Barcelona es converteix aquest 2021 en Capital Mundial de l’Alimentació Sostenible. Durant aquest any es desenvoluparan més de 90 projectes de foment de l’alimentació sostenible en 6 eixos estratègics:\nPromoure dietes saludables i sostenibles, accessibles per a tota la ciutadania.\nFacilitar la distribució i comercialització d’aliments de proximitat i ecològics.\nImpulsar una transició agroecològica a la ciutat.\nSituar l’alimentació sostenible al centre de la programació de tot l’any.\nTransversalitzar l’alimentació sostenible.\nElaborar una estratègia alimentària per al 2030.\nDes del programa Compartim un Futur, i coincidint amb les línies estratègiques que impulsa l’AMB, es participarà activament en els diferents esdeveniments i activitats que es duran a terme a la ciutat per tal de contribuir a situar Barcelona i el seu entorn metropolità com a referents de l’alimentació sostenible.\nEntre els actes que tindran lloc hi haurà diferents trobades, exposicions o activitats amb l’objectiu de fomentar dietes saludables, impulsar economies locals i sostenibles i fer front a l’emergència climàtica.\nPodeu consultar els diferents actes en aquest enllaç.\nNo et demana el cos una mica d’agro-fitness? Vols posar la teva part en la transició climàtica?\nComencem les inscripcions de l’11a edició del Curs de Primavera d’Agroecologia.\nPer aprendre amb les mans i el cap tot el que cal saber per plantar verdures i remeieres al balcó, al jardí o a l’hort. Des del 14 d’abril.\nOrganitzat per Remenat i Aula Ambiental Bosc Turull\nRemenat i Aula Ambiental Bosc Turull\nTaula rodona: transformació ecosocial i economies comunitàries\nLa declaració d’emergència climàtica de l’Ajuntament de Barcelona recull com a repte impulsar un canvi de model econòmic, més just i sostenible, que redueixi les desigualtats i generi més ocupació de qualitat. Reflexionarem sobre el paper de l’Economia Social i Solidària en la transició ecosocial i us presentarem diferents iniciatives comunitàries com a base d’una economia transformadora.\nData: Dijous 25 de febrer del 2021, a les 18 h\nA càrrec d’Espai Ambiental Cooperativa, Pla Comunitari Sagrada Família, Mujeres Pa’lante i Marges.\nCoorganitzat Aula Ambiental de la Sagrada Família amb Pla Comunitari Sagrada Família.\nOnline (formulari disponible a partir de les 10 h del 27 de gener).\nTrucant al 934 350 547 en horari d’atenció al públic.\nPresencialment en horari d’atenció al públic.\nPàgina 4 de 92« Primera«...23456...102030...»Última »


Mor l'operari ferit crític a la deflagració d'una benzinera a Sant Sadurní - Empordà\nMor l'operari ferit crític a la deflagració d'una benzinera a Sant Sadurní\nDimarts passat estava reparant un dipòsit soterrat amb un altre treballador, que va morir a l'acte\nACN 09.06.2017 | 06:30\nLa benzinera de Sant Sadurní afectada. ACN\nAquest dilluns a la matinada ha mort l'operari ferit a la deflagració que dimarts passat va haver en una benzinera de Sant Sadurní d'Anoia (Alt Penedès), segons ha confirmat l'Ajuntament. L'home, de 27 anys, va patir cremades al 45% del cos i va ser traslladat en estat crític a l'Hospital de la Vall d'Hebron just després dels fets. L'accident també va provocar la mort a l'acte d'un altre treballador, de 43 anys. Els dos estaven reparant un dipòsit soterrat de la benzinera quan, per causes que encara s'estan investigant, es va produir una deflagració.\nEl responsable de la benzinera va relatar que els dos operaris havien estat treballant a les instal€lacions el dia abans de l'accident, on havien acudit per resoldre una petita pèrdua de pressió. En el moment dels fets, havien donat la incidència per resolta i estaven enllestint la feina.\nL'endemà dels fets, l'home va garantir que el dipòsit on va haver la deflagració estava net de gas i carburant. També va explicar que feia poc més d'un any que la cambra comptava amb un segon revestiment de fibra de vidre i va assegurar que els certificats de seguretat eren vigents fins el 2026. El motiu de l'obra va ser avançar-se a una normativa de seguretat que entra en vigor el 2019, amb la qual és obligatori que els dipòsits tinguin doble paret.


Gallardo nega una "pèrdua de pes" del partit liberal al Govern amb la marxa de Canals\nAndorra la VellaEls tres ministres liberals que actualment formen part del Govern, Jordi Gallardo, Víctor Filloy i Judith Pallarés, han comparegut aquest dilluns davant els mitjans de comunicació per fer una valoració des de l'òptica del partit de la feina feta en l'equador d'una legislatura marcada per la Covid-19. Segons ha comentat Gallardo, "la lectura que fem és molt positiva. Ens sentim molt confortables i estem molt contents del funcionament i els resultats que està assolint el Govern de coalició". En aquest sentit, ha detallat que en el si de l'executiu "es desdibuixa el rol dels partits" gràcies a la "unió" existent en l'equip ministerial. Precisament, aquest és el fet que "ens ha donat força per poder haver afrontat un primer tram de legislatura difícil".\nTot i que la reconfiguració ministerial a causa de la baixa de Verònica Canals ha provocat que la formació compti amb una cartera menys des que es va iniciar la legislatura, Gallardo ha manifestat que aquesta remodelació "s'ha fet des de la confiança" i amb la vista posada a donar resposta a tot allò que el país necessita. "Ho hem entès com un exercici de lleialtat i confiança mútua" i, per tant, "amb aquests canvis sortim reforçats com a Govern".\nMalgrat que els ministeris afectats amb la remodelació són importants, Gallardo ha indicat que "no es tracta de veure quines carteres gestionem els uns i els altres, sinó de veure els resultats que s'obtenen". En definitiva, el president liberal ha posat en relleu que "no ens sentim com que hem perdut pes" i, per tant, "continuarem contribuint a fer que el país avanci, especialment en aquesta situació de postpandèmia en la qual ens hem d'esforçar molt més". A més, ha explicat que amb aquest procés "no s'ha generat cap esquerda en el si del Govern", per la qual cosa "continuem treballant sentint-nos importants per la nostra aportació personal i de partit".\nAmb la vista posada en possibles pactes amb Demòcrates de cara a les pròximes eleccions generals, Gallardo ha manifestat que "tots els escenaris estan oberts". Així, ha obert la porta a la possibilitat de concórrer juntament amb DA a la llista territorial, però en solitari a la nacional: "Un escenari així pot ser factible", ha dit, tot i que "encara queden molts mesos" al davant. Aquest fet es podria produir gràcies a la "bona dinàmica" de treball que al llarg d'aquests dos anys. "Puc assegurar que en el dia a dia els rols i els barrets polítics s'han desdibuixat des del principi de la legislatura", ha reiterat.\nUn escenari que Gallardo sí que ha descartat, 'a priori', és el fet d'avançar les eleccions per tal d'aconseguir una majoria més àmplia al Consell General. "És una possibilitat, però no sé fins a quin punt ho entendria la ciutadania", ha indicat, tenint en compte les dades positives respecte de l'acció de Govern en les dues darreres enquestes del CRES. En aquest sentit, ha manifestat que avançar les eleccions i dissoldre el Parlament "respondria més a un tacticisme polític" que, actualment, "no està en la nostra agenda".\nLa metamorfosi que apuntala el Partit Liberal: dels dubtes sobre la viabilitat del projecte a la consolidació al Govern\nLiberals d'Andorra Govern


Hombre Rugby Adidas Kakari Light césped natural húmedo BY2728 ( Negro ...\nHombre Rugby Adidas Kakari Light césped natural húmedo BY2728 ( Negro )\nSé el primero en romper la melé con esta bota de rugby para hombre. Presenta una parte superior sintética muy ligera y un estabilizador que te aporta más sujeciòn, perfecto para los placajes. Incorpora una suela con estructura SPRINTFRAME que te proporciona el equilibrio perfecto entre ligereza y estabilidad.\nAdidas Kakari Light césped natural húmedo\nAdidas sala Nemeziz Tango 17.3 Indoor Core Black/Core Black/Solar Red CP9111\nHombre Tenis Adizero Club 2.0 Adidas AH2108\n( BY2728 ) | Kakari Light césped natural húmedo Negro | Adidas Hombre Rugby


Mor el fotògraf Oriol Maspons - Notícies Cultura - Notícies Cultura - e-notícies\nCultura · 12 d'Agost de 2013. 16:35h.\nMor el fotògraf Oriol Maspons\nL'artista, Creu de Sant Jordi, havia retratat les barraques del Somorrostro o la 'gauche divine'\nMaspons rep la Creu de Sant Jordi de mans de Maragall al 2006\nEl fotògraf Oriol Maspons ha mort als 84 anys a Barcelona. La seva trajectòria havia estat marcada per les imatges de les barraques del Somorrostro i de la gauche divine, realitzades majoritàriament entre les dècades dels 50 i dels 80.\nNascut a Barcelona al 1928, Maspons va traslladar-se a París al 1955. Allà va començar a col·laborar en diferents revistes. A la seva tornada a Barcelona, dos anys després, va començar a retrartar la realitat social de la ciutat.\nL'artista va col·laborar en publicacions com Elle, Boccacio o Paris Match. Algunes de les seves fotografies han estat exposades al MoMA de Nova York (Estats Units).\nSeves són també les imatges de Poeta en Nueva York, de Federico García Lorca, publicat al 1966; o les de La caza de la perdiz roja, del vallisoletà Miguel Delibes, de 1964.\nAl 2006, la Generalitat de Catalunya el va distingir amb la Creu de Sant Jordi per la seva "aportació a la revolució del llenguatge visual de reportatge a Espanya durant els anys 60 i també per la seva projecció internacional".\nUn malagueny canta en català\nRajoy llegeix 'Victus'\n#1 scolanus, bcn, 12/08/2013 - 20:58\nAmic meu ,ves amb compte cuan arrivis al cel,la llum es mes forta que aqui a la terra i si pots fer una foto amb ulls de peix fes-la arrivar .Coral petons el Xavi escolano


Biblioteca Manuel Vilà i Dalmau - Tossa de Mar - Dossier de premsa - Casa Granados, un hotel de luxe de Tossa de Mar\nEs va inaugurar el 24 de maig i està situat a l'antiga casa del compositor Enric Granados. L'establiment ha conservat la totalitat de la façana i les parets rústiques des les habitacions\nLa Casa Granados és un petit hotel de luxe de la cadena Boutique Hotel que es va inaugurar el 24 de maig passat, a Tossa de Mar. Com que la finca, originàriament, havia pertangut al compositor Enric Granados, els actuals propietaris han decidit\nbatejar l'establiment amb el nom del músic.\nLa finca està situada en ple centre de la muralla medieval del castell de Tossa, i per això ha mantingut l'estructura original. Té set suites situades entre els dos mòdols que composen la finca, dues de superiors i una d'estàndard i quatre habitacions dobles de luxe, totes amb sala d'estar, dormitori i bany independent amb vistes a la piscina i al jardí, o bé a la badia de Tossa. Totes les habitacions esta...


Hélder Câmara: germà dels pobres - VilaWeb\nAls pares de la Xana\tAls pares de la Xana\n«Va ser proposat diverses vegades per al premi Nobel de la Pau, però el govern militar brasiler boicotejà la seua candidatura per por que tinguera encara més prestigi internacional.»\nAquest mes d’agost es commemoren els 20 anys de la mort del bisbe Hélder Câmara, qui el 14 i el 15 de maig de 1988 visità Montserrat com a pelegrí de la pau.\nNascut el 7 de febrer de 1909 (enguany fa 110 anys) a Fortaleza, al nord-est del Brasil, amb el seu servei a l’Evangeli, Hélder Câmara va esdevenir profeta de la justícia i de la no-violència, i advocat i defensor dels dèbils i dels desvalguts. Per això, quan l’any 1980 el papa Joan Pau II va baixar de l’avió a l’aeroport de Recife, abraçà el bisbe Hélder Câmara mentre l’anomenava ‘germà dels pobres i germà meu.’\nOrdenat capellà el 15 d’agost de 1931, el 20 d’abril de 1952 va ser consagrat bisbe auxiliar de Rio de Janeiro, i el 12 d’abril de 1964, dues setmanes després del colp d’estat que derrocà al president constitucional Joao Goulart, fou nomenat arquebisbe d’Olinda i Recife. La dictadura militar que havia creat un clima de terror, amb líders d’Acció Catòlica, sindicalistes i obrers empresonats, va propiciar que Hélder Câmara amb la valentia dels profetes, apostara per la defensa dels drets humans, fent seua la causa dels pobres i dels desvalguts: ‘Jo havia de tindre el coratge de parlar com a arquebisbe de Recife, sobre la importància de la llibertat, de la justícia i de la veritat en eixa hora decisiva.’\nAmb la seua sotana blanca i el seu pectoral de fusta, menut, baixet, Dom Hélder es transformava en un gegant quan parlava. El contacte amb Alceu Amoroso el va portar a les tesis de Maritain, consagrades més tard pel Vaticà II. Hélder Câmara encarnava la lluita per la justícia en el marc de l’Església que eixí del Vaticà II, de Medellín, Puebla i Santo Domingo. Durant el Concili, Dom Hélder va influir en molts bisbes, entre ells Montini, el futur Pau VI, i es convertí en líder de la causa dels pobres. És així com la preocupació d’aquest grup de bisbes s’expressà ja en la primera sessió del Concili, quan el cardenal Lercaro intervingué apuntant el fet que els pobres haurien d’estar en el centre del missatge del Vaticà II. D’aquesta manera es va gestar l’expressió ‘opció preferencial pels pobres’. I és que Hélder Câmara volia una Església menys imperial i més semblant a la comunitat de Jesús i dels pescadors de Galilea, com vol ara també el papa Francesc.\nDom Hélder no era un bisbe administrador tridentí, que governava amb el Codi de Dret Canònic a la mà. Era un profeta. Per això va ser calumniat, perseguit i amenaçat per la dictadura militar del Brasil, fins sofrir atemptats, alguns dels quals van matar col·laboradors seus. Malgrat tot, sempre es va mantenir ferm en la defensa dels pobres en el seu compromís a favor de la pau: ‘No hi ha pau sense justícia, i si no hi ha justícia a escala mundial, no hi haurà pau a escala mundial.’\nVa ser proposat diverses vegades per al premi Nobel de la Pau, però el govern militar brasiler boicotejà la seua candidatura per por que tinguera encara més prestigi internacional. L’esperit d’obertura i de diàleg de Hélder Câmara animava la seua denúncia profètica de les estructures injustes que trepitgen als pobres: ‘El crit dels oprimits, és la veu de Déu.’\nSensible a la pobresa dels qui vivien a les faveles, Dom Hélder demanava una nova manera de fer en l’Església: ‘Mentre les dues terceres parts del món estan subdesenvolupades, com hem de malgastar grans quantitats de diners en la construcció de temples de pedra, oblidant Crist viu i present en la persona dels pobres?.’\nEl 16 de novembre de 1965, a Roma, uns dies abans que es clausurara el Vaticà II, una quarantena de bisbes, entre ells Hélder Câmara, Enrique Angelelli, Leonidas Proaño i l’auxiliar de València Rafael González Moralejo, van signar un document, anomenat el Pacte de les Catacumbes, on es comprometien a fer realitat una Església fidel a l’Evangeli, senzilla i allunyada del poder i del prestigi.\nMogut pel seu desig d’una Església que fos signe del Regne de Déu, l’11 de desembre de 1965 a Roma, en la seua conferència ‘Un post concili a l’altura del Vaticà II’, Hélder Câmara deia: ‘Nosaltres els Excel·lentíssims, tenim la necessitat d’una excel·lentíssima reforma. Prou d’una Església que vol ser servida, que exigeix ser sempre la primera, que no té la humilitat i el realisme d’acceptar la condició de pluralisme religiós, que crida “oportú” i “inoportú”, que té el monopoli de la veritat! Prou de bisbes prínceps que viuen allunyats del poble i fins i tot dels capellans.’\nDom Hélder, qui es va morir el 27 d’agost de 1999, és recordat i venerat hui en dia, juntament amb el bisbe Òscar Romero, com un dels profetes del segle XX. Com el profeta dels pobres i de la no-violència: un home que va fer de la seua vida, un testimoniatge de l’Evangeli. Un exemple i un model de fidelitat per a tots els qui seguim Jesucrist.\nCom a pelegrí de la pau, al llarg de la seua vida el bisbe Hélder Câmara va esdevenir la veu profètica a favor dels pobres. Una veu que ha de ressonar hui en l’Església, per tal de lluitar contra la fam, la misèria i la pobresa.


Els calafellencs ja poden votar entre més de 50 propostes.\nEls calafellencs ja poden votar entre més de 50 propostes dels pressupostos participatius\nEl consistori destina 500.000 euros a aquesta iniciativa\ndilluns, 7 d’octubre 2019 - 10:10h\nLa plaça de Catalunya de Calafell. | Ajuntament de Calafell\nTots els empadronats a Calafell majors de setze anys ja poden votar, a partir d'aquest dilluns 7 d'octubre, entre les 53 propostes definitives dels pressupostos participatius del 2020. Els serveis tècnics municipals han validat més de 50 propostes de les 108 que es van recollir durant la fase de presentació, que són les que compleixen les condicions fixades i són considerades viables.\nLa votació es pot fer fins al 20 d'octubre, a través de la plataforma digital decidim.calafell.cat, a la qual cal registrar-se. Cada persona pot votar només una proposta. Algunes de les propostes que es poden votar són la creació de parcs i jardins, l'habilitació d'espais per animals, com pipicans, o les millores a la via pública, sigui en voreres, l'asfalt o els aparcaments. En aquest enllaç es poden consultar totes les propostes que se sotmeten a votació.\nL'Ajuntament de Calafell destina a aquesta edició dels pressupostos participatius un total de 500.000 euros, que representa un 1% del pressupost municipal anual. Les 108 propostes recollides en la primera fase van suposar la millor xifra des que es va començar a fer aquesta iniciativa. D'aquestes 108 propostes, gairebé la meitat, 53, són les que ara poden ser votades pels veïns del municipi.\nTurisme de Calafell, a la fira de París\nPer altra banda, Turisme de Calafell ha pres part aquesta passada setmana a la fira IFTM Top Resa que s'ha fet a París, en una acció promocional que té l'objectiu de fidelitzar el turisme francès al municipi. La tinent d'alcalde de Turisme de l'Ajuntament, Lluïsa Lastra, ha recordat que «el francès és un mercat molt interessant per nosaltres, perquè acostuma a ser un turisme familiar i que té en la relativa proximitat un valor afegit». Turisme de Calafell ha pres part a la fira en col·laboració amb l'agència Calafell Evasion, que treballa portant turisme francès a tota la Costa Daurada.\n"❗🚗 COMPARTIU: Busquen un cotxe que va atropellar 2 joves a Cunit i va fugir" "🔴 Destrossada una marquesina del passeig Marítim de Cunit"


Estudiants universitaria es converteixen en parlamentaris europeus durant un matí — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › La ciutat › Notícies › Notícies 2021 › Estudiants universitaria es converteixen en parlamentaris europeus durant un matí\nEstudiants universitaria es converteixen en parlamentaris europeus durant un matí\nAquest dimecres s’ha celebrat la VII Simulació del Parlament Europeu\nLa Facultat de Ciències Jurídiques de la Universitat Rovira i Virgili (URV), el centre Europe Direct Tarragona (EDTgn) i l’Oficina del Parlament Europeu a Barcelona han organitzat aquest dimecres, en sessió en línia, una nova simulació del Parlament Europeu. Una vuitantena d’estudiants de la URV han conegut per mitjà de la docència i la simulació, l’estructura i les funcions de la institució parlamentària europea i la tasca dels diputats que la representen.\nLa dinàmica ja s’ha validat altres anys. Els participants s’han reunit en grups polítics i en comissions parlamentàries, per treballar prèviament la sessió plenària. En la simulació hi hagut quatre grups polítics: democratacristians europeus, socialdemòcrates, liberals i esquerra verda; així com quatre comissions parlamentàries: Medi Ambient, Salut Pública i Seguretat Alimentària; Afers Exteriors; Ocupació i Afers Socials i, finalment, Indústria, Recerca i Energia. Al migdia, s’han presentat quatre propostes de resolucions, que han estat debatudes i votades en una sessió plenària telemàtica. L’exvicepresident del Parlament Europeu Joan Colom, membre de la Mesa en la V legislatura, de 1999 a 2004, ha presidit des de l’Oficina del Parlament Europeu a Barcelona aquest Ple en línia.


Noel Davis | Zona Negativa\nInicio Etiquetas Noel Davis\nTag: Noel Davis\n1392,208 queries. 2,208 segs\n1412,306 queries. 2,306 segs


Exposicions | Els pilars d'Europa. L'edat mitjana al British Museum | CaixaForum Barcelona\nRei del joc d’escacs de Lewis, 1150-1200. Possiblement, Noruega, trobat a Escòcia. Marfil de morsa © The Trustees of the British Museum (2016). All rights reserved\nFins a quin punt es pot considerar l’edat mitjana un període fosc de la història? Situada entre la grandesa de dues èpoques, l’edat mitjana ha estat un període subestimat històricament.\n“Els pilars d’Europa” et planteja una relectura de l’edat mitjana a través de 260 objectes que procedeixen majoritàriament de la col·lecció del British Museum.\nFermall de Wingham, 575-625. Anglaterra. Plata daurada, granats, vidre brau i conquilla © The Trustees of the British Museum (2016). All rights reserved\nCofre reliquiari, cap al 1250. França. Aliatge de coure, esmalt i fusta © The Trustees of the British Museum (2016). All rights reserved\nCreu processional, 1330-1350. Espanya. Plata daurada i esmalt © The Trustees of the British Museum (2016). All rights reserved\nFragment de corona, 1250-1300. Hongria o França. Or, safirs, robins, maragdes i perletes © The Trustees of the British Museum (2016). All rights reserved\nCap d’una reina, 1275-1325. Anglaterra. Pedra © The Trustees of the British Museum (2016). All rights reserved\nAstrolabi, 1342. Anglaterra. Aliatge de coure © The Trustees of the British Museum (2016). All rights reserved\nDíptic, 1300-1400. França. Marfil © The Trustees of the British Museum (2016). All rights reserved\nFigureta d’un cavaller, 1375-1425. Anglaterra. Pedra © The Trustees of the British Museum (2016). All rights reserved\n“L’EDAT MITJANA VA SER, EN REALITAT, UNA ÈPOCA DE GRANS TALENTS ARTÍSTICS I DE DESENVOLUPAMENT CULTURAL.”\nSIR RICHARD LAMBERT, PRESIDENT DEL CONSELL DEL BRITISH MUSEUM\nAquesta exposició et proposa una nova lectura d'aquest període de la història, articulat en cinc àmbits: la formació d'Europa, el poder reial, la vida a la cort, l'Església, la vida a les ciutats i el llegat. L'objectiu és obrir una finestra al món de l'edat mitjana a partir dels tresors i la cultura material tant de l'elit dominant com d'altres grups socials.\n“Els pilars d’Europa” és la primera mostra sorgida de l’acord de quatre anys de col·laboració signat entre l’Obra Social ”la Caixa” i el British Museum. Per a aquesta exposició s’inclouen més de 260 peces de gran valor històric procedents majoritàriament de la col·lecció del museu londinenc, una de les col·leccions públiques més importants del món. Alhora, la mostra es complementa amb préstecs de les col·leccions del Museo Arqueológico Nacional de Madrid, el Museu Nacional d’Art de Catalunya i el Museu Frederic Marès. Un total de 19 objectes cedits per col·leccions espanyoles contribueixen a explicar la història dels regnes del sud emmarcada dins d’Europa.\nEL LLEGAT DE L’EDAT MITJANA\nUna de les moltes aportacions de l’edat mitjana va ser la creació del concepte d’Europa i la formació de molts estats i bases de l’Europa actual. Després de la decadència de l’imperi Romà, aproximadament l’any 400, i a causa de la migració de la població cap a noves àrees d’assentament, Europa va canviar molt. Hi van emergir nous regnes i nous principats, dirigits per governants poderosos però amb una identitat comuna emergent. Durant aquest període, el concepte d’estat nació va anar prenent sentit, com també la sensació que Europa era molt diferent del món que l’envoltava.\nVISITA EN FAMÍLIA: ELS PILARS D'EUROPA\nFINALITZADA - Fins el 18 de juny de 2017


Auriculars i auriculars Bose ® - QuietComfort® 35 auriculars sense fil II - Negre - Gracebestbuy de la Xina International\nAuriculars i auriculars Bose ® - QuietComfort® 35 auriculars sense fil II - Negre\nQuietComfort® 35 auriculars sense fil II estan dissenyats amb cancel·lació de soroll de classe mundial. I ara són encara millors. Amb la seva assistent Google incorporat, es pot controlar la música, enviar i rebre missatges de text, i obtenir respostes usant només la seva veu. Estar lliure de cables mitjançant la connexió als dispositius amb Bluetooth® i l'aparellament de la NFC, i gaudir de fins a 20 hores d'ús sense fils per càrrega.\nAnterior: càmera digital Canon - Càmera rèflex digital EOS Rebel T6i amb EF-S 18-55mm IS STM Lens - Negre\nSegüent: Carregador d'energia i bancs myCharge - Razor Ultra banc portable - Or\nque brilla auriculars\nels auriculars amb el desmuntable Mic\nMega Bass auriculars\nauriculars de telèfon\nauriculars estèreo sense fil\nSamsung - Galaxy S8 64 GB (desbloquejat) ̵ ...\nPantalla LED LED Publicitat\nHaier - 2.1 Cu. peu 8 cicles de càrrega superior W ...\nInsígnia ™ - 4.3 Cu. peu Congelador superior Refri ...


La Nit de la Recerca | Història! Bloc de Genís Barnosell\n← Nou Patrimoni.gencat\n"La Guerra del Francès a les comarques gironines" al TN comarques (i revista de premsa) →\nPosted on 23/09/2010\tby gbarnosell\nAquest divendres 24 de setembre tindrà lloc a la Casa de Cultura de Girona una nova edició de la cita anual de la Nit de la Recerca, coordinada per la C4D de la UdG. Pots seguir-la per twitter amb el hashtag #rn10 i veure’n la seva retransmisió en directe per internet a http://www.livestream.com/1c4d\nLa Sílvia Simon te’n fa cinc cèntims també al podcast\nTambé es promet que s’hi podrà berenar i sopar de franc!


L’ACTIC, el certificat que acredita el coneixement de les TIC\nL'ACTIC (Acreditació de Competències en Tecnologies de la Informació i la Comunicació) és un certificat que expedeix la Generalitat que valora la nostra competència digital\nDANIEL ROMANÍ Barcelona 27/01/2012 15:10\n260x366 Gent treballant en oficines Gent treballant en oficines\nA l'hora de buscar feina, en una empresa o a l'administració pública, la millor manera d'acreditar els nostres coneixements de català és amb un dels certificats que atorga la Generalitat. De la mateixa manera, per acreditar, també en aquesta situació, els nostres coneixements en tecnologies de la informació i la comunicació, ens convé tenir l'ACTIC.\nL'ACTIC (Acreditació de Competències en Tecnologies de la Informació i la Comunicació) és un certificat que expedeix la Generalitat de Catalunya que ens diu no només què sabem de les TIC sinó també com ens en sortim amb el seu ús –buscant informació a internet, fent ús del full de càlcul, compartint arxius, processant textos...– i quines actituds tenim en relació a la cultura digital. Aquest certificat valora la competència digital i no els coneixements estrictament basats en programaris concrets. Lògicament, la prova es fa amb ordinador, en línia i inclou força casos pràctics. En qualsevol moment la persona interessada pot inscriure's a la prova i escollir el lloc, el dia i l'hora que vol realitzar-la. No hi ha, doncs, convocatòries per fer-la.\nL'ACTIC consta de tres nivells: el bàsic, el mitjà i l'avançat (per accedir a l'avançat cal haver assolit el mitjà). La prova per obtenir l'ACTIC es pot fer en un dels 300 centres col·laboradors que hi ha repartits arreu de Catalunya, aproximadament la meitat dels quals són de caràcter privat. Per saber el que teniu més a prop de casa o de la feina, consulteu la pàgina web ww.actic.cat. En un context econòmic com l'actual, iniciatives com l'ACTIC prenen un especial protagonisme, ja que la capacitació digital esdevé essencial per fomentar un nou model d'economia basat en el coneixement i per ajudar els sectors laborals en crisi a reorientar-se professionalment.


Puig presidió el acto institucional del 25 aniversario de la apertura del Hospital de Vinaròs | www.comcas.es\nPuig presidió el acto institucional del 25 aniversario de la apertura del Hospital de Vinaròs\nCastellón, 04/12/2017. El president de la Generalitat, Ximo Puig, ha anunciado hoy una ampliación y mejora de las infraestructuras y los equipos tecnológicos del Hospital Comarcal de Vinaròs con cargo a los presupuesto del año 2018, inversión que supondrá además la incorporación de 25 nuevos profesionales de diferentes categorías a este Departamento de Salud. Y lo hizo en el transcurso de un acto institucional que puso el broche a las celebraciones del 25 aniversario del Hospital Comarcal de Vinaròs, en el que estuvo acompañado por la consellera de Sanitat, Carmen Montón.\n“La apuesta de la Generalitat valenciana por la sanidad pública es absolutamente irrenunciable”, ha asegurado el president, para añadir que el Consell continuará primando la sanidad desde el punto de vista presupuestario. Y recordó que la partida para sanidad de la Generalitat superó el año pasado por primera vez los 6.000 millones de euros, y este año volverá a crecer el 4%.\nCarmen Montón ha recordado que estas mejoras se engloban en el Plan de Dignificación de Infraestructuras Sanitarias, a través del cual se invertirá un total de 4 millones de euros en este hospital entre 2016 y 2019. Y apuntó que el Hospital Comarcal de Vinaròs terminará 2017 “con más de un millón de euros invertidos en equipamientos y tecnología para dejar atrás la obsolescencia”, y ha añadido que el Plan de Dignificación de Infraestructuras Sanitarias 2016-2019 aumentará un 34% la inversión destinada a este hospital respecto al periodo 2012-2015, “para dejar atrás el abandono de lo público”.\nEn el acto de conmemoración del Hospital de Vinaròs, tanto Puig como Montón han trasladado su reconocimiento a los trabajadores del centro en sus 25 años de trayectoria. “Detrás de cada atención está el trabajo bien hecho de los profesionales, porque el factor humano es sin duda el principal activo de la sanidad pública valenciana”, ha señalado el president, mientras que la consellera ha agradecido a los trabajadores del hospital que hayan sido quienes “han mantenido la bandera alta de la calidad asistencial en las peores épocas de recortes”.\nEl hospital cuenta con una plantilla de más de 800 profesionales frente a los 257 de sus comienzos, y ha incrementado paulatinamente su actividad asistencial desde que se creó, recordó Puig.


El Blog de la Josefina: Estic aterrit per aquesta repressió contra governs i càrrecs elegits democràticament. I no tan solament això, sinó també contra dirigents de la societat civil. Tot això no té res a veure amb Europa, ni amb el 2017, ni amb la democràcia...Nikolaj Villumsen\nEstic aterrit per aquesta repressió contra governs i càrrecs elegits democràticament. I no tan solament això, sinó també contra dirigents de la societat civil. Tot això no té res a veure amb Europa, ni amb el 2017, ni amb la democràcia...Nikolaj Villumsen


Hotel Cortese Armeno Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 15 allotjaments a Armeno.\nVia Due Riviere, 24c, Armeno, Armeno, Itàlia, 28011 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nHabitació Doble (1 Adult) - Bany\nMés informació sobre Hotel Cortese\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Armeno, no busqui més enllà de Hotel Cortese. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Hotel Cortese asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Hotel Cortese és una selecció idònia per a la vostra estada a Armeno.\nComentaris d'Agoda (1)Comentaris de Booking.com (283)\nAllotjaments a Armeno


Una tarda de pluja ben tendra a Blanes - Companyia Homenots\nUna tarda de pluja ben tendra a Blanes\nQuines ganes tenia en BUM d’arribar a Blanes per conèixer els nens i les nenes i de passada per veure una mica el mar. Un mar, el nostre, que ens embadaleix i ens atrapa i que ahir estava ben enfadat, ens hi hauríem pogut passar hores mirant-lo!\nAhir la Biblioteca Comarcal de Blanes era plena de valentes i valents que vàreu desafiar el mal temps i vau decidir compartir la tarda amb nosaltres. Cada conte té el mateix fil argumental però cada conte és diferent perquè vosaltres sou únics i irrepetibles. Ahir a Blanes va tocar una sessió tendra, la majoria éreu petits i petites però això no us privava d’obrir els ulls com taronges i ajudar-nos en tot allò que vam necessitar. Mica en mica, sense presses, ens vam anar acostant al moment final, la cerca del tresor! I aquí sort en vam tenir de l’Abril que amb 8 anys ens va demostrar que llegeix molt i molt bé, alt i clar, gràcies a ella i a la Laia ens en vam sortir i vàrem trobar el tresor ben amagat, visca!! I després vàrem tenir una sessió de bateria molt bonica on en BUM diu que tots i totes ho vàreu fer molt i molt bé.\nRes de tot això seria possible sense els i les bibliotecàries del nostre país que lluiten dia rere dia per fer-nos més cultes i més lliures. Ahir vam poder tastar en primera persona la professionalitat de l’Anna Rosa i tot l’equip de la Biblioteca de Blanes. Moltíssimes gràcies per comptar amb nosaltres per a la vostra hora del conte, va ser un plaer visitar-vos i passar una estona tan bonica, sou genials!!\nI res més, no parem i dissabte tornem a la Biblioteca del Masnou, visca!!!


El Liceu recupera la 'Attila' de Verdi més patriòtic i elegant\nIldar Abdrazakov interpretarà a Attila.\nEl Gran Teatre del Liceu de Barcelona recuperarà el "patriòtic" i elegant 'Attila', d'un jove Giuseppe Verdi, en versió concert 33 anys després i sota la batuta de la mestra italiana Speranza Scappucci, ha explicat la mateixa directora musical aquest dimecres a roda de premsa.\nCamarena, Damrau, Radvanovsky, Theorin, Beczala i DiDonato, al Liceu\nValentí Oviedo, nou director del Gran Teatre del Liceu\nEn el paper del personatge d'Attila es posarà el baix Ildar Abdrazakov, considerat un dels millors del moment, i en el de Odabella, la soprano dramàtica Anna Pirozzi, que s'ha mostrat encantada de la seva doble debut: tant en el personatge com a el coliseu líric català.\nL'òpera, que es portarà a escena en la seva versió integral i sense talls, també estarà representada pel tenor català Josep Bros, que encarnarà Foresto, mentre que el baríton Vasily Ladyuk, que va guanyar el primer premi Concurs Tenor Viñas 2005 i el Premi Operalia, serà el general romà Ezio.\nLa soprano ha explicat que sent Macbeth i l'actual personatge de Odabella -una italiana que estima la seva pàtria i al seu pare i és una dona combativa- com els seus principals "cavalls de batalla" actualment, i ha ressaltat que per a tots dos papers es requereix certa resistència física.\nAquest drama líric "no es representa molt, encara que musicalment és molt potent", ha destacat la directora artística del Liceu, Christina Scheppelmann, que l'ha atribuït a la seva dificultat i al fet que per escenificar l'òpera calen estrelles líriques potents.\nUNA ÒPERA QUE VA CANVIAR A ABDRAZAKOV\nLa "bonica òpera", que es representarà divendres i diumenge al teatre, va canviar la mentalitat lírica de Abdrazakov, que ha ressaltat que a l'inici de la seva carrera ell aspirava a cantar música clàssica i pop, i que escoltar aquesta peça de Verdi , dirigida per Riccardo Muti i intepretada per Sam Ramey, li va fer aspirar a interpretar 'Attila'.\nLa mestra Scappucci ha destacat que aquesta òpera juvenil de Verdi, que va compondre just després de 'Nabucco', beu del 'bel canto' de Bellini i Donizzetti, així com del moviment del 'Risorgimento' italià molt àlgid en el moment en què la va estrenar en 1846.\n"Aquesta partitura que pot semblar senzilla té molta dificultat", ha subratllat la directora musical, que ha observat la voluntat de Verdi d'experimentar en aquesta peça plena de color, en què la pàtria és fonamental, així com també ho és el simfonisme representat a través de la natura.\nEL Attila MENYS bàrbar\nA Attila, rei dels Huns occidentals, Verdi "mai ho representa com a un bàrbar, sinó com un home elegant, també la música que l'acompanya ho és", ha remarcat Scappucci, que ha ressaltat els moments foscos plens de sons misteriosos, que també conté la peça.\n"Hem treballat molt amb el color", ha ressaltat la mestra, que ha subratllat que el drama es troba a la pròpia música i en els cantants i, sota una aparent simplicitat, s'amaga una música molt teatral.\nRELAT DE L'ÒPERA\nEl relat històric d'aquesta òpera té lloc al segle V a la ciutat d'Aquilea, que és envaïda per Attila, i un grup de verges sobreviu a l'atac i són retingudes per l'invasor, que queda impressionat pel coratge i bellesa d'Odabella.\nMalgrat l'aparent submissió de la jove, ella planeja secretament assassinar a Attila, mentre el seu amant Foresto pateix una suposada traïció de la seva estimada.\nFinalment, Odabella complirà amb el seu objectiu i apunyalés i matarà al rei dels huns, en un relat nacionalista que va ser utilitzat com a símbol de la resistència dels italians davant l'invasor.\nOpera Attila Verdi Liceu


Benvingut a Editorial Barcino!\tEl meu compte\nTria col•lecció Els Nostres Clàssics\nCol·lecció Nadales de la Fundació Carulla\n0 llibres / 0,00 €\tButlletí de notícies\n\_ Ambient, territori i paisatge\nValors i valoracions\nPreu22,00 € Amics\n20,90 € Fes-te amic!\nAfegeix articles a la cistella\nEls autors han encarat el repte d’escriure sobre un tema tan aparentment eteri i subtil com els valors, però no en abstracte, sinó referits a un altre tema complex, que és tan material, omniprese... [+] Els autors han encarat el repte d’escriure sobre un tema tan aparentment eteri i subtil com els valors, però no en abstracte, sinó referits a un altre tema complex, que és tan material, omnipresent i vast com el territori i la seva expressió perceptible, el paisatge. El viatge entre els dos extrems, l’espiritual i el material, el cobreixen eficaçment i àgilment, però no pas amb celeritat, sinó amb intensitat, sense deixar res per verd, valgui la dita també per la connotació ecològica, que tanta importància té en el llibre –o, per ser més exactes, socioecològica, que és el terme que Ramon Folch adopta com a definidor de la seva principal ocupació professional, i que té l’avantatge, entre d’altres de més científics, de connectar netament amb el de la geògrafa Josepa Bru. El resultat de la seva col·laboració, des d’instàncies alhora diferents i properes, és un llibre en què es trenen de forma sòlida perspectives múltiples, en un exercici excepcional –per bo i per infreqüent– de transversalitat intel·lectual.\nEl resultat, en compartir un mateix projecte, no es queda en una suma respectable però modesta, sinó que assoleix una multiplicació veritable i fecunda. Perquè no és només un llibre de tarannà naturalista, ni socioecològic, ni geogràfic, ni ètic, ni estètic, ni literari, ni econòmic, ni polític, sinó tots això alhora i de forma harmònica.\nRamon Folch (Barcelona, 1946). Doctor en Biologia i socioecòleg, expert en gestió territorial, urbanística i energètica des d’una perspectiva sostenibilista que ell mateix ha contribuït a definir. Presideix l’estudi professional ERF (Estudi Ramon Folch & Associats S.L.), fundat l’any 1994. Pertany al Capítol Espanyol del Club de Roma i és membre numerari d’Ecologia Vegetal de l’Institut d’Estudis Catalans. És autor de nombrosos articles, d’una quarantena de llibres (traduïts a distintes llengües) i de diverses exposicions i productes audiovisuals. Ha participat en projectes de recerca i de cooperació desenvolupats a Europa, Àfrica i Amèrica. Ha estat professor de la Universitat de Barcelona i de la Cátedra UNESCO/FLACAM de Desarrollo Sustentable (La Plata), cap dels serveis ambientals de la Generalitat de Catalunya i consultor ambiental de la UNESCO (París). Entre 2004 i 2008 presidí el Consell Social de la Universitat Politècnica de Catalunya.\nJosepa Bru (Barcelona, 1954). Doctora en Geografia, excatedràtica de geografia humana de la Universitat de Girona (UdG). Com a primera directora de l’Institut de Recerca de Medi Ambient, dissenyà i dirigí el Pla Estratègic d’Ambientalizació de la UdG i el primer Doctorat de Medi Ambient d’aquesta universitat. Ha estat docent dels Graus de Geografia, Ciències Ambientals i Comunicació Cultural i del Graduat Superior de Paisatgisme de l’Escola Tècnica Superior d’Arquitectura de Barcelona. Ha estat directora de l’Escola de Postgrau i Vicerectora de Política Acadèmica de la UdG. Ha estat consultora de l’OCDE i ha col·laborat en la realització de projectes arquitectònics en equips interdisciplinaris del quals han resultat diversos premis i publicacions. La seva línia de recerca principal, en la qual ha publicat diversos llibres i articles, desenvolupa una anàlisi sociocultural dels temes ambientals.\nFest-te Amic d'Els Clàssics per ser el primer d'opinar sobre aquest producte\tNOTICIES RELACIONADES\nNo existeixen noticies relacionades\nComprendre la Natura\nDades cartogràfiques per a l'estudi de la vegetació de les muntanyes de Prades\nEDITORIAL BARCINOEL MILLOR SERVEIATENCIÓ AL CLIENT Editorial Barcino La nostra històriaCondicions de tramesaSeguiment de comandes Carrer Acàcies núm. 15 Som expertsForma de pagament 08027 Barcelona ContacteGarantia de devolució Tel. 933 495 935 Distribució a llibreriesMàxima seguretat Mail:barcino@editorialbarcino.cat © Editorial Barcino, 2011. Tots els drets reservats. Nota legal


Temps meteorològic Kalamata: Historial meteorològica: Arxiu diari - Freemeteo.com\n14:19 UTC | 24 abr 2014\tQuant a Freemeteo\n| Temps meteorològic, Kalamata\nTemps meteorològic KalamataHistorial meteorològicaArxiu diari\nPunt de la Mar latitud: longitud: cerca dins un radi 2 km 5 km 10 km 15 km 20 km 25 km 50 km 100 km Temps actual\tpredicció a 7 dies\tHistorial meteorològica\tmitjanes (1961-1990)\tCada hora\tArxiu diari\tmètric\tanglès\tHistorial meteorològic horari de Kalamata, GrèciaEstació informadora: KALAMATA (AIRPORT) a 11.59 Km de Kalamata. Elevació: 8m (mapa) dijous 24 abr Més estacions\nHora local Temps\tTemp Temperatura aparent Vent Ràfega de vent Humitat Pressió Punt de roada Visibilitat\t0:20 Temps clar 17 °C 1:20 Temps clar 17 °C 2:20 Temps clar 17 °C 3:20 Temps clar 16 °C 4:20 Lleuger Pluja 14 °C 5:20 Temps clar 14 °C 6:20 Cel parcialment nuvolòsNúvols dispersos a 910m, núvols trencats a 2400m 15 °C 7:20 Cel parcialment nuvolòsPocs núvols a 150m, núvols dispersos a 910m, núvols trencats a 2400m 15 °C 8:20 Cel parcialment nuvolòsPocs núvols a 150m, núvols dispersos a 910m, núvols trencats a 2400m 16 °C 9:20 Cel parcialment nuvolòsPocs núvols a 150m, núvols dispersos a 910m, núvols trencats a 2400m 18 °C 10:20 Cel parcialment nuvolòsPocs núvols a 150m, núvols dispersos a 910m, núvols trencats a 2400m 18 °C 11:20 Cel parcialment nuvolòsPocs núvols a 760m, núvols dispersos a 910m, núvols trencats a 2400m 19 °C 12:20 Cel parcialment nuvolòsPocs núvols a 760m, núvols dispersos a 910m, núvols trencats a 2400m 20 °C 13:20 Cel parcialment nuvolòsPocs núvols a 760m, núvols dispersos a 910m, núvols trencats a 2400m 21 °C 14:20 Cel parcialment nuvolòsPocs núvols a 760m, núvols dispersos a 910m, núvols trencats a 2400m 21 °C 15:20 Cel parcialment nuvolòsPocs núvols a 760m, núvols dispersos a 910m, núvols trencats a 2400m 23 °C 16:20 Cel parcialment nuvolòsPocs núvols a 760m, núvols dispersos a 910m, núvols trencats a 2400m 22 °C Freemeteo Reserves d'Hotel : Kalamata Hotels\ndijous: 20° divendres: 20° dissabte: 21° diumenge: 18° dilluns: 18° dimarts: 18° Vyzantio Hotel\n0.32 Km de Kalamata\n1.28 Km de Kalamata\n1.44 Km de Kalamata\n1.58 Km de Kalamata\nPharae Palace is located on the famous Kalamata beachfront and just few minutes ...\nAvailable Languages: darrera actualització: Apr 24, 05:45 UTC Condicions d'ús | Declaració de privacitat | Publicitat | Contacte | Ìndex del lloc | El temps a la seva web | powered by NETVOLUTION


» TÈCNICA DE NATACIÓ 2ª PART: LA COORDINACIÓNon Stop Training\nTÈCNICA DE NATACIÓ 2ª PART: LA COORDINACIÓ\nQuan parlem de coordinació d’un estil de nedar, ens estem referint a la forma de coordinar els moviments del cos per a que, a més d’obtenir la màxima velocitat amb menor resistència, la fatiga apareixi el més tard possible, és a dir, coordinar el moviment de braços amb la respiració, i coordinar el moviment de braços i peus.\nAdjunto un video a la part final del post i unes les imatges on es visualitza la coordinació complerta en el estil crawl desde una vista lateral i frontal\n1. A mesura que la mà dreta entra a l’aigua a l’alçada de l’espatlla, amb el palmell mirant cap avall, el braç que tracciona ha realitzat la meitat del seu recorregut. L’aire és exhalat per la boca i el nas que demostren un ritmic compàs de respiració\n2. La impulsió cap avall causa per la mà durant la recuperació fa que la mà dreta s’enfonsi pel seu atac. El braç que tracciona continua la seva tracció cap enrera amb el palmell de la mà mirant cap enrera\n3. La mà dreta continua movent-se lentalment cap avall a mesura que la mà que tracciona comença a retrocedir a la linia del centre del cos\n4. Els músculs depresors del braç comencen a contraure’s i impulsen cap abaix el braç dret\n5. El braç esquerra quasi ha completat tota la tracció, i el nedador aplica la seva força amb les 2 mans. La força de la mà dreta encara no es dirigeix cap enrera, contribuint a la propulsió cap endavant del cos\n6. A mesura que el braç esquerra acaba la seva tracció, la cama esquerra pica cap avall. Aquesta acció anul.la l’efecte que sobre la cadera produeix el moviment cap amunt dels braços\n7. A mesura que la mà dreta presiona cap avall, el colze comença a doblegar-se\n8. La posició elevada del colze dels 2 braços , el de recuperació i el de tracció es fa evident\n9. La mà que tracciona ha completat la meitat de la seva tracció i comença a dirigir-se cap al seu eix longitudinal. La quantitat de l’aire que s’exhala comença a incrementar-se\n10. La mà que tracciona ha completat la meitat de la seva tracció i el cap comença a dirigir-se cap al seu eix longitudinal. La quantitat de l’aire que s’exhala comença a incrementar-se\n11. El cap continua el seu gir al costat mentrestant, la barbeta sembla seguir el camí del colze a mesura que va cap enrera. La mà que tracciona comença a arrodonir-se i a tornar cap al centre de la linia del cos\n12. La boca del nedador s’obre més ampliament a mesura que l’aire exhalat s’incrementa\n13. La mà que tracciona ja no mira directament cap enrera, però es manté en un angle al voltant dels 45º.\n14. L’impuls cap avall de la cama dreta comença a mesura que el braç dret acaba la seva acció. Finalment, la boca entra a la superfície de l’aigua i la inhalació està apunt de començar\n15. Inmediatament abans de que la mà s’nfonsi a la superfície de l’aigua, es gira de manera que el palmell mira cap al cos. El nedador obre els ulls i inicia la inhalació\n16. L’impuls cap avall de la cama dreta acaba a mesura que el nedador fa anar cap endevant el seu braç dret. La inhalació quasi s’ha completat\n17. A mesura que el braç es recupera es mou cap endavant, el cap comen ça a girar cap enrera cap al centre de la linia del cos\n18. Quan la cara es trova totalment submergida, el nedador inicia l’exhalació. El braç dret es trova proper a entrar a l’aigua i així completa el cicle de moviments\nVIDEO DE TÈCNICA DE CRAWL\nInformació de i-natacion.com


Cardona caminarà dissabte contra la fibrosi quística - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nCardona caminarà dissabte contra la fibrosi quística\nUna jornada lúdico-esportiva que promou una família del poble recaptarà fons per al tractament de la malaltia\njordi escudé | cardona 18.05.2016 | 13:31\nParticipants a la caminada al voltant del castell de l´any passat ARXIU PARTICULAR\nCardona es proposa superar aquest dissabte les 4.000 voltes al castell i que l'any passat van sumar entre tots els participants a la caminada que es va muntar per recollir fons contra la fibrosi quística. Es tracta del Salí de Cardona, una jornada esportivo-solidària que promourà per segon any consecutiu la família de Marcel Jódar, un nen d'un any i mig del poble afectat per aquesta malaltia.\nLa jornada compta amb la col·laboració de nombrosos padrins (bàsicament comerços, empreses i esportistes), i proposa diverses activitats durant tot el matí i fins a les 6 de la tarda, però la caminada per la perifèria del castell n'és el principal emblema. Són 1.500 metres, i consisteix a donar tantes voltes com es vulgui i a la velocitat que es vulgui entre 2/4 de 8 del matí i la 1 del migdia, i d'aquesta manera acumular 10 cèntims per persona i volta que patrocinadors de l'acte donaran a l'Associació Catalana de la Fibrosi Quística. Es donaran medalles als 25 primers nens que facin 5 voltes i als 25 primers adults que en facin 10, a banda d'un sorteig d'allotjament i esmorzar per a dues persones entre tots els que facin 5 o més voltes i una samarreta El Salí signada per Núria Picas entre els tres primers que en facin 14.\nMés enllà de la caminada, la jornada de dissabte també inclourà bitlles catalanes, tallers, una tirolina, inflables o activitats infantils, entre altres, al llarg de tot l'entorn del castell. Per col·laborar, es demana als participants que adquireixin una samarreta de 7 euros, i també es podran comprar participacions d'un euro per entrar en el sorteig de lots de productes esportius signats per esportistes d'elit com els pilots Marc i Àlex Màrquez, els germans Espargaró, Maverick Viñales, Tito Rabat o Pep Vila. Igualment, se sortejaran deu samarretes oficials del Barça signades pels jugadors, i una de l'organització, també signada pels jugadors del Barça.\nEn aquesta segona edició s'espera l'assistència d'entre 1.500 i 2.000 persones, i superar els 10.000 recaptats l'any passat.\nSalí de Cardona


"De dos pisos a un àtic duplex amb terrassa al carrer París" - "arquitectura de marca blanca"\n"De dos pisos a un àtic duplex amb terrassa al carrer París"\nLa Rosa i en Ramon vivien en un primer pis i tenien les seves consultes mèdiques a la quarta planta del mateix edifici. La sort va fer que l'àtic quedés en venda i van aprofitar l'oportunitat per fer el canvi. D'aquesta manera van passar a tenir el quart i l'últim pis, amb la intenció de poder unir el seu habitatge amb el seu espai de treball i millorar així la comoditat del seu dia a dia.\nEl projecte d'unió vertical i la redistribució total dels espais va fer que el projecte fos complex estructuralment i a la vegada molt interessant. Ens vàrem encarregar de què el nou dúplex cobrís totes les necessitats de la Rosa i en Ramon i que poguessin gaudir de la seva nova etapa.\nREFORMA I UNIÓ VERTICAL AL CARRER PARÍS, BARCELONA\n- Enderroc i escala\n- Estructura i Envans\n- 2 banys + vestidor\n- Portes + mobiliari\n- Paviment ceràmic de gran format


ACCIÓCURTS és un programa d’assessorament, formació i pitching on les creadores de dotze projectes de curtmetratges tenen l’oportunitat d’introduir-se a la indústria, presentar les seves propostes i així obrir connexions i sinèrgies amb professionals i agents del sector. El programa forma part del Pla d’Acció de DONESVISUALS i està orientat a potenciar la presència de les dones en l’àmbit audiovisual.\nL’edició d’enguany ha estat un èxit, amb 102 projectes de curtmetratge presentats a la convocatòria. El comitè de selecció format per les directores Sally Fenaux Barleycorn i Irene Moray, i la productora Ángeles Hernández, ha escollit els dotze que formaran part d’#AccióCurts2020 i que podeu descobrir en detall. Qualsevol empresa productora que estigui interessada en algun dels curtmetratges, hi trobarà els contactes necessaris.\nSelecció final d’#AccióCurts2020\n336 hores DIRECCIÓ Maria Colomer Canyelles\nCarmen DIRECCIÓ Irene Baqué de Puig\nDescalça DIRECCIÓ Marina Garmendia Puntes\nHarta DIRECCIÓ Júlia de Paz Solvas\nL’expedient Casanova DIRECCIÓ Laura Jurado\nL’univers à table DIRECCIÓ Irene Iborra Rizo\nMai DIRECCIÓ Heide Ramírez Espinosa\nMaruja DIRECCIÓ Berta García Gonzalez\nMillor la llengua DIRECCIÓ Mar Pawlowsky Ferret\nRitual DIRECCIÓ Mayra Teixidó Simó\nThank you, sista! DIRECCIÓ Silvia Albert Sopale i Luz Ruciello\nViernes a las 6 DIRECCIÓ Melisa Ramírez Estremadoyro\nDONESVISUALS organitza ACCIÓCURTS en col·laboració amb l’Alternativa Professionals, que per quart any consecutiu acull aquestes jornades en el marc de les activitats de Cinema Pendent. Hi col·laboren també l’empresa d’il·luminació Aluzine i el Centre de Cultura de Dones La Bonne.\nLes responsables dels 12 projectes seleccionats, després de tres jornades de formació i un cop s’hagin presentat els projectes en públic, accediran a una tanda one-to-one amb professionals del sector i optaran als premis Dones Visuals i Aluzine.\nLa mentora dels projectes d’aquesta quarta edició d’ACCIÓCURTS serà Mercedes Martínez Abarca, programadora al Festival Internacional de Cine de Rotterdam, que ha format part d’aquesta iniciativa des del seu naixement l’any 2017. La historiadora Marta Selva tornarà a oferir a les participants una Passejada pels feminismes cinematogràfics, i Pol Galofre del Col·lectiu Ficcial plantejarà preguntes a les directores sobre quina és la responsabilitat que tenen en les seves creacions.\nDesemmascarant el moment cinematogràficCinema Pendent


Agència especialista en Google Ads a Andorra | Andsite\nCampanyes de publicitat a Google Ads: màxims resultats al mínim cost\nQuantes vegades fas una cerca a Google i vas més enllà de la primera pàgina de resultats de cerca? Podem dir que gairebé el 90% dels usuaris es queda en la primera pàgina, i per això és tan important aparèixer en les primeres posicions.\nUna manera ràpida i eficaç d’aconseguir-ho és amb Google Ads. Un tipus de publicitat que, amb el mínim cost, et permet arribar al teu públic objectiu de manera directa. Augmenta la visibilitat de la teva empresa, atreu trànsit de qualitat al web, incrementa les conversions (siguin vendes o formularis rebuts)…\nAndsite SW planifiquem, dissenyem i gestionem campanyes de Google Ads a mida a Andorra. L’experiència dels nostres especialistes ens permet ajustar la inversió per obtenir els millors resultats al mínim cost. A més a més, optimitzem les campanyes en temps real per aconseguir els objectius marcats.\nBeneficis de publicitat Google Ads respecte altres tipus de publicitat\nArriba al públic objectiu de manera directa\nNomés es paga pels clics o visites que rep l’anunci\nCampanyes Google Ads a mida\nOptimització de la campanya en temps real\nMillora del posicionament web\nAporta més visibilitat al negoci\nCampanyes aptes en diversos formats: escrit, banner o vídeo\nMàxims resultats al mínim cost


Trobada 4×4 Volei per Joguines – Club Volei Barberà\nHomeTorneigTrobada 4×4 Volei per Joguines\n12 de desembre de 2017 voleibarbera Torneig 0\nEl CV Barberà no s’atura i en aquesta ocasió per a una causa solidària. El proper 4 de gener de 2018 l’IEM Elisa Badia acollirà la 1era Trobada 4×4 Volei per Joguines. I es que com no volem que cap infant es quedi sense joguina aquest Nadal, per primer cop col·laborem amb Creu Roja Sabadell per a poder fer un gran recapte. Així doncs, tots aquells i aquelles majors de 16 anys que vulgueu participar en aquesta iniciativa solidària, només heu de portar una joguina nova el mateix dia del torneig. Però recordeu, ni sexistes, ni bèl·liques.\nPer a dur a terme la inscripció envieu un correu a voleibarberatorneigs@gmail.com amb el nom de l’equip i el nom i cognom dels seus integrants (mínim dues noies a pista).\nI si no en saps gaire, no pateixis, que també hi ha lloc per als amateurs!\nAnima’t a participar i juga perquè els infants juguin!


Resum de l’estudi guanyador del 2n Premi – XXIXè Premi Josep Maria Camps i Balagué d’Investigació d’Infermeria de Lleida (2021) – Coill\nResum de l’estudi guanyador del 2n Premi – XXIXè Premi Josep Maria Camps i Balagué d’Investigació d’Infermeria de Lleida (2021)\nTÍTOL: “Estudi de les emocions i dilema ètic en la presa de decisions dels professionals sanitaris durant la Pandèmia Covid-19”.\nIrene Espinosa Peña a)\nGemma Amat Camats b)\na) IIR Familiar i Comunitària ABS Balaguer\nb) Infermera ABS Balaguer\nLa primera onada de la pandèmia Covid-19 va afectar de forma molt notable a les persones grans, per la seva vulnerabilitat, la limitació de recursos i la pressió de la resta d’àmbits del sistema. Va ser necessari prioritzar l’assistència i l’assignació de recursos, en ocasions per criteris de priorització basats en una ètica utilitarista. Aquesta presa de decisions va generar problemes ètics en relació a la priorització de pacients i el racionament de recursos, amb les conseqüents emocions sentides, essent aquests dilemes i emocions els objectius a conèixer del nostre estudi.\nEs tracta d’un estudi qualitatiu des d’una perspectiva fenomenològica, de tipus observacional on, a partir d’un mostreig teòric, es van fer entrevistes semi-estructurades a professionals sanitaris de diferents àmbits laborals que atenguessin persones d’edat avançada afectades amb Covid-19 des de la primera onada de pandèmia fins a l’actualitat. Amb 21 entrevistes individuals i 2 grupals triangulars (27 participants) es va arribar a la suficiència de dades. Es va realitzar una anàlisi de tipus semàntic basat en una classificació per categories, examinant les dades i caracteritzant les respostes en unitats temàtiques per extreure conclusions.\nEs va a obtenir com a resultats que els professionals sanitaris van llegir i utilitzar la multitud canviant de Guies/Protocols Covid-19 per poder prendre decisions, juntament amb el seu judici clínic i la disponibilitat de recursos. Reconeixen no haver-se ajustat sempre al seu codi ètic, especialment per no poder donar el recurs necessari a qui ho necessitava, per limitar la presa de decisions conjunta amb pacients i famílies per les barreres i aïllaments, el tracte poc humà…\nAquesta deshumanització és el factor que més els ha afectat. Els primers mesos l’adrenalina d’haver de sortir-se’n els va fer aguantar, però ara senten molt cansament. Han patit molta incertesa, tristesa, ràbia, impotència-frustració, molta solitud davant decisions difícils i por de contagiar als propis familiars. Així, l’extrema situació de la pandèmia Covid-19 ha provocat dilemes ètics sobre l’incompliment en principis de justícia, beneficència i autonomia en la presa de decisions. No han sentit haver incomplert el principi de no maleficència excepte en els serveis més col·lapsats. No haguessin actuat igual en situació de no pandèmia però ho justifiquen per la falta de recursos. Expliquen que ho han passat malament arribant a sentir esgotament físic i psicològic. De poder canviar alguna cosa del principi de la pandèmia seria afavorir un tracte més humà.\nParaules clau [en castellà DeCS]: Infecciones por Coronavirus; Ética en Enfermería; Ética Médica; Ética Profesional; Ética Clínica; Toma de Decisiones Clínicas; Agotamiento Psicológico; Emociones.\nLa primera onada de la pandèmia Covid-19 (març-abril-maig 2020) va afectar de forma molt notable a les persones grans (un 77’9% de morts van ser persones majors de 75 anys) (1), i especialment en centres residencials (entre un 47 i 50%), per la seva vulnerabilitat, la limitació de recursos i la pressió de la resta d’àmbits del sistema. Moltes guies de suport a l’actuació davant la Covid-19 van ser publicades (2, 3, 4). En un primer moment, d’actuació global, però altres ja més específiques de la presa de decisions ètiques i clíniques en aquests sectors tan vulnerables (5).\nDurant les primeres setmanes va ser necessari prioritzar l’assistència (6,7), degut a la crisi dels sistemes sanitaris, ja que les demandes de serveis sanitaris desbordaven per complet les capacitats de resposta dels mateixos. Però aquesta priorització va comportar un debat ètic important, per la implantació d’una ètica utilitarista, en funció del valor social i l’edat de la persona (8). Això es va plasmar en els protocols, com la denegació d’ingrés a UCI de les persones ≥70 anys (9). Els criteris de derivació a un centre hospitalari haurien de tenir en compte la valoració de la comorbiditat, gravetat, presència de deteriorament cognitiu greu, dependència i la necessitat de suport ventilatori (10,11).\nDesprés es van publicar diversos consensos amb la finalitat d’implantar una justícia distributiva (12, 13), en la que cada pacient optés als serveis sanitaris en funció de la seva gravetat (14), atès que segons el Codi Ètic “tots els pacients tenen dret al mateix tipus de cures” i “no es pot discriminar per raó d’edat” (15), però el col·lapse sanitari va provocar que no hi hagués prou recursos per a tots els pacients.\nA més, els professionals sanitaris van patir un doble conflicte ètic, per una banda per la responsabilitat social de prestar atenció sanitària en qualsevol situació, i per un altre, per la responsabilitat familiar i personal de cura de les seves famílies. La por al contagi sumat al continu estat d’alerta, l’alta càrrega de treball, els descansos irregulars i els resultats frustrants, es van traduir en un gran impacte emocional, que ha portat a situacions d’esgotament extrem. S’han publicat evidències de què els treballadors sanitaris han presentat nivells marcadament alts de símptomes de trastorn d’estrès posttraumàtic, ansietat i depressió durant la pandèmia Covid-19 (16-17).\nÉs per tot això que es pretén conèixer si els professionals sanitaris han patit dilema ètic y les emocions que han sentit durant la presa de decisions en l’atenció a persones d’edat avançada amb Covid-19 durant la pandèmia (18).\nEs tracta d’un estudi qualitatiu des d’una perspectiva fenomenològica, de tipus observacional, que es va iniciar al juny de 2020 i va finalitzar a l’abril de 2021.\nEs va decidir utilitzar un disseny mostral projectat, seleccionant les unitats de mostreig de més càrrega d’actuació en persones d’edat avançada amb Covid-19. Així, la població es va formar de professionals sanitaris (infermeres i metges) que, des de qualsevol àmbit laboral atenguessin aquets pacients, des de la primera onada de pandèmia (març de 2020) fins a l’actualitat. Per tant, es va realitzar una selecció intencional i raonada del àmbits i perfils dels subjectes: atenció primària, hospitalització (medicina interna, cures intensives, UFISS), urgències, emergències, centres sòciosanitaris.\nEn primer lloc es va fer la convocatòria de tots els professionals amb el perfil d’estudi desitjat. Es van aconseguir realitzar 23 entrevistes (21 individuals i 2 grupals triangulars), amb un total de 27 professionals sanitaris, amb una durada d’aproximadament una hora cadascuna (mitjançant entrevista semi-estructurada). Prèviament, es va entregar un full d’informació de l’estudi a les participants, es van aclarir dubtes i es va sol·licitar el Consentiment Informat (per participar i per ser gravats). Posteriorment, es va fer transcripció literal d’unes 17 hores de gravacions, analitzant semànticament els textos per extreure un total de 102 codis. Aquets es van agrupar en dimensions i es van definir 18 categories amb 4 subcategories. Finalment, es van buscar connexions entre aquestes, elaborant un marc explicatiu, i es van verificar i contrastar els resultats.\nCom a limitacions de l’estudi, ens hem trobat amb el biaix de memòria dels participants, i la dificultat d’explicar la seva experiència, exposant vivències molt clares i emotives, molt presents encara avui.\nLa informació es presenta en categories d’acord amb el guió de l’entrevista i els objectius plantejats, donant lloc a les següents dimensions:\n• Opinions sobre la utilitat de les Guies/Protocols de la Covid-19 per prendre decisions.\n• Accessibilitat a les Guies/Protocols de la Covid-19 per poder prendre decisions.\n• Creences del seguiment del propi codi ètic davant la presa de decisions.\n• Vivències personals d’haver patit algun dilema ètic en la presa de decisions.\n• Emocions durant la presa de decisions i la resta de pandèmia.\n• Actitud sentides durant la presa de decisions i la resta de pandèmia.\n• Opinions sobre els factors que han influït en la seva vivència assistencial.\nTots els entrevistats van llegir les Guies/Protocols de la Covid-19, la gran majoria fora de la feina, ja que era tanta la càrrega de treball i tantes les actualitzacions, que no tenien temps per fer-ho durant el seu horari laboral. Van accedir a gran variabilitat de documents, però molts eren genèrics i molt llargs. Coincideixen a dir que utilitzaven aquests documents de guia quan els van tenir per tal de prendre decisions, però que eren orientatius, que sovint els hi generaven igualment dubtes i que la decisió es basava també en el seu judici clínic i la disponibilitat de recursos. Va arribar la pandèmia abans que els protocols, per això confirmen que les Guies/Protocols arribaven més tard que els pacients, els símptomes, el col·lapse. Molts reconeixen que, amb el temps, han anat deixant de llegir-los, o bé per falta de temps, de ganes per continuar amb la monotonia, o perquè algunes actualitzacions els fan dubtar més.\nEn quant a la presa de decisions segons la disponibilitat del recurs sanitari i el codi ètic de cada professional, hi ha discrepàncies, la majoria tenien dilemes ètics pel que fa a la derivació a un recurs superior en pacients d’edat avançada, però des de l’extrahospitalària, acabaven derivant en moltes ocasions si ho veien necessari. El major dilema ètic va trobar-se en l’àmbit residencial i l’hospitalari per la manca de possibilitat d’alguns recursos com l’ingrés a planta o UCI.\nPel que fa als principis bàsics de l’ètica, els de màxims, la beneficència i l’autonomia, els professionals coincideixen en el seu incompliment. Sempre buscant la beneficència però sempre limitada per l’entorn real de manca de recursos. L’autonomia es veia també molt limitada per les característiques físiques de l’entorn (barreres físiques, aïllaments a les habitacions, incomunicació,…). Referit a això últim, van patir dilemes, per la comunicació tan dificultosa del pacient amb la família, sense poder informar-los ni correctament ni a temps en ocasions.\nRespecte al principi de mínims de no maleficència, els entrevistats exposen haver complert en el no danyar al pacient, excepte en els serveis més col·lapsats on no podien complir amb totes les atencions requerides. Pel que fa al principi de la justícia, aquí molts tenen dubtes d’haver complert correctament amb aquest principi de mínims, però justifiquen la seva presa de decisions per una força major, ja que les condicions de la primera onada no permetien una actuació diferent.\nHan expressat que la falta de la figura de les famílies, el rang d’edat dels pacients, la falta de recursos, tant materials com humans, la comparació pròpia dels professionals amb els pacients per edat, la medicina de guerra i les mesures de supervivència, són els factors que més han marcat la presa de decisions clíniques. Els professionals dels serveis més col·lapsats, com urgències i UCI, diuen estar acostumats a prendre diàriament decisions difícils, a prioritzar, però tot i així, assenyalen que durant la primera onada de la Covid-19, la pressió era extrema i la presa de decisions fou molt més complexa i dura.\nDurant l’assistència sanitària, tots el professionals expressen emocions “negatives”, són anecdòtics els que han expressat satisfacció de veure pacients donats d’alta o millorant. La pràctica totalitat han destacat emocions com tristor, por, ràbia, frustració, incertesa, inseguretat, estrès, ansietat… Recorden la vivència de la primera onada amb molta solitud, tant davant la presa de decisions com en el dia a dia. Destaca la necessitat de bloqueig emocional per protegir-se de tanta adversitat psicològica. En ocasions es van apartar de les seves famílies per protegir-les de la infecció, la por més compartida per tots.\nMolts afirmen que les emocions segueixen presents un any després, necessiten desconnexió. La majoria afirmen sensacions de cansament extrem, físic i emocional. Fins i tot, ha arribat als investigadors que alguns professionals de l’UCI afirmen que “volen oblidar” aquella època i han refusat participar en l’entrevista.\nEl conjunt hagués fet canvis en la seva actuació de la primera onada, especialment en temes de comunicació i acompanyament de les persones afectades i dels seus familiars. També haguessin incorporat canvis en com afavorir que pacients i familiars no estiguessin sols. A part de la falta de recursos, ja comentat prèviament, la falta d’humanització en la seva actuació és el principal factor que ha provocat patiment, i és la sensació més compartida i que més remarquen els participants, apuntant que seria el canvi més rellevant a fer en aquell moment.\nCom a primer punt important podem assenyalar que les guies i protocols d’actuació van ser un reforç per a l’activitat dels treballadors, però el seu judici clínic i el sentit comú eren part essencial en la presa de decisions. Encara que aquesta estava condicionada però, per un altre protagonista: la disponibilitat de recursos.\nEn general, els professionals sanitaris han sentit dubtes amb el seu codi ètic (19), han sentit que van incomplir els principis de justícia, beneficència i autonomia del pacient. Al final de l’entrevista, reconeixen aquest dilema ètic, són conscients de no haver pogut donar el millor recurs a cadascú, de no haver evitat la classificació de pacients per edat, de no haver tingut la comunicació correcta per l’aïllament dels pacients i la falta de les famílies,… Els entrevistats justificaven tot això per la situació de força major que estaven vivint i ho comparen amb la medicina de guerra. A més, tot aquest dilema va a ser compartit per tots els nivells assistencials.\nTotes aquestes vivències han fet que els professionals, després del col·lapse, demandin millores en el sistema sanitari, sobretot pel que fa a recursos. Però, en el que tots coincideixen és en tornar a fer una atenció més humanitzada, més propera, en la que el pacient i la seva família estiguin inclosos en la presa de decisions en tot el procés, i en la que la limitació de recursos no torni a condicionar la presa de decisions en l’extrem viscut.\nAquesta falta d’humanització en les cures es traduïa en sentiments de tristesa, pena, solitud. D’entre ells, predomina la tristesa, molts recorden amb pena aquell primer trimestre en el que veien a pacients morir sols. Aquesta impotència per no poder fer més, així com la falta recursos, va generar també molta ràbia.\nÉs necessari remarcar la por que els professionals tenien (i tenen), tant per ser vectors de la malaltia entre els pacients com de ser portadors i contagiar als de casa. A més a més, a pesar de les millores en l’atenció i de l’inici de la vacunació, molts expressen por de tornar a reviure aquella època i de continuar més temps en aquesta situació. Refereixen haver viscut i seguir fent-ho en un estat constant d’alarma per lo que pugui passar, pel que haurien pogut fer i pel que podran fer, per l’evolució de les onades, per la salut de les seves famílies, per l’evolució i seqüeles dels pacients…\nTot això, va desembocar en estrès i inseguretat entre el personal (20). La gran majoria refereixen haver patit cansament extrem, sobretot psicològic. Aquestes conclusions s’objectiven per les respostes reiterades dels professionals, en relació a la necessitat actual de tenir més descansos, vacances o, fins i tot, dedicar-se un any a un altre ofici.\nMolts expressen desitjos de millorar aquesta situació i, en concret, d’implementar l’educació emocional, tant de cara als pacients com a ells mateixos. Per a això, fa falta la creació de noves polítiques, guies i programes que ho afavoreixin, ja que tan important és l’atenció integral al pacient com el desenvolupament complet professional (21).\nEls resultats comentats s’han obtingut en base a les entrevistes realitzades als diferents perfils de professionals sanitaris escollits. Tanmateix, cal remarcar que no s’ha pogut entrevistar un dels perfils, justament per reticències a parlar d’aquell primer trimestre de la pandèmia, en concret, foren metges intensivistes que comentaven la necessitat “d’oblidar aquella època”.\nAquestes evidències reforcen les ja publicades en les que es recomana prendre immediatament accions adequades per controlar i reduir els símptomes d’estrès posttraumàtic, d’ansietat i depressió entre aquests grups d’individus que treballen en primera línia de pandèmia amb rols crucials (22, 23).\nCaldria ser proactiu amb les mesures de suport per minimitzar els efectes de l’esgotament dels professionals sanitaris arran els estressors aguts de la pandèmia Covid-19.


por Portalcat el Dc Oct 02, 2013 11:40 am\nEl líder d'Alianza Nacional, Pedro Pablo Peña, ha assegurat en declaracions a Las Mañanas de Cuatro que els catalans poden tenir "segur" que no obtindran la seva independència sense vessar "sang". "Si cal la lluita armada, doncs la lluita armada", ha remarcat. "Nosaltres el que no permetrem és que s'escindeixi un territori d'Espanya sense que hi hagi sang. Això ho poden tenir segur tots", va amenaçar.\nUn altre dels líders ultradretans ha apuntat que els catalans "tenen dret a decidir com es vesteixen, el que esmorzen, el que poden menjar i alguna cosa més de la seva vida diària. Però no poden decidir sobre tot un Estat". En aquest sentit va deixar clar que "estem preparats per a la guerra, estem preparats per al que sigui".\nLas Mañanas de Cuatro va acudir a la concentració que Espanya en Marxa havia programat el cap de setmana en un poble madrileny per "cremar draps separatistes". En aquest sentit, els ultradretans ja han anunciat la seva presència a Barcelona per al proper 12 d'octubre.


Veus de treballadores de la llar internes. Un relat d’un sector de treballadores que sempre s’ha vist obligat a confinar-se a casa dels seus caps. Una situació d’extrema esclavitud que s’ha agreujat amb la crisi del coronavirus, i que afecta principalment dones immigrants.


El Papa Luna - Setmanari Felanitx\nArticles, Crónica de dol, Cultura, Llengua, Opinió, Països Catalans\nEl far de penyíscola\nAl meu davant, a la pantalla de l’ordinador, una foto antiquíssima amb tons torrats. Hi ha els meus avantpassats, la meva família. Esperen que l’home encaputxat amb tela negra faci el flaix i quedi immortalitzada per a la història. La fotografia és del far de Peníscola, a Castelló, l’any 1903, on els meus padrins visqueren des de l’any 1903 al 1906. La història sempre relacionada amb la mar. El meu padrí faroner que va canviar devuit vegades de far, trescant la Mediterrània, compartia les tasques del far amb un altre faroner de Madrid, sovint tot sol perquè la dona i els fills preferien la ciutat al desert del far, encamellat dalt de les roques i un castell de veïnat amb escala de vertigen per on les males llengües deien que s’havia escapat el fantasma o el Papa Luna en persona.\nA Peníscola el far està aferrat a un castell monumental i tenebrós, de passadissos secrets, parets gruixades, un bufador, que a la meva tia li feia por, torres amb espitlleres i torre de l’Homenatge com en tots els castells. I allà el Papa Luna., Benet XIII, s’hi va fer fort, mentre l’església s’esbatussava escollint tres papes a l’hora i intentaven enverinar-lo, tot un exemple cristià. Tanta va ser la tossuderia del papa que les expressions catalanes “algú es manté tretze són tretze”, quan és caparrut, o que “hi està entretzenat” en referència al seu nom, Benet XIII, han quedat per a la història.\nL’any 1389 l’Església catòlica es barallà entre si, seguint la línia de tots els humans i es va originar un cisma. El papa de Roma s’enemistà amb els de França, que havien anomenat Benet XIII, amb el suport de la Corona d’Aragó, Escòcia, Castella i Navarra. Però també, com tots els humans, que traeixen quan els convé pels propis interessos; l’any 1397, l’Església francesa, que en un principi li havia donat suport, refusà decantar-se per cap dels dos Papes i l’any 1398 es manifestà contrària a Benet XIII. De fet, aquest any, Benet va ser assetjat en el seu Palau d’Avinyó i auxiliat per Martí l’Humà, que no pogué remuntar el Roine pel poc cabal que duia el riu, però aconseguí que es concedís una treva de tres mesos als assetjats.\nMartí I d’Aragó i Martí I de Catalunya-Aragó (Perpinyà, 29 de juliol de 1356 – Barcelona, 31 de maig de 1410), que fou sobirà dels territoris de la Corona d’Aragó amb els títols principals de rei d’Aragó, de Mallorca, de València i de Sardenya, Còrsega, i comte de Barcelona, del Rosselló i de la Cerdanya, del comtat d’Empúries i, a la mort del seu fill Martí el Jove, el regne de Sicília; es va casar amb Maria de Luna, parenta del papa. La seva mort sense descendència masculina legítima va suposar la fi de la dinastia barcelonina i tot seguit un interregne fins a la fi del Compromís de Casp que entronitzaria la dinastia Trastàmara en la figura de Ferran d’Antequera (Ferran I).\n“La mort sense descendència de Martí l’Humà va originar un cisma de regnes, que marcarà per a sempre les relacions entre Catalunya i Castella”\nLa mort sense descendència de Martí l’Humà el 1410 va escapçar el llinatge catalanoaragonès. Molt s’ha especulat sobre el seu testament en què no deixava successor i les martingales que es feren en el seu llit de mort, però el cert és que el fet, també va originar un cisma, aquesta vegada de regnes, que marcarà per a sempre les relacions entre Catalunya i Castella.\nTot el que envolta el Compromís de Casp en el qual va jugar un gran paper el Papa Luna, en què donà un suport tàcit al candidat Ferran de Trastàmara, ha servit d’arma identitària d’historiadors oposats. De manera que, mentre que uns parlen de traïció al candidat més purament català (Jaume d’Urgell), amb el suport de la noblesa mallorquina, d’altres fan relluir la maduresa dels catalans autodeterminant-se com un poble espanyol i optant pel candidat castellà (Ferran d’Antequera) com un primer pas cap a la unió inevitable.\nEl Trastàmara es convertí en Ferran I d’Aragó, i aviat va comprovar que el càrrec no era cap ganga. El cèlebre pactisme català va xocar amb la seva cultura política autoritària i en les Corts de l’any 1413, els diputats no solament no van perdonar al rei cap dels deutes que la Corona arrossegava, sinó que li van denegar subsidis, a la vegada que li arrencaren unes lleis per consolidar el rol polític i judicial de la Generalitat.\nEls meus padrins, quan miraven la caixa negra de la càmera que els feia la foto, per ventura res no sabien del Papa Luna, del seu poder i dels seus subterfugis que ajudaren a canviar la història. Des del castell monumental i feréstec, dalt del penya-segat, l’horitzó devia ser a voltes desdibuixat; d’altres, enterbolit i qualque dia devia sortir el sol, i la línia de l’infinit es mostrava clara i resplendent. Com la pròpia història.


Enric II del Sacre Imperi Romanogermànic - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Enric III de Caríntia)\nEnric II (6 de maig de 973-13 de juliol de 1024), anomenat el Sant i també conegut com a Sant Enric (per tal com va ser canonitzat per l'Església Catòlica), va ser el cinquè i darrer emperador del Sacre Imperi Romà de la dinastia saxona (o otoniana) des de la seva coronació a Roma el 1014 fins a la seva mort una dècada més tard. Va ser coronat rei d'Alemanya el 1002 i rei d'Itàlia el 1004.\nEnric II el Sant\nEscultura, s. XIV, al portal de la Catedral de Basilea\n(de) Heinrich II der Heilige\n6 maig 973\n13 juliol 1024 (51 anys)\n← Otó III (pare)\nConrad II (dinastia sàlica) →\nCunegunda de Luxemburg\nEnric II de Baviera i Gisela de Borgonya\nBrunó d'Augsburg, Gisela de Baviera i Brigida von Andlau (en)\nEnric V de Baviera (cunyats)\nRodolf III de Borgonya (oncle)\n15 maig 1004 – 13 juliol 1024\n7 juny 1002 – 13 juliol 1024\n← Otó III – Conrad II del Sacre Imperi Romanogermànic →\n995 – 1004\nEra fill del duc Enric II de Baviera. Com que el seu pare s'havia rebel·lat contra els dos emperadors anteriors, va passar part de la seva joventut a l'exili. Va succeir el seu pare com a duc de Baviera el 995 com Enric IV.\nTalla del s. XVI (Església de St. Magnus, Waldburg)\nEra fill del duc Enric II de Baviera, conegut com el "busca-raons", i la seva esposa Gisela de Borgonya. Després d'una revolta fallida contra l'emperador Otó II, el seu pare es va haver d'exiliar a Hildeheim, on va posar la seva educació a càrrec de l'Església, primer a mans del bisbe de Freising i després a l'escola catedralícia de Hildesheim.\nDesprés de la mort d'Otó II, el seu pare va tornar a rebel·lar-se contra el seu fill Otó III. Tot i que no va poder aconseguir la corona germana, el 985 va recuperar el ducat de Baviera. A la mort d'Enric II de Baviera (i de Caríntia) el 995 el seu fill el va succeir com a Enric IV de Baviera (durant l'exili Enric III dels liutpoldings havia governat el ducat) i III de Caríntia.\nEnric es trobava de camí a Roma per ajudar al seu cosí, l'emperador Otó III, per combatre els rebels romans quan el gener de 1002 rebé notícies de la seva mort. Coneixedor de què l'oposició a la seva successió era forta, Enric es va afanyar a apoderar-se de les insígnies reials. Els candidats rivals al tron, com Ezzo de Lotaríngia, Eckard I de Meissen, o Herman II de Suàbia, van disputar la successió d'Enric, però amb l'ajuda de l'Arquebisbe de Magúncia Willigis va poder assegurar l'elecció reial i ser coronat el 7 de juny del 1002 a Magúncia, tot i que encara passaria un any fins que no fos plenament reconegut.\nEnric es va passar els anys següents consolidant el seu poder polític dins les fronteres alemanyes. Va dirigir una reeixida campanya contra Boleslau I de Polònia i després va entrar al Regne d'Itàlia per enfrontar-se amb Arduin d'Ivrea, que havia estat escollit Rei d'Itàlia per una facció oposada. Amb l'arribada de l'exèrcit germànic els vassalls d'Arduin van fugir en desbandada i Enric va ser coronat rex italiae a Pavia el 15 de maig de 1004 per l'Arquebisbe de Milà, Arnulf II.\nDesprés de reprimir durament una revolta dels ciutadans de Pavia, Enric va quedar-se a la ciutat fins al 25 de maig quan, considerant que Itàlia estava assegurada, va decidir tornar a Alemanya. Des d'allí va iniciar una nova campanya contra Boleslau en la que es va aliar amb els lituans pagans contra els polonesos critsians. La campanya va culminar amb uns compromisos de pau en els que es permetia a Boleslau conservar Lusàcia i Meissen, però havia de cedir Bohèmia.\nTomba de l'emperador i Cunegunda a la Catedral de Bamberg, esculpida en 1499-1513 per Tilman Riemenschneider\nEnric II va concedir la investidura del ducat de Baviera, a la Dieta celebrada a Ratisbona (1005) al seu nebot Enric de Luxemburg. Aquest es va enfadar amb l'emperador el 1009, i se li va retirar el ducat, però l'emperador finalment li va tornar el 1017.\nA Itàlia, Arduin es va tornar a revoltar, però abans que Enric hi arribés va dimitir i es feu monjo. Enric es va dirigir directe a Roma, on el Papa Benet VIII el va coronar emperador del Sacre Imperi el 14 de febrer de 1014. Va nomenar oficials germànics per administrar Itàlia i va tornar a Alemanya el maig.\nEnric va morir el 13 de juliol de 1024 i fou enterrat a la catedral de Bamberg. Ell i la seva esposa Cunegunda de Luxemburg no havien tingut fills, segons la creença popular perquè tots dos havien fet un vot de castedat en el matrimoni.\nCoronació del rei en una miniatura del Sacramentari d'Enric II (Munic, Bayerischen Staatsbibliothek)\nHeinrich, Enric II del Sacre Imperi\n13 juliol 1024\nemperador i confessor\n4 de març de 1146 , Roma nomenat per Climent II\n13 de juliol (15 de juliol fins al 1969)\nCom a rei, amb ceptre i corona; església a les mans\nEnric II de Baviera\ni Gisela de Borgonya\nPer les seves donacions a esglésies i monestirs, i pel matrimoni cast que mantingué amb la seva esposa Cunegunda, Enric va ser canonitzat per l'Església Catòlica el juliol de 1147, sota el pontificat de Climent II. Cunegunda també va ser canonitzada l'any 1200 per Innocenci III.\nEl culte a Enric tingué el seu origen a la diòcesi de Bamberg, que ell mateix havia fundat. D'allí es va difondre a la resta de Baviera i del regne d'Alemanya, principalment a Alsàcia i la zona del llac de Constança.\nA Itàlia, la santedat d'Enric fou qüestionada degut a les seves campanyes militars a la península i per la seva ingerència a l'estructura de l'Església. El precursor de la Reforma Gregoriana Humbert de Silva Candida el va acusar de simonia i de robar a l'Església. I Joaquim de Fiore va pintar a Enric com un dels set caps del drac apocalíptic, juntament amb Herodes, Neró, Constantí II, Cosroes II, Saladí i Frederic II. Tanmateix, les influències dels rei Hohenstaufen i el clergat germànic van aconseguir tirar endavant la canonització d'Enric.\nDesprés de diversos moviments en el calendari, la seva festivitat ha quedat establerat el 13 de juliol (la data de la seva mort). És el patró de la ciutat suïssa de Basilea.\n8. Rei Enric I d'Alemanya\n4. Duc Enric I de Baviera\n9. Matilde de Ringelheim\n2. Duc Enric II de Baviera\n10. Arnulf I de Baviera\n1. Enric II\n12. Rodolf I de Borgonya\n6. Conrad de Borgonya\n13. Berta de Suàbia\n3. Gisela de Borgonya\n7. Adelaida de Bellay\n1002-1024 Succeït per:\nArduin Rei d'Itàlia\nOtó II Emperador del Sacre Imperi Romanogermànic\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Enric II del Sacre Imperi Romanogermànic\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Enric_II_del_Sacre_Imperi_Romanogermànic&oldid=27618331»\nDarrera modificació: 23 juny 2021 a les 22:24\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 23 juny 2021 a les 22:24.


17 raons per les quals els recuperadors de Labrador són els gossos més populars dels Estats Units - Cultura | Juliol 2020\nVoleu un gos que vagi a nadar amb vosaltres, que us motivi mentre passeu pel barri o que sigui un bon company de joc per als vostres fills? Potser us agraden els recuperadors de Labrador. | iStock.com/manushot\nTothom adora els recuperadors de Labrador. De fet, els Labradors són la raça de gossos més popular a Amèrica. És molt probable que vegis almenys un parell d'aquests gossos enèrgics i desitjosos per passar quan passis temps al parc o al teu barri. Els laboratoris fan grans gossos de la família. Poden aprendre a jugar suaument amb nens petits. I també fan excel·lents companys de caça. A més, els recuperadors de Labrador sempre estan preparats per a l'aventura, ja sigui una excursió a la muntanya o un viatge a la platja. I fins i tot s’enrotllaran al sofà amb vosaltres.\nÉs curiós per algunes de les raons per les quals els recuperadors de Labrador són els gossos més populars a Amèrica? Potser és que els Labs són amables, útils, lúdics i molt entrenables. O podria ser una de les moltes altres coses que a tots ens agraden els Labs. Segueix llegint per conèixer les nostres coses preferides sobre els recuperadors de Labrador.\n1. Els recuperadors de Labrador són intel·ligents i altament capacitables\nL’ACC destaca que els recuperadors de Labrador no només són amables, sinó que també són intel·ligents. Aquests gossos intel·ligents volen agradar als seus propietaris. Així que són molt entrenables. Com en qualsevol altre gos, l’entrenament continua funcionant. No obstant això, els laboratoris estan preparant el repte (a diferència de molts altres gossos, que resisteixen tot el procés). Els laboratoris són fidels als seus propietaris i faran arribar les seves indicacions. Recorreran una volta pel barri o bé es podran embolcallar al sofà si necessiteu una tarda tranquil·la a casa.\nSegüent: per què les famílies estimen els recuperadors de Labrador\n2. Els laboratoris estimen els nens\nUna altra raó per la qual els nord-americans estimen tant els recuperadors de Labrador? Segons PetBreeds, aquests gossos fan de companys excel·lents per als nens. Els encanten els nens. (I definitivament no fan la llista de races de gossos que són pitjors per a famílies amb nens petits.) Com qualsevol gos, els laboratoris han de ser supervisats en els nens molt petits. Però són afectuosos, pacients i sovint els agrada passar el temps amb els més petits de la vostra família. També els agrada jugar, tant els petits humans com els gossos poden esbrinar fàcilment.\nSegüent: Per què un laboratori pot formar part de la seva família durant molt de temps\n3. Els laboratoris viuen vides llargues i saludables\nQuan porteu un gos a casa vostra, voleu que ell o ella siguin part de la vostra família durant els propers anys. PetBreeds assenyala que els recuperadors de Labrador sovint ho fan perquè poden viure vides llargues i saludables. (Això és especialment cert si els aporteu una dieta equilibrada i els ajudeu a fer molt d’exercici.) Els recuperadors de Labrador viuen una mitjana de dotze anys. Així, un d’aquests gossos pot romandre part de la seva família durant molt de temps.\nSegüent: Per què els Labs són prou baixos de manteniment\n4. Els recuperadors de Labrador no necessiten viatges cars per al groomer\nA les persones que volen gossos fàcils, s’estima molt als recuperadors de Labrador, com també ho fa la gent que vol evitar els desplaçaments costosos al groomer. PetBreeds remarca que aquests gossos només requereixen viatges molt puntuals al nuvi. I a diferència de molts gossos amb abrics llargs, els laboratoris no han de ser raspallats durant hores setmanalment. Per descomptat, això no vol dir que els laboratoris no s'hagin de raspallar ni que no necessitaran un bany ocasional. Però són molt més fàcils de mantenir ben cuidats que moltes altres races de gossos.\nSegüent: Per què els recuperadors de Labrador fan una gran teràpia i guien els gossos\n5. Els laboratoris volen ser útils\nEls laboratoris sovint es converteixen en gossos guia o gossos de recerca i rescat. Alguns fins i tot es formen com a gossos de teràpia. Segur, ajuda als Labs a entrenar-se bé. Però segons l'ACC, 'La voluntat del recuperador de Labrador fa que els gossos de recerca i rescat excepcionals, així com els gossos per a cecs'. De fet, els Labs són la raça escollida per servir de gossos de guia i rescat. Això vol dir que el desig de la raça d'ajudar-se és útil.\nSegüent: Per què els Labs poden jugar amb nens molt petits\n6. Els recuperadors de Labrador poden aprendre a no jugar en brut\nSi tens fills petits, potser et preocuparàs per un gos tan gran com un laboratori que perjudiqui involuntàriament un dels petits humans de la teva família. Però, tal i com informa el quarter general de Labrador Training, els Laboratoris van ser criats 'per recuperar preses caigudes, com ànecs, bestiar, conills, etc.' La connexió entre tots dos? Tot i que l’instint habitual d’un gos “és mossegar la carn”, això no és cert per al laboratori. Els laboratoris tenen un “control increïble dels músculs de la mandíbula”, i se’ls pot ensenyar a jugar (o a recuperar coses per a tu) sense picar-se’n.\nSegüent: Per què els recuperadors de Labrador són divertits\n7. Els laboratoris tenen personalitats lúdiques i aventureres\nUna altra cosa que els americans els agraden als Labs? Aquests gossos tenen personalitats aventureres. Els recuperadors de Labrador solen ser simpàtics amb gent nova. De fet, els Labs solen ser els primers a donar la benvinguda a algú nou. I sovint no tenen tranquil·litat a l'hora de saludar a desconeguts a la platja o al vostre barri. Els laboratoris també fan una gran socialització als fogons i a les festes, cosa que els fa més atractius pels propietaris.\nSegüent: Per què els Labs fan bons companys d’entrenament\n8. Els recuperadors de Labrador estan preparats per a totes les activitats esportives preferides\nNo tots els gossos poden estar al dia amb propietaris atlètics i a l'aire lliure. Però els Labs estan a punt gairebé tot. Els laboratoris fan excursions. Aniran a trotar. I fins i tot nedaran amb vosaltres. Qualsevol que faci per mantenir-se en forma, un laboratori voldrà unir-se. A més, tindrà el múscul i l’energia per estar al dia, o fins i tot, superar-lo. Necessiteu motivació per sortir a córrer cada dia? Un recuperador de Labrador pot ser el que necessiteu. I si voleu que algú vagi a nedar amb vosaltres? El vostre laboratori probablement entrarà a la dreta.\nSegüent: Com un laboratori també pot practicar esport\n9. Els laboratoris fan que els esportistes siguin bons\nCadascú de la vostra família fa esport? El vostre recuperador de Labrador també pot. Els informes AKC, 'Amb la combinació de la seva capacitat física, intel·ligència i afany de complaure, els recuperadors de Labrador excel·len en esports de gossos com ral·li, seguiment, proves de camp, obediència i agilitat.' L'entrenament i competicions especials no són per a tothom. Però poden fer una activitat divertida perquè els propietaris de Lab i els seus gossos facin junts.\nSegüent: per què la majoria de Laboratoris no necessiten visites costoses de veterinari\n10. Els laboratoris recuperadors es mantenen bastant sans\nTot i que els Labs poden ser propensos a l'obesitat, no són la raça més cara quan es tracta de despeses mèdiques. De fet, PetBreeds informa que els recuperadors de Labrador són la 18a raça més cara de ser propietat pel que fa a costos mèdics. Això vol dir que un laboratori és menys probable que tingui problemes mèdics costosos que moltes altres races de gossos. Els laboratoris encara han d’anar al veterinari, per descomptat. Però sovint es mantenen més saludables que altres tipus de gossos i no són propensos a lesions o condicions de salut específiques.\nSegüent: per què un laboratori probablement s’aconseguirà bé amb els altres animals\n11. Recuperació de labrador com altres gossos (i altres animals)\nA alguns gossos els agrada ser l’únic cadell a la vista, ja siguin a casa vostra o estiguin al parc. Però els recuperadors de Labrador els encanten altres gossos. Es porten naturalment amb la majoria dels canins. Això els converteix en un candidat fort per a les llars que ja tenen mascotes o es troben en barris on ja viuen molts gossos. A tots ens agraden els gossos simpàtics, sobretot quan els gossos són amables tant amb persones com amb altres animals.\nSegüent: per què es pot alimentar fàcilment un recuperador de Labrador\n12. Els recuperadors de Labrador no són menjadors atractius\nEls laboratoris famosament tenen grans ganes. Això vol dir que no lluitareu per trobar una marca d’aliments per a gossos que li agradi el laboratori. Els informes AKC, 'Els laboratoris els encanta menjar ... i menjar i menjar i menjar.' Necessiten una dieta sana i fer exercici. Els laboratoris poden ser més propensos a l'obesitat que altres races de gossos. Però els propietaris de laboratori que restringeixen la dieta dels seus gossos els ajudaran a viure una vida més llarga i saludable.\nSegüent: Per què els Labs no són massa grans ni massa petits\n13. Els laboratoris són la mida perfecta per a moltes famílies\nEl quarter social Labrador Training també nota que moltes persones estimen els Labs, ja que són el gos 'Goldilocks'. (Això no és a causa del color dels adorables Labs grocs.) “Amb 22 a 24 polzades d’alçada i 60 a 75 lliures de pes per als homes, i de 21 a 23 polzades i de 55 a 70 lliures per a les dones, els recuperadors de Labrador són la talla perfecta. per a una família activa: No massa gran ni massa petit. ”Poden existir en un apartament amb molt d’exercici o sentir-se com a casa en una casa amb un pati de mida mitjana.\nSegüent: com podeu portar un laboratori a casa per menys de 200 dòlars\n14. Els laboratoris no costen gaire adoptar\nEls laboratoris, com molts altres cadells, poden ser costosos de comprar a un criador. (Segons PetBreeds, costen uns 750 dòlars.) Però rescatar un gos d’un refugi és la manera perfecta de donar una llar fantàstica a un animal que en necessita un. L’adopció d’un recuperador de Labrador des d’un refugi o un grup de rescat té un cost de 175 dòlars de mitjana. A més, molts animals joves que provenen del refugi han estat escopits o neutrejats, cosa que significa que teniu un tema (i una despesa menys) de l’agenda.\nSegüent: Per què els Labs són més tranquils que altres gossos\n15. Els recuperadors de llauradors no escorcen ni els altres gossos\nUna altra raó per la qual PetBreeds creu que els Labs són gossos tan populars? No lladren gairebé ni com altres gossos. Així doncs, un laboratori és menys probable que un altre tipus de gossos que molestin a vosaltres i als vostres veïns, amb un abaix incessant. Per descomptat, la majoria dels gossos ladren almenys de tant en tant. I probablement no hauríeu d’aconseguir un gos si no podeu tolerar cap lladruc. Però, amb un entrenament adequat, podeu ensenyar al vostre gos a no ladrar excessivament (o a utilitzar l’abadit per aconseguir el que desitgi).\nluann i tom rhony\nSegüent: Per què els Labs poden viure gairebé qualsevol clima\n16. Els laboratoris poden tolerar una àmplia gamma de clima\nNotes PetBreeds Els Labs també s’adapten a les llars que es mouen molt. Això és perquè poden tolerar el clima càlid i fred. No us haureu de preocupar pels recuperadors de Labrador en cap cas de condicions meteorològiques més extremes. Sobretot només haureu d’exercir el sentit comú. Si és molt calorós i assolellat, assegureu-vos que el vostre gos tingui accés a l’ombra i a l’aigua dolça. I si fa fred o neu, assegureu-vos de portar-lo a escalfar.\nSegüent: Per què els recuperadors de Labrador són aixíirresistible\n17. Els recuperadors de Labrador són adorables\nL'American Kennel Club assenyala que si els Labs anaven a secundària, no guanyarien fàcilment el premi per 'Millor aspecte'. Els recuperadors de Labrador tenen tres colors fotogènics: negre, xocolata i groc. I segons l’ACC, la cua “de la llúdriga”, l’abric dens resistent a la intempèrie i l’expressió amable ”contribueixen a la seva aparença única i adorable.