lascorz cuenta en Diari de Tarragona que la plaça de la Font fue el lugar escogido donde se realizó la mayor parte de la programación especial de ayer.El 17 de febrero de 1986, en [leer todo]\nDiari de Tarragona publica que la Empresa Municipal de Mitjans de Comunicació (EMMCT) acusa de tres delitos a la exempleada que, presuntamente, desfalcó 10.000 euros de Tarragona Ràdio desde octubre de 2018 hasta febrero de [leer todo]\nXavier de Gispert, nuevo gerente de Tarragona Ràdio\nXavier de Gispert i Zegrí ha ganado el concurso público para la gerencia de la Empresa Municipal de Medios de Comunicación de Tarragona (EMMCT). Será, por tanto, el nuevo gerente de Tarragona Ràdio. El proceso [leer todo]


Casado denuncia l'"escarni" a Álvarez de Toledo i l'"apartheid" al PP: "Com a president ho aturaré"\nPublicat 11/04/2019 14:59CET\nEl líder del PP i candidat a la Presidncia del Govern espanyol, Pablo Casado, ha assegurat aquest dijous que és "inadmissible" l'"escarni" dels "totalitaris independentistes" que ha patit la candidata del seu partit per Barcelona al Congrés, Cayetana Álvarez de Toledo, quan assistia en un acte a la UAB.\n"Aix s'ha d'aturar i com a president del Govern espanyol ho aturaré i ho aturaré aplicant la Constitució immediatament a Catalunya", ha manifestat Casado en un acte a Valncia amb empresaris, en el qual ha denunciat l'"apartheid" que pateixen els crrecs del seu partit a Catalunya.\nEl president del PP ha assegurat que "per sobre de tot hi ha la possibilitat de sortir al carrer, anar a la universitat o obrir un negoci" sense que a una persona la "peguin, l'agredeixin o la intimidin". En la seva opinió, és "insofrible" que continun veient com la convivncia entre catalans "s'ha destrossat".\nEl líder del PP ha advertit que d'aquestes situacions de "violncia i intimidació" no en són només responsables les organitzacions juvenils" sinó també els poders públics que "ovacionen i encoratgen aquesta violncia", en referncia expressament a la Generalitat i l'Ajuntament de Barcelona.\nTambé ha criticat que el Govern de Pedro Sánchez no faci "res" per "aturar aquesta espiral d'odi i totalitria que est patint Catalunya". "Crec que aquestes actituds totalitries ja haurien d'estar oblidades en una democrcia consolidada de l'Europa occidental com és el regne d'Espanya", ha manifestat.


compressport full socks ultralight racing balck - mitjons - nonstop minimalist runners\n> HOME>ROBA RUNNING>MITJONS>COMPRESSPORT FULL SOCKS ULTRALIGHT RACING BLACK\nAquests mitjons complets es van provar per primera vegada durant les curses de calor extrema de Kona. Adoptats ja que, per les seves tecnologies mèdiques i els seus beneficis fisiològics, tornen a ser un producte complet de 22 grams realitzat en una malla ultraventilada i ultra lleugera que manté els peus i els vedells secs i frescos, mentre que comprimeix la musculatura per millor flux de sang i millor rendiment.\nEn un sol parell de mitjons ultralleugers complets, COMPRESSPORT® concentra les tecnologies dominades tant en els Pro Racing Socks Ultra-light com en els Full Socks per donar un equip de peu que s’adapti als corredors de llarga distància: corredors de pista, triatletes, ciclistes.\n- Res millor que els peus que respiren a les sabates i se senten lleugers! La malla ultra fina que s’utilitza aquí garanteix una ventilació òptima i una lleugeresa extrema.\n- Vuit punts en 3D que acupressionen vuit micro zones dels peus, estimularan la circulació sanguínia.\n- Els 3D.Dots protegeixen el tendó d’Aquil·les i la zona del malleol.\n- Els mitjons s’absorbeixen fàcilment, limitant l’atracció muscular.\n- En aquests mitjons complets ultra lleugers, la fatiga muscular es retarda.\n- La recuperació després de l’esforç s’aconsegueix més ràpidament.\n- Es garanteix la màxima adherència gràcies a la tecnologia acupuntura 3D.Dots.\n- No relliscaràs durant l’esforç i s’estimula la circulació sanguínia.\n- Aquests mitjons no contenen l’aigua i desprenen la humitat.\n- La col·locació dels mitjons al voltant de l’arc del peu, la compressió estimula el retorn venós, reforça la postura i limita les curvatures.\n- El peu del peu s’encaixa de manera ergonòmica\n- Els dits dels peus no es trituren ni es comprimeixen durant l’esforç.\n- La seva capa superior sense junts i elàstica no pressiona la cama.\nT1 - 35 / 38 EU


Fossar Xic de Mataró, un cementiri creat el segle XVII.\nBrowse: Home / 2016 / novembre / 09 / Espai sagrat\nAl segle XVII hi havia tants morts a la capital del Maresme, que al cementiri davant la basílica ja no hi cabia ningú més. Llavors van comprar uns terrenys al darrere i que coneixem com a Fossar Xic de Mataró, per diferenciar-lo del Fossar Gran. Aquí van seguir donant sepultura, fins al 30 d’abril de 1810 en què es deixa d’enterrar als fossars parroquials.\nEl vaixell de pedra\nEs va col·locar al Fossar Xic de Mataró després que als anys 50 es remodelés la plaça, tal com la veiem avui. La llosa es trobava provisionalment a l’entrada del cementiri dels Caputxins.\nSituació: Plaça del Fossar Xic. Mataró\nEls cementiris de Mataró. Museu Arxiu de Santa Maria (pàg. 27)\nItinerari per les places públiques: openpuigicadafalch.cat


Espanya o la construcció de l'enemic\n"La maquinària criminal, repressiva i judicial de l'Estat està preparada per garantir la impunitat de qualsevol règim espanyol, dictatorial o democràtic, davant d'un suposat enemic de la pàtria"\nper Gemma Aguilera Redactora 27 de gener de 2018 19:45\n"L'Estat pagarà el preu de treure Puigdemont del mig, assumint el descrèdit de les seves institucions. Però l'Estat és fort i no donarà la batalla per perduda". L'exlíder del PSOE Alfredo Pérez Rubalcaba la clava amb una definició exacta Espanya, una nació disposada a absolutament tot per mantenir-se viva –que no dempeus, que implica dignitat i legitimitat-, conscient que només sobreviu si construeix enemics per destruir-los posteriorment. L'obsessió per la unitat d'Espanya ha provocat una guerra civil, ha sostingut 40 anys de dictadura, ha bastit una Transició a la democràcia amb violència i centenars de morts sense despentinar-se i ha exercit el terrorisme d'Estat pagant policies i guàrdies civils perquè assassinessin membres d'ETA, per citar només els exemples més coneguts.\nRubalcaba ha anat al moll de l'os quan ha assegurat que Espanya està disposada a desacreditar-se com a Estat democràtic i que té armes per guanyar la batalla. La Història avala aquesta afirmació: Ha matat i mai no li ha tremolat el pols. Els GAL i el senyor X sabien que al darrere tenien unes clavegueres de l'Estat, una justícia i un sistema de partits polítics que avalarien els assassinats perquè els espanyols de bé entendrien que s'estava protegint la unitat d'Espanya. Algun policia i algun guàrdia civil a la presó, i ben aviat un indult. La maquinària criminal, repressiva i judicial de l'Estat està preparada per amagar el que calgui i garantir la impunitat de qualsevol règim espanyol, dictatorial o democràtic, davant de qualsevol acció per aniquilar un suposat enemic de la pàtria.\nI en el cas de l'independentisme, i més concretament, de Carles Puigdemont, l'Estat està disposat a tot per impedir que un representant legítim sigui president. I tot no només vol dir posar policia a obrir maleters de cotxes, a obrir el clavegueram del parc de la Ciutadella i a passejar-se per un aeròdrom de paracaigudistes, sinó vulnerar l'Estat de Dret, amenaçar càrrecs electes, alterar el resultat de les urnes i posar tot un sistema judicial i policial al servei d'una obsessió: Detenir el president legítim de la Generalitat i l'únic candidat amb el suport necessari per a governar. Amb tècniques de lluita antiterrorista i amb penes de presó i tracte equivalent.\nEspanya només practica el llenguatge de la humiliació i la derrota. Un exemple: El 2011, quan precisament Rubalcaba era ministre de l'Interior, per comptes d'anunciar que ETA renunciava unilateralment a la lluita armada i prenia la via política sense contrapartides ni negociacions, Espanya va parlar de "rendició" i victòria policial i judicial. "ETA ho va deixar perquè estava a punt de ser derrotada, no aguantava més", va dir el ministre recentment. Com sempre, els titulars madrilenys no tenien res a veure amb la lectura que va fer el món del gest de pau d'ETA. Amb Puigdemont comença a passar el mateix.


Arran Terres de l'Ebre i del Sénia: de març 2011\nL'arribada de Carrefour a les nostres terres s'ha venut com una oportunitat per al territori, una oferta de llocs de treball en temps de crisi. Però del que no s'ha parlat tant és dels “danys col·laterals” que pot comportar la implantació d'esta multinacional al nostre poble, de com pot afectar esta empresa a la pagesia i el petit comerç d'Amposta i les Terres de l'Ebre, que ja fa anys que estan en crisi.\nDiu la dita que “qui no guarda quan té, no menja quan vol”, i en este cas la saviesa popular reflectix molt bé l'actitud de l'Ajuntament d'Amposta. Portant Carrefour a Amposta s'estan creant uns quants llocs de treball a curt termini -fet que evidentment és positiu-, però a llarg termini no queda gens clar ni que els llocs de treball d'estes persones siguen estables, ni que l'arribada de la multinacional siga positiva per al poble: sense poder “rebentar” preus com fan les grans multinacionals, sense poder oferir els mateixos horaris i sense disposar dels diners i el poder del què disposen este tipus d'empreses, als petits productors i comerciants els espera un futur complicat.\nHem de tenir en compte, a més, que avui dia a l'Estat espanyol existix un monopoli comercial en el qual entre set empreses (una de les quals Carrefour) es controla un 75% del negoci alimentari a tot l'Estat. És a dir, estes set empreses (Mercadona, Eroski, Alcampo, El Corte Inglés, Carrefour i les majoristes Euromadi i IFA/1) poden decidir els preus de venda dels aliments (amb la conseqüent ruïna que suposa això per la pagesia i el petit comerç, que no hi poden competir de cap manera), quins aliments es venen (cosa que implica la introducció de transgènics i la reducció de diversitat), etc.\nÉs per això que Maulets considerem que la inauguració de Carrefour a Amposta suposa el “toc de gràcia” definitiu per al petit comerç i la pagesia d'Amposta i escenifiquem com a acció de protesta l'enterrament de la pagesia i el petit comerç.\nPer un model de ciutat on tothom tinguem futur: Carrefour? No, gràcies!


La Fira Mediterrània recorda Jordi Fàbregas | Redacció | MANRESA | Música | El Punt Avui\nLa Fira Mediterrània recorda Jordi Fàbregas La Fira Mediterrània recorda Jordi Fàbregas La Fira Mediterrània recorda Jordi Fàbregas La Fira Mediterrània recorda Jordi Fàbregas + La Fira Mediterrània recorda Jordi Fàbregas E-mail\nMANRESA - 9 octubre 2021 2.00 h\nLa Fira Mediterrània recorda Jordi Fàbregas\nAlguns dels impulsors del concert d’homenatge a Fàbregas, fa uns dies a Manresa ACN.\nLa Fira Mediterrània recorda Jordi Fàbregas La Fira Mediterrània recorda Jordi Fàbregas La Fira Mediterrània recorda Jordi Fàbregas La Fira Mediterrània recorda Jordi Fàbregas La Fira Mediterrània recorda Jordi Fàbregas E-mail\nVuit mesos després de la seva mort, Jordi Fàbregas, un dels puntals de la música folk a Catalunya, serà homenatjat demà a Manresa en el pòrtic de la Fira Mediterrània. “Era indubtable que li havíem de dedicar a ell”, assegurava fa uns dies el director de la fira, Jordi Fosas, tot ressaltant la contribució a la “professionalització del sector” que va fer el músic i també impulsor del Centre Artesà Tradicionàrius, que va dirigir durant 27 anys.\nAl concert, al Teatre Kursaal, participaran músics que van tocar amb Fàbregas en projectes com El Pont d’Arcalís, Coses i Urbàlia Rurana, a més de l’Escola Municipal de Música Cal Moliné, del seu poble natal, Sallent, que interpretarà El ball nou, composta per Fàbregas.


El Tribunal d'Estrasburg pot jutjar l'actuació del TC però no les relacions entre Catalunya i l'Estat La República\nEl Tribunal d’Estrasburg pot jutjar l’actuació del TC però no les relacions entre Catalunya i l’Estat\nQualsevol ciutadà o associació pot presentar un recurs al Tribunal d’Estrasburg si considera que ha estat víctima d’un procés judicial que viola els drets humans. En el cas de la sentència de l’Estatut, es pot al·legar manca d’imparcialitat del Tribunal Constitucional o retard excessiu en emetre la sentència, base jurídica que han pres els membres de l’associació El Matí. Segons experts consultats per l’ACN, el tribunal internacional només es podria pronunciar sobre aspectes com els citats que són relatius al procés judicial, però no entraria a valorar les decisions del TC espanyol sobre l’articulat de l’Estatut ni les relacions entre Catalunya i l’Estat. L’advocat Jordi Cortada i l’editor Quim Torra, membres de l’associació El Matí (corrent crític d’UDC), presentaran aquest divendres a Estrasburg un recurs contra la sentència del TC que va retallar l’Estatut.\nEls demandants al·leguen que l’alt tribunal no ha respectat el principi d’imparcialitat judicial que reconeix la Carta Europea dels Drets Humans. La demanda, feta pública aquest dijous a Barcelona, raona que el TC ‘està polititzat i té magistrats parcials’ i que va actuar amb un ‘retard injustificat’ en dictar la sentència. Els demandants han estat assessorats, entre d’altres, pel constitucionalista francès Bertrand Mathieu, qui, en declaracions a l’ACN, ha argumentat aquest dijous que la presumpta imparcialitat del TC i el retard de quatre anys en emetre la sentència són motius que es poden al·legar a l’hora de fer el recurs contra la sentència.\nSegons les normes del Tribunal Europeu dels Drets Humans, amb seu a Estrasburg, els recursos poden ser presentats per persones ‘individuals’, per ‘organitzacions individuals’, com ara una ONG o una organització civil, o per un ‘estat’. Segons aquestes premisses, l’associació El Matí pot presentar una demanda, però no ho pot fer, per exemple, el Govern o el Parlament -institucions impulsores de l’Estatut-, ja que ni són particulars ni són ‘estat’, segons els experts.\nUna de les dificultats amb què es pot trobar el recurs de l’associació El Matí és que els demandants podrien no ser considerats com a afectats. Així, es podria repetir el cas de la consulta independentista que impulsava d’aleshores lehendakari Juan José Ibarretxe a Euskadi. Llavors, el tribunal europeu no va admetre a tràmit la demanda d’un grup de ciutadans i del mateix PNB contra l’anul·lació de la consulta.\nAmb tot, els demandants han explicat aquest dijous que, com a persones físiques, ells estan legitimats a presentar la demanda perquè van intervenir de manera indirecta en l’elaboració de la norma, ja que es va votar en referèndum.\nUn tribunal que no es pronuncia sobre l’organització interna dels estats\nÉs poc habitual que el tribunal d’Estrasburg es pronunciï sobre decisions judicials sobre l’organització interna dels estats. De fet, segons experts consultats per l’ACN, el tribunal internacional només es podria pronunciar sobre aspectes relatius al procés judicial -com la parcialitat o el retard-, però no sobre els articles retallats de l’Estatut o sobre la distribució de competències dins l’Estat.\nSí que és més habitual que el tribunal europeu es pronunciï sobre sentències a particulars afectats per decisions de corts del seu país i que han esgotat totes les instàncies judicials a l’estat. Un dels darrers casos és el d’una dona amb càncer a qui se li va impedir que avortés a Irlanda. Estrasburg va concloure que Irlanda no havia respectat la intimitat i els drets familiars de la dona i que el seu embaràs podria haver suposat una recaiguda del càncer.