transport públic: de març 2011\nAvui s’han obert les portes dels dos capítols impressionants de l’exposició retrospectiva dedicada a Pepe Novellas. Can Palauet i l’Ateneu Caixa Laietana romanen curulls de la qualitat que atresora l’obra d’en Pepe, gran artista i millor amic.\nTemps hi haurà per parlar-ne , especialment desprès de l’acte inaugural que tindrà lloc el proper dilluns .4 d’Abril, a la sala d’actes de Can Palauet ( dos quarts de vuit del vespre ) i a continuació a l’Ateneu Caixa Laietana, acte al que tots esteu convidats.\nUna exposició d’obligada i molt repetida visita que malgrat tots els ets i uts , està aquí i està per gaudir-la.\nAmb emoció continguda vagi la meva recomanació més insistent\nPublicat per pere pascual "pic" a 11:57 p. m. 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Pepe Novellas\nAvui 30 de març s’acompleixen quatre anys de la signatura del conveni per crear el Fons d’Art de Mataró en base a la disposició de prop d’un centenar d’artistes a cedir una obra significativa al Consistori. Els signants eren l’alcalde Baron, Jaume Graupera, Albert Alís, Josep Mª Codina i el que això signa. Era un conveni auspiciat per tots els grups polítics que van adjuntar el projecte com un punt del programa electoral , que a més va quedar ratificat en el programa de Govern. Malgrat això tots sabem que el projecte no es va dur a terme.\nAvui , justament quatre anys més tard , llegeixo en aquest autobomo que és diu “BALANÇ DE GOVERN 2007-2011”, un pamflet publicitari de 136 pag. que suposo ha estat pagat per tots, i en la pag 56 , que correspon a Cultura i en el subapartat de “Compliment de les actuacions previstes” el següent (textual):\nPunt2.- La mostra “Art de Mataró”\nS’ha decidit conjuntament amb els promotors no realitzar la mostra\nHe quedat a quadres ( i mai tant ben dit) . Com es pot mentir de manera tan barroera. Com es poden espolsar-se les puces i la responsabilitat carregant el mort a un acord que mai va existir ni tan sols en el camí del possible.\nPer que ningú es porti a engany això és el que vaig publicar en el post de l’11 d’Abril de 2008. Com poden observar tot correspon a que va ser una decisió conjunta. Quins pebrots !!\nPROPOSTA MATARÓ. FONS D’ART . R.I.P.\nSr. Joan Antoni Baron\nA Mataró el deu d’Abril de 2008\nAra fa poc més d’un any que els sota signants com a promotors de “PROPOSTA MATARÓ . Fons d’Art” vàrem tenir la satisfacció de signar amb vostè com Alcalde de Mataró un acord per fer-lo realitat.\nDesprés de quasi un any de silenci , el passat mes de Febrer el Sr. Sergi Penedès , regidor de Cultura , sense cap mena de comunicació prèvia va iniciar un seguit d’accions que al nostre entendre no tenien res a veure ni en el fons ni en la forma del projecte acordat. En una entrevista mantinguda amb ell, aquest camí va ser rebutjat per la nostra part , alhora que de nou s’explicità el sentit del concepte de PROPOSTA MATARÓ i el camí a seguir , tal i com s’havia pactat amb l’anterior regidor de Cultura , Sr. Jaume Graupera. Davant el que el Sr. Penedès considerava una nova proposta , va demanar uns dies per a respondre al nostre oferiment.\nHan passat ja cinquanta dies sense haver rebut cap mena de comunicació per la seva part i hem tingut coneixement de que el Sr. Penedès ha iniciat de nou les gestions per a dur a terme el seu projecte , que va ser rebutjat per nosaltres com a promotors del Fons d’Art i que alhora no compleix bona part dels pactes establerts en l’acord signat .\nÉs per això que davant el menyspreu com a promotors del mateix i molt especialment per entendre que aquest projecte no té res a veure , ni en el concepte ni en el contingut amb el que hem defensat sempre i és fonament de l’acord , ens sentim obligats a prendre l’IRREVOCABLE decisió d’ABANDONAR el paper de PROMOTORS de PROPOSTA MATARÓ. FONS D’ART , proposta que donem per acabada.\nDavant d’aquestes circumstàncies li agrairiem que ni el nom de “Proposta Mataró” , ni les dades del signants fossin emprades per cap altra projecte ja que varen ser atorgades en un ideari que ara ha desaparegut.\nLamentem profundament que una proposta al nostre entendre tan engrescadora i rica per la ciutat , hagi tingut tan trist final.\nAlbert Alís Josep M. Codina Pere Pascual\nAmb aquesta carta lliurada a registre allà les sis de la tarda ha mort definitivament “PROPOSTA MATARÓ. Fons d’Art” , aquell intent per dotar a la ciutat d’una col•lecció viva i palpitant del treball dels artistes locals.\nDic ha mort quan a bon segur hauria de dir l’han matada i no cal amagar qui ha estat , ja que aquest té un nom ben clar al que no cal afegir aquesta collonada de “presumpte”.\nL’ha matat , molt al seu pesar, l’alcalde Baron, incapaç de demostrar qui mana i temeròs del poder (?) d’una tècnica municipal . L’ha matat , amb tot gust , el regidor Penedès. Els còmplices han estat una colla de regidors en els govern que estan tant contents d’haver-se conegut que no son capaços de cap mena d’autocrítica que els acosti a la trista i vergonyosa veritat de que son el pitjor equip municipal d’ençà l’adveniment de la democràcia.\nL’ha matat tantes i tantes coses , que com diu la història entre tots els van matar i ell solet es va morir.\nI és trist. I estic trist i dolgut ,molt dolgut. A fi de comptes aquesta proposta no deixa de ser com un fill personal per el que he lluitat durant més de tres anys per obtenir un resultat final d’exitus que al revés del que pensa molta gent quan veu aquesta paraula, el seu significat no vol dir èxit i sí mort ( sortida).\nTemps hi haurà per reflexions puntuals: Dolces , àcides i vitriòliques . Ara és el moment de l’agraïment a tots aquells que han cregut en el projecte , que han lluitat per ell i que m’han fet costat.\nAra s’obre el futur. Alguns volen i dolen. A bon segur cauran moltes caretes i sempre queda el temor de que la venjança és un plat que s’acostuma a prendre fred. Però venjança és una paraula que no m’agrada. Però tampoc m’agrada el servilisme.\nVàrem crear del no res una il•lusió. Tots els partits polítics varen creure en ella i la van col•locar en els seus programes electorals ( tan dolenta no hauria de ser). Ara el poder del baix , d’aquell /a que sols pot créixer enfonsant a la resta , ha dominat a la ciutat i els poderosos temorosos de la merda , no han volgut ni apartar-la , ni molt menys trepitjar-la.\nEn ocasions com aquesta un entén l’enorme vulgaritat d’una ciutat com Mataró de la que cada dia més fàcil es no tenir-la en consideració\nHan passat quasi quatre anys i mai he rebut cap resposta a aquella carta.\nPer això ara , davant de la mentida , exigeixo explicacions. Crec que les mereixo.\nAhir parlàvem de política cultural i amb les presses em vaig oblidar de comentar el magnífic article de Rosa Montero a “El País”. El títol “Locuras” , i en ell deia:\nLo cierto es que aquello que admiramos en otros lugares, como el esplendor de las obras civiles en París, por ejemplo, aquí siempre se ha discutido hasta la saciedad: "Cómo se les ocurre meterse en esos gastos superfluos y faraónicos, con las necesidades que hay...". No digo que no haya obras públicas aberrantes e incluso corruptas. Pero me parece que muchas veces las protestas obedecen a un prejuicio lamentable: el de creer que solo es útil aquello que es práctico, y considerar que el arte y la belleza son productos de lujo prescindibles.\nYo pienso, por el contrario, que la belleza es una inutilidad absolutamente necesaria para el ser humano; que forma parte de nuestra estructura básica; que nos hace mejores personas, mejores ciudadanos y más felices. Todos tenemos una parte creativa, como dijo Antonio Garrigues en la inauguración, y maltratar esa creatividad, añado yo, solo puede traer frustración y miseria.\nNOSALTRES , ELS MARESMENCS\nMagnífic el reportatge que de la mà d’Albert Calls, Eloi Aymerich i Joan Salicrú, ens està oferint m1tv. Qualsevol afeccionat a la cultura se sent atrapat en el discurs que van oferint els més diversos personatges i activistes culturals.\nUn gran programa en el que un hi tenia un bocí però no va poder ser. Rodat en tan sols 3 dies , la nit que tocava ( sopar amb la gent del Llimoner ) era 8 de setembre , justament el dia en que la meva dona feia 50 anys. No hi ha dubte en quin lloc i amb qui , havia d’estar sopant aquells nit. L’elecció era gustosament obligada , i així més d’espectador encara em sento cofoi d’una comarca i uns periodistes que han fet posible tan magnífic reportatge.\nEtiquetes de comentaris: Fons d'Art\nELECCIONS I CULTURA\nNo se quantes han estat en el decurs dels anys , les vegades en que hem parlat en aquest blog de la parella mal avinguda que conformen la cultura i la política , especialment en el que pertoca als àmbits municipals. Que si la cultura com a “maria” , que si el regidor de cultura mai és un especialista i sempre és la moneda de canvi per a qualsevol pacte , que si....\nEnguany les coses van pel mateix cantó. Ningú de l’àmbit cultural a les llistes i molt poques ganes per part dels partits d’assumir la regidoria que a més , i amb les retallades , talment sembla un caramel enverinat.\nEl tema cultural és aquell tema que serveix per a lluir ( Baron i Penedès per ex. s’estiren dels cabells per no poder presidir com ells voldriem , és a dir amb discurs , l’exposició Novellas ) , però que no compte per res enlloc, fet que és del tot un error.\nJoan Salicrú, com sempre clarivident , ja ho deia el passat dissabte en el seu Riera 48 en parlar dels paral•lelismes entre Mora i Baron , o entre PSC i CiU. Deia textualment: Per cert, ni CiU ni PSC parlen excessivament de la cultural. Què passa, amb la cultura? Cap partit farà una aposta forta per situar la cultura al centre de les prioritats del mandat que ve? No en termes d’infraestructures sinó de continguts, de lligams d’instal•lacions, de buscar sinèrgies amb la resta de poblacions de la comarca.... .\nUnes reflexions que caldria que tots els partits fessin públiques amb declaració expressa d’intencions , tocant de peus a terra i fugint del volar coloms que significa tot programa electoral , que per cert en el que pertoca al pacte de Govern s’ha incomplert quasi en la seva totalitat.\nUnes reflexions que cal explicar especialment dient ben clar quina serà la nova política cultural, encara que parlar de “nova” és eufemisme ja que fa anys que no existeix política cultural, i explicar com es distribuiran els diners que a fi de comptes acaba essent la mare dels ous per falta de dedicació , il•lusió i inventiva.\nPotser així ens evitaríem sorpreses com la que ens hem trobat avui en fullejar l’agenda cultural de l’Ajuntament. D’amagatotis, en silenci, sense dir-ho a ningú, sense cap mena d’explicacions públiques, a partir del proper dia 1 d’Abril, Ca l’Arenas sols obrirà els cap de setmana , de divendres a diumenge, de 6 a 9 del vespre, el que és una absoluta vergonya de la que calen explicacions públiques.\nQue Ca l’Arenas és un desastre ja ho sabem Que cal variar el funcionament de Ca l’Arenas també. A fi de comptes no fa pas tant un parlava del que al meu entendre, hauria de ser el pla d’usos del casalot del carrer Argentona , però el que és del tot impensable és aquesta restricció absoluta(50 % ) del temps d’obertura dels espais.\nQüestió de diners ens diran , però davant dels diners cal una optimització dels recursos i casualment ens hem assabentat per un ocellet que per evitar cercar –li el nom , hem de dir que no pertany al món de l’art , que s’han de reeditar tots els cartells / catàlegs corresponents a l’exposició “Jardí de silencis” de Marta Duran , a inaugurar el dia 8 d'abril, ja que en els mateixos , no tan sols hi ha tal divergència cromàtica que en res s’assemblen a les obres originals , ans també pel fet d'apareixer una franja superior que ningú sap a que pertany.\nDavant de la malifeta Marta Duran ha entrat justament en còlera i ha donat l’ordre lògic de que sota cap concepte es pengi cap d’aquests cartells. Un fet que fa ploure sobre mullat després de l’anul•lació de la seva exposició d’aniversari en el Museu de Mataró per flagrant incompliment de les condicions per part de Marfà i companyia.\nCrec davant tal cúmul d’incompetències que res cal afegir. Sols demanar explicacions públiques i responsabilitat a qui pertoqui , és a dir fets més impossibles que no pas la cultura tingui el valor mereix en una política municipal.\nEtiquetes de comentaris: ca l'Arenas, Marta Duran, política cultural\nHOMENATGES I SIMILARS\nDemà dimarts en la sala principal del Reial Cercle Artístic de Barcelona , la que va ser la seva segona casa durant tants i tants anys , s’inaugurarà una exposició homenatge a la recentment desapareguda Emília de Torres, antiga sòcia de l’entitat que justament va rebre la medalla d’or de la mateixa poques hores abans de morir.\nUna exposició que romandrà oberta fins el 19 d’Abril ( Arcs 5. Barcelona, al final del Portal de l’Àngel ) i que servirà per fer justícia una vegada més a aquesta gran Dama del nostre art. Un acte al que havia estat convidat per fer-ne la presentació, circumstància que no podrà ser per coincidències professionals, però sí que tindré l’honor de que en el mateix siguin llegits uns textos meus que conformaran el catàleg.\nUna exposició que recomanem , com no, amb tot plaer.\nANTONI COMAS. EDUARD NOVELLAS\nEl passat dijous va ser presentat ala sal de Plens de l’Ajuntament mataroní el retrat d’Antoni Comas , que a partir d’ara ocuparà espai en la sala de mataronins il•lustres.\nSi de per se la notícia és remarcable , més ho és per a nosaltres el fet de que hagi estat Eduard Novellas a qui s’hagi realitzat l’encàrrec i que aquest l’hagi solventat amb una obra de gran qualitat en que ha sabut conjugar la seva personal plàstica en el camp del retrat i el paral•lelisme , extern i intern , amb el personatge.\nUna obra magnífica que honorant a tots els protagonistes , honora a la ciutat.\nNo és un homenatge però sí un honor que TVE et dediqui els minuts culturals del final d’un telediario de cap de setmana i això és que ha succeït amb Perecoll i el seu negre sobre negre.\nPer si algú el vol xafardejar , aquí està el link corresponent.\nAquest dissabte vaig assistir a la manifestació celebrada a Argentona per a tal de demanar l’adequada conservació de la casa d’estiueig de Puig i Cadafalch que es troba a la Plaça de Vendre i que en tan alt grau de ruïna es troba.\nDe la manifestació em van sorprendre negativament dues coses : Per un costat la poca assistència de públic , poc més d’un centenar per a una població que supera amb escreix els deu mil, és del tot lamentable, i per l’altra l’absoluta desorganització de tot l’acte, que esdevenia en protesta de patacada en comptes d’un acte serós . I això que es va anunciar una comunicació amb directe amb TVE.\nQue cal efectuar puntada és evident i que a la que ens descuidem la casa anirà en orris, també. Potser per això em sorprèn més encara el desgavell generalitzat com ho demostra que era el cap de Natura qui portava les rendes de tot.\nNo és això companys , no és això. Cal recuperar l’esplendor de Can Puig , però cal fer-ho amb accions molt més ben organitzades queno pas les del passat dissabte.\nAntonio Violano.Aquest és el nom d’un escultor italià que a bon segur no dirà res a quasi ningú de Mataró, però és un important escultor que va exposar a Can Palauet allà el 2001 i que ens va deixar de regal l’escultura que ens acompanya i que podem gaudir a la Biblioteca Pompeu Fabra , justa al final de l’escala.\nDons bé, Antonio Violano ha estat seleccionat per prendre part en la propera Biennal de Venècia, en el pavelló oficial de Itàlia , que enguany adquireix gran protagonista al commemorar-se el 150 aniversari de la creació del país.\nUna notícia agradable que valora encara més la magnífica obra que ja es propietat de tots.\nPer això, molt ens agradaria que algú de Cultura tingués a bé , felicitar al protagonista. Ho faran ?. S’admeten apostes.\nEtiquetes de comentaris: Antonio Violano, Eduard Novellas, Emília de Torres, Perecoll, Puig i Cadafalch\nTot esperant la desitjada mostra dedicada a Pepe Novellas que , atenció !! , obre portes el proper dijous tarda però que en tindrà inauguració oficial el següent dilluns ( 4 d’Abril )a 2/4 de vuit del vespre a Can Palauet i continuació a l’Ateneu,han aparegut un seguit d’exposicions que mereixen detinguda visita.\nSucceeix amb la de Pere Màrtir Brasó al Museu Monjo que es renova de direcció després de la nefasta etapa, - com era previsible -, de Llum Torrent. També amb la mostra dels Joves de la Sant Lluc amb Núria Calsapeu, Marc Sala i Ricardo Parabere ( Caixa Laietana. Pça Sta Anna ). Al Museu del Càntir , Mª Teresa Capeta amb “Del mar, el blau” sorprèn per la seva qualitat. Una visita que cal ampliar a la rentada de cara de Can Serra i la nova disposició museogràfica de la col•lecció històrica local. Però per damunt de tot cal fer visita a les dues exposicions que avui comentem: La de Diaz Alamà a la sala del Col•legi d’Aparelladors i la d’Isabel Riera a Gal Art. Elles representen les dues cares de la moneda. L’art en estat pur i amb qualitat suprema ( Diaz Alamà ) i justament tot el contrari ( Isabel Riera ).\nDIAZ ALAMÀ. ART EN ESTAT PUR\nEstic convençut que d’aquí molt poc hi haurà un gran artista en el nostre país que tindrà com apunt en el seu currículum que la seva primera exposició individual va ser en el 2011, a Mataró i a la sala del Col•legi d’Aparelladors. El seu nom serà el de Jordi Diaz Alamà. I ho dic en un ferm convenciment, apostant el que faci falta, aposta que estic convençut signaria qualsevol persona mitjanament coneixedora del concepte artístic després de visitar la magnífica exposició que ens ofereix a la sala de Can Xammar.\nDiaz Alamà és un joveníssim artista nascut a Granollers i que amb tan sols vint-i-quatre anys al damunt ens ofereix una lliçó absoluta d’art , i ho fa en els dos conceptes essencials: el fons i la forma , o dit d’altra manera : la creativitat i la tècnica.\nLlicenciat a Belles Arts ( 2008) , ocupa ja una plaça de professor de dibuix en la mateixa i mentre s’ha llençat a l’aventura d’aprofundir els seus estudis tècnics a l’Acadèmia d’Art de Florència on justament es realitzen estudis acadèmics de la forma clàssica i tradicional, en el retrobament e l’Art com un concepte formal, que si s’escau ja es disgregarà en el moment de la creació.\nAixò justament és el que presenta Diaz Alamà en aquesta exposició. Una vintena de treballs d’estudis de raríssima perfecció, uns quants apunts acolorits i tres obres ,- un autoretrat , una figura femenina i l’apunt del retrat de la mateixa -, elements que configuren en el seu conjunt una excel•lent exposició que mostra el seu altíssim nivell de qualitat.\nPotser molts restaran astorats davant de la perfecció de tot el seu treball acadèmic , he de dir però que és aquesta una façana que poc m’atrau. Les considero el que son , elements tècnics i per tant obres d’estudi i progrés que pertanyen a la intimitat i que no cal siguin pregonades al públic en general. Magnífiques , però fredes en la vibració artística. Eliminem-les dons.\nEns trobarem llavors amb un seguit d’àgils apunts , exercicis variats de formes i ritmes. Ben realitzats , amb intenció, però si de cas una mica mimetitzats . Fora també.\nRestarem tan sols davant tres obres ( les abans esmentades ) oposades en l’espai. Ens caldrà llavors demanar un cadira , enfrontar-nos a elles de manera alternativa i simplement, gaudir. Gaudir d’una altíssima qualitat. Gaudir del sentit de la perfecció, del ritme , del color, de la creació d’ambients. Gaudir en una paraula, d’un ART amb majúscules que és el que ens ofereix aquest artista , realitat ja en la seva insultant joventut i al que espera un futur incontestable.\nEns trobarem davant d’un autoretrat treballat amb gran mestria. Per un costat en l’exactitud del retratat i la perfecció dels elements corporis , tant en el que de formes com colors, i en l’altra en la sabia desestructuració del ferri realisme mitjançant l’agosarat us del groc i del concepte gestual que acaba de lligar tot el sentit ambiental.\nConcepte aquest , l’ambiental, del que dona lliçó en l’altre figura-retrat ( dues peces en una ) en la que els elements estructurals de nou acompanyen a la perfecció de la figura en un to de retrat d’altres temps , però absolutament actualitzat.\nAcudeixin dons a aquesta exposició d’imprescindible i repetida visita. I com que no crec que ni l’artista ni l’organització cregui convenient retirar la vintena de peces supèrflues que acompanyen a les tres peces claus, els hi recomano que ho facin en ment , i després triin el que vulguin, el silenci respectuós o l’aplaudiment tancat.\nAquell que es mereix un artista amb nom a recordar, Diaz Alamà , que ens permet pensar que el realisme i la figuració encara tenen un futur per descobrir.\n“De l’aprenentatge acadèmic a l’obra personal”\nCol•legi d’Aparelladors. Del 25 de març fins el 23 d’Abril de 2011\nISABEL RIERA.- LA GOSSADIA DE LA INCONSCIÈNCIA\nNo fa falta ni dir que tota galeria d’art , com a negoci que és, ha de disposar de tota la llibertat per exposar el que cregui més convenient per a les seves finalitats. Fins aquí tot el respecte cap a qualsevol de les seves decisions , però sí que ha de tenir en compte uns valors mínims que mai ha de depassar de manera negativa ja que aquesta davallada de nivell pot a bon segur perjudicar-la en el conjunt de la seva trajectòria i pot fer tirar enrere a altres artistes davant aquell baix nivell que de retop els perjudica.\nEntenc que els bons amics de Gal-Art no han fet aquesta segona lectura , ja que si no és així és difícil assumir que hagin pogut penjar en les parets de la seva galeria una exposició de tan baix nivell com és “Textures i Relleus” amb la signatura d’Isabel Riera , a bon segur la pitjor exposició presentada a Mataró i rodalies en uns quants anys.\nIsabel Riera pretén que es consideri art el pastitx infumable de pintura i pedretes enganxades per a tal d’aconseguir allò que en diríem un paisatge. Però està clar , si un no disposa dels més mínims coneixements tècnics , si el seu gust és dubtós i el seu concepte artístic lamentable, el resultat no pot ser altra que el d’un desgavell absolut, definició que s’escau al conjunt del presentat.\nLa presentadora de l’exposició aconsellava a l’autora , i feia bé, que l'autora no tingues en compte algunes crítiques mal intencionades i poc constructives que a bon segur podria rebre. Aquesta no és mal intencionada i vol ser el més constructiva possible. Per això vagi el consell a l’autora de que de moment abandoni l’activitat expositiva i es dediqui a aprendre , des de les beceroles més iniciàtiques fins allà on ella cregui convenient, i llavors ja veurem.\nSi mentre vol seguir “creant” per autosatisfacció, que ho faci però en l’àmbit de l’íntim i el privat que és com tothom aconsegueix aquests personals plaers, però que s’oblidi d’exposar i eviti així la tortura visual dels bons afeccionats , la relliscada professional dels indrets on exposa i el ridícul personal que sols pot ser entès com a fruit de la gosadia de la inconsciència.\nIsabel Riera. “Textures i relleus” una exposició que hauria de visitar qualsevol que comença en el camp de la creació artística des de l’afecció , per saber de manera ben evident tot allò que mai ha de realitzar si és que vol ser considerat artista.\nUna exposició per oblidar , encara que sigui difícil.\nISABEL RIERA.- “Textures i Relleus”\nGal-Art. Del 22 de març fins el 16 d’Abril.\nPublicat per pere pascual "pic" a 10:55 p. m. 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Diaz Alamà. Isabel Riera\nTinc mil defectes com a mínim , i no sé si cap virtut , però intento sempre ser fidel al meu pensament , dir la veritat , - o al menys la que és la meva veritat o la que crec - , i intento ser fidel al meu entorn i als meus amics.\nFa uns dies en Joan Salicrú es va sentir molest per un comentari que vaig escriure al meu blog , en relació al fet de que el web mataronoticies.cat anunciés la llista socialista , encara que a l’hora de la veritat l’aposta fos errada. Un deia textualment : Però la gent de matarónotícies.cat , molt ben informats , - ves a saber si per raons de ser públics , ves a saber si pel fet de que alguna de la gent del web casualment serà la que portarà la campanya electoral del PSC local -, s’han atrevit a dir nou dels deu primers de la llista , i un els creu a cegues. Per cert , felicitats Elisabeth, felicitats Uri.\nEntenia en Joan que algú podia veure en el comentari que ell havia filtrat la mateixa, cosa que no era veritat. No era aquesta la meva intenció, i així li he explicat. La meva era una crítica al PSC al que acusava de filtrar la notícia als mitjans públics mancats d’una certa credibilitat popular en comparança als dos tradicionals setmanaris gratuïts del Capgròs i el Tot.\nExplotarà , em deia en Joan , i així ha sigut encara que per a mi d’una manera del tot sorprenent.\nAquest dimecres , un estrany blog “Germinans germinabit” ( Fructificará copiosamente ) (ls 35,2) signada pel clarament ultra - ortodox “ Grupo”Sant Cugat” de cristianos de base de Sant Josep de Mataró” sota el títol “Desenmascarando a la mafia ecelsial mataronense” ( parte 1) llença un atac despietat contra els cristians del PSC al govern, contra les famílies Salicrú-Maltas i Codina-Filbá, i molt especialment contra la professionalitat d’en Joan Salicrú , i aprofita per fer-ho aquestes paraules que provenen d’un “pro-socialista rebotado pero muy bien informado”.\nÉs obvi que no volia parlar del fet . Aquests fatxendes que tan mal fan a la religió que diuen defensar i que tan erròniament practiquen els seus ensenyaments no mereixen ni un borrall d’espai , ni un segons del temps de ningú. Però com que he pogut observar que en aquests dies d’ençà que he estat linkat, el meu nombre de visites s’ha multiplicat , he pensat que millor expressar públicament el meu pensament que ja he deixat com a comentari en el post.\nPer això , sense entrar en les picabaralles internes de les parroquies , vull dir ben alt i ben clar, que en Joan Salicrú és un periodista cabal i enormement ètic i legal, que alhora és al meu entendre del millor que corre per els entorns propers i que qualsevol grup, entitat , cadena etc que es faci amb la seva col•laboració sap que es fa amb un periodista “pota negra” amb visió de la jugada i claretat per expressar-la.\nI fora d’això és el meu amic , que per a mi encara és més important i senya d’identitat.\nPer això valgui avui aquest comentari d’urgència , ben fora de l’habitual. Però el fet s’ho valia i és pel que he cregut necessari fer aquest públic aclariment.\nPS.- Si algú té problemes d’estrenyiment i no en té prou mirant “Intereconomia” vagi aquí el link de la pàgina comentada\nPS2.- Ja que em qualifiquen de ben informat ,he de dir que he intentat esbrinar qui s'amaga sota l'anonimat d'aquest grup. En totes les meves trucades ha aparagut un únic nom comú i a més remarcat amb insistència.\nPotser d'haver-ho sabut, algun llibre que encara batega calent a les llibreries no hagués sortit a la llum ,dons no és gens políticament correcte quan s'acosten eleccions , tenir defensors tan ultramonatns i anclats en el passat més arcaic i decimonònic del món.\nPublicat per pere pascual "pic" a 11:46 p. m. 5 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Germinans germinabit, Joan Salicrú\nPER QUE NO SIGUI SOLS MEMÒRIA.\nAquestes imatges de poca qualitat , fetes amb el mòbil , corresponen a l’estat actual del mural de la fàbrica “Caribu” ( Carretera de Cirera al costat de Forners de Mataró ). Un indret que es troba actualment trinxat després de plegar del seu paper fabril i haver sofert diferents agressions cíviques de tota mena.\nUn mural curiós si més no , obra de joventut de dos artistes mataronins que tenien el taller conjunt i que van reflectir el seu tarannà del moment. El seu nom el poden veure en el detall de la signatura, el que valora encara més la peça per la seva peculiaritat i raresa .\nVagi aquí la imatge per si algú pensa que es pot fer alguna cosa i si no per coneixement d’afeccionats a l’art , la cultura i el patrimoni, amb la petita bona nova que a bon segur en poques hores l’obra serà , al menys , documentada gràficament de manera escaient, i evitem que , com tantes vegades ha succeït , una peça que forma part de la petita vida artística de la ciutat , resti tan sols en la memòria d’uns pocs privilegiats que varen poder gaudir-lo de primera mà.\nEtiquetes de comentaris: Josep Novellas, Ricard Jordá\nAquestes son fotos del lliurament de premis “PICS 77” celebrada a la Galeria Tertre , tenint com a fons una exposició de Tharrats.\nJuguin vostès a posar nom als protagonistes i observin que un , de jovenet, ja tenia barba i a més tenia pel , força pel.\nEtiquetes de comentaris: Premis PICS\n56. Aquesta és la xifra de vots afirmatius que va aconseguir la llista presentada per l’executiva del PSC local per a ser proclamada com a definitiva per a les properes eleccions locals.\nUna xifra que correspon al 73.5% ja que hi varen haver 15 vots negatius , 4 abstencions i un vot nul. Unes xifres que per damunt de tot denoten l’estat de desorientació que existeix actualment entre els militants del PSC. Una xifra que índica també el poc nombre de militants , o el poc valor que donen aquestos a triar aquells que en nom del partit intentaran guanyar les eleccions.\nPerò si filem més prim , la xifra és encara més reduïda. De la trentena de noms de la llista , 22 surten en la fotografia de l’acte. Posem que alguns (quatre exactament ) per ètica personal decideixen votar en blanc, per tant 18 membres de la llista es van votar a si mateixos. Ens quedem dons en que tan sols 38 persones van decidir que “la llista” és la millor no sols per guanyar les eleccions , si no el més important, per governar la ciutat.\nDeia fa un parell de dies que es millorava una mica la llista anterior,- tampoc feien falta miracles -, però que això no volia dir que fos una bona llista. Ara , acabades les incògnites, la valoració definitiva no pot ser altra que la de decebedora.\nEmpro la paraula decebedora ja que penso que Mataró , que és una de les poblacions més grans de Catalunya , hauria de merèixer un govern fort i capacitat. Un govern per el que jo aposto socialista. És per això que em pregunto si entre tanta gent que en la ciutat es mou en aquesta òrbita , no hi ha possibilitat de trobar millors vímets per fer un cistell de govern millor, més qualificat i més poderós.\nCrec que tots els ciutadans volem que aquells que ens manin siguin al menys com nosaltres , però especialment ens agradaria que fossin molt millor que nosaltres. Essent com soc un mindundi , en repassar la llista , en aquests quinze noms que han estat fet públics em trobo amb un grapat important de noms que no crec em superin i seguint el sil•logisme els considero difícilment capacitats per a governar una ciutat de la importància de Mataró.\nHi ha noms que han demostrat fefaentment la seva incapacitat per estar en el Govern de la ciutat ( Carmen Esteban i Carlos Fernández) , però algú amb ple senderi pot pensar que J.A. Ciller pot ser el primer de la llista després dels pesos pesants?.\nI que ningú m’interpreti malament. Conec a Ciller de fa molts anys , de quan jo jugava al CCDS Salesianos Cerdañola , després dit “El Turó” i en el que ell començava a fer coses en la base, de la mà d’Ildefonso Mármol , amb qui curiosament es retroba per acabar com el rosari de l’aurora en tot el tema d’EPMA , del que hi hauria molt a parlar, i no pas per a bé de Ciller. Després hem coincidit en altres ocasions i penso sincerament que és una bona persona, amb un cert desig de protagonisme, però bona persona. Però ser bona persona no és mèrit suficient per arribar a governar. Calen més mèrits que el de ser un bon esquer per pescar uns quants vots. I jo, ho sento molt, no els hi veig. Estic convençut que Ciller és un magnífic i incansable home de treball , però quan es governa el que ha de manar és el raonament que faciliti el treball. I aquest punt extra , ojalà que erri , no crec el tingui Ciller.\nAixò per no parlar del quintet que tanca el llistat de coneguts. Queda clar amb aquests noms que l’aspiració màxima del PSC és quedar-se amb 10 regidors. Si no és així la cosa esdevé incomprensible. Normalment les llistes electorals estan ocupades en els llocs de “ no sortida” per gent de pes que per raons diverses no poden assolir el càrrec , però demostren amb la seva presència una certa manera d’estar al darrera , d’insuflar el seu pensament , al seva manera d’actuar , el seu tarannà personal . Donen lluentor i prestància al conjunt.\nNo succeeix això en aquest cas, excepte amb Pere Vilaseca que ha acceptat un lloc de no sortida davant la impossibilitat d’accedir a la cartera d’Educació en la que repetirà Conchita Calvo d’acomplir-se totes les prediccions. Però la cara de la gent quan es troba amb certs noms , del que Ricis n’és el paradigma negatiu , és per llogar-hi cadires.\nEns trobem dons amb una llista fluixa i decebedora que permet augurar una nova etapa de govern en el que succeirà el mateix que en l’anterior , que Baron haurà d’exercir de permanent bomber, apagant els focs que se li encendran aquí i allà .\nTot això ho dic amb pena , amb molta pena. Fa uns dies es presentava la xarxa Baron, amb noms ben dignes quasi tots de poder governar per les seves capacitats. I com ells, altres . L’endogàmia dels partits que han convertit als seus membres en assalariats dels mateixos i per tant esclaus de ser-ne modus vivendi , ha limitat a molta gent que hauria pogut dedicar un temps de la seva vida al servei de la ciutat. A més , aquesta dependència ha limitat l’obligada selecció de qualitat i ha convertit als que haurien de ser servidors del públic a ser gent que es serveix del mateix.\nLa llista del PSC és fluixa , molt fluixa. I seria igual de fluixa amb altres noms que apunten des de l’altra sector del partit, ja que en ambdós i domina més l’ànsia de poder i salari, que no pas de servei. Un tema que sols tindria solució amb llistes obertes , al menys en un bon grapat d’escons.\nPerò el problema greu no està en això. Està en que el que comento del PSC , i ho faig ja que és el meu partit , al que voto i al que voldria molt millor , es podria fer igual o pitjor en totes les altres agrupacions polítiques que es presenten a les eleccions.\nO és que CiU ha presentat mai credencials de ser una veritable possibilitat de poder , amb en Joan Mora al capdavant?. O és creïble ERC ajuntant tot el que abans havíem separat i repetint amb Sergi Penedès , - l’innombrable -, com a nº2 ?. O potser ICV ofereix alguna cosa nova fora del seu pijismo progre tan habitual entre els seus fidels votants de la ciutat ?. O el PP i Mojedano han donat la mínima imatge de serietat exigible en tota la seva trifulca ?. O a on està la dignitat de la CUP després de tot l’afaire de Can Fàbregas.\nPotser per tot això, i evidentment per molt més , els ciutadans estan cada vegada més desencantats de la política. Un desencís del que els partits sempre diuen que tenen en compte i que es motiu de la seva preocupació, i al que responen amb llistes tan penoses com les que de nou es presentaran en les properes eleccions locals.\nEl que és una veritable llàstima.\nPublicat per pere pascual "pic" a 8:36 p. m. 9 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: eleccions municipals, PSC Mataró\nNo és gens habitual que dos galeries de la comarca dediquin alhora el seu espai expositiu al camp de la il•lustració. Per un costat l’espai Capgròs presenta en aquest mes les il•lustracions del mataroní Pere Borrell, de nom artístic “Pere Cabaret” , darrerament col•laborador habitual de l’escriptora Lola Casas, i per l’altra és la galeria argentonina “Art i gent” la que presenta els treballs de la masnovina Lyn Newhouse , practicant d’una pintura que bé es pot entroncar amb el camp de la il•lustració.\nPere Borrell és un d’aquells artistes que podríem dir ha nascut per enquadrar perfectament en el paper d’il•lustrador , una tasca no pas senzilla i per la que es precisa un talent natural. L’il•lustrador no tan sols és un traductor d’imatges del que ha escrit un altre , fet que ja de per se implica una necessitat de compenetrar-se perfectament amb l’autor , ans també ha de saber capgirar la història esdevenint-ne protagonista mitjançant les imatges. A més, és imprescindible entendre i copsar a quin tipus de públic va dirigit tot el muntatge.\nPere Borrell, o millor dit, Pere Cabaret , ja que estem parlant d’ell artísticament , practica una il•lustració neta , de línia directe i sense emprar trampes ni subterfugis. Els seus personatges denoten a les clares les seves vivències i conviccions i aconsegueixen amb facilitat aquell element clau en la tasca de tot il•lustrador com és la de facilitar la comunicació entre escriptor i lector mitjançant les seves imatges.\nUna exposició aquesta la de l’espai Capgròs , enormement interessant i de la que fem recomanada visita en especial en el que pertoca al camp escolar i infantil.\nAltra concepte és el que presenta Lyn Newhouse en la seva exposició a “Art i Gent”. L’autora es mou en un treball de tendència “vintage” , en un camp que es mou entre l’artesania i l’art i en la que demostra la seva habilitat compositiva per un costat i la seva sensibilitat creativa per l’altra.\nNewhouse juga amb tota habilitat , ja sigui amb el dibuix, la pintura , el volum, la fusta , els objectes.., sempre en un afany de crear un ambient d’aire retro en el que es mou molt a gust , en una mena de sentiment victorià com si la sensibilitat de temps passats fos per ella més agradable que no pas l’abrupta duresa d’avui mateix.\nUna mostra si més no peculiar , d’agradable visita , amb l’afegitó d’una relació qualitat / preu més que estimable, i que demostra que l’autora sap el que vol i quina és la manera d’aconseguir-ho. I aquesta no és cap altra que la d’emprar habilitat creativa i una sensibilitat especial que ella té a mans plenes.\nUna exposició també que amb la seva peculiaritat i fugint del camp pròpiament artístic, per acostar-se més com dèiem abans , a l’entorn artesanal , bé val una acurada visita.\nPere Cabaret i Lola Casas. “Poesia i dibuix”.\nEspai capgròs. Del 24 de febrer al 30 de març del 2011-03-2011\nEly Newhouse. “Imaginari”\nGaleria Art i Gent. De l’11 de març al 6 d’Abril\nEtiquetes de comentaris: Lyn Newhouse, Pere Cabaret\nQualsevol mataroní que tingui un cert interès en la política local estava ahir pendent de l’executiva del PSC local que s’havia reunit per aprovar la llista electoral que serà presentada a l’assemblea , en aquest estrany i poc democràtic joc que fan tots els partits de triar des del poder els noms i després fer la pantomima de la participació de tots, quan a la majoria sols els hi queda el remei de dir amén o de fer la revolució interna quasi en forma de cop d’estat.\nNo s’ha oficialitzat el resultat final i sí dos detalls de la mateixa , l’abandó de la política local per part de Ramon Bassas i el retorn ; - no sabem si total o compartit -, per part de Consol Prados. Però la gent de matarónotícies.cat , molt ben informats , - ves a saber si per raons de ser públics , ves a saber si pel fet de que alguna de la gent del web casualment serà la que portarà la campanya electoral del PSC local -, s’han atrevit a dir nou dels deu primers de la llista , i un els creu a cegues. Per cert , felicitats Elisabeth, felicitats Uri.\nA vol ras es poden dir moltes coses de la llista.\nPer exemple que Baron ha demostrat el seu poder malgrat que a l’hora de la veritat ha tingut de “tragar” amb Consol Prados fet que podria modificar les seves intencions de deixar-ho a mig mandat.\nI dic que té poder ja que la llista està feta al seu gust mantenint el seu nucli dur ( López, Melero , Esteban i Pera) , amb la Núria Aguilar ara més propera a l’alcalde ( síndrome Capgrossos) , recuperant a Carme Maltas amb qui té gran sintonia de sempre i a més amb la incògnita del nº6 en que el nom de Ricard Coma sembla disposar de tota avantatja pel seu perfil entre formació i empresa , i per tant destinat a comandar l’IMPEM , encara que altres rumors l’apunten com a nou responsable del Tecnocampus.\nSi a més afegim que en el lloc onzè , -el somiat per la gent del PSC -, està J.A Ciller , també en l’onada de l’alcalde , ens trobem que sols Carlos Fernández és del que podríem dir un altra pal, però la seva eliminació hauria estat massa per l’executiva , que si ha hagut d’acceptar el càstig evident de ser nº9 i ser superat per Ivan Pera. Un càstig degut al mini cop d’estat que va provocar juntament amb Barerra , Gomar i la trepa dels JSC , del que ara hi hagut clara resposta amb una esborrada absoluta d’aquests impetuosos i poc vàlids aspirants.\nUna llista amb les naturals sorpreses , com sembla obligat. Si bé els noms de Prados i Ciller estàven a totes les travesses , en el conjunt hi ha dos noms que sorprenen: Maltas amb la seva presència ( ningú apostava per ella ) i l’absència de Pere Vilaseca ( present fins el darrers segon a totes les apostes). Dos noms que conviden també a lectures . En el cas de Maltas és com si Baron tingués el pensament de que en els mals moments el saber de l’experiència és millor que l’agosarament de la joventut , mentre que en el cas de Vilaseca un creu veure una lectura de futur en tripartit, i m’explicaré.\nSi bé no fa pas tant el mateix Baron va arribar a parlar de sociovergència , el cert és que els darrers esdeveniments semblen haver canviat força la situació. Per un cantó la solució positiva de Can Fàbregas ha esdevingut un veritable baló d’oxigen pels socialistes mentre que en part ha passat factura a la gent de CiU per la seva inconcreció en certs moments. Igualment l’aparició dels Mataronins de Mojedano comporta una pèrdua a la gent del PP , mentre que l’assoliment del pacte independentista fa repuntar les possibilitats d’ERC , amb el que ara sembla possible reeditar el tripartit , quan fa tan sols un mes semblava una entelèquia.\nAra bé, si es reedita el tripartit és obvi que ICV reclamarà el manteniment d’Educació ( sols per això repeteix Calvo ales llistes) i per tant Baron no s’ha pogut comprometre amb Vilaseca per atorgar-li aquesta regidoria el que probablement ha estat la causa de la seva desaparició.\nUn tripartit que de reeditar-se comporta un nou problema. Que fem de Sergi Penedès?. La nefasta actuació del regidor que ha aconseguit el miracle de posar a tot el mon de la cultura d’acord en una cosa , que tothom està d’ell fins els collons ( i valgui la barroeria ) l’impedeix per lògica repetir en el càrrec, però i si s’entossudeixen ?.\nUna pregunta sense resposta , igual que la que ens fem la gent del PSC davant de si finalment es produirà el miracle, i Cultura serà una aposta de govern. Però si ho és, qui manarà?. Fins ara tot estava clar amb Ivan Pera de regidor , però succeeix que Consol Prados és justament la portantveu de Cultura del PSC en el Parlament de Catalunya , per tant és la persona més idònia. Serà així?. Una pregunta amb difícil resposta però que hom pensa que sí l’aposta del PSC és certa , serà Pera qui portarà les regnes de Beneficència.\nAmb tot això bo és començar , amb les lògiques reserves , a fer una valoració global. Millorem o empitjorem?. La substitució de Bassas per Prados es equilibrada, igual que la del canvi experiència / joventut de Maltas / Romero, i en el cas final sigui qui sigui el substitut de Barrera serà per millorar. Per tant el resultat és positiu i aquesta llista és millor que l’anterior, però, atenció ! , això no vol dir de cap manera que sigui una bona llista.\nRepassar el que hi ha i el que no hi ha ens porta a veure que es mantenen dos rèmores com Fernàndez i Esteban, que s’accentua el clan de l’hòstia ( algú diu que ben aviat a les dotze del migdia serà obligat resar l’ Àngelus a la Casa Gran ) , alhora que s’observa la manca d’independents, que a bon segur donarien poder, prestància i qualitat a la llista.\nPerò bé, això son reflexions a priori, a tota presa, i a fi de comptes , sobre especulacions.\nO sigui , que agosarat que és un , potser s’ho haurà “ d’embeinar” tot , però de moment així és com ho veiem. I crec que no està gens malament que els votants de peu diguem allò que pensem i que mai ens explicaran els polítics que manen.\nPS.- Com estaria bé que es comencés a parlar de que no totes les regidories haurien de ser de dedicació exclusiva , com molt bé apunta Josep Puig Pla. En temps de crisi no és de rebut que una ciutat com Mataró tingués més “cartres” que la pròpia Generalitat. Però, qui li posa el cascavell al gat , quan la gran majoria d’aspirants al càrrec és aquesta la seva única possibilitat d’ingressos?.\nUna excel•lent reflexió que mereix una atinada resposta.\nPublicat per pere pascual "pic" a 12:12 a. m. Cap comentari:\nMolta feina per intentar que l’exposició dedicada a Josep Novellas sigui el millor possible. Feina per arrodonir el magnífic treball de Glòria Bosch.\nSabem que serà una magnífica exposició encara que no arribarà ni de bon tros a se el que somiàvem , és a dir a que fos “l’exposició” , la definitiva , la que en veritat expliqués de manera el més absoluta possible , el ser i el fer d’aquest gran artista. Però sigui com sigui serà una exposició d’aquelles que a molts ens emocionarà intensament i que evidentment col•locarà a Pepe Novellas en el lloc que la seva vàlua mereix.\nAquesta feina d’intentar a correcuites trobar aquell obra semi desconeguda o aquell apunt impressionant o l’original d’una “pipa” o.... comporta moltes sorpreses i més satisfaccions, i a vegades buscant , buscant, et trobes amb bibelots o tonteries que et retornen a moments joiosos de l’ahir.\nUn d’aquests bibelots que porten la referència d’en Pepe és el “pin” que encapçala l’escrit. Eren moments aquells en plena febre del pin. No cal recordar la dèria dels pins en el temps de les Olimpíades. Afegint-se a la mateixa , Visa va realitzar aquest pin que es donava quan visitaves l’exposició que es celebrà al Palau Moja.\nAvui em ve de gust ensenyar-lo, i si no s’exposa en alguna vitrina , no dubteu que lluirà a la meva solapa en el dia de la inauguració.\nÉs una magnífica notícia el poder dir que durant el mes de Juny ( inauguració el darrer dijous de maig ) a l’espai Capgros es realitzarà una exposició de títol: “Novellas i el Dimarts del Llimoner “.\nSerà aquesta una exposició de records mutus , de col•laboracions conjuntes , de detalls d’amics sempre guardats en la intimitat. Una exposició que espero sigui un magnífic afegitó a la mostra de l’Ateneu i Can Palauet.\nEtiquetes de comentaris: Dimarts del Llimoner, Pepe Novellas\nLa setmana passada es va fer presentació pública de la plataforma de suport a Joan Antoni Baron per a tal d’aconseguir la reelecció com alcalde de Mataró. Com que més d’un m’ha preguntat , a vegades amb un to d’un xic de mala intenció, si pensava adherir-me , he cregut que està bé explicar de manera pública la meva decisió, ja que a fi de comptes un no té res a amagar.\nFa quatre anys vaig ser dels primers a afegir-me , de motu propi, a la llavors “Plataforma Alcalde Baron”. Una adhesió de la que es va aprofitar publicitàriament la plataforma , fet que en certa manera m’honorà. Em vaig adherir ja que creia que Baron era la millor opció política i personal per assolir l’alcaldia de Mataró i també per que vaig entendre que la Plataforma podia ser una manera d’incidir en la política del cada dia. Que estant formada per gent amb cara i ulls, podria i seria aprofitada per donar opinions , presentar propostes , ser en certa manera coartífex de la política ciutadana. En certa manera , i per entendre’ns , com una mena de senat clàssic.Fet que no va succeir.\nAra , quatre anys més tard , i malgrat les moltes decepcions personals que m’ha produït l’alcalde Baron , segueixo pensant que és la millor opció personal i política per a dirigir a la ciutat cap el futur incert del moment i per tant , i si no hi ha un gran terrabastall , tindrà el meu vot. Però votar-lo no implica un suport incondicional que és el que cada vegada més exigeixen aquests plataformes , ara dites “xarxes” i que en realitat el més correcte seria dir simplement “Club de Fans”.\nRes tinc a dir , o millor dit molt i bo tinc a dir , dels promotors. Excepte en el cas d’Oriol Cortada a qui no conec , amb la resta hi ha prou sintonia. Amb Lluis Garcia podríem explicar moltes històries de joventut i d’estiu en aquells mítics campionats de Futbol sala al Centre Parroquial d’Argentona. Amb Emili Suriñach i Eugenia Mugnani podríem parlar molt de literatura i d’art i Ramon Manté és una persona que jo col•locaria en qualsevol llista electoral. Però està clar que una cosa és Baron alcalde i altra la gent que l’acompanya en la seva candidatura i quin serà el seu programa electoral.\nPer raons professionals, - estic de guàrdia –,no podré assistir a la jornada de treball de dissabte vinent, on a bon segur es podran fer avinent algunes coses i es podrà apretar en altres, però està clar , algú creu que amb els noms que corren per arreu i que fora de sorpresa seran els que conformaran la llista , es pot anar en lloc?. I és que jo entenc , a bon segur que il•lús de mi , que el cap de llista alguna cosa té a veure en la confecció de la llista que l’acompanya.\nPer això Baron alcalde , sens dubte: però amb la gent que li va al darrera això sí que son figues d’altre paner.\nVeig en el blog del propi Baron que per raons substitutòries en la Diputació, va haver de presidir l’acte de presentació de la Volta Ciclista a Catalunya d’enguany , en que se celebra el seu centenari.\nSempre m’ha agradat el ciclisme. De jove , - catorze o quinze anys -, juntament amb els amics era estrany el dia en que no ens enfilàvem cap el Vallès , travessant la serralada per anar a berenar a Cardedeu, Llinàs o La Roca.\nDesprés de veure la retransmissió de l’etapa del Tour , temps de Merck, Gimondi , Poulidor , Ocaña etc , agafàvem la nostra bici “de carreres” i a fer kilòmetres. La nostra etapa reina era Argentona , Dosrius , Can Bordoy , Llinàs, Cardedeu , tornar a Dosrius , Parpers , La Roca , Sant Bertomeu, Orrius i tornada a Argentona. Només de pensar-hi ja estic esgotat.\nL’any 71 es va celebrar la Volta del cinquantenari, considerant com a tal ja que es celebrava la volta cinquanta , dons als començaments i durant la guerra hi havia hagut els corresponents parèntesi. Per fer-la grossa es va demanar la col•laboració de la gent del carrer amb la venda de diplomes personalitzats en els que constava el nom del col•laborador. Em va venir de gust i aquest és el bon record que ara , quaranta anys més tard , ensenyo amb tot orgull.\nQue sigui una bona Volta.\nPublicat per pere pascual "pic" a 7:25 p. m. Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Joan Antoni Baron, Volta a Catalunya, Xarxa Baron\nQue no entengui moltes coses és normal. Ja ho diuen els que no són els meus amics que afirmen que soc una mica imbècil , però hi ha coses que em depassen i el tema de la justícia n’és un d’ells.\nVingui tot això en relació de la cara de babau que se m’ha quedat , com a molts , davant del fet de la imputació del director del festival de Sitges per permetre l’exhibició de “A Serbiam films” , pel•lícula de discutible valor però d’extrema cruesa de tota mena i en la que aquells que se l’agafen amb paper de fumar hi ha vist delictes importants.\nCrec que no cal afegir res al que s’ha dit per arreu davant tanta il•lògica , en especial en el que pertoca a l’imputat. Seria més que discutible atacar al director, productor, exhibidors etc.., però al director d’un festival on per definició hi acudeixen les pel•lícules més artístiques i que per tant i per estricta definició aquelles que van a la contra és tan demencial que no té nom.\nI encara més si fem comparança amb el que recentment ha succeït amb Santiago Sierra que el passat mes de novembre va guanyar el Premi Nacional d’Arts Plàstiques 2010 que posteriorment va refusar.\nLa fotografia que quasi tots els diaris varen reproduir corresponia a la seva acció “Los penetrados” que va realitzar a l’hospital del Tòrax a Terrasa en l’any 2008 i del que poden veure tot el conjunt a http://www.santiago-sierra.com/200807_1024.php. una acció de conjunts de penetracions diverses entre homes i dones de races blanques i negra , en la diversitat de les possibilitats.\nUna acció que poc em va fer pensar malgrat l’evidència i que certament no tan sols no va provocar cap denúncia , ans el contrari , li va servir al seu creador, juntament amb altres accions , per guanyar el Premi Nacional d’Arts Plàstiques.\nI és que queda molt clar que massa vegades el “mal” en una acció, està més en el que la mira , no pas en qui n’és protagonista.\nAquesta tarda , allà a les 15.05 pm he assolit la xifra de 100.000 pàgines servides d’aquest blog per a prop de 75000 visitants per el què no em queda més que agraïr a aquells que diària o periòdicament tenen el poc senderi d’acostar-se a llegir les opinions del que això escriu.\nA tos ells moltes gràcies.\nGràcies que desitjo donar, com no sabeu prou, a la gent que faci possible que l’obra de Marc Llacuna , guanyadora de la Biennal Torres Garcia ,es col•loqui en lloc adient.\nBen aviat es reunirà el jurat de l’esmentada biennal per atorgar-ne veredicte d'una nova edició després de la selecció prèvia que ha deixat la selecció en poc més de cinquanta obres, en espera de triar-ne les quaranta finalistes.\nDe seguir així hi haurà nou guanyador abans de que l’obra de Llacuna trobi adequat acomoda. Per què es miri com és miri , es vergonyós\n506 DIES SENSE COL•LOCAR EN LLOC ADIENT L’OBRA DE MARC LLACUNA, GUANYADORA DE LA BIENNAL TORRES GARCÍA\nPer llogar-hi cadires.\nNo fa pas gaire que estant amb un amic varem coincidir amb dos pesos pesants del PSC local que ens varen convidar a col•laborar en el programa electoral en el que pertoca al tema cultura. El cert és que els dos ens varen posar a riure i quasi a l’uníson varem respondre: “ Si jael teniu fet. Teniu el de les anteriors eleccions que era magnífic i del que no s’ha acomplert quasi res”.\nEl cert és que és així. El discurs de Baron, fa quatre anys al Monumental davant del més granat de la cultura mataronina va ser magnífic. La llàstima és que no s’ha dut a terme en res i que ara eliminant el tema infraestructures , d’impossible compliment degut a la crisi , la resta es pot posar en funcionament amb desig i sense una important despesa.\nPerò fa ben poc un altra amic em retopava que jo molt piular però que no acabava de fer propostes concretes. Per això avui, aprofitant el descans degut a la festa capitalina , vagin uns apunts d’actuació en el camp artístic que és el que un més menys que més domina. Unes propostes posades a disposició d’aquell que les cregui adients i vulgui afegir-les allà on cregui escaient. Propostes a grans trets que potser caldria valorar.\nElement clau. Davant de la impossibilitat d’una escola en la sempre somiada línia de la d’Arts i Oficis , cal potenciar el que tenim i seguir la tesi general d’externalitzar allò del que no disposem.\nPer tant cal recolzar i reforçar el paper del Taller de Gravat , de reconegut prestigi per arreu. Potenciar-lo fins el màxim amb tota mena d’ajuts i convertir-lo en element viu i actiu en la ciutat. Com a mínim ha de ser equiparable a l’Aula de Teatre. Pot i ha de ser un element difusor per arreu de la cultura plàstica mataronina.\nEn altres camps s’ha d’apostar per beques definides en raó de valoracions d’interès. Beques que han d’estar a l’abast de tothom, professionals i afeccionats. Beques diverses , eclèctiques i de qualitat.\nAquesta formació haurà de revertir a la ciutat en forma d’elements per a ús de la mateixa. Cartells, obres per lliurar com obsequi a convidats il•lustres ...\nL’aposta per la creació s’ha de realitzar essencialment en la disponibilitat d’espais, estris , material o semblants que estiguin a l’abast de tot tipus de creadors.\nCal trencar el conveni de Can Xalant i que aquest espai reverteixi a la ciutat com havia estat concebut en els seus inicis . Amb espais creatius assequibles a tothom , amb selecció de mèrits, no en raó de la tendència com ara i sí en raó del projecte personal de l’aspirant.\nCal cercar altres indrets parells per el mateix fi i adequar-los convenientment. No fa falta projectes faraònics con la Nau Minguell i sí actuacions simples i d’eficàcia provada , com l’adecentament de naus industrials abandonades, que amb poca despesa acostuma a ser enormement útil.\nEls artistes han de respondre a l’actuació municipal no tan sols amb la quota econòmica , que ha de ser el més reduïda possible, ans també amb la participació en el col•lectiu ciutadà generant treballs per a l’ús comú.\nCal fer un replantejament total del camp expositiu a la ciutat , donant a cada espai una carat d’identitat.\nAixí Can Palauet s’ha de destinar a les grans exposicions. S’ha de potenciar el contacte amb els estaments oficials i amb altres productors d’exposicions importants per aconseguir que les millors puguin arribar a la ciutat.\nCada temporada s’ha de fer una exposició “ important” amb un artista local , ja sigui com a reconeixement per la seva carrera o per circumstància personal, especial o peculiar.\nS’ha de reconvertir el concepte d’espai , recuperant la zona cedida a Can Xalant i recuperant també la llum del pati amb l’eliminació dels plafons finals de la sala, realitzant alhora un petit estudi de la possibilitat d’emprar els laterals com espai expositiu.\nS’ha d’aconseguir que fer un Can Palauet sigui un honor, en especial per els artistes de casa,.\nCan Serra.- S’ha de destinar a mostres de caire històric , formatiu o més estricatment museístiques.\nCa l’Arenas.- Cal girar com un mitjó els seu pla d’usos i dedicar-la essencialment a artistes locals tal i com era el desig de Jordi Arenas. No obstant serà bo completar l’oferta amb exposicions d’artistes forans de reconegut prestigi i qualitat.\nEn primer lloc s’ha de trencar amb la proposta d’un tema unitari, vista la seva inutilitat i apostar per la llibertat , l’eclecticisme i la qualitat.\nLa sala de la planta superior es dedicarà a les exposicions més importants. Podrà ser ocupat per una sola mostra o fer-ne divisió, actuació que podria ser alterna.\nEn el cas d’exposició única aquesta estarà dedicades a artistes reconeguts, mentre que en el cas d’espai partit, l’aposta serà per a nous creadors , recuperant el vell esperit del Museu de ser espai iniciàtic per a tota mena de creadors.\nLa planta baixa mantindrà el seu espai dedicat als germans Arenas , mentre que les sales petites seran destinades al Museu de Mataró que oferirà en elles mostres variades i diverses del seu fons artístic , amb exposicions de curta periodicitat.\nLa part de la galeria es dedicarà al fons d’art de la ciutat , composat de moment per les col•leccions municipals i als que s’intentarà afegir l’ideari de Fons d’art que es va proposar far uns anys i que va ser avortat per l’Ajuntament.\nS’intentaria trobar acomoda al magatzem del Museu que es troba a la tercera planta en l’espai expositiu de Can Marfà.\nSi així fos es dedicaria a quest espai a l’aspecte del Fons d’Art local, dedicant-se a l’art jove l’espai corresponent a la planta baixa.\nEspai f.- Dedicat com ara a l’art jove i emergent.\nEn cas de que com es rumoreja aquest espai desapareix de l’òrbita municipal, caldria cercar un espai de característiques parelles.\nIgualment seria convenient establir un circuit entre espais cívics o semblants per a artistes afeccionats o principiants.\nTot aquest àmbit expositiu estaria a mans de l’IMAC però sota la direcció directa del Museu de Mataró, direcció que hauria de ser recolzada per un consell assessor que dictaminaria projectes i programació a seguir.\nIgualment s’intentarà col•laborar en el possible en les exposicions que els artistes mataronins realitzin fora de la ciutat.\nLes mostres hauran de reduir al màxim els seus costos en elements superflus , reducció que també patiran els catàlegs , fora de puntuals excepcions.\nS’Intentarà potenciar la col•lecció d’Art local , agrupant en una sola les diverses col•leccions del Municipi ( Col•lecció Municipal, del Museu de Mataró, de l’IMAC, del taller de Gravat. Fons Arenas, Col•lecció Ubach , etc... ) completant-la degudament amb l’aposta per la creació d’un nou Fons d’Art.\nSerà decisió de cultura mitjançant la creació de la corresponent comissió tot allò que faci referència a temes artístics com per exemple cartells oficial, escultures públiques etc...\nVagin dons aquests apunts com elements de reflexió als que crec jo es podria treure força suc.\nPublicat per pere pascual "pic" a 6:30 p. m. Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: programa electoral\nEn aquesta setmana entre carnestoltes i setmana blanca , sortosament la tranquil•litat expositiva és el dominant el que m’ha permet dedicar-me , en l’escàs temps lliure que disposo, a tot el tema de l’expo Novellas. Una mostra que espero reeixida , encara que quedarà lluny de ser una antològica i de ser allò que dèiem “l’exposició” que mereixeria en Pepe. Però l’esforç de molts , encapçalats per Glòria Bosch que està duent a terme una tasca magnífica, espero doni el suficient pes a l’exposició com per demostrar la gran vàlua de l’amic desaparegut.\nMentre les sales mataronines van fent la viu i algunes modestes però en afany de perdurar , com és el cas de Gal-Art , ens ofereixen el que ells diuen una miscel•lània , en el que aposten per una pintura més assequible en el pensament però prou acurada en la forma i realització.\nDestaquen en el conjunt que encara durant uns dies ocuparà les parets de la galeria, els treball de Carme Fageda , que havent begut , com quasi tots els alumnes , del mestre Pepe Novellas, ara vol desempallegar-se del mimetisme per conrear una figuració vibrant en el gest i el color , amb unes obres sense concessions , impregnades d’uns conceptes potents que caldrà seguir.\nPer l’altra costat ens presenten un seguit de treballs de l’artista Ramon Planet, afincant en terres olotines ,que juga en el concepte ,ja emprat per altres autors , d’aquest paisatgisme que podríem qualificar com vintage , en el que s’aposta per una certa decrepitud ambiental, que retrata espais creant un ambient proper i intimista, en una certa línia poètica que esdevé agradable, fet al que ajuda una acurada i intencionada tècnica destinada , com cal , a afinar en la resposta final.\nDos noms , al costat d’altres , que fan avinent la passejada en una línia comercial més elevada que hauria de ser norma en aquest i altres galeries comercials a l’ús.\nDONA I CARNAVAL\nNo m’estic de comentar la per a mi absurda , populista i estúpida postura de la junta directiva del FC Barcelona , convertint la llotja d’avui del Camp Nou en un reservat , - o haurem de dir ghetto -, absolutament femení.\nHe dit moltes vegades que en això de la igualtat femenina res m’han d’explicar. Porto quasi quaranta anys treballant envoltat de dones per quasi totes parts i en fa més de trenta que els meus caps han estat sempre dones, i per tant tinc perfectament entés tot el que es pugui dir de la seva vàlua en tots els sentits.\nPotser per això em sembla una mesura falsament publicitària realitzar actes com aquest. L’important no és “deixar” per una setmana la llotja a les dones i sí en canvi mantenir quasi de manera exclusiva la junta i les decisions del poder als homes, com succeeix a Can Barça ( i atots els clubs) en que les dones son minoria en el poder i tenen un paper absolutament decoratiu.\nPer més simbòliques que es vulguin , accions com aquesta , crec jo que no son una demostració de valorar a les dones en el que valen , que és molt , exactament igual que els homes , i no deixa de ser una acció de masclisme paternalista en espera del fàcil aplaudiment de qui no vol veure més allà dels seus nassos.\nO poser és que un ha fet una lectura incorrecte del fet. L'acte no era reivindicatiu de res i simplement era un acte més de Carnaval.\nDons sí . encara que sigui impossible, la incompetència municipal ho ha aconseguit. Fa 500 dies que es va realitzar l’acte que ha immortalitzat la fotografia. Es tracta de l’entrega a la ciutat de la peça guanyadora de la Biennal Torres García. Els protagonistes , l’acalde i Marc Llacuna , guanyador del concurs.\nMentre tot està a punt per el primer garbell de la nova edició , el nostre consistori , a bon segur que dubtós davant el gran patrimoni pictòric del que disposa, segueix sense saber a on col•locar la peça del mataroní guanyador.\nAnsiós de superar-se com sempre , després de col•locar en tan inadequat lloc l’obra de Perna , guanyador de l’anterior edició, dubta ara en quin lloc pot lluir menys la peça, i a bon segur per això han passat 500 dies.\nSí han llegit bé,\n500 DIES SENSE COL•LOCAR EN LLOC ADIENT L’OBRA DE MARC LLACUNA, GUANYADORA DE LA BIENNAL TORRES GARCÍA.\nFelicitats a la ineptitud cultural de tan gran consitori.\nEtiquetes de comentaris: Carme Fageda, Gal Art, marc llacuna\nPEPE NOVELLAS Avui s’han obert les portes dels ...\nMENTIDA PODRIDA Avui 30 de març s’acompleixen q...\nHOMENATGES I SIMILARS EMÍLIA DE TORRES Demà dim...\nCARA I CREU Tot esperant la desitjada mostra dedi...\nGERMINANS GERMINABIT Tinc mil defectes com a mín...\nPER QUE NO SIGUI SOLS MEMÒRIA. Aquestes im...\n56 56. Aquesta és la xifra de vots afirmatius q...\nIL•LUSTRACIÓ No és gens habitual que dos galerie...\nLLISTES Qualsevol mataroní que tingui un cert int...\nEXPOSICIÓ NOVELLAS Molta feina per intentar que...\nXARXA BARON La setmana passada es va fer presenta...\nCOSES QUE NO ENTENC Que no entengui moltes cos...\nPROGRAMA ELECTORAL No fa pas gaire que estant ...\nTRANQUIL·LITAT En aquesta setmana entre carnestol...\nPEP SUARI I JOSEP Mª GOMIS. L’ESTRANYA PARELLA ...


C.S. Apartment Hat Yai Tailàndia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n87 Petchakasem rd., Soi 3,, Universiat Príncep de Songkhla, Hat Yai, Tailàndia, 90110 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a C.S. Apartment?\nBarri Universiat Príncep de Songkhla Universiat Príncep de Songkhla Universiat Príncep de Songkhla Universiat Príncep de Songkhla Universiat Príncep de Songkhla Universiat Príncep de Songkhla\nMés informació sobre C.S. Apartment\nBen situat a la els negocis area de Hat Yai ciutat, C.S. Apartment us proporcionarà el millor lloc per a un merescut descans. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per opcions de turisme i atraccions locals, no es necessita anar enfora ja que l'hotel gaudeix proximitat a Hospital Hat yai Bangkok, Hospital Songklanagarind, Tesco Lotus.\nC.S. Apartment també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Hat Yai. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de servei d'habitacions 24 hores, Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi.\nEntri en una de les 94 habitacions i escapi de l'estrès del dia amb una ampla gama de comoditats com aire condicionat, escriptori, mini bar, balcó/terrassa, aparell de televisió. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a C.S. Apartment.\nTots els tipus de viatgers (34)Viatger de Negocis (4)Parelles (3)Viatgers en solitari (11)Famílies amb infants petits (10)Famílies amb infants grans (1)Grups (5)


▷ ⭐Definició de infantar⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de infantar\nDefinició de infantar\nara pots descobrir La definició i uns quants exemples de com utilitzar la paraula infantar, en aquesta selecció de rectificacions ortogràfiques pots trobar com es pot usar en un text Veritable aquesta paraula i fer servir un dels sinònims que et recomanem de la llista completa que trobaràs aquí a més veuràs la seva Definició perquè et sigui moltíssim més fàcil comprendre què significa infantar.\nParir, posar al món.\n¿Cóm es diu infantar en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice infantar en catalán?\nSi tens ganes de saber com s’escriu en castellà infantar has de saber que la seva traducció és infantar pots veure en la nostra lloc web més exemples en català perquè et sigui més fàcil contextualitzar-la en castellà.\nExemples de com utilitzar infantar\nElla ha guiat a aquest «infant» a través de situacions […] difícils, i li dono les gràcies per això.\nRepsol Aviació i […] la Fundació Infant d’Orleans elaboren […] anualment el calendari d’avions històrics en vol.\nPuc sol·licitar la custòdia d’un infant de qui no sóc pare?\nInfant reconeix que el públic […] desconeix encara en gran part a l’exercici que ha tingut la reforma, però responsabilitza a […] part als mitjans de comunicació.\nLes reconfortants veus de Pedro Infant, Celia Cruz i Beny […] Moré ja no són entre nosaltres, però la música llatina continua […] creixent amb força en el nou mil·lenni.\nAquest descens esperat en el nombre de glòbuls és considerat […] normal i no es necessita tractament […] perquè el cos de l’infant aviat comença […] a produir glòbuls vermells pel seu compte.\nNo vam aconseguir executius de primer nivell del sector privat, perquè […] els salaris són molt més baixos «, […] assenyala el Dr. Antoni Infante, director del Servei […] de Salut Metropolità Nord a Santiago .\nA aquesta edat, vostè pot començar a canviar […] la seva resposta davant un infant que es desperta i plora […] durant la nit.\nGran Creu […] de l’Ordre de l’Infant Dom Henrique de […] la República de Portugal.\nEl contracte va ser signat per […] el President de Shell Xile, Rodrigo Infant, i el Gerent General de ENAP, Rodrigo […] Azócar, durant una senzilla […] cerimònia realitzada a la Casa Matriu a Santiago .\nEn un memoràndum, Caldera Infant va sostenir que Fogade […] era garant de l’estabilitat i seguretat del sistema financer, i […] que tot el seu treball era confidencial.\nII Congrés Argentí de Psicopatologia Infantil i Juvenil (convidat especial).\nAquesta experiència és peculiar de les […] interaccions que l’infant manté amb altres […] éssers humans i li proporciona les primeres vivències d’afinitat.\nVa adquirir visibilitat el concepte […] d’analfabetisme funcional i l’oficina regional de la UNESCO va conduir un estudi […] regional sobre el tema (Infant 2000).\nUn cop nascut, se li administraran diferents […] combinacions de medicaments a l’infant.\nA aquesta alçada, Caldera Infant havia renunciat a […] enmig d’un escàndol de corrupció.\nBrindar diverses i múltiples oportunitats perquè l’infant s’expressi per mitjà de joc, sense esperar produir resultats per endavant i jerarquizándolo com a mitjà d’aprenentatge.\nComunitat d’exiliats: L’escriptor cubà, premi Miguel de Cervantes, […] Guillermo Cabrera Infante mor a Londres.\nAddicionalment, Vostè pot portar un portàtil i si viatja amb un infant, podrà portar una pañalera de mida estàndard.\nEl vincle d’un infant amb el seu principal cuidadora […] és essencial per al seu desenvolupament emocional a llarg termini; per això li ha de donar una alta prioritat.


La seva identitat a Internet al millor preu - Entorno Digital\nNotícies | La seva identitat a Internet al millor preu\nLa seva identitat a Internet al millor preu\n¿Vols que el teu blog o web personal tingui una adreça web fàcil de recordar? T’agradaria que el teu mail t’identifiques clarament? Necessites que et puguin trobar ràpidament a través de google?¿ El domini .Me potser la teva identitat a Internet al millor preu. Només has de registrar el teu nom amb la extensió .me i direccionar-lo on més et convingui. Fins al 31 de desembre d’aquest any el domini .me et costarà 11 euros el primer any, amb el servei de DNS inclòs si el registres on-line. A part, si necessites direccionar els domini al teu web personal o blog i al teu correu de Gmail, Hotmail o qualsevol altre tipus de correu, tindràs un 50% de descompte amb el nostre pla de redireccionament el primer any. Si el que vols són comptes de correu POP3 amb el teu domini .me, podràs contractar el nostre pla e-mail per un any amb un 50% de descompte. Si el que necessites és espai web i comptes de correu POP3, podràs contractar el nostre pla presencia per un any amb un 50% de descompte. Tu tries, aprofita aquesta oportunitat perquè els teus amics, familiars o clients et puguin trobar a Internet amb el teu domini .ME.


blocdenkbrota: L'AMIC RETROBAT\nLa pujada de Hitler al poder a l’Alemanya dels anys trenta ha sigut tractada llargament en la literatura, des de Una Princesa a Berlin, d’Arthur R.G. Solmssen, fins a Berlin Alexanderplatz d’Alferd Döblin, passant per dotzenes i dotzenes de novel·les, i parlo només de ficció. L’Amic Retrobat de Fred Uhlman n’és una més, una de les bones.\nEl Teatre de l’Aurora d’Igualada, un teatre modest en quan a mides, però gran en quan a esperit, ha produït aquesta obra gastant-se les birolles en un esforç que és molt d’agrair, i amb l’esperança d’obtenir un retorn amb el que en l’argot de la professió en diem bolos. Dit això anem per feina.\nLa novel·la és una joia, ras i curt, doncs ens parla d’una cosa joiosa: l’amistat, l’amistat entre adolescents, dos nois de setze anys alumnes de la mateixa escola. L’un, fill d’un metge jueu orgullós de ser alemany, classe mitjana, guardonat de la primera guerra mundial. L’altra, fill d’aristòcrates. L’amistat és molt forta però les circumstàncies els separaran; l’ascensió del nazisme és implacable i les divergències no es poden aturar.\nL’obra comença quaranta anys després del final de la guerra, quan el fill del metge jueu rep una carta on se li demana col·laboració econòmica per bastir un monument honorant els alumnes de l’escola en que va estudiar, morts a la guerra. Ell, recordant la ignomínia del nazisme, s’esgarrifa i llença la carta sense ni llegir els noms dels morts o desapareguts, però no és capaç de fer desaparèixer els record de l’amistat amb el seu company. L’obra evoluciona fins a un final sorprenent i molt emotiu, i no és cap pirueta. És un final històric. Bravo per l’autor!\nL’adaptació de la novel·la de Fred Ulhman ha estat a càrrec de Josep Maria Miró i la direcció de Joan Arqué. Molt bona feina d’ambdós. Els personatges joves han estat a càrrec de Quin Àvila i Joan Amargós, i Jordi Martínez ha fet el paper del jueu quaranta anys després. Tots tres han estat molt bé, però en totes les obres hi acostuma a haver un bombó, i en aquest cas ha estat pel Jordi Martínez que ho ha brodat. El final de la peça ha sigut realment emocionant.\nUs la recomano molt, però (males notícies) les entrades estan exhaurides, però (bones notícies) la podreu recuperar al TNC el proper desembre, del 4 al 22. No us la perdeu. A més, penso que les persones decents tenim la obligació de que no caigui en l’oblit la barbàrie nazi, especialment ara que en aquest país “autoproclamat” Espanya, bufen vents esgarrifosos que ens recorden les novel·les que he esmentat a l’encapçalament. Vade retro...\nEtiquetes de comentaris: Fred Uhlman, Joan Arqué, Josep Maria Miró, L'Amic Retrobat, Teatre de l'Aurora


Noticias de Els Ports: Morella inaugura l’exposició de fotos del 54 Sexenni\nLa Plana al Dia | Els Ports | General | 06-12-2018\nL’alcalde de Morella, Rhamsés Ripollés, ha explicat que “el concurs ha tingut una elevada participació amb més de 400 fotografies en les diferents modalitats i ací es mostren totes entre les que componen l’exposició i les que es projecten a la pantalla”. A més, l’edil ha agraït a “totes i tots els participants que han fet arribar les seues fotos” i ha explicat que “el 54 Sexenni ha estat marcat per Instagram i la resta de xarxes socials en les quals s’han compartit milers de fotos i vídeos sobre la nostra festa més volguda”. Finalment, ha aprofitat per a “animar a totes i tots a visitar aquesta exposició a les Sales Gòtiques de l’ajuntament i veure les imatges del Sexenni”.\nCal recordar que el 54 Sexenni estrenava les declaracions de Festa d’Interés Turístic Nacional i Bé d’Interés Cultural Immaterial. A més, aquesta festa és candidata a obtindre la Declaració de Manifestació Representativa del Patrimoni Cultural Immaterial.\nEl 54 Sexenni de Morella ha estat recolzat per diferents institucions. D’aquesta manera, la Generalitat Valenciana i la Diputació de Castelló van donar diferents ajudes i subvencions als gremis organitzadors i als veïns i veïnes que van treballar durant tot l’any per a decorar els carrers amb motiu d’aquesta festivitat. Així, Rhamsés també ha volgut “agrair aquestes institucions el seu compromís amb el Sexenni i impulsar aquesta festa tan important per als morellans i morellanes, així com el seu valor turístic i econòmic per a la ciutat”.


L’exdelegat del govern espanyol Enric Millo defensa “desprogramar” l’independentisme com si fos “una secta” L’exdelegat del govern espanyol Enric Millo defensa “desprogramar” l’independentisme com si fos “una secta” – El Món\nL’exdelegat del govern espanyol Enric Millo defensa “desprogramar” l’independentisme com si fos “una secta”\nEl tuit és una resposta a una piulada del líder del PP català, Alejandro Fernández\nRedacció 05/08/2021 3:43 pm\nL’exdelegat del govern espanyol a Catalunya Enric Millo ha defensat aquest dimecres que s’ha de “desprogramar” els independentistes com si fossin “una secta”. Ho ha afirmat en un tuit en què assegura que “no hi ha cap solució política”. El tuit és una resposta a una altra piulada del líder del PP català, Alejandro Fernández, on afirma que voler la independència i “acceptar la decadència econòmica de Catalunya” és un “mecanisme psicològic suïcida”.\nEsto no tiene una solución política , requiere un intenso ejercicio de desprogramación de secta. https://t.co/1VmUaEqYFg\n— J. Enric Millo Rocher (@EnricMillo) August 4, 2021\nAigualit 05/08/2021 3:54 pm\nUna ment priviligiada, gràcies Sr. Millo, les coses pel seu nom .\nskamarla 05/08/2021 4:34 pm\nNuremberg, Millo. Et veure a Nuremberg.\nSense pels al la llengua 05/08/2021 4:48 pm\nEls abduits per una secta, mai es reconiexen com a tals, creuen que son els altres els altres els que estan equivocats, el Millo es un fenomen d'estudi, segons ells la gran majoria de catalans, estem programats, el meu pare, si varen intentar programar amb una asignatura que es de FEN, Fuerza del espirito Nazional, i que no varen aconseguir, el Millo aquest, esta perquè el tanquin, es un FDLGP.\nCuriós 05/08/2021 5:09 pm\nÉs justament el que fa ERC.\nPiolin 05/08/2021 5:14 pm\nOstres , l' Enriquito aiiiiiii pilli pilli . Més ben dit pilli Millu.\nLa realitat és aquesta 05/08/2021 5:32 pm\nLa secta d'en Millo és com la d'en Puigdemont. Els dos tenen un discurs irracional i gens eficient per resoldre problemes reals. L'independentisme és una opció política per fer funcionar Catalunya sense el llast espanyol.\nRicard 05/08/2021 8:40 pm\nM'hauria d'aclarir quina és la "secta d'en Puigdemont" i com aconsegueix adeptes "privilegiadament" Brussel·les estant.\nJosep 05/08/2021 5:49 pm\naquest pocasolta (fer no dir filldeputa) necessita una bona ventilada al cervell\nDoctor Strangelove 05/08/2021 5:51 pm\nNi a secta arriben, només són vells i gent sense formació. I al caldavant aprofitats amorals! Doc.\nton c. 05/08/2021 6:52 pm\nquin problema te vosté amb els vells, els de casa seva també els mensyprea igual=\nVivi 05/08/2021 7:13 pm\nNoi, com més estudis,més independentista és un. Hi ha nombrosos estudis al respecte, tu ho pots comprovar mirant-te al mirall. Per això la inversió en educació va minvant al Regne d'Espanya, per fer subnormals com tu.\nzoòleg 05/08/2021 5:53 pm\nEntre la insanitat del millo i els coneixements d'economia de l'altre ninot pot explicar-se, tot i que només parcilment l'amargor i el grau de corcat, per la ràbia, del seu "pastor". Vaja escorpins.\nton c. 05/08/2021 6:33 pm\ncom es pot ser tant ruc sr. Millo, encara no ha fet prou el ridícul, fins on vol arrivar?\nTon 05/08/2021 7:05 pm\nNen, que et donin pel sac.\nRicard 05/08/2021 7:06 pm\nLa girafa es va avançar. Proposava el mateix: un procés de "desnazificacio" de catalans a l'estil Pol Pot. Els castellans són uns grans demòcrates. El que no expliquen és que faran si no passem per l'aro. Pensin el pitjor.\nRAMON A 05/08/2021 7:12 pm\nI si desprogramesim la secta borbonica\nJOSEP 05/08/2021 7:18 pm\nSemblava que no et podias tornar més capullo i fastigód i mira... SI.\nJordiP 05/08/2021 7:51 pm\nAquest terrasenc emigrat i exiliat a Girona-Sevilla està opositant a menistre d'alguna cosa. I és tan elemental i il·letrat que creu que dient burrades de l'alçada d'un campanar va pel bon camí. Per què vas haver de marxar de Terrassa, Enriquet, fill meu? Desde luegu, hi ha gent que no es mereix vivir entre gent normal. Per a en Millo, la feina que li encaixa es la mineria del carbó. Barrenero o empenyedor de carretilla. Amb la cara ben bruta. You load sixteen tons. What you get? Another day older and deeper in debt.\nJosep 06/08/2021 12:57 am\nLi escau més la feina de mamporrero. Segur que ho faria molt a gust.\nJordiP 05/08/2021 7:57 pm\nSi el Millo no rasca una, el Fernández no li va endarrere. Està tan "sectariament programat" que segueix insistint en que la independència de Catalunya daria lloc a la decadència económica de Catalunya, quen resulta que totes les simulacions dels millosr tècnics del món en la matèria van en sentit contrari. Quina parella de joies, nanos! Així està Espanya!\nPepista 05/08/2021 8:42 pm\nIgualito que Kim Jong-un. PP=Corea del norte\nSom el 90.18 % (el 1-O de 2.266498 votants, 2.044.038 vam votar SÍ a la independència) 05/08/2021 9:07 pm\nEl Millo i en mandonguilla de bracet presidint les manifestacions feixistes a Barcelona el 2017, ens han deixat, l'un a Andalusa, l'altre a Madrid. Bon vent i no torneu que no us volem\nMala peça 05/08/2021 9:38 pm\nNo serà serà, que ell, està desprogramat a Andalusia. El feixista del millo, té la sort de que españa, és un país on l'herència franquista és molt present a la democràcia i a la justícia, sinó fos així, hauria estat jutjat, per la gran quantitat de falsetats en el judici del procés\nVendetta 05/08/2021 11:09 pm\nAmgat a Andalucía y no tornis, miserable fascista ejpanyol\nfat boy 05/08/2021 11:20 pm\nTenen 4 diputats de 135 i son els independentistes els que son una secta?.\nLuisnomeacuerdo 06/08/2021 12:20 am\nTotalmente de acuerdo y empezando por recluir a los más fanáticos fascistas independentistas en un campo de reeducación españolista en ciudad real y estar todo el día viendo películas guarras de Manolo Escobar y comiendo gazpacho y tortilla de patatas, españolas, por su puesto. Comentarios a repugblicafracassada@pasteleroloco.tractoria.\nL'OBSERVADOR ASTORAT 06/08/2021 8:24 am\nQuien a ser traidor se inclina, tarde volverá en su acuerdo. (Tirso de Molina)\nEx-independentista 06/08/2021 9:05 am\nA mi no m'han desprogramat; independentista d'ençà 1963 - quan vai haver de fer el servei militar- me n 'han fet desdir els nostres polítics, ningú més. No vull la independència en mans de gent com ells.\nDecadencia económica? 06/08/2021 9:20 am\nDoneu-nos els 17000 milions d'euros que ens preneu cada any, (mes el 17.000 robats durant 50 anys), i en tornem a parlar de decadencia económica.


Diputación apoya a los agricultores en su rechazo al trazado de las fotovoltaicas - Diario Área\nDiputación apoya a los agricultores en su rechazo al trazado de las fotovoltaicas\nEl presidente de la Mancomunidad, Juan Lozano, se ha comprometido a convocar al Consejo de alcaldes para elevar a debate la situación que podría generarse y aunar esfuerzos de todas las instituciones\nVaca, García y Lozano, este martes\n1 junio, 2021 · Modificada: 01/06/2021 - 20:14\nLa secretaria general del PSOE de Cádiz, Irene García, junto al secretario de Política municipal, Jesús Solís, han mantenido un encuentro este martes con el presidente de la mancomunidad de Municipios del Campo de Gibraltar, Juan Lozano y el alcalde de Castellar de la Frontera, Adrián Vaca, para abordar la problemática que surge en el municipio con las explotaciones agrícolas que podrían verse afectadas por el trazado de la red de evacuación de las plantas fotovoltaicas que quieren instalarse en la comarca.\nEn primer lugar, Lozano se ha comprometido a convocar al Consejo de alcaldes para elevar a debate la situación que podría generarse y aunar esfuerzos de todas las instituciones ante el problema que se suscitaría a los agricultores de la zona por las servidumbres que se crean con la instalación de la fotovoltaica.\nPor su parte, la también presidenta de la Diputación le ha asegurado al alcalde que el Grupo Socialista en la Diputación va a elaborar una moción que se llevará al Pleno de la Diputación en apoyo al municipio de Castellar y a la agricultura de la zona.\nGarcía comparte la preocupación que expresa el regidor de Castellar “pues la agricultura en el municipio vive un momento de expansion tras haber apostado por el cultivo ecológico del aguacate que ha venido a abrir nuevas expectativas económicas en la zona y es lógico que desde la comisión recientemente creada y cuyo manifiesto apoya el PSOE, se exprese su oposición al trazado actual de la red de evacuación y se proponga una alternativa que no afecte al desarrollo de los cultivos”.


EL PI DE FORMENTOR. COSTA I LLOBERTA, MIQUEL. 9788494934223 La Memòria ´


Espeleologia Bibliografia Caving Literature: Cavernes de Malaga (2004 / 2007) J. Mayoral\nCavernes de Malaga (2004 / 2007) J. Mayoral\nInvestigaciones espeleológicas en Montejaque y Benaoján (Málaga)\n(2004) 153 p., foto. col., gràf.: 240x170 mm.\nEd. Ayuntamiento de Montejaque\nPròleg, Emiliano Aguirre Enríquez\nL'autor i els seus col·laboradors realitzant un catàleg espeleològic de la zona. Amb uns apartats de generalitats introductòries, molt bé documentades, ens ofereixen les fitxes de les cavernes amb la detallada situació de les mateixes, qüestió que resulta primordial, ja que si no es disposa d'una bona descripció de l'accés les demès dades poden resultar irrellevants.\nCueva de la Pileta y otras cavidades de Montejaque, Benaoján, Jimera de Líbar y Cortes de la Frontera.\nUpper Guadiaro Wonders\nHundidero - Gato Cave System, La Pileta Cave and other cavities in Montejaque, Benaoján, Jimera de Líbar and Cortes de la Frontera.\n(2007) 80 p. bilingüe: castellà - anglès, 230x315 mm.\nEd. Copyur, S.L.\nAngel MARTÍNEZ GARCÍA\nL'obra, amplament divulgativa, és presentada en format a mode d'àlbum. On les bones fotografies, els esquemes i les topografies, en general les imatges, queden ressaltades sobre un text prou didàctic i entenedor.\nPublicat per F. Miret a 18:35


NOTICIARIO FALLERO: 2018\nEl primer projecte solidari de l’exercici faller de Santa Maria Micaela - Martí L’Humá consistirà en una matinal de Teatre de Títelles en el Teatre L’Estrela, concretament en la Sala La Petxina situat al Carrer Doctor Sanchis Bergón, numero 29.\nLa matinal de Teatre de Titelles serà el pròxim dissabte dia 15 de desembre a les 10:30 hores.\nEsta matinal solidària està destinada per a públic infantil i l’aforament serà limitat. Per això, vos aconsellem que retireu les entrades per als més xicotets quant abans. Este gran event serà a favor de la ONGD “SOÑADORES DESPIERTOS”, una altra de les entitats en les que enguany col·labora la comissió.\nLa venda d’entrades es realitza al casal de la Falla Santa Maria Micaela en horari de 20:00 a 21:00 hores els dies ací detallats:\nEls dies són orientatius, puix si s’agoten les entrades no es pot dispondre de més per tema d’aforament.\nTambé es podran reservar via pàgina de Facebook del projecte Solidari “NANOS”.\nEl Convent del Carme acollirà a l’Agrupació de el Pilar\nEl pròxim dimecres 5 de desembre a les 20:30 hores en el Convent del Carme, les comissions falleres de l'Agrupació de Falles el Pilar - Sant Francesc compartiran en un mateix acte la presentació dels esbossos de les Falles que ompliran les diferents demarcacions aplegat el més de març de 2019.\nEl passat divendres 23 de novembre la comissió fallera de Carrera Malilla - Illa Cabrera va presentar els esbossos de 2019 a càrrec de Rubén Canet i Carlos Carsí, infantil i major respectivament.\nFALLA INFANTIL CRA. MALILLA – ILLA CABRERA 2019\nLEMA: “I TU QUÈ PINTES?”\nARTISTA: RUBÉN CANET\nFALLA CRA. MALILLA – ILLA CABRERA 2019\nLEMA: “ACÍ HI HA BOLLIT”\nLa Falla Azcárraga amb motiu del seu 75º Aniversari realitzarà el pròxim dissabte 1 de desembre una ofrena especial a la Mare de Deu dels Desamparats.\nA les 18:00 hores es concentraran al casal totes les Falleres Majors, Falleres Majors Infantils, Presidents i Presidents Infantils dels 75 anys acompanyats pels fallers de la comissió i seguidament es desfilarà fins la Basílica de la Mare de Deu, a on a les 19:30 hores s’oficiarà una missa i una ofrena de flors per a commemorar el aniversari.\nDarrere de l’acte es dirigiran al casal on es oferirà un vi d’honor per a tots. Esteu tots convidats a participar d’un acte molt especial per a la comissió.\nLa comissió fallera de Santa Maria Micaela – Martí l’Humà li concedix el premi Tabalet 2018, en reconeixement a la seua trajectòria i la seua dedicació en el món de les falles a l’artiste Armando Serra. Destacant el seu estil personal i característic, tant en els seus dibuixos, com en la seua creació fallera. Destacant que té l’única falla infantil indultada.\nL’acte d’entrega del Premi Tabalet es realitzarà junt a la presentació d’esbossos dels artistes Pau Soler i Gio el pròxim divendres 30 de novembre a les 19:30 hores al casal de la comissió.\nEl pròxim dissabte 24 de novembre a les 20:00 hores al casal de la Falla Jerònima Galés Litògraf Pascual i Abad tindrà lloc l’acte de Proclamació de la Fallera Major per a este exercici, la senyoreta Carla Asensi i García. Enhorabona!\nEl Círcul d’Opinió Bunyols d’Or i Brillants ab Fulles de Llorer i el Casal Bernat i Baldoví, realitzaran un coloqui obert que baix el títul “Volem Falla, ¿a quin preu?” orgasinen conjuntament en la seu del primer (c/ Mísser Rabassa, 6) el pròxim dilluns 26 de novembre a les 19:45 hores.\nQuan al poc de pasar les Falles d’enguany, un grup de fallers, artistes, periodistes i demés gent de la Festa llançaren el hashtag #VolemFalla foren moltes les persones, entitats i associacions que el feren seu d’entrada. Passat un temps, davant de la polèmica alçada entorn d’un preu mínim de falla per a concursar i establits ya el presuposts de cada Comissió en lo que a les falles se referix, ¿estem en condició de mantindre el lema o hauria de canviar-se pel de #VolemPagarFalla?.\nPer ad este tema que alça tant d’interés i controversia dins del món faller, hem considerat reunir per a debatre’l a:\nXimo Esteve Mares. Artiste Faller i Secretari del Gremi.\nCarlos Carsí García. Artiste Faller.\nMª Carmen Gurrea Estrela. Presidenta Falla Pare Lluís Navarro Remonta.\nSantiago Ballester Casabuena. President de la Federació Falles d'Especial.\nManuel Andrés Zarapico. Periodiste.\nActuant com a moderador el periodiste Julio Fontán López i en acabant el coloqui s’obrirà el debat entre els assistents.\nEn la vesprada de hui, dissabte 17 de novembre, la comissió fallera de Montesa Doctor Marañón va realitzar un acte en el que es va realitzar la presentació d’esbossos de les Falles 2019 a càrrec dels artistes fallers, Alfredo Villena i Antonio Rubiño, infantil i major respectivament.\nFALLA INFANTIL MONTESA – DOCTOR MARAÑÓN 2019\nLEMA: “ROCK AND FOC”\nARTISTA: ALFREDO VILLENA\nFALLA MONTESA – DOCTOR MARAÑÓN 2019\nLEMA: “JA ARRIBA”\nUn meravellós creuer fins les Falles de 2019 t’espera a la Falla San Vicente - Amparo Iturbi. Un creuer que et farà gaudir de la mar on contaran amb la millor de les tripulacions, Sergio Alcañiz i Pepo Jarauta al front.\nT’esperem al moll numero 7 del Carrer Amparo Iturbi per a salpar el pròxim divendres 30 de novembre a les 23:00 hores on es desvelaran els projectes d’esta comissió “marinera”. ¡T’esperem!\nLa Federació de Falles organitza dins de la Setmana Literària la lectura col·lectiva de l’obra Tirant lo Blanch. El pròxim divendres 16 de novembre a les 19:30 hores serà la lectura de l’obra de Joanot Martorell per part de les Falleres Majors de Gandia, les reines i presidents infantils, la Cort d’Honor i responsables tant fallers com del govern.\nLa Falla Carrera Malilla - Illa Cabrera realitzarà l’acte de presentació d’esbossos de les Falles per a l’any 2019, obres dels artistes fallers Rubén Canet i Carlos Carsí, el pròxim divendres dia 23 de novembre al casal situat en el Carrer Isla Cabrera, numero 28. L’acte constarà d’un sopar a les 21:30 hores i el posterior acte de presentació i firma dels contractes.


WallStreetBets, la comunitat de Reddit que ha fet tremolar Wall Street – Escola Projecte Report\n‘Wallstreetbets‘ es una comunitat o fòrum de la plataforma ‘Reddit’ que recentment s’ha apoderat del mercat en Borsa. Aquesta comunitat consisteix en un grup d’inversors anònims que recomanen accions de la borsa. Les seves tasques són especular amb accions de la Borsa de Wall Street i trobar debilitats en el mercat o productes financers. En total, 2.9 milions de persones conformen el fòrum i s’autoanomenen “degenerats”.\nDurant la última setmana, aquesta comunitat ha sortit del seu cau, quan les accions de “Gamestop”, una botiga de videojocs americana que comença a pujar. A principis del 2021, les accions d’aquesta empresa estaven a 17$, actualment el seu preu ha arribat a pujar fins a 400$, i això vol dir que el seu preu ha augmentat més d’un 2.000%.\nTot aquest seguit de moviments i especulacions segueixen en marxa, ara amb criptomonedes i altres empreses com AMC i BlackBerry. Encara no sabem gaire d’aquest “subreddit” que s’està apoderant per moments del mercat en Borsa i que està fent perdre milions de dòlars a especialistes i professionals.


Rack Tables: inventari dels servidors que tenim als racks\nPosted on 2008/04/05 by Oriol Rius\nA primer com de vista i pel que puc veure en la demo, ja que no l’he usat mai encara, m’agrada molt el que preten fer el Rack Tables. Bàsicament la idea és mantenir un inventari de què hi tenim montat a cada un dels armaris rack que tenim destribuits per tot el món. Això quan tens un garbuix al cap del que té cada client com em passa a mi sovint pot ser molt útil. Sobretot perquè s’hi poden adjuntar fotografies o portar un control exahustiu de les U’s que hi tenim lliures, dels ports de switch ocupats, etc. Per tant, diria que és una eina molt recomanable per administradors de sistemes. Fins hi tot diria que imprescindible per admins d’empreses de serveis que no tenen contacte diari amb els datacenters dels clients.\nTambé permet portar un registre dels espais d’IPv4 en això s’assembla una mia al IPplan malgrat les funcions d’aquest aplicatiu són molt més simples i es redueixen a funcions purament d’inventari. Al estar orientat a servidors ens permet mantenir un registre dels serveis virtuals que tenim corrent, pools de màquines i fins hi tot algunes funcions de monitorització a nivell de gràfiques sobretot. Per cert, m’agradaria descatar que potm ostrar l’estat dels balancejadors de carrega web, per exemple.\nÉs important recordar que és una eina d’inventari, en això vull dir que el que aquí interessa no és pas veure com les coses canvien en temps real. Sinó poder mantenir un registre de com tenim o volem tenir montada l’infraestructura. És a dir quelcom més proper a una ajuda per mantenir la documentació que no pas una eina de supervisió. Per això ja tenim nagios, no?\nNo ho havia comentat però l’aplicació funciona via web i malgrat no m’hi he fixat massa diria que és la típica aplicació feta amb PHP i MySQL. Potser per ser una aplicació web la trobo una mica massa anticuada tan en el disseny com en la poca introducció de funcionalitats AJAX que la facin més usable i atractiva a l’usuari.\nThis entry was posted in Networking and tagged admin, administrator, cpd, datacenter, inventory, linux, network, Networking, rack by Oriol Rius. Bookmark the permalink.


La concentració perquè Mas faci un pas enrere queda en res | elCugatenc\nAspecte de la Plaça de la Vila a l'hora de la concentració. Fotografia: Xavier Boix\nL’únic senyor que va acudir puntual assegurava que la convocatòria era de l’ANC de Sant Cugat, tot i que les concentracions arreu del país s’havien gestat en la xarxa. Totes les convocatòries de l’organització independentista citaven la gent a Plaça Sant Jaume de Barcelona. A darrera hora van haver de fer un canvi d’emplaçament perquè la CUP havia convocat una altra concentració davant dels ajuntaments de tota Catalunya amb el lema #MasDeixaPas i no volien coincidir.\nAixí que la concentració de Sant Cugat devia ser la convocada per les CUP i ERC (que feia servir aquest hashtag a les seves piulades), però de les 5 persones que hi havia a la Plaça de la Vila només la meitat tenien vinculació, un d’ells el regidor de Procés Constituent, Dimitri Defranc.\nLa dimensió santcugatenca dels darrers dies de la negociació\nSant Cugat és una ciutat on l'independentisme té molta força – fèiem la fotografia abans de les darreres eleccions –. Malgrat això, la convocatòria del dia 7 no va ser capaç d'acollir més de 5 persones. Segons altres mitjans, a ciutats com Manresa tampoc va tenir l’assistència esperada pels organitzadors.\nAquesta setmana va començar amb la compareixença dels càrrecs públics locals d’ERC en què demanaven que per “proclamar la República Catalana calia que Artur Mas fes un pas al costat” segons paraules de l’Èric Gómez, regidor de les JERC a Sant Cugat. Noël Climent, vocal a Valldoreix, recalcà que la seva organització “no podia fer més sacrificis i, ja que la CUP no havia estat a l’alçada, que ho estes Mas”. La portaveu municipal, Mireia Ingla, demanava a la militància i càrrecs de CDC Sant Cugat que “fessin el possible perquè abans del 10 de gener hi hagués un acte de generositat deixant de banda els personalismes i posant per davant l’interès de país”.\nLa resposta de CDC no s’ha fet esperar i dijous 7, encapçalats per l’alcaldessa Mercè Conesa i segons Cugat.cat, “retreu a la secció local d'ERC que hagi suggerit que el presidenciable Artur Mas deixés pas a un candidat que generi el consens necessari entre les forces independentistes. Els nacionalistes han refermat la seva lleialtat als principis fundacionals de la coalició Junts pel Sí i confien en un possible acord d'investidura abans de dilluns”. La mateixa valoració ha fet la JNC en un comunicat que va enviar als mitjans just després de l'anunci d'ERC.\nDesprés de reunir la coordinadora local de MES el partit dóna per trencat el pacte d'estabilitat amb el govern i indica que la nova aliança perjudica els interessos dels ciutadans ja que no assoleix la majoria pressupostària. Aquesta mateixa postura se suma a la ja posicionada per ERC.