Aventures i desventures dels 30: CONFLICTE PRIMAVERAL\nEm sap greu dir-vos-ho, però avui hem de parlar de coses series. Ja sabeu que el món és ple de conflictes, de raons, de discussions, de mals de cap...més del que ens agradaria està clar. Ho sé, no és agradable parlar d’aquests aspectes de la vida, però formen part de la realitat així que no podem amagar-nos en un racó i fer veure que no existeixen!\nAvui us parlaré d’un greu conflicte, al que m’he aventurat anomenar CONFLICTE PRIMAVERAL.\nUs poso en situació . Amb l’arribada de la nostra benvolguda primavera després del fred hivernal (bé aquest any no massa), comença aquell moment de lluita interna entre el éssers humans, insignificants peons de la natura, i els armaris.\nSi, sí, els armaris, ho heu llegit bé. Malèfics habitants de les cases que tendeixen a desordenar-se, reorganitzar-se, amagar objectes, acaparar estris innecessaris i que es dediquen a utilitzar les temporades de canvi d’estació per boicotejar la nostra vida.\nMaleïts armaris que tenen la roba fresca d’estiu en un lloc inabastable en els dies en que la primavera decideix regalar-nos 20 i escaig graus de temperatura al migdia. Armaris que ens conviden a guardar la roba d’hivern sota la frase : No et cal, la primavera és aquí, deixat portar! Acte seguit la temperatura descendeix 10 graus i aquí el tenim el millor regal de la primavera: El refredat a traïció.\nQuè me’n dieu? Us parlo d’un conflicte greu sens dubte, que a mi personalment em té esgotada. La lluita de l’home (en aquest cas la dona) i la roba de l’armari (malèfic), contra la inconstant primavera!\nNo sé si us passa a vosaltres ,però jo, ja no sé com m’he de vestir! Si em tapo massa, aquell dia fa una calor de mil dimonis i arribo a casa sufocada, morta de xafogor i suada. Llavors em dic a mi mateixa: Això demà no et passarà!\nRemeno mig armari, que ja us he dit que el meu es dedica a fer-me la guitza. Rebuscant trobo una peça de roba més fresca i feliç al mati surto de casa... amb aquella camisa lleugera i fina, molt fina. PATAPAM! Aquell dia resulta que fa un fred que pela!\nNo sé vosaltres, però encara no he trobat què posar-me, ni com vestir-me. Aquesta setmana mateix cada dia pateixo aquest terrible conflicte. Demà crec que adoptaré una postura defensiva. Entra en marxa el pla: CEBA DESFULLADA . Vaja que m’aniré posant capes i traient-les segons vegi. Això si, primer hauré d’arribar a un acord amb el meu armari, perquè dos fronts oberts crec que no els puc tenir!\nCom lluiteu vosaltres contra aquest conflicte? Teniu alguna tècnica? Algun pla secret? Alguna arma d’atac?Ja m’explicareu! Una abraçada\nAlquimia Deco 21 d’abril de 2016 a les 12:05\nJajajjaja tens tota la raò!!!, aixo es un temps de bojos, jo l'altre día estaba a punt de fer el canvi d'armari cuant vaig pensar... saps que... millor no ho toquis de moment, i aixi estic, amb els calaixos plens de roba d'hivern i un munt de roba d'estiu a sobre d'una cadira, això no hi ha qui ho entengui, si mes no, de moment ens tocarà esperar a que el senyor temps es decideixi aviam que fer!. Un petonàs maca.\nMabel (aventuresidesventuresdels30) 21 d’abril de 2016 a les 20:35\nSi de bojos, bojos! jaja així estas com jo amb els calaixos plens de roba d'hivern però jo a la cadira no tinc roba d'estiu...potser et copio la idea! jajaja una abraçada bonica\nlaia.altimir 21 d’abril de 2016 a les 14:46\njajajjajaj a mi em passa el mateix!!! Jo no faig canvi d'armari mai, només tinc un parell de caixes amb els jerseis de llana i els vestits de tirants, la resta de roba "viu habitualment" a l'armari de forma constant... i de tant en tant, una mica de neteja del que fa dècades que no em poso.... jjjjj\nMabel (aventuresidesventuresdels30) 21 d’abril de 2016 a les 20:37\nSi la meva roba també viu sempre al armari, però les baldes accecibles les tinc amb la roba de temporada i les baldes altes amb la roba de fora de temporada tot ben plegat i super amuntegat...i així anem! Em consola saber que no sóc la única! una abraçada enorme\nENTRE PUNTS 21 d’abril de 2016 a les 16:16\nJajajaja!!!!Molt bona aquesta, no o havia mirat mai des d'aquesta perspectiva ... Però jo sóc de les de "Hasta el 40 de Mayo no te quites el sayo" així que encara em queda, tot i que el meu armari sí que em fa algun boicot de tant en tant i em perd la camisa o samarreta o pantalons que justament em volia posar aquell dia.\nJo ho tinc tot a mà, la roba d'hivern i d'estiu al mateix armari. Ara la d'hivern als estants més vistos i la d'estiu als de més de baix. I a l'estiu a l'inrevés.\nMabel (aventuresidesventuresdels30) 21 d’abril de 2016 a les 20:39\nJajaja si això de la dita es ben veritat! JO sóc frecolica i em costa destapar-me però hi ha dies que sembla que em derretiré com un gelat al estiu de la calor que fa! Ja veig que el meu armari no és l'únic que em boicoteja (jo crec que és un pla per dominar el món per part dels armaris!) jaja . Tota la raó a més sempre desapareix allò que et ve més de gust posar-te! una abraçada\nEva 21 d’abril de 2016 a les 18:25\nT'entenc perfectament!! quin puja i baixa de temperatura... i sembla que la cosa encara durarà!! en fi, ens ho haurem de prendre amb bon humor i filosofia, un petó! ;)\nMabel (aventuresidesventuresdels30) 21 d’abril de 2016 a les 20:40\nSi sembla que vivim en una muntanya russa constant...a veure si el temps s'aclareix perquè acabarem tots bojos i ben refredats! Això si sempre amb bon humor. Una abraçada\nlaura 21 d’abril de 2016 a les 22:59\nUfffff, quina raó que tens, aquests armaris són malèfics!!! No sé el teu, però el meu, a més d'amagar-me les peces de roba, me les encongeix de temporada en temporada. Armari doblement malèfic!!!!\nMabel (aventuresidesventuresdels30) 22 d’abril de 2016 a les 7:40\nOstres ara que ho dius el meu també m'encongeix la roba! jajaja són terriblement malvats i cruels aquests armaris! Haurem de prendre mesures dràstiques! una abraçada\nSilvia LGD (Little Green Doll) 25 d’abril de 2016 a les 11:57\njajajaja tens tota la raó! jo m'estic treient i posant tot el dia roba! I a més, pots acabar boja, avui fa calor i demà fred! Una abraçada!\nMabel (aventuresidesventuresdels30) 25 d’abril de 2016 a les 20:08\nSi jo crec que això ens passa a tots que la primavera ens trastoca una mica el vestuari! una abraçada


anota el llibreter a les 15:55 . diumenge, de desembre 04, 2005\nSempre he volgut ser artista, treballar amb tot de materials diversos i crear Obres d’Art que omplissin el món de nous sentits per explicar-lo. I guanyar molts calés. Tret de la part econòmica, l’Art no s’ha convertit en una frustració: la llibreria m’ofereix l’oportunitat d’assajar formes de creació inèdites i secretes. La matèria que treballo són els llibres i la desplego sobretot per les taules de novetats que són, alhora, el taller i l’obra de l’artista.\nDispersió cromàtica. Al llarg dels anys he experimentat diverses formes de composició cromàtica. La forma clàssica establia el procediment per articular els llibres per col·leccions, de manera que s’organitzava una distribució de masses i volums de coherència interna polièdrica que tendia a expressar amb infinitat de matisos les contradiccions, confrontacions i indiferències de la discursivitat aplicada a la indústria editorial. Darrerament, el meu art ha evolucionat cap a la dispersió. La percepció de les formes de producció de sentit està mediatitzada per infinitat de condicionadors impolièdrics que obstaculitzen una visió directa de les coses en el seu essencialitzament. Per exemple, repensar i destruir la contigüitat dels títols que pertanyen a una mateixa col·lecció em permet mostrar la complexitat que afegeix la sobredeterminació discursiva a l’hora de construir la identitat de l’individu. He intentat en diverses ocasions treballar la dispersió des del minimalisme, però l’excés de producció editorial no m’ha permès encara introduir aquesta intuïció creativa en la Història de l’Art.\nNomadisme. L’exili com a estranyament del jo constituït transitòriament com a Altre és el punt de partida per a un distanciament crític respecte al llibre com a objectització de(l) discurs. L’autoreflexivitat és imprescindible sempre que el lloc de l’exili sigui parentesitzat i admès com a modificabilitat inestable. Posar una pila de llibres d’Antonio Gala en contigüitat immediata dels autors de narrativa eslava i germànica durant una hora i vint-i-cinc minuts permet desemmascarar les categories que impedeixen el reconeixement de nosaltres mateixos com a Altre.\nInteracció. Les taules de novetats són una plataforma d’interacció oberta als lectors, que esdevenen així coautors de l’obra. El fet de comprar o consultar un llibre modifica la relació volumínica que presentava fins llavors la taula de novetats, ni que sigui durant un lapse temporal incert. Això és evident, sobretot, en la secció de llibre infantil, on la intervenció altament caòtica i irreflexiva dels lectors aconsegueix resultats d’una bellesa tan intensa com espontània. Les innovacions més agosarades han consistit en apilar llibres jugant amb la inestabilitat. Un lector podia, llavors, passar, interactuar i fer caure la pila, amb la qual cosa l’atzar intervenia amb una nova disposició del material sobre el terra. La fragilitat del subjecte, quan la constitució mateixa del subjecte és posada en qüestió, és, doncs, l’argument conceptual que permetia passar de la instal·lació a la performance, en un híbrid interactiu de conseqüències tan imprevisibles com enriquidores. Malauradament, l’alt volum de devolucions d’exemplars en mal estat desaconsella perseverar en aquesta línia d’investigació creadora.\nPoliedrisme. Una de les meves paraules favorites és polièdric, la faig servir molt sovint: aquest llibre és polièdric, aquest autor és polièdric, aquesta pàgina en blanc és polièdrica. I el meu art és polièdric, evidentment.\nIronia. Aquest és un dels conceptes clau de la postmodernitat. I jo sóc irònic perquè sóc polièdric. Des del punt de vista artístic, hi ha diverses formes de treballar la ironia. El material textual és un dels més mal·leables a l’hora d’intervenir en la disposició dels llibres de novetats. De la creació de cadàvers exquisits a partir dels títols dels llibres a la interacció entre autors que pertanyen a capelletes rivals mitjançant l’intercanvi de les faixes de promoció on s’inscriu la cita, nom del premi que ha guanyat o altres mostres de la riquesa intrínseca de la frase publicitària.\nImprovisació. Aquest és el concepte cabdal que engloba tota la meva vida artística. És molt important no reflexionitzar per endavant com ha de quedar la taula. Les novetats arriben de manera imprevisibilitzada. Per encabir tres títols nous cal decidir de manera intuïtivable —això és: tenint en compte un munt de dades que manipulitzades sense saber ben bé com— quins s’han de treure, quins cal desplaçar nomadismàticament per mantenir la dispersió cromàtica, quina quantitat d’exemplars hi deixo per posar en evidència la tensió polièdrica / impolièdrica del material, de quina manera la introducció d’una nova pila de llibres modifica la xarxa de relacions iròniques establertes fins llavors, etc.\nAixò sembla escrit pel Sokal, do you realize, bookseller? Has aconseguit fer un post de dreyt nient....\nde desembre 05, 2005 8:22 a. m.\nAra tindré fies lliures i podré ... podria passar...\nPerquè no m'escrius un correu privat per dir-me on és aquesta immensa exposició collage de neologismes?\nConvida'm sisplau a veure el teu cromatisme polièdric fet de mousse de mots amb mel de romaní sobre un coulis d'amor pel mot paraulesc.\nI ja ens veurem, espero.\nde desembre 05, 2005 1:21 p. m.\nTothom sap que parlar d’art —i d’altres coses, però sobretot d’art— vol dir utilitzar paraules llargues i conceptes confusos —vull dir: polièdrics. Per exemple, per què acontentar-se amb “cosa” si podem dir “ens objectual”? Per elevar la feina d’organitzar les taules de novetats a la categoria d’art cal un discurs que redimensioni —oblidí emprar aquesta paraula, quin disgust!— i reconceptualitzi l’activitat per menar-la de la contingència quotidiana a l’estratosfera de la creació. Així bastim el simulacre sobre el buit. Sí, anònim: aquest és un post buit. No em discutiràs, però, que la paraula “impolièdric” és una gran troballa, oi?\nBenvolgut Sani: je suis désolé; també tinc pont. M’agradaria, però, que no m’atribuïssis en exclusiva l’artització de la llibreria mitjançant el cromatisme polièdric. Els corrents contestataris conviuen arreu amb la tradició més ferma en l’art d’entaforar novetats com sigui, amb violència continguda o resignació desfermada. Evidentment, el discurs teoritzador és novetat en aquest camp, però el domini de l’art no és exclusiu d’aquest foc d’encenalls verbal que he gosat escriure. Quan visitis les teves llibreries favorites, dedica uns instants a pensar la imaginació que hem de posar els llibreters per encabir tant de còdex novell com arriba ara que s’acosta la campanya de Nadal. Gràcies pel teu interès.\nde desembre 05, 2005 5:41 p. m.\nMolt bona paròdia!\nde desembre 05, 2005 7:14 p. m.\nm'he fet un fart de riure, per reblar el clau no podia faltar la benaurada postmodernitat, you know...\nAviam, llibreter, parlant en plata i a la manera de Pla; fots els llibres de qualsevol manera, oi?\nde desembre 06, 2005 11:20 a. m.\nel_quitapenas ha dit...\nNo crec que sigui així, Sr. Subal. M'imagino al Sr. Llibreter col·locant els llibres meticulosament... com si de joies es tractés. Així dóna gust!\nde desembre 06, 2005 2:17 p. m.\nJuan Pedro Quiñonero ha dit...\nEn efecto, como me subrayabas, tu cromatismo poliédrico sospecho que tiene bastante que ver con mis higos chumbos.\nde desembre 06, 2005 2:22 p. m.\nT'ho escric (i dedico) en el meu blog. Sani\nde desembre 07, 2005 1:53 a. m.\nLa veritat és que em vaig fer un fart de riure estrafent el llenguatge d’alguns catàlegs d’art. Hi ha llibres que m’agrada col·locar en un lloc destacat i em penso on els poso i l’endemà els torno a canviar de lloc, i n’hi ha que m’és indiferent on siguin i els trobo un racó en el primer lloc que se m’acut. És evident que m’equivoco, en el sentit que un bon llibre em pot passar desapercebut per ignorància i que no rebi l’atenció que es mereix. Per sort, sempre hi haurà companys i clients que m’ho diran. I així anem fent, entre errors i encerts.\nde desembre 07, 2005 8:17 a. m.\nMuntatge Efímer.- Col.lega llibreter (si em deixes anomenar-te col·lega des del meu racó del magatzem)chez nous, les taules de novetat són, a más a más, muntatges efímers; jo diria que són (disculpa la metàfora) dibuixos a la sorra que temen l'arribada d'una altra onada de novetats que els esborri per sempre més.\nde desembre 08, 2005 10:58 a. m.\nPer això sempre dic que les llibreries es distingeixen pels llibres de fons. No dic que no hi hagi novetats interessants, que n'hi ha i moltes —portem un parell de mesos excepcionals en aquest sentit—, però fins i tot d'aquests títols tocarà fer devolucions; tret de l'exemplar que mantindrem al prestatge, es vengui o no es vengui. Per sort, hi ha moltes maneres de jugar amb la rotació.\nPer cert, ja saps que ser llibreter, com ser poeta, és un estat d'ànim, des del magatzem, la caixa o la part de les comandes.\nSalutacions i reserva forces per a quan acabin les festes, que serà quan et vindrà l'allau de devolucions.\nde desembre 08, 2005 11:22 a. m.\nPoliédrico Llibreter: ¿conoces el catálogo de la Editorial Poliedro? Nosotros también queríamos ser artistas.\nde maig 30, 2006 10:20 a. m.


El nou govern de Sallent aprova un cartipàs amb tres dedicacions exclusives - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl nou govern de Sallent aprova un cartipàs amb tres dedicacions exclusives\nA partir d'ara els plens se celebraran cada dos mesos en lloc de cada mes\nqueralt casals 02.07.2019 | 23:36\nPle de constitució de l'Ajuntament de Sallent, el 15 de juny passat ARXIU/V.G.\nPle de constitució de l'Ajuntament de Sallent, el 15 de juny passat\nL'Ajuntament de Sallent ha aprovat en un ple extraordinari el nou cartipàs municipal i les retribucions del nou equip de govern d'ERC, encapçalat per Oriol Ribalta. El nou govern, que a partir d'ara celebrarà els plens ordinaris cada dos mesos, està format per set regidors i tindrà tres dedicacions exclusives i una de parcial.\nL'alcalde, Oriol Ribalta, i els regidors Sílvia Tardà i Miquel Estruch són els tres representants que tindran dedicació exclusiva, mentre que Diego Miranda la tindrà parcial. Segons Ribalta, l'increment del nivell de dedicacions (la legislatura passada n'hi havia dues d'exclusives i una de parcial) respon al fet que «creiem que Sallent mereix molta dedicació i és un moment que cal que l'equip de govern hi siguem al 100 per cent». Quant a les retribucions, Ribalta destaca que «les hem rebaixat un 15% i hem posat tots els regidors al mateix nivell» i oscil·la entre els 35.000 i els 40.000 euros anuals.\nA banda de l'alcaldia, Ribalta també portarà la regidoria de Governació, que inclou la Policia Local i Protecció Civil, i Personal, amb Recursos Humans, Serveis Generals i Règim Intern. Sílvia Tardà s'encarregarà de les carteres d'Educació, Infància i adolescència, Joventut, Benestar Social i Família i Sanitat i Promoció de la Salut. Miquel Estruch estarà al capdavant d'Urbanisme i Obres públiques, Serveis Municipals, Manteniment, Patrimoni, Món Rural, Medi Natural i ADF, Sostenibilitat i Habitatge. Per la seva banda, Diego Miranda serà regidor de Cultura, Festes, Cooperació i Esports.\nNeus Solà serà l'encarregada de Comunicació, Turisme, Promoció i Imatge del Poble, Participació Ciutadana i Residència. La cartera d'Hisenda és per a Carme Escámez, i Cristina Luna serà la titular de Promoció econòmica, Ocupació, Comerç i consum i Activitats. Ribalta ha destacat que s'ha fet una «reconfiguració de carteres segons els àmbits temàtics» i «la plena vocació de servei» de tots els regidors. Les quatre tinències d'alcaldia seran per a les quatre regidores de l'equip govern: Sílvia Tardà, Neus Solà, Carme Escámez i Cristina Luna.\nD'altra banda, a partir d'ara els plens seran bimensuals per «facilitar el funcionament del consistori» i que les sessions disposin de continguts suficients. «Volem establir mecanismes senzills i pràctics que facilitin la participació i el mes que no hi hagi ple establirem una dinàmica de treball per tractar els temes amb l'oposició i es pugui fiscalitzar el govern», assegura l'alcalde.\nFem Poble acusa ERC de fer vella política i mantenir sous encoberts a regidors. Bages


Superi 10 Alternatives a TiVo App per Android .\nUna de les grans coses sobre la capacitat de connexió de xarxes de TiVo és afegir connectivitat als seus mecanismes sense cables com tablets i smartphones. El Android s'ha afegit a la botiga de Google Play reservats perquè coincideixi amb l'app de Poma introduïda prèviament ajuntar-se amb els dispositius de TiVo, especialment la Roamio. Funciona en qualsevol capaç de gravar HD de TiVo i li dóna la capacitat de controlar el seu TiVo sense importar on estiguis.\nUtilitzar l'app per buscar, obtenir informació sobre un actor o programar en un passi de temporada. L'app principal és lliure. En les grans sèries de TiVos, és a dir, la sèrie 3, no serà capaç d'utilitzar l'app per veure quins programes s'han registrat, gestionar aquells enregistraments o obtenir informació sobre un espectacle que està jugant.\nHi ha algunes alternatives a l'app de TiVo per a android que us podeu baixar, també, i molts d'ells també són lliures. Fem una ullada al deu de las millors alternatives.\nAquest app lliure s'alts marques per la seva facilitat d'ús i la felicitat de l'usuari en general amb el producte. Carrega a seu Android alimentat telèfon i li permet planificar els enregistraments des del dispositiu, on sigui que siguis, a casa o fora. Si voleu utilitzar aquest app, pot necessitar obtenir un mecanisme Vulkano. Opera en 3G i xarxes de telefonia sense fil, així com internet Wi-Fi. Seus botons grans són molt visibles i fàcil de navegar en una pantalla més petita.\n2. RCX per TiVo (gratuït)\nAquest és el primer dels dos RCX apps per fer la nostra llista. Aquest primer és la versió lliure, però de cap manera falta a trets. Els usuaris estimen el fàcil que és fer servir. Es pot utilitzar en qualsevol TiVo sèrie 3 o superior, i es pot descarregar al teu Android smartphone o tauleta. Està ple de característiques com un teclat en la pantalla i una capacitat plena recerca d'una guia de començament ràpid. RCX lliure pot utilitzar el wifi incorporat per les unitats Roamio TiVo per fer la connexió. No és capaç de fer control de volum, no obstant això, així que encara ha de venir de la TV remot. Els colors brillants dels botons a l'app i la disposició neta que sigui fàcil d'utilitzar fins i tot quan estàs cansat al final del dia.\n3. RCX per TiVo - pagat\nMolt com la versió lliure, això funciona en sèries de TiVo 3 o unitats posteriors. Podeu descarregar l'app en el seu sistema operatiu Android tauleta o el seu smartphone i usar en lloc seu TiVo remot. Hi ha un teclat d'onscreen que pot utilitzar per operar les coses per wifi, o si el dispositiu té un plug-in per a un teclat USB, pots endollar-lo i utilitzar que en canvi. El TrackPad que ve amb el dispositiu permet no perdre una cosa mentre veu la televisió. Té la mateixa disposició neta com la versió lliure i és fàcil d'utilitzar.\n4. Control remot Vectir\nVectir puntuacions molt alt entre els usuaris pel fàcil que és d'ús i la gent el feliç es utilitzar-lo. S'adapta per utilitzar en els ordinadors i controla una sèrie de programes com Player Windows Media o iTunes. Així mentre que no controlar el seu TiVo cientificotècnic, li permet operar les coses que pot fluir a través del seu sistema des del seu ordinador. Arriba amb la capacitat de construir un comandament a distància a través del programa de disseny. Aquest app també pot fer control de volum que alguns no pot. Funciona per Wi-Fi o Bluetooth. A través de l'app, podeu navegar el seu mediateques i llistes de reproducció escrivint en informació sobre el dispositiu o mitjançant ordres de veu.\n5. xarxa de TiVo remot\nXarxa remot és una aplicació gratuïta que aconsegueix rave clients per com simple que és usar. Opera qualsevol sèries de TiVo 3 en cap amunt a través d'un telèfon que connecta amb el TiVo per Wi-Fi. Fins i tot es pot buscar el seu TiVo a la xarxa. L'únic inconvenient que trobar gent amb això és que la interfície només no és que atractiu. És molt bàsic, però per a les persones que volen un funcional remot que és fàcil d'utilitzar, xarxa remota encaixa a la. Alguns usuaris fins i tot han substituït la fàbrica TiVo remot amb aquest app.\n6. Ràpid remot: TV Sony vista lateral\nAquest app lliure des de Sony permet accedir a un programa de guia de TV, així que vostè pot trobar fàcilment el que vostè vol veure. La interfície de color brillants és fàcil de llegir i localitzar la programació que vulguis. Vista lateral controla mecanismes corrent Sony i que el seu TiVo està connectat al TV. També permet buscar a YouTube per trobar els seus vídeos favorits. Si carrega sobre el Xperia tableta o smartphone, pot canviar canals des de la seva caixa primera de conjunt, també.\n7. Peel Smart remot per a la pastilla de Galaxy Tab\nAquest app lliure és molt valorat per ser família agradable i útil al mateix temps. Funciona per ajudar a trobar els seus programes favorits i als seus favorits de nous. Dir Peel que mostra que t'agrada, i recomanarà demostracions similar. Més s'utilitzen l'app, com més informació es Peel i el més millorat les recomanacions serà. Un cop trobeu un espectacle que agrada, només fer clic a "Veure a la TV" i està mirant-lo. La interfície és similar a Windows 8 o Poma mecanismes, on pispa utilitzeu els menús o ajustar el volum. Aquest app està també disponible a nivell mundial, que és inusual, ja que la majoria són regionals específics. Pot moure a través de programes al menú, llavors el donen copets per veure els detalls de l'espectacle, o vostè pot navegar per categoria. Vostè pot fins i tot compartir a Facebook i Twitter, i tenen un partit veient virtual!\nAquest app lliure permet accedir a YouTube mitjançant un ordinador o una internet mecanisme TV. Es fa molt més, massa. Als teus amics amb vosté, també, si tenen l'app. Llavors tots poden divertir crear llistes de reproducció del gat valent vídeos per veure tota la nit. Aquest app també presenta una secció d'informació, així que si voleu sentir més cançons per una banda o trobar més informació sobre algú que veure en un vídeo, feu clic al botó "Tema" per accedir a més detalls. El món de YouTube és tan gran, però aquí podeu cercar temes i trobar només el que vols veure.\nAquest app no és lliure, a diferència de molts en la nostra llista, però també en concret està dissenyat per treballar amb el seu telèfon Samsung Galaxy o pastilla. Funciona amb el port d'infrarojos per esdevenir un comandament a distància universal per a una gran quantitat de dispositius, de Xbox consoles de joc, càmeres, d'equips estèreo de cotxe, a condicionadors d'aire, per caixes de cable. Els productes de Samsung que pot funcionar amb inclouen la galàxia S4 i S5, el Galaxy Tab i la nota. Mentre el dispositiu té un transmissor d'infrarojos, funcionarà amb aquest app. El desenvolupador està disposat a ajudar a adaptar-se a qualsevol dispositiu que voleu connectar-lo, també l'app.\n10. APK IR Universal Remot 10.28 per Android\nAquest últim app que mirarem també és lliure. Es converteix el seu Samsung smartphone o tauleta en un comandament a distància universal, capaç de treballar la seva TV, caixa de cable i uns altres mecanismes d'AV. Vostè pot personalitzar la configuració i l'aparició de l'app, massa. El dispositiu ha de tenir la funció d'IR Blaster en ordre per treballar, molt semblant a l'app Universal Pro fa. La interfície brillant és fàcil d'entendre i fàcils de veure.\nAmb aquesta varietat, no hi ha escassetat d'apps per triar, si vostè vol controlar el seu sistema sencer o només un parell de més freqüent de dispositius. I amb la majoria dels apps ser lliure, el seu pressupost serà feliç, massa.\n> Recursos > androide > Inici 10 Alternatives a TiVo App per Android


La policia de Cleveland mata un nen que duia una pistola de joguina | Internacional | EL PAÍS Catalunya\nSuccessos a Cleveland\nLa policia de Cleveland mata un nen que duia una pistola de joguina\nUn agent va disparar al menor en un parc. Un comandament policial qualifica el fet de "molt tràgic"\nWashington 24 NOV 2014 - 12:15\tCET\nDiversos policies a la zona del parc de Cleveland on va morir un nen de 12 anys pels trets d'un agent. Cory Schaffer AP\nUn error policial va posar fi aquest cap de setmana passat a la vida d'un nen de 12 anys a la ciutat de Cleveland, a l'Estat nord-americà d'Ohio. El menor va morir a conseqüència dels trets d'un policia que va confondre la pistola de joguina que portava amb una arma de foc real, segons van confirmar les autoritats locals.\nEl succés es va produir dissabte passat en un parc de Cleveland on van arribar dos agents per una trucada que alertava que una persona estava brandant una arma de foc, segons un comunicat del Departament de Policia de Cleveland.\nEls policies van ordenar al nen que aixequés els braços, però el menor va abaixar una mà cap a la cintura per agafar la suposada pistola, assegura el comunicat policial. "Tenia l'arma a la cintura. Va treure la pistola. Un dels agents va disparar dues vegades, i va impactar en el jove", va declarar l'inspector adjunt de la policia de Cleveland Ed Tomba a una cadena local.\nQuan van recuperar l'arma, els agents van comprovar que es tractava d'una rèplica d'aire comprimit d'una semiautomàtica. Tomba va qualificar el que havia succeït de "molt tràgic".\nLa víctima, un nen afroamericà anomenat Tamir Rice, va morir diumenge a causa de les ferides rebudes al pit. La seva mare, Samaria Rice, ha contractat un advocat per denunciar la mort del seu fill.\nSegons informen mitjans nord-americans, el ciutadà que va avisar de la presència del menor al parc va assegurar que no estava segur de si es tractava d'una arma de debò o no. Els agents involucrats en els fets estan de baixa administrativa. Un d'ells té menys d'un any d'experiència i el segon fa deu anys que treballa de policia, van indicar fonts sindicals.\nLa mort de Rice s'ha produït en un moment en què el país té la mirada posada en el gran jurat que debat si imputa o no el policia blanc de 28 anys que va matar l'agost passat un afroamericà de 18 que anava desarmat a Ferguson, un suburbi de San Louis. El succés va desencadenar una de les protestes racials més contundents dels Estats Units en les últimes dècades.\nEl cas del menor de Cleveland se suma, a més, a un nou error policial a Nova York, on dijous passat va morir per trets d'un agent un home negre desarmat. "Va ser un accident, un tràgic accident", va afirmar el comissari en cap de la policia de la ciutat, William Bratton.


El Bloc de l'Albert: "Cu-cut ! (1902-1912). Sàtira política en temps trasbalsats"\n"Cu-cut ! (1902-1912). Sàtira política en temps trasbalsats"\nExposició itinerant iniciada i produïda a l'Ajuntament de Barcelona que ara arriba a la Biblioteca Pública "Jaume Vicens Vives" de Roses\nD'aquesta exposició disposem un magnífic llibre editat per efadós\nPublicat per Albert Moreno i Sagrera a 19:29


» IMPROVISA & CLÓNICOS . modisti\nmodisti news » IMPROVISA & CLÓNICOS\nwww.improvisa.es és una aplicació que permet crear improvisacions audiovisuals, interactuant amb el so i les imatges, a partir del teclat de l’ordinador. Cada tecla dispara una animació i un so. Les animacions i els sons creen capes que se sobreposen i interfereixen les unes en les altres.\nPermet enregistrar les creacions audiovisuals i publicar-les a l’aplicació, així com inserir sons i imatges propis i crear uns projectes on poden confluir tota mena d’imatges i de sons (música, veu, poesia, literatura…) i fins i tot els sorolls que ens envolten.\nPriorat Centre d’Art +info If you enjoyed this post, make sure you subscribe to the RSS feed!\tRelated postsAVANT #10 Macba . Pelayo Fernández Arrizabalaga. Part IFree day @ Centre Barbara Fleury Goutte d’Or – Paris 9/01/2010 (FR)Bug Incision Records + Bent Spoon Duo Live on WFMUSolderwire plays CCC, RomeL’OPERA DI SAPONE AND PAOLO ANGELI AT MATTATOIOJUAN PABLO VILLA Barcelona. 24.11.09FILM IN SOUNDS vol. 8 Souffle Continu events 11/12.2009MECÁNIQUE DES CORDES 28 NovembroSoiSong (Coil, TG) live in Germany!\nTags: Andrea Contino, Arrizabalaga, Audiovisuals, Capes, Casanova, Dispara, El Punt, Ells, Espanya, Estris, Flor De Maig, Frank Zappa, Free Jazz, Instruments De Vent, Jazz Pop, Percussions, Priorat, St Gallen, Tecla, Tocadiscos


Des de la terra amb amor - Marta Mas Prats, Albert Vilagrasa Grandia - Google Books\nbooks.google.com - La MAR i el CEL acaben els seus estudis de gastronomia, volen fer un màster especial i finalment es decideixen per la dieta mediterrània. D'altra banda l'Aina i el Biel acaben els seus estudis d'astronàutica i estan pendents d'una missió espacial. Per una coincidència especial i espacial tots quatre...https://books.google.com/books/about/Des_de_la_terra_amb_amor.html?id=awPCCWcMpf4C&utm_source=gb-gplus-shareDes de la terra amb amor\nDes de la terra amb amor\nMarta Mas Prats, Albert Vilagrasa Grandia\nL'Abadia de Montserrat, May 6, 2010 - Fiction - 88 pages\nLa MAR i el CEL acaben els seus estudis de gastronomia, volen fer un màster especial i finalment es decideixen per la dieta mediterrània. D'altra banda l'Aina i el Biel acaben els seus estudis d'astronàutica i estan pendents d'una missió espacial. Per una coincidència especial i espacial tots quatre es troben i es fan amics. Què tenen en comú els nostres protagonistes? Què descobreixen la MAR i el CEL que pot canvia la vida de l'Aina i el Biel? Per estrany que sembli, les respostes a aquestes preguntes estan relacionades amb un producte alimentari d'origen mallorquí: l'ensaïmada. Nivell A1 VEUS LECTURES és una col·lecció d'obres de ficció originals, d'autors diversos, graduades en tres nivells corresponents als del Marc Europeu Comú de Referència per a les llengües del Consell d'Europa (A1, A2, B1). S'ha creat expressament perquè els aprenents de català, segons el seu grau de coneixements, puguin llegir i entendre narracions, fora dels textos d'àmbit acadèmic. Així mateix, pretén ajudar-los a desenvolupar tant estratègies generals de comprensió global com de deducció de significats i d'estructures a partir de context. Els textos són accessibles a cada etapa de l'aprenentatge, ja que tant els objectius de lèxic i de gramàtica estan estrictament controlats i dosificats. Totes les narracions van acompanyades d'un CD, eina molt útil per treballar la pronunciació i l'entonació.\nagrada aigua Aina allà amics anar a Mart anem aneu astronauta avis bacallà begudes beuen Biel i l’Aina C E L CAPÍTOL català cervesa clar classe Clica convidats cuina D’acord d’anar d’aquesta d’aquí d’on d’uns dinar diuen Doncs Dulce ells ensaïmada ensaïmades està estan estudiant ﬁns fotograﬁa gaire gastronomia gent habitació Hellas Planitia l’ensaïmada l’habitació l’hotel laMARielCEL M A R maca Macau maco Mallorca marcians MARi el CEL Mart Martina màster menjar mica Mira missió n’hi noia nosaltres Olympus Mons Operació matemàtica P E P pa amb tomàquet Palma parlen pastanaga pastilles pastisseria planeta plat plats portuguès portuguesos postres Potser quilos Quina R A T s’hi sabeu Santanyí saps se’n sembla sóc sopar te’n telèfon tenen teniu tens raó Terra terrícoles tomàquet universitat vaig Valles Marineris Venedora veure viuen vols Xina xinès xinesos\nTitle Des de la terra amb amor\nCol·lecció Veus lectures\nVolume 1 of Veus Lectures\nAuthors Marta Mas Prats, Albert Vilagrasa Grandia\nPublisher L'Abadia de Montserrat, 2010\nISBN 8498832586, 9788498832587


DEDICA'M UN POEMA ENCARA QUE SIGUI TEU. ROCA, MARIA CARME. 9788448932862 LLIBRERIA LA PLOMA\nBarcelona, 1715-1716. Caterina, una jove orfe que de petita va ser acollida al convent de santa Clara, es veurà obligada a refugiar-se a casa dels seus oncles, ja que el rei Felip V ha ordenat construir la Ciutadella allà on hi havia el convent. Però l'oncle Jeroni l'assetja contínuament i la noia decideix fugir.

La Merla Blava, una organització antiborbòn...\nL'Eric pateix catalèpsia, una malaltia neurològica que el paralitza com si estigués mort, però que el manté conscient. Amb el seu amic Gerard treuen un profit molt perillós d'aquesta malaltia: busquen baralles a la sortida de les discoteques. Amb l'ajut de la cocaïna i la complicitat d'en Gerard, l'Eric es provoca atacs i fingeix morir. A l'institut, els seus companys no volen ...\nAny 305 abans de Crist. Empòrion, una petita polis de l'occident de la Mediterrània, creix pròspera, entre altres coses gràcies a les riques terres de l'interior, les dels ibers indigetes.El naixement d'una nena, fruit d'un amor prohibit, coincidirà amb un període d'hostilitats entre emporitans i indigetes. Reclamada per la sacerdotessa de la ciutat ibera d'Índica, però acollid...\nVista previa: DEDICA'M UN POEMA ENCARA QUE SIGUI TEU


L'ús d'hemostàtics per controlar hemorràgies\nControlar hemorràgies massives amb hemostàtics\nHemostàtic accelerador de la coagulació\nprojecte salvavides\tBlog 25 febrer 2019\t Vist: 66103\nControlar una hemorràgia massiva accelerant el procés de coagulació de la sang\nLa majoria de les morts són per hemorràgies en tronc, en més d'un 60% dels casos, en punt d'unió en més del 20%, i en extremitats per sobre del 15%. Els últims protocols, anteposen la C del sagnat al conegudíssim ABC en primers auxilis prehospitalària.\nL'hemorràgia massiva no controlada adequadament, redueix el volum sanguini en la circulació, produint en molts casos el que es diu "Triada Mortal" que es produeix per l'obstrucció de la microcirculació corporal, a partir d'aquí la hipòxia del cervell i òrgans. Les principals complicacions que es produeixen són l'acidosi, hipotèrmia i coagulopatia.\nEls avenços en biotecnologia han generat nous agents hemostàtics tòpics capaços de controlar hemorràgies massives\nEn 2015 amb l'actualització de protocols de les Guies de l'ERC (European Resuscitation Council) i l'AHA (American Hearth Association) fan referència de manera destacable a l'ús d'apòsits hemostàtics i el control de sagnat massiu. En aquesta última dècada els avenços en biotecnologia han generat un augment considerable de l'aparició de nous agents hemostàtics tòpics per ajudar en el control d'hemorràgies massives. Aquestes dades provenen principalment del context militar on principalment es cobren una vital importància, ja que suposen la primera causa de mort en un entorn bèl·lic, sent poc coneguts en el context civil.\nQuè és un agent hemostàtic?\nPer poder respondre a aquesta pregunta, primer haurem de conèixer la definició de "Hemostàsia". segons la Reial Acadèmia de la Llengua Espanyola, La definició de "Hemostàsia" és la "detenció d'una hemorràgia de manera espontània o per mitjans físics, com la compressió manual o el garrot, o químics, com els fàrmacs ".\nUn cop coneixem aquesta definició, ja podem conèixer millor que és un agent hemostàtic, el qual segons la Administració d'Aliments i Medicaments (FDA, per les sigles en anglès) dels EUA, defineix com agent hemostàtic, "Aquell agent o dispositiu que es fa servir amb la finalitat de produir hemostàsia accelerant el procés de coagulació de la sang".\nHi ha factors a tenir en compte en els agents hemostàtics: barat i senzill en la seva producció, d'aplicació senzilla, segur i sense efecte secundaris després del seu ús, ha de mantenir la seva propietat és en condicions extremes i ha de ser efectiu davant hemorràgies moderades i greus.\nPrincipals agents hemostàtics del mercat i les seves característiques\nEntre els agents hemostàtics destaca el QuickClot. Aquests apòsits són excel·lents per aturar una hemorràgia massiva i controlar el sagnat, aprovats per la Food and Drug Administration (FDA), estan compostos per un mineral volcànic d'origen inert anomenat zeolita. Es produeix una absorció de les més molècules d'aigua en 1-2 segons i s'allibera calor mitjançant una reacció exotèrmica. A causa d'aquesta reacció i cremades, han produït un segon derivat de l'anterior que és QuickClot Advanced Clotting Sponge (ACS +), També formats per zeolita, que redueix la intensitat de la reacció exotèrmica.\nHi ha altres agents que actuen activant la coagulació, entre els quals hi ha el Dry Fibrin Sealant (DFS) (Segelladors de fibrina seca) capaços de deterner una hemorràgia massiva i controlar el sagnat. Hemostáticos formats per 4 components, aquests apòsits milloren la coagulació de les ferides en proporcionar una alta concentració local de factors de coagulació. Els desavantatges són la seva consistència enganxosa ocasionant que s'adhereixi als guants o mans de la persona que els aplica.\nCombat GAUZE (CG) és apòsit de segona generació. Es tracta d'una bena o gasa molt flexible formada 50% seda i 50% polièster impregnada d'caolí, argiles riques en un mineral anomenat caolinita que té propietats absorbents i activen la coagulació. Produeixen una aglutinació de factors de coagulació hematies i plaquetes que afavoreix la formació d'un coàgul detenint l'hemorràgia. Un dels seus inconvenients és que no produeixen una immediata hemostàsia. És d'aplicació molt senzilla i no requereix procediments específics. Ja hi ha al mercat articles de tercera generació denominats Combat GAUZE XL.\nCelox (CE) Els CE com se'ls anomena a aquests hemostàtics, estan compostos per chitosan. Es comercialitzen en quatre formats d'ocupació, aquest apòsit posseeix un mecanisme d'acció similar als agents hemostàtics esmentats anteriorment amb els de controlar el sagnat massiu. el Celox part amb l'avantatge que actua també en condicions d'hipotèrmia i en pacients amb tractament anticoagulant, actua de forma independent als factors de coagulació. De fàcil maneig i de preu no molt costós, la seva eficàcia en el tractament d'hemorràgies greus el col·loca en una posició avantatjosa en el mercat.\ncontrol de sagnat


L’Eix de la Riera de Caldes tanca l’any 2017 amb 3.462 empreses i 48.805 llocs de treball — Ajuntament de Santa Perpètua de Mogoda\nper Comunicació — darrera modificació 20/03/2018 10:44\nLes ocupacions es van incrementar un 3,4% i el nombre d’empreses va pujar un 1,2%\nEs concentren un 7,9% d’empreses d’alt contingut tecnològic\nEls municipis que formen l’Eix de la Riera de Caldes van tancar l’any 2017 amb 3.462 empreses, 42 més que fa un any, que apleguen, entre persones treballadores assalariades i autònomes, un total de 48.805 llocs de treball, segons ha informat la Regidoria de Desenvolupament Local.\nAquestes xifres suposen un increment anual pel que fa al nombre d’empreses de l’1,2%, superant els valors comarcals registrats (+1%) i especialment els catalans (+0,7%). Pel que fa als llocs de treball, un total de 41.798 són de persones assalariades i 7.007 són autònomes. En aquest cas, la tendència també és positiva, i el 2017 es va tancar amb un 3,4% més de llocs de feina que l’any anterior. Malgrat aquestes dades, el Departament ha assenyalat que encara no s’ha recuperat el teixit empresarial ni els llocs de feina que s’aplegaven en aquest territori abans de la crisi.\nEn el cas de Santa Perpètua, el municipi compta amb 931 centres de treball i 13.068 llocs de treball assalariat, que representen una disminució de la indústria, amb deu companyies menys que fa un any, i un creixement en empreses de comerç i distribució i serveis personals i hostaleria, que sumen un saldo positiu interanual.\nLa Regidoria ha destacat que a l’Eix de la Riera de Caldes hi ha domiciliades un 7,9% d’empreses que es dediquen a activitats d’alt contingut tecnològic. El percentatge és superior al valor del conjunt de la província de Barcelona, on se situa en el 4,9%. Aquestes dades representen en persones assalariades vuit punts més que a la província. En canvi els autònoms que es dediquen a activitats d’alt contingut tecnològic són lleugerament inferiors en aquest territori, format pels municipis de Caldes de Montbui, la Llagosta, Palau-solità i Plegamans, Polinyà, Sentmenat i Santa Perpètua.\nDesenvolupament Local ha lamentat la temporalitat de l’ocupació, que a l’Estat Espanyol l’any 2017 es va situar en més del 90% de la contractació i en el cas de Catalunya en el 87%. El Departament ha indicat que “la societat segueix sense recuperar-se de la crisi, ja que la desigualtat està augmentant” i ha afegit que “malgrat el creixement del PIB, l’atur de llarga durada i la precarietat estan deixant profundes cicatrius”.


El Mercedes Benz Classe A redefineix el luxe en el segment compacte\nActualitzada 28/05/2018 a les 13:34\n© Funcions com la conducció semiautònoma o fars Multibeam led, fins ara reservades a categories superiors, desembarquen al vehicle, que arriba al mercat aquest mes.\nTan juvenil i dinàmica com sempre, però més madura i confortable que mai. D’aquesta manera defineix Mercedes Benz la nova Classe A, que desembarca al mercat espanyol aquest mes. Redefineix el luxe modern en el segment compacte, a l’incorporar-hi unes funcions que, fins ara, estaven reservades a la categoria de luxe. Per exemple, la conducció semiautònoma és possible per primera vegada en certes situacions i com a opció hi ha els fars Multibeam led disponibles. L’exterior és sinònim d’esportivitat i dinamisme.\nL’avançat disseny del frontal, caracteritzat pel baix capó, els fars led de baixa altura (de sèrie a Espanya) amb inserit cromat i els llums en forma de torxa, i la calandra, no passen inadvertits. D’altra banda, s’ha augmentat la distància entre eixos, cosa que incrementa visualment la longitud d’un model que el referma al capdavant del seu segment en aerodinàmica, amb un coeficient a partir de 0,25.\nUna vegada a l’interior, en destaca un habitacle més generós que trenca motllos en la categoria de turismes compactes. El tauler, de configuració avantguardista, està dividit en dos volums, amb una part inferior que sembla que floti lliurement.\nReforça aquest efecte la il·luminació, amb una varietat de colors que es multiplica per cinc, fins a superar les seixanta.\nEn sobresurt el sistema multimèdia MBUX, que revoluciona l’experiència de l’usuari a bord del vehicle. Ofereix una nova sèrie de serveis Mercedes Me Connect millorats, com les funcions que transmeten informació sobre accidents, la localització del vehicle o una alerta en cas que hagi estat colpejat o remolcat. Altres serveis alleugen l’estrès al buscar aparcament i contribueixen a reduir C02.\nEls seients es doten per primera vegada amb una climatització i efecte massatge a les places davanteres. El client pot escollir entre un seient de confort o un d’esportiu en disseny integral.\nEn seguretat, disposa dels sistemes més avançats que actuen en cooperació amb el conductor. Aquest es beneficia de les prestacions de tres eficients motors, de 116 a 224 cavalls de potència, amb novetats com el canvi de doble embragatge 7G-DCT.\nSistema MBUX. La Classe A és pionera en MB a incorporar aquest innovador sistema multimèdia, capaç d’aprendre gràcies a la intel·ligència artificial. Combina pantalla tàctil, plafó tàctil a la consola central i botons de control tàctil al volant.\nIntelligent Drive.Gràcies a equipar funcions de la Classe S, per primera vegada la Classe A es pot conduir de forma semiautònoma en ocasions al no perdre mai de vista l’entorn. De sèrie disposa d’un assistent de frenada actiu amb més funcions.


Amics arbres · Arbres amics: Dignitat\nMés de mil persones es manifesten a Palma contra So n'Espases\n'Antich traidor', el lema més corejat\nMés de mil persones, segons l'organització, s'han manifestat aquest vespre a Palma contra les obres el nou hospital de So n'Espases. La marxa l'han convocada vint-i-quatre organitzacions socials de les Illes, entre les quals la plataforma Salvem la Real. Segons ha dit a VilaWeb Aina Calafat, portaveu de l'organització, el lema més corejat pels manifestants ha estat 'Antich, traïdor', en referència a la decisió del govern de continuar les obres començades pel PP, que consideren un frau electoral.\nLa marxa, molt animada, no és l'última que pensen fer les entitats, ha dit Calafat, sinó que en vindran moltes més. 'Això només és el començament', ha dit la portaveu, que ha lamentat que el GOB no s'hi hagués adherit perquè 'té un gran poder de convocatòria', tot i que ha respectat la decisió del grup.\nPer a la portaveu de Salvem la Real, el govern ha perdut la dignitat amb la decisió de So n'Espases, i ha qualificat de cortina de fum les mesures cautelars aprovades tot just ahir per protegir el territori.\nTot i no adherir-se a la protesta com a entitat, March ha garantit que membres del GOB hi anirien a títol particular.\nEn quant als partits, el Bloc per Mallorca, que sempre s'ha oposat a la continuïtat de les obres de So n'Espases, tampoc participarà en la manifestació. Fonts del Bloc han explicat que no la trobaven convenient perquè 'ara la decisió ja està presa'. El govern va aprovar la continuïtat de les obres del nou hospital a principis d'octubre. Aleshores el secretari general del Bloc, Biel Barceló, va admetre que la credibilitat de l'executiu havia quedat tocada.


Vibrant repartiment de punts entre el Gironella i el Vic Riuprimer - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nRegió 7 » Esports » Catalunya » Berguedà » Gironella\nGIRONELLA 2 2 VIC RIUPRIMER\nVibrant repartiment de punts entre el Gironella i el Vic Riuprimer\nf.p. | gironella 20.02.2017 | 07:57\nEl Gironella i el Vic Riuprimer van disputar ahir un partit que va tenir de tot. Els locals van avançar-se amb un gol de Rafa Zafra a la mitja hora de joc, però abans del descans els osonencs van aconseguir capgirar el marcador gràcies a gols de Ferran Alberich i Toni Tió.\nA la represa, els gironellencs van sortir amb ambició, amb l'objectiu d'empatar el partit i ho van aconseguir al minut 76, quan Rafa Zafra de nou va aprofitar el refús del travesser després d'un xut d'Èric Santmartí i va marcar amb el cap a porteria buida. Quedava un quart d'hora i els locals van tenir la més clara per endur-se els tres punts. Carles López va cometre penal sobre Rafa Zafra i el mateix atacant gironellenc va ser l'encarregat d'executar-lo. El seu xut, però, va aturar-lo el porter Erra.


Àtoms i lletres: En el nom dels personatges\nAnònim 4 de desembre de 2014, a les 13:49\nA mi més aviat em passa al revés, son els altres que em pregunten què he dit. No ho sabeu però acostumo a parlar fluix, amb una freqüència baixa i vocalitzant lo just. Aquesta vida es massa curta per vocalitzar xD\nAmb el tema dels noms acabo de seguida. Només començar resulta que el meu pare ja es diu igual. Es més, el meu avi patern també es deia igual. I no em refereixo només al cognom :P\nSergi 4 de desembre de 2014, a les 22:49\nLlavors, ets el setè pons que té el mateix nom, pons007? Als dinars de família us criden pel número?\nXeXu 4 de desembre de 2014, a les 19:21\nAixò dels noms m'ho he preguntat molts cops! No he arribat a fer una reflexió com tu, però sempre penso que és poc realista que si en un llibre surten 100 personatges diferents, tinguin tots noms diferents. Però bé, és ficció, i és per no embolicar la troca, suposo. Per fer-ho realista, a alguns se'ls hauria de dir pel cognom o pel sobrenom, per diferenciar-los d'algun altre, com passa a la vida real.\nSergi 4 de desembre de 2014, a les 22:52\nSuposo que deu ser poc important que la no repetició dels noms resulti inversemblant. Però jo sempre penso en probabilitats i estadística.\nM. Roser 4 de desembre de 2014, a les 20:52\nM' he quedat força tranquil·la...Veig que que sóc al món real, encara que això de repetir les coses és en ambdues direccions...\nSergi 4 de desembre de 2014, a les 23:00\nBon vespre ;)\nDavid Castejón 5 de desembre de 2014, a les 12:10\nDos mètodes ben útils per determinar si un és un personatge real o de ficció, sens dubte. Jo afegiria un tercer que potser no serà tan directe, pràctic i fàcil d'aplicar, però sí bastant il·lustratiu: la mesura de la quantitat de rutina existent a les nostres vides. Si la nostra feina és fer d'agent secret i desbaratar cada dia els plans malvats per conquerir el món d'un paio molt malvat, ningú s'escandalitzarà si de tant en tant ens preguntem si som un personatge real o de ficció; en canvi si som enquestadors telefònics, empleats de banca o conductors de tramvia la nostra vida no interessarà a ningú, i el sol fet de plantejar-nos si tal vegada vivim una ficció resultarà irrisori. Una altra possibilitat és que, portant una vida rutinària, potser estem fent d'extres de la ficció superinteressant d'algú altre...\nSergi 6 de desembre de 2014, a les 12:05\nFa pensar aquest comentari...\nD'una banda, la rutina com a eina que ens dóna seguretat existencial.\nDe l'altra, la possibilitat de no ser res més que uns extres en la ficció que algú altre està protagonitzant.\nVicent Llémena i Jambet 5 de desembre de 2014, a les 22:22\nI és que el realisme màgic és això màgic però real; bé, hi ha qui diu que quan comencem a viure amb el desig, a conéixer-nos a nosaltres mateixos entrem com en una mena de somni, un exemple l'explicava una psicoanalista que deia que quan comencem a entendre quelcom de Lacan ja estem interioritzats de tal menera que estem en el somni-real, el somni de la realitat, mentre hem estat dormint.\nJo no sé si açò pot ser versemblant però una mica d'això sí que hi ha.\nIntenta llegir a Lacan o a un psicoanalista i veuràs...\nSergi 6 de desembre de 2014, a les 12:09\nTambé n'hi havia un que deia que "la vida es sueño". I un altre que deia que "the world is a stage". I d'altres que diuen que la realitat supera la ficció. I de tant comparar, al final un dubta si és real. Per això he fet aquest post. ;)\nrits 18 de desembre de 2014, a les 19:53\nÉs a dir perquè a la meva vida m'envoltin més de sis Martes en els cercles més íntims, vol dir que estic viva, ben viva! Això si, a la gent que li parlo d'alguna, he de descriure-les molt bé per poder-les identificar.


27a mostra de Teatre. Els alumnes de 6è representen "25 anys, mil històries" - Escola La Guàrdia\n27a mostra de Teatre. Els alumnes de 6è representen “25 anys, mil històries”\nEl proper dia 13 de maig els alumnes de 6è de Primària representaran l’obra “25 anys, mil històries” al Teatre La Vicentina, c. Rafael Casanova. Hi haurà dues representacions, la primera sessió a les 15:30h en exclusiva pels alumnes de l’escola i la segona a les 18:00h oberta a les famílies.\nAquesta obra de teatre és el resultat del treball realitzat pels alumnes en l’Àrea de Llengua Catalana i de forma específica en la dimensió de comunicació oral i s’ha desenvolupat durant tot el curs.\nAccés al programam de la 27a Mostra de Teatre a les escoles\nPosted in Cicle Superior, Educació artística, Llengua Catalana and tagged espressió oral, Teatre.\n← La bicicletada 2015\nELS ALUMNES HAN ARRIBAT BÉ A LA CASA DE COLÒNIES →


Wikiloc | Circular Castelldefels - el Garraf trail\nCircular Castelldefels - el Garraf\n518 18 25\nuRRi All rights reserved\nViewed 1053 times, downloaded 44 times\nRuta molt interessant per a conèixer què és el Parc Natural del Garraf i les seves varietats de paisatges i racons. Feu-la ben d'hora pel matí per evitar al màxim les hores fortes de sol. El recorregut comença i acaba a Castelldefels i passa pel Pont de Pedra o roca foradada (foto), l'Ermita Bruguers, el Castell Eramprunyà, la Desfeta, la Clota, el Coll Fitó, la Serra de la Guàrdia, la Morella (cim més alt del PN del Garraf amb 594m, foto),el Torrent de Tibart, el Fondo del Celler i la Sentiu. Hem intentat realitzar el recorregut per sobre dels màxims corriols possibles evitant l'asfalt i les pistes forestals. La baixa del Cim de la Morella transcorre per un corriol molt bonic i frondós.\nVal a dir que si la voleu fer en èpoques de calor, cal anar ben preparat amb hidratació, crema solar, ulleres de sol i a poder ser una gorra. Jo he acabat bevent 2,5 litres d'aigua i trobant a faltar un granisat a l'arribar.\ncvll18@hotmail.com Apr 9, 2018\nruta mol maca, la recomano 100 5\nHi, found this interesting trail: Circular Castelldefels - el Garraf https://www.wikiloc.com/hiking-trails/circular-castelldefels-el-garraf-4963983 Regards, Wikiloc | Trails of the World\nFollow uRRi and discover new trails!


Mar de fons. Al voltant de les eleccions – Eulàlia Lledó Cunill\n28 desembre, 2017 28 desembre, 2017 Eulàlia LledóHuffington Post (cat)\n¡És el 155, estúpid!\nI no cal donar-hi més voltes. El PP fa anys i panys que per terra, mar i aire, i amb més o menys intensitat executa el 155 a Catalunya; no és estrany, doncs, que hagi anat caient en una ridícula irrellevància. Ho va triar a pols per guanyar vots a l’Estat espanyol. Catalunya sembla que no li interessa per a res més (de quin pa fa rossegons).\nPensar en hipotètics indults va fer perdre escons al PSC-PSOE, partit que també preconitzava el 155. Així són les coses. Els vots van anar a raure a C’s —el tercer partit del bàndol del 155—, potser perquè semblen menys corruptes. Van celebrar-ho esgargamellant-se amb els «Yo soy español, español…» (sort que no són identitaris), «Campeones, campeones…, oé, oé, oé» (avantsala de l’«a por ellos»). Com el rei (un altre que de quin pa fa rossegons) usen anecdòticament el català per dir algun «visca». Més d’una federalista d’esquerres sap que si es dirigeix a aquest públic en català no rep més que xiulades.\nL’odi al català no ve d’ara ni de l’auge de l’independentisme; recordem la xiulada a Raimon quan, en l’homenatge a Miguel Ángel Blanco, va cantar en la seva llengua. Tampoc el boicot als productes catalans és una reacció a l’independentisme. Aquests articles de Juan Cruz i d’Ernesto Ayala-Dip del 2012 ho certifiquen. Estaria bé que dirigents de Podemos se’ls llegissin: potser abandonarien discursos tan toscos i rudimentaris com que és l’independentisme qui ha despertat el fantasma del feixisme.\n¡És la repressió, idiota!\nSembla que la premsa afí al règim i el PP esperaven —com el 2001, quan van somiar amb el triomf de l’ultra Jaime Mayor Oreja al País Basc i el van propiciar fent-hi mans i mànigues— que l’unionisme guanyés les eleccions, a causa dels errors dels partits independentistes, la por a un incert futur, a la relativa caiguda del turisme, a la fuga d’empreses. ¡Visca la Seat i les caves Freixenet!, mostren que mantenir les seus a Catalunya no passa factura i ensenya les vergonyes d’un fotimer d’empreses. Sort que l’Estat vol que Catalunya es quedi i vagi bé.\nEls cops de porra, les patacades, les actuacions judicials, especialment les de la Fiscalia, l’exili brussel.lenc i l’exili absolut i radical que és estar a la presó, l’actuació partidista de la Junta Electoral, que va arribar a prohibir un color (va haver-hi moments que vaig patir per Correus i pels taxis de Barcelona), juntament amb la humiliació i el despropòsit del 155, van fer que l’independentisme sumés 96.000 vots més que dos anys abans, i —encara que sembli impossible— més vots que l’1 d’octubre. No se sap quants són una resposta (d’esquerres, de centre o de dretes) a la indignitat. Un cop més, es mostra que cal un referèndum amb tots els ets i uts.\nMentrestant, el jutge Pablo Llarena manté les greus acusacions de sedició i rebel.lió —de violència, vaja— contra l’independentisme. Perverteix la llei i insulta un moviment escrupolosament pacífic amb una inquisitorial causa general que cada vegada acumula més noms propis. Si continua per aquest camí és probable que hi acabi incloent com a adoctrinament el caga tió i nadales com el «Fum, fum, fum» o, ja posat, la manifestació per l’autonomia del 1977.\nEl panorama és tristíssim\nPer acabar-ho d’arreglar, articles d’il.lustres intel.lectuals parlen, per exemple, de dos milions de «fanàtics» en referència a l’independentisme, de «deliris»; informacions de diaris que abans deien que eren de centre-esquerra i amb fama de moderats mostren titulars com aquest «El separatismo pasea su odio a España por las calles de Bruselas», quan una de les constants del moviment independentisme és anar a favor i no a la contra. Gran part de la premsa ha esdevingut un seguit de vomitives piulades.\nEl problema s’agreuja atès que també s’hi apunten polítiques i polítics amb expressions virulentes que dificulten postures moderades a banda i banda. Soraya Sáenz de Santamaría ha parlat de «liquidar» i «decapitar»; Josep Borrell, de «desinfectar»; Xavier García Albiol, de «votants abduïts»; afirma que ho diu des del respecte com si així l’expressió deixés de ser un insult (també atribueix el victimisme a un caprici de les persones detingudes o atonyinades i no al fet de ser víctimes atès que les han empresonat o apallissat). No és estrany que Juan Carlos Monedero s’hi apunti i justifiqui el 155 perquè «los otros se habían vuelto locos».\nL’independentisme hauria d’evitar-ho. I si la consellera d’Ensenyament diu que amb menys del 50% del vot (i d’aquí plora la criatura) no es poden plantejar segons quines fites (cosa que, per cert, ja va dir després de les eleccions del 2015), seria molt positiu que en comptes de fer-la rectificar tant sí com no perquè no els agrada l’anàlisi, hi reflexionessin i es plantegessin objectius viables.\nUnes conegudes i persistents anomalies\nMariano Rajoy després de la victòria de C’s d’entrada va felicitar Albert Rivera i no Inés Arrimadas. En consonància, Rivera va tancar l’acte de celebració de C’s la nit del 21. L’única formació en què algú va intentar robar protagonisme a la persona que es presentava a la presidència.\nMarta Rovira, a qui potser es tractaria amb més respecte i es valorarien diferentment les llàgrimes si es digués Oriol o Joan, explica que quan la seva filla va veure la seva foto penjada de les banderoles dels fanals, li va dir: «però ets la meva mare, oi?». És a dir, pots dedicar-te a la política, però recorda que sobretot ets mare (obligació principal). ¿A quin polític una filla, un fill, l’hauria posat al seu lloc amb una frase similar?\nNo se si se n’hauran assabentat però les conselleres Dolors Bassa i Meritxell Borràs han passat una temporada a Alcalá Meco. Els mitjans anaven només d’Estremera a Soto del Real i les dues polítiques van ser abduïdes pel forat negre de la invisibilització. De la mateixa manera que la Model recorda exclusivament els presos i menysprea les preses.\nTagged Política Catalunya Independència Article 155 Eleccions 21D\nSue Grafton ha mort, ¡llarga vida a Kinsey Millhone!\n2 thoughts on “Mar de fons. Al voltant de les eleccions”\n29 desembre, 2017 a les 10:43 am\nMolt ben explicat…..Amb referencies que normalment no es llegeixen.\nMolt bona nota..\n29 desembre, 2017 a les 10:23 pm\nBona nota, bona nota… Però un 7, un 8?


NordiCEC - FEEC - Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya\n1 de desembre 2019 - 08:30h - 15:00h\nPasseig de la Vall d'Hebron, 185, 08035 Barcelona\n933152311 / cec@cec.cat\nA la NORDICEC tindrem instructors titulats que ens acompanyaran durant tot el recorregut per ajudar-nos a millorar la tècnica de la marxa nòrdica. També hi haurà lloguer de bastons per facilitar l’iniciacio en aquest esport que cada vegada té més adeptes.\nINSCRIPCIONS: Inscripcions on-line fins divendres 29 a les 20h\nEL MATEIX DIA DE LA CURSA TAMBÉ ET PODRÀS INSCRIURE A APRTIR DE LES 8:30\nSocis del CEC i socis del Club Muntanyenc San Cugat: 13 €\nFederats FEEC i treballadors del BBVA: 15 €\nGeneral 17 € (inclou assegurança)\nUna part de la teva inscripció servirà per donar suport a la Fundació Esportsalus.\nEDAT: a partir de 14 anys. Els menors de 16 anys hauran d’anar acompanyats d’un tutor legal que també s’hagi inscrit a la NORDICEC.\nINSCRIPCIÓ: fins el dia de la marxa. Via web INSCRIPCIONS OBERTES o presencialment.\nPer qualsevol incidència amb la inscripció poseu-vos en contacte amb el CEC al 933 152 311, de dilluns a divendres de 10:30 a 13:00 h i de 17:00 a 21:30 h.\nDESNIVELL: +356 / -356 m.\nAVITUALLAMENTS: carretera Tibidabo, avituallaments amb líquids i sòlids. També hi haurà un punt d’aigua (font).\nCOM ARRIBAR: el Velòdrom d’Horta està situat a la sortida número 4 de la Ronda de Dalt, molt a prop de l’estació de metro de Mundet (L3) i de les línies d’autobús 27, 60, 73, 76, 185, 102 i N4.\nRECOLLIDA DE DORSALS: Els dorsals es podran recollir el mateix dia de la marxa, de 8:30 a 9:30 h.


consciencia – Quasi un bloc\nTenim el lleig costum de treure’ns de sobre tot allò que no ens agrada o que ens dóna massa feina; fins i tot li hem aplicat una paraula d’allò més àtona: externalització.\nExternalitzem les feines feixugues o les que no aporten valor, les despeses mediambientals, fins i tot la nostra responsabilitat quan mirem cap una altra banda i no veiem la pobresa que hi ha a casa o a altres bandes del món. Posats a externalitzar, sembla que fins i tot en un moment ens ha donat per descarregar-nos-en i deixar-la en mans d’alguns impresentables interessats (no tots, no tots).\nPerò el nostre món és un sistema tancat: tot elque no fem nosaltres, ho fa un altre, tot el que allunyem de nosaltres, va a parar a algun altre lloc, tota la despesa externalitzada que no té una empresa, l’acaba internalitzant algú més.\nI ara comencem a veure que tots plegats som qui internalitzem algunes despeses, responsabilitats, treballs i pèrdues. Tot allò que semblava marxar fora torna, com un bumerang.\nLes reparacions mediambientals, les neteges de rius, costes i boscos, les mesures anti-contaminació… tot va a càrrec de l’Administració que nosaltres paguem. El ritme de vida del món occidental i els seus imitadors imposen una càrrega brutal sobre el planeta. Càrrega que tornarà sobre nosaltres, com a espècie: els nostres fills, néts o besnéts en patiran les conseqüències. Els treballs de poc valor afegit marxen a tercers països, països sense les nostres càrregues laborals. No passa res, fins que cau un edifici i moren tres mil persones. Qui vetllava per ells? On son els drets dels treballadors? Allà no en tenen gaires semblareballadors? Allà no en tenen gaires, sembla. Però això no ho externalitzem, no ho exportem. És igual, el que acabarem important serà si no vigilem les seves condicions laborals, perquè si no no som competitius.\nCal que prenem consciència que el món és un sistema tancat, si carreguem massa un extrem, l’altre es buida. Geogràfica o temporalment, però es desequilibra. Va en el nostre interès parlar d’una manera clara, saber com es fan les coses i les conseqüències que tenen, va en el nostre interès ser més col·laboratius, més justos amb els altres, més honrats amb nosaltres mateixos.\nPublicat el 17/05/2013 Categories Ecologia, Món, SocietatEtiquetes consciencia, Ecologia, SocietatDeixa un comentari a Externalitzar, internalitzar


‘Charlie Hebdo’ entra en crisi quatre mesos després de la matança | Internacional | EL PAÍS Catalunya\n‘Charlie Hebdo’ entra en crisi quatre mesos després de la matança\nLa recaptació rècord de 30 milions d'euros, a l'origen de les tensions internes\nParís 17 MAI 2015 - 14:38\tCEST\nCartell de suport a la revista 'Charlie Hebdo' envoltat d'assistents a una manifestació després dels atemptats. Laurent Cipriani AP\nLa revista satírica Charlie Hebdo està immersa en una greu crisi interna amb els 30 milions d'euros recaptats després de l'atemptat com a teló de fons. Quatre mesos després de la matança gihadista que va deixar delmada la seva redacció, les tensions internes surten a la palestra. Luz, el dibuixant que va caricaturitzar Mahoma en el seu número històric del 14 de gener, amenaça amb deixar la publicació. Un grup de redactors demana una gestió més col·lectiva i transparent. La suspensió de feina d'una de les seves periodistes mitjançant un escrit propi d'una multinacional és l'última baula, una més de la difícil situació de la publicació.\nZineb al-Rhazoui, periodista marroquina de Charlie Hebdo que viu amenaçada pels islamistes radicals, va rebre el dimecres passat una carta de la cap de personal de la revista. Se la convocava a una entrevista prèvia al seu acomiadament per falta greu, per la qual cosa està de fet suspesa de feina. Al-Rhazoui ha airejat la missiva i ha declarat a la premsa estar escandalitzada per la manera de procedir d'una revista que s'ha convertit en la icona de la llibertat d'expressió i els valors de la República Francesa.\n“El meu marit ha perdut la feina perquè els gihadistes han revelat el seu lloc de treball i jo estic amenaçada”, ha explicat Al-Rhazoui. ”Ara la revista m'acomiada… Bravo Charlie”. Segons Mediapart, les absències de la periodista, que, en efecte, admet estar incapacitada per treballar des de la tragèdia, són la causa de la suspensió.\nLa periodista suspesa de feina està amenaçada per presumptes gihadistes\nTambé aquesta setmana Jeannette Bougrab, exsecretària d'Estat de Sarkozy i companya de Stéphane Charbonnier, Charb, ha saldat comptes amb la revista en el seu llibre Maudites (Maleïts) i en diverses entrevistes. Ara assessora de Cultura a l'ambaixada de França a Helsinki, Bougrab qualifica a Valeurs Actuelles de “mediocre” i “usurpador” Luz. Li retreu que hagi decidit deixar de caricaturitzar Mahoma. Amb aquest gest, diu, Luz “ha acabat la feina” dels gihadistes assassins.\nBougrab ha aprofitat l'ocasió per mostrar a Paris Match fotos que demostren que convivia amb Charb. És la manera de respondre la humiliació a la qual el va sotmetre la família del dibuixant assassinat. Els seus pares i germans van criticar Bougrab quan va explicar entre sanglots que era la parella del director desaparegut. La família va negar la relació i fins i tot va impedir que la dona assistís al funeral.\nDesprés de la matança del 7 de gener, en la qual van perdre la vida nou membres de la redacció, els diners han canviat per complet la situació de la revista. De ser una publicació minoritària amb greus problemes financers, a més de convertir-se en una icona republicana, disposa ara de més diners que mai: 30 milions d'euros en total sumant donacions, vendes i noves subscripcions.\nUna part dels diners, es va dir al gener, seria per als familiars de les víctimes. Però res no ha transcendit fins ara. Des de la publicació satírica no hi ha hagut aclariments. L'opacitat amb la resta de la premsa és habitual des de la matança. “Les donacions aniran a les víctimes”, va dir Luz fa un parell de setmanes, “però l'estructura que ha d'ocupar-se d'això és feble. Com es gestionarà?”. La propietat del setmanari satíric està concentrada en tres parts: el 40 % correspon als pares del director mort , Charb; un altre 40 % és de Riss, el seu responsable actual; i el 20 % restant està en mans del director financer Eric Portheault.\nEl dibuixant Luz diu que l'estructura de la revista per adjudicar fons a les víctimes és feble\nDesprés de les primeres tensions amb Jeannette Bougrab, quinze membres de la redacció, entre els quals hi havia Zineb al-Rhazoui i Luz, van publicar al març un manifest a Le Monde demanant la refundació de Charlie Hebdo. Reclamaven una reorganització de la revista i una transparència més gran en la gestió.\nA final d'abril, Luz explicava a la revista Les Inrockuptibles que no tornaria a caricaturitzar Mahoma, però al llarg de l'entrevista expressava el seu malestar amb el nou Charlie. “Després dels atemptats”, deia, “l'estructura de la revista ha esclatat”. Es preguntava també el dibuixant quin necessitat tenia el setmanari de mantenir una portaveu com Anne Hommel, amiga de l'exdirector de l'FMI Dominique Strauss-Kahn i portaveu també d'aquest.\nMediapart aventura ara que Luz podria abandonar la revista. Aquest, segons ha explicat ell mateix, mai no ha estat convidat a participar al capital de l'empresa, si bé assegura que no té cap interès a formar part de la direcció.


Un desastre de companya\nAvui és un dia qualsevol a casa de Maria Vinagre. Com cada matí, s’ha aixecat del llit i ha esmorzat posant-se un got de sal amb aigua. La seva companya, Beguda Cola és més de dormir fins a les 13:00h i com no... encara segueix dormint. Beguda Cola no s’assembla massa a Maria Vinagre. B. Cola és més independent i en canvi, M.Vinagre és molt sociable i té grapats d’amics com ara: la senyora Sal i el senyor Oli. No obstant, Beguda Cola no s’ha molestat en conèixer més gent.\nJa són les dos del migdia i ja estan les dues aixecades, M. Vinagre ja fa estona però B. Cola no. A més, és molt mandrosa i està esperant que M. Vinagre faci el menjar per no haver de fer-se l’esmorzar.\n-M. Vinagre, què faràs avui per menjar?.- Va dir B. Cola.\n-Dons mira avui tenia pensat fer una mica de pasta però sense sucre què és molt dolent i et farà treure panxa.- Va dir M.Vinagre.\n-Estàs boja? Com pots fer pasta sense sucre? Amb el que m’agrada a mi, és com si tu esmorzes un got de sal sense sal! Llavors ja no hi seria un got de sal! -Va exclamar.\n-Vinga va no diguis bogeries que no és per a tant Beguda Cola. Avui ho faré amb sucre, però un altre dia no hi comptes amb ell. -Va dir tota seriosa.\n-Esta bé però avui almenys ho faràs com a mi m’agrada. - Va respirar Beguda Cola.\nI a la fi, va fer lo que la seva companya volia, com sempre.\nMentre M.Vinagre feia el menjar, B. Cola va anar a seure al sofà per veure la televisió i va romandre allà tota la estona fins l’hora de dinar.\nM.Vinagre es va tancar a la cuina per fer el menjar. No obstant, mentre bullia l’aigua estenia al sol les ampolles per canviar-se cada dia, estenia les seves ampolles i les de la seva companya, ficava ordre a les habitacions i a tota la casa. D’aquesta manera, quan acabava de fer el menjar ja tenia la casa mig arreglada. Finalment, va ficar el sucre a l’aigua i va parar la taula.\n-Beguda Cola! A dinar! Ja està fet el menjar.\n-Ja vaig i no cridis tant que no vivim en una casa de 300 metres!\nA sobre que li faig el menjar i tota la feina al seu gust es queixa. -Va pensar M.Vinagre.\nEs van sentar les dues a la taula i M. Vinagre va mirar fixament a la seva companya i li va dir:\n-Si, està bo però li falta una mica de sucre.\nM. Vinagre sense poder més, va dir: -Mira ja estic farta de fer sempre les coses teves i a sobre et queixis. Sempre he de fer les coses al teu gust. A partir d’ara cadascuna es farà les seves tasque perquè no sóc a teva criada.\nAixò ja ho veurem.- Va pensar B. Cola.\n-I tant , no tinc problema.\nVan passar unes hores i com Beguda Cola estava enfadada amb la seva companya va voler venjar-se desfent-se d’ella.\nLlavors, va buscar per internet com desfer-se del vinagre i li sortia això:\nEl bicarbonat de sodi actua com una base enfront del vinagre (àcid acètic) i es produeix la neutralització (total o parcial). Es desprèn diòxid de carboni (el bombolleig aquest que surt amb escuma i tot). També s'obté aigua i acetat de sodi. La reacció que té lloc és:\nNaHCO3 + CH3COOH --> CH3COONa + CO2 + H2O\nJa sé com desfer-me d’aquest malson.-Va pensar.\nEres les dotze de la nit i M.Vinagre ja estava al llit. Mentre dormia B. Cola va anar a la cuina i va canviar el seu esmorzar de sal per bicarbonat de sodi.\nAl dia següent M. Vinagre va ser la primera en aixecar-se, va anar a la cuina i va prendre l’esmorzar sense adonar-se del canvi que havia fet la seva companya. De sobte va començar a trobar-se malament i per això, va anar corrent al lavabo, però clar, al córrer va sorgir la reacció del vinagre amb el bicarbonat i M.Vinagre va explotar dins la seva ampolla.\nDel fort clafit Beguda Cola es va aixecar, va veure a la seva companya en trossos petits i tot el líquid pel terra. Ja estava morta.\nBeguda Cola, amb tota la tranquil·litat del món, va netejar tot el terra i al matí següent va trucar a un ajudant per que li netegés cada dia la casa. Desagraïdament, van passar els mesos i clar, com ja tenia qui li feia la feina, va deixar de recordar a la seva companya. Total, tot va quedar com si res hagués passat.


Rosa Maria Arquimbau - Traces : base de dades de llengua i literatura catalanes\nPàgina inicial > Rosa Maria Arquimbau\nROSA MARIA ARQUIMBAU (1910-1992)\nEscriptora i periodista. Utilitzà el pseudònim Rosa de Sant Jordi per escriure contes, gènere que conreà des de molt joveneta. Publicà el recull Tres contes breus (1928), La dona dels ulls que parlaven (1930) i Home i dona (1936). El 1933 s’estrenà en el gènere novel·lístic amb el llibre Al marge. Novel·la, al qual va seguir Història d’una noia i vint braçalets (1934). Conreà també el teatre, amb obres curtes i d’estil humorístic, com ara Es rifa un home! (1935), Amunt i crits (1936) , Les dones sàvies (1936) i Maria la Roja (1938), totes quatre representades a Barcelona.\nCom a periodista, va col·laborar a nombrosos diaris i setmanaris d’esquerres, durant l’interval 1924-1936: Joventut Catalana, La Dona Catalana, Flames Noves, La Nau, Imatges, La Publicitat, La Rambla, i L’Opinió. Tenia seccions fixes en algunes d’aquestes publicacions, la més coneguda de les quals va ser la titulada Film&Soda, a La Rambla. Feminista i compromesa en política, el 1932 va signar les “Bases per a la constitució d’un front únic femení esquerrista”, institució de la qual més tard va ser presidenta. Va participar a la campanya de recollida de signatures femenines a favor de l'Estatut i va promoure l'agrupament de les catalanes a favor del vot femení. A més de militant d'Esquerra Republicana, col·laborà també en d’altres entitats com l’Associació de Periodistes de Barcelona, el Foment de Cultura Femenina i el Comitè d’Adhesió Republicana Femenina.\nJa a la postguerra, va guanyar el Premi Joan Santamaria amb L'inconvenient de dir-se Martínes (1957). Als anys 70 va tornar al panorama literari amb La pau és un interval (1970) i Quaranta anys perduts (1971).\nVegeu també: Rosa M. Arquimbau a la pàgina web Escriptores Republicanes


RACÓ VIATGER de Mariló: TUNISIA: Les GORFES de MEDENINE i el desert que l’envolta.\nTUNISIA: Les GORFES de MEDENINE i el desert que l’envolta.\nQuins misteris que guarda el desert...quantes coses diferents!. La vida dels berbers s’adapta, evoluciona, no sé si és un mal o és un bé. En tot cas ells són els que han de jutjar en raó a les conseqüències.\nLes gorfes: unes edificacions singulars refugi de berbers.\nSeguim de ruta per Tunísia. Hem arribat a Medenine, que és una menuda ciutat dividida per un riu, és per això el nom: “las dos ciudades”. A l’oest d’esta ciutat catalogada en l’antiguitat com comercial, està la part moderna però és a l’oest on s’hi troba la part més interessant per visitar: les anomenades gorfes.\nAnem-hi. No sabem exactament què és el que anem a visitar, ens diuen que eren uns magatzems de gra. Amb l’expectativa creuem carrers de la part antiga de la ciutat. Observem carrerons, observem els mercats a l’aire lliure on la vida transcorre quotidianament. Els mercats àrabs tenen un component social, no solament s’hi va a comprar, s’hi va per xerrar amb amics o familiars.\nCreuant carrers i mercats.\nI arribem al lloc. I quedem bocabadats perquè tenim al davant unes fortificacions del segle XVII fetes d’adob on el berbers guardaven el grà. Però el que tenim davant és més del que ens havien dit, estos edificis, a més a més, servien de vivenda, de lloc de comerç, lloc d’ensenyar o per celebrar festes en temps de pau i també lloc de refugi en època de guerra.\nQuanta varietat trobem viatjant, estes edificacions són un exemple.\nEls berbers, en temps de migracions pagaven guàrdies per a que vigilaren les pertinències. Perquè hi guardaven el que era valuós per a ells: el blat, les llavors i les verdures. Cada família en tenia una.\nEls berbers aprofiten les gorfes per vendre records als turistes i per mostrar l’art tradicional.\nActualment han perdut totes estes utilitats i les ghorfes que s’hi poden visitar s’han convertit en comerços destinats al turisme. Malauradament l’estampa ha canviat amb el temps i els sacs de gra i llavors han estat substituïts per estores penjades a les portes. Pense que encara que es guanyaran més diners, les tendes banalitzen l’ús que s’hi feia i trenquen la realitat. Si estiguera en les meues mans, deixaria les tendes a banda i conservaria el recinte com un museu, però ja sé que és impossible i només demane que no es desvirtue més del que ja està.\nActualment són explotades turísticament, la imatge de tanta tenda trenca la imatge real de la utilitat.\nAntigament hi havia moltes més però a la dècada de 1960 la majoria les va enderrocar i deixaren solament unes poques. Tenen una construcció peculiar, juxtaposades, tenen cinc nivells, estretes, profundes i amb sostre de volta. Generalment tenien 9 metres de llarg, 2 metres d’altura i 2’5 d’amplària.\nLes gorfes generalment tenen 3, 4 o cinc altures.\nEsta zona, este Ksar, com moltes parts de Tunísia, també és escenari de pel•lícula. La més afamada és “La guerra de la galaxia” que també va buscar i trobar en esta ciutat on filmar, concretament les escenes quan apareixia el fictici planeta Tatooine.\nDeixem Medenine enrere i seguim ruta. Mirem a traves del vehicle que ens transporta el paisatge d’estepa que ens envolta abans d’arribar al desert. Després trobem dromedaris que lliurement corren solts al costat de la carretera.\nDromedaris solts: són els amos, sorpren la velocitat que agafen quan tene per davant la immensitat del desert.\nPerò si he de destacar alguna cosa en este desert, són els miratges que intencionadament ens enganyen, perquè ens fan veure el que no existeix. Els miratges són imatges irreals, imaginaries, i alhora reals perquè la ment creu el que veu. Que difícil és d’explicar. Els miratges són màgia momentània. Sabem que el que s’hi veu no existeix i mentre dura la creença és un goig. Malauradament, com en la majoria de les vegades sol passar que la raó es superposa i explica que el s’hi veu i “que no és res” és degut a la refracció dels raigs de sol en l’atmosfera.\nMiratge. A l’horitzó jo veia aigua, els meus ulls la veien, la meua ment ho enraonava i ho negava.\nPer llegir més sobre TUNISIA en este bloc clica ací\nEtiquetes de comentaris: DESERT, TUNISIA