De Pel·lícula! 2021 - Orquestra Simfònica del Vallès\nDe Pel·lícula! 2021\n8 maig 2021 | 18.30h\n21 maig 2021 | 20h\nCentre Cultural Terrassa | Terrassa\nGood morning Vietnam!: “What a wonderful world”\nBob Thiele (1922-1996) i George David Weiss (1921-2010)\nJoe Renzetty (1941)\nLa máscara: “Hey Pachuco”\nRandy Edelman (1947)\nEl discurso del Rey: 2n moviment de la “Simfonia núm. 7”\nLalo Schiffrin (1932)\nSeñora Doubtfire: Ària de Fígaro d’“El barber de Sevilla”\nNiccola Piovani (1946)\nJordi Brau i Luís Posada actors dobladors\nLes bandes sonores, la música clàssica del segle XX\nPer Albert Beorlegui i Tous, periodista i comentarista cinematogràfic\nUna de les grans aportacions a la música interpretada als grans auditoris els darrers anys ha estat la de les pel·lícules. Sortosament per a tots, sabem que les bandes sonores ja no són un mer complement de les imatges, sinó que tenen entitat pròpia, i a la vegada estan dotades d’un gran component emocional (i emocionant!) que la música diguemne “clàssica” del segle XX havia anat perdent, entre dissonàncies, serialismes i avantguardismes diversos.\nDe manera que compositors com John Williams, James Horner, Hans Zimmer o Alan Silvestri ja no són només coneguts pels aficionats, sinó també per aquells que volen ampliar la seva cultura musical, i la seva inclusió en programes compartint obres de Beethoven o Rossini (com és el cas del concert d’avui) ja no incomoda.\nResulta evident, però, que en aquesta mena de concerts encara estem a les beceroles. Malgrat la seva popularitat, la música cinematogràfica no deixa de ser un repertori arriscat per a segons quins auditoris, a banda d’altres dificultats afegides, com ho són els drets de propietat intel·lectual (sovint molt cars) o el de trobar-nos\nencara en una fase en què prevalen aquelles interpretacions de peces molt conegudes i dotades sovint d’una poderosa orquestració.\nMalgrat aquestes limitacions, l’Orquestra Simfònica del Vallès, que es caracteritza per un enjogassat esperit transgressor en aquesta i altres qüestions, ens obsequia sovint amb concerts com el d’avui, en què es barreja la popularitat de peces com Misión: Imposible, Piratas del Caribe o Titanic, amb d’altres dotades de gran qualitat, com dues de les aportacions del gran Williams (Nacido el 4 de Julio o Atrápame si puedes), la magnífica partitura de Silvestri per a Forrest Gump o la inquietant de Joe Renzetty per a El muñeco diabólico.\nPerò l’element reivindicatiu no acaba aquí. La Simfònica complementa magníficament el programa d’avui aportant-hi les veus i les interpretacions de dos actors de doblatge excel·lents, Jordi Brau i Lluís Posada. Com les bandes sonores, la seva professió ha estat massa temps a l’ombra, i sovint la seva feina s’ha menyspreat o ignorat. Reivindicar-les no deixa de ser (també) un acte de justícia.\nÉs d’esperar que un cop haguem consolidat del tot aquesta mena de concerts, descobrirem altres compositors que sense ser contemporanis pertanyen al “classicisme” de la banda sonora: Max Steiner, Erich Wolfgang Korngold, Alfred Newman o Bernard Herrmann. Fer-ho voldrà dir assolir definitivament la reivindicació de les bandes sonores com la música clàssica del segle XX.\nDirector i actor de doblatge nascut a Barcelona. És llicenciat en art dramàtic en les especialitats d’interpretació i expressió corporal per l’Institut del Teatre de Barcelona. Ha estudiat piano i llenguatge musical a l’Escola de Música Sant Gervasi. Dedicat al doblatge des del 1983, dobla actors com Sean Penn, Nicolas Cage, Kenneth Branagh, Dennis Quaid, Tom Cruise i Robin Williams. Al llarg de la seva carrera ha doblat més de sis-centes pel·lícules i anuncis de televisió.\nLUÍS POSADA, actor\nNascut a Barcelona el 1963, és actor professional de doblatge des del 1983. Veu habitual al nostre país d’actors com Johnny Depp, Jim Carrey, Adrien Brody, John Cusack o Leonardo DiCaprio, és actor en produccions de TV3: De professió API, 5 i acció, Estació d’enllaç, Nissaga de poder o El cor de la ciutat. Col·labora en programes radiofònics com El suplement de Catalunya Ràdio.\nS’inicià en la direcció amb James Ross i es graduà a la Universitat de Maryland. Posteriorment estudià al Conservatori d’Estocolm, amb J. Panula, A. Gilbert, E. P. Salonen, J. P. Saraste i L. Slatkin. Ha col·laborat amb moltes orquestres espanyoles (simfòniques de Galícia, Bilbao, Principat d’Astúries, Tenerife, Nacional de España, Orquestra d’Euskadi, OBC, Ciudad de Granada, Comunidad de Madrid, Palau de les Arts de València, etc.) i estrangeres (Norrköping Symphony, Gavle Symphony, Orquestra de Cambra de Ginebra, MMCK del Japó, Nacional de Colòmbia, etc.). Va ser director titular de l’Orquestra Simfònica del Vallès del 2009 al 2016. Ha col·laborat amb solistes importants, com Midori, S. Isserlis, D. Sitkovetski, K. Gerstein, M. Bayo o M. Camilo.


drupal | Hangar | Pàgina 4\nPublicat el: 17. October 2011 per gerald\nEl proper 13/10 inaugurem el programa dels Dijous Oberts amb Sergi Lario\nAquest dijous 13/10 s’inicien les “Capsulabs” un programa de càpsules temàtiques al voltant de l’electrònica i la programació aplicada a la interacció de arts plàstiques i l’audiovisual, que tindran lloc tots els dijous de 19h a 21h a Hangar.\nAvui dia amb els avenços de l’informàtica i l’electrònica aplicats a les ciències i les arts la quantitat de programes disponibles pels artistes es molt elevada. Tot i així de vegades aquestes solucions no sempre son suficientment flexibles pels artistes que busquen els límits expressius en les arts plàstiques i audiovisuals. El programa “Capsulabs” i les assesories dels dijous oberts tenen l’objectiu de donar solucions i respondre els dubtes dels creadors i artistes que treballen amb aquests mitjans.\nCapsulab 01: Introducció a la programació per a usos creatius. A càrrec de Sergi Lario.\nEn aquesta sessió estudiarem els conceptes de base que tenen en comú la majoría dels llenguatges de programació actuals i amb l’ajuda d’un pseudocodi aprendrem els principis fonamentals de la lectura/escriptura de programes. +info\nPublicat el: 13. October 2011 per gerald\nTermini per sol·licitar un taller a Hangar\nPublicat el: 11. October 2011 per gerald\nDiego Paonesa a New Media Talk Series\nPublicat el: 10. October 2011 per gerald\n“Destruir i Construir” de Jacobo Sucari 7/10 a Can Felipa\nPublicat el: 07. October 2011 per gerald\nArtistes d’Hangar a la Biennal de Valls\nPublicat el: 04. October 2011 per gerald\nNova entrega de Fase II: 8 i 9.10\nInaguració “En el Primer Cercle” 6/10 a les 19,30\nComisaris: Paul Domela i Imogen Stidworthy.\nEn el primer cercle. Un projecte d’Imogen Stidworthy, prendrà com a punt de partida i com a mapa curatorial una sèrie de treballs d’Stidworthy a través dels quals es podrà orientar una reflexió estesa sobre el fet lingüístic i sobre altres formes de llenguatge i de no-llenguatge.\nHangar convidat per BankArt1929 a participar a la triennal d’art de Yokohama 2011\nPublicat el: 27. September 2011 per gerald\nIntroducció a la Síntesi del So i SuperCollider\nMireia C. Saladrigues inaugura El seu Museu


Resoldre la Regió de Barcelona | Diari Sant Quirze - News SQ\nInici » a-ultimesnoticies » Resoldre la Regió de Barcelona\nPOLÍTICA. La Regió que es posa a debat per part del Pla Estratègic de Barcelona i amb el posicionament de l’alcaldessa de la capital, acompanyada d’alguns alcaldes de capitals o grans municipis, compta amb uns antecedents que caldria saber i entendre, simplement per a no creure’ns que ara inventarem el món de nou. Els antecedents són la llei de creació de vegueries (o regions) del 2010 i la seva esmena el 2017, la qual va reconèixer la vegueria del Penedès i va corregir les del seu perímetre, Barcelona, Tarragona i Central.\nLa llei del 2010 preveia la dissolució dels quatre governs regionals que avui comptem, això vol dir que les diputacions provincials es substituirien per les noves regions o vegueries (amb la forma més arcaica d’anomenar-ho).\nTot això va quedar aturat pel Tribunal Constitucional amb la sentència de l’estatut que en reafirmava d’anteriors i que elimina la possibilitat de l’ordenació del règim local de Catalunya per part de la Generalitat. Diu el TC que ens hem d’empassar les diputacions, com arreu. El tema és bèstia, perquè les set comunitats autònomes uniprovincials han convertit allò local (diputació) en estat, ja que les CCAA ho són, i no ha passat res, simplement han simplificat radicalment la seva administració local. Però ells poden i nosaltres no. I és bèstia perquè les províncies són assumides a Castella, Andalusia… i a les comunitats forals on, recordem-ho, el País Basc són tres províncies forals, amb la meitat de la població de la de Barcelona i menys de la seva superfície. Des de la Nova Planta (1716) Catalunya ha perdut una competència que caldria ser retornada amb plenitud, cosa que, segurament només es podrà fer pel camí de província única, perquè fer 8 o 9 províncies de cada una les vegueries representaria un remei pitjor que la malaltia.\nLa referència de la llei del 2010 permetria uns governs regionals elegits amb una segona urna a les eleccions municipals (fita 2023). La regionalització del país seria molt útil a cada un dels territoris, amb economia i un paisatge diferents. I n’ha de tenir dret tothom, no solament la “metròpoli” de Barcelona, perquè resulta que ella és superior, perquè és “La Metròpoli”…\nAquest fet regional involucra bona part de la cambra catalana, perquè la llei del 2010 va ser votada pels vots a favor del tripartit i els vots en contra de CiU, PP i grup mixt, mentre que la del 2017, la del Penedès, ho va ser per JuntsxSí, PSC, CSQP i la CUP amb 94 vots a favor i 34 en contra de PP i C’.\nLa idea de govern regional electe posaria cadascú en la seva dimensió, permetria estalviar el paternalisme dels grans alcaldes i instituir un govern representatiu. I si Barcelona pesa 1,6 milions d’habitants, el Vallès en pesa 1,3. O podem veure com el Barcelonès pesa lleugerament menys que tota la seva perifèria de 4 comarques. El joc de contrapesos seria correcte i permetria substituir aparells com la diputació de Barcelona que són plenament inútils, amb càrrecs que no són directament responsables a més de fer polítiques metropolitanes serioses, tot partint de mitjans des del primer dia.\nAquesta regió de Barcelona podria tenir identitat, en canvi el que no la pot tenir és seguir afirmant una AMB que arriba a un carrer de Sabadell i que no resol ni la projecció regional de Barcelona ciutat. Aquesta regió de Barcelona seria tan poblada i diversa que exigiria, com París, una descentralització en termes de subsidiarietat: al Maresme, al Vallès, al Pla de Barcelona, al Delta, etc. I obligaria, lògicament, a refer l’AMB. Sobretot perquè la capital ha de dialogar directament amb tothom, no solament refugiar-se al centre de successives corones de perifèria. La democràcia ho obliga.\nAMB Diari Sant Quirze Diputacio de Barcelona FEMvalles Manel Larrosa News SQ regió de Barcelona\t2020-09-02


QUÈ T'ANAVA A DIR: El Vendrell Integrador\nUna de les coses que a ningú se li amaga és la voluntat integradora del Vendrell. Hi ha molts elements que apunten indiscutiblement cap a aquest tarannà de la societat vendrellenca. Un dels elements festius que donen el tret de sortida a una festa major són els seus castells de focs. Aquest municipi costaner en fa com a mínim 4 de diferents en nom d’aquest propòsit. El nucli històric i cadascun dels seus quatre barris fan el respectiu espectacle pirotècnic com a símbol de la seva identitat. Els moments que corren ens han de servir per fer una lectura d’algunes costums i tradicions que s’han anat consolidant amb els pa del temps. Si l’economia és galdosa i el tren econòmic públic i privat va endavant a tota màquina doncs cap problema: fem els castells que faci falta. Però com diu un expresident de la Generalitat: ara no toca. Ens de plantejar una reducció d’aquests espectacles entre d’altres per la minva de les partides pressupostàries destinades a festes i manca d’una aportació suplementària. El gran dilema que ens de plantejar si val la pena si tirar quatre castells a l’aire amb un pressupost mínim o en volem un o dos més espectaculars. No cal que cada any siguin el mateix barri que tingui la sort d’encetar la seva festa amb aquesta proposta. Anar rotant entre les diferents barriades. El mateix passa amb la resta de propostes com música, tiberis varis i altres històries de caire festiu. Hi ha molts municipis de la comarca que estan condemnats a fer la mateixa multiplicitat de festes i esdeveniments. Nosaltres som d’aquest barri i per res del món hem de compartir les festes amb els del costat. Però aquestes postures avui en dia massa malauradament són inviables o s’han de reduir a la mínima expressió.\nUn altre mostra d’aquest esperit integrador en l’àmbit cultural vendrellenc, el tenim en les dues entitats d’inspiració andalusa que hi ha actives al Vendrell. Evidentment que com més entitats hi hagi al municipi, molt millor, però crec que si han de defensar el mateix o coses similars potser el millor que podria passar és que s’unifiquessin Un mètode que els ajudaria a tenir més força a l’hora de reclamar les seves reivindicacions. En aquests dies de Setmana Santa veurem el mateix fenomen aplicat a les ja tradicionals processons de Setmana Santa. Fa uns anys es va gestar a la zona del Tancat del Vendrell una cofradia d’inspiració andalusa que va decidir sortir al carrer el diumenge de Rams per la tarda. En els primers anys hi havia molta gent, però per diversos motius que no vénen al cas, el volum ha anat disminuint considerablement. Aquest parell o tres de passos van acompanyats per la seva formació musical, els seus confrares i portants, amb les autoritats municipals i altres persones destacades de la vida social municipal. Donat que al Vendrell ja tenim una processó que es remunta uns quants segles enrere amb el nom de processó del Silenci ¿No hagués estat millor que haguessin anat tots integrats en la mateixa manifestació del Divendres Sant?\nParlem d’integració. Aquests sector d’arrels Andalusa i Extremenya de la societat realment estan integrats en el corpus vendrellenc. Són molts anys i formen part del seu teixit intrínsec, però justament en l’aspecte cultural potser no és el més evident per la resta de convilatans. No estic dient que tots ells organitzin una colla de folklore català perquè ja participen en els que ja existeixen ni surtin per la festa major a ballar sardanes pel carrer o pujar castells perquè ja ho fan. Això tampoc no tindria gaire sentit. El que s’hauria de fer és dins la festa major o fira del Vendrell organitzar algun acte puntual perquè en una festa global del municipi puguin donar a conèixer el seu art, la seva cultura i les seves tradicions. Plantar al calendari els dies d’una comunitat o una altra està bé amb romeria inclosa, però també és necessari que tot aquest ampli ventall formi part d’una proposta global del Vendrell. Ara per ara hem d’esperar al final de febrer per veure sevillanes a la Rambla. Sóc conscient de les actuacions d’aquest tipus a les festes dels barris marítims, però ens queda pendent convertir la festa major de Santa Anna en un crisol dels diferents tarannàs culturals que integren l’actual vida social del Vendrell.\nArticle publicat el 9 d'abril del 2010 al Diari del Baix Penedès


Sense la dreta, la bàrbarie - L'Europeu\nInici Article Opinió Sense la dreta, la bàrbarie\nFa ja un mes que els catalans vam celebrar aquella nostrada tradició d’anar a votar abans d’esgotar una legislatura completa. Ben bé algú podria pensar que som una democràcia tan ben consolidada i avançada que no sabem viure sense consultar l’opinió ciutadana cada 4 dies. No cal que expliquem la fal.làcia d’aquest argument previ: aquí votem cada 4 dies perquè els ciutadans votem reiteradament “malament”, i perquè hem reconvertit els nostres líders forts i excelsos del passat en uns tòtils “menjaenquestes”.\nEnmig de l’eufòria independentista per haver assolit més del 50% dels vots per primer cop des de la Guerra Civil espanyola, algunes persones, l’independentisme dels quals és indubtable, ja van començar a advertir de la catàstrofe que suposa, tant per a Catalunya com per al moviment independentista, que la dreta catalana hagi quedat tocada de mort. De fet, aquesta preocupació hauria de ser compartida entre tot aquell català que s’estimi Catalunya, sigui quina sigui la seva ideologia. Tant se val si és independentista o espanyolista, federalista màgic, d’esquerres o de dretes. Perquè el que realment importa és que entre aquells qui condicionen i condicionaran la política catalana no n’hi ha un de sol que ho faci mirant pel bé de la iniciativa privada.\nActualment ens trobem en un panorama rar on tota la dreta està monopolitzada per l’espanyolisme. I hi afegiríem, si ens ho permeteu, monopolitzada per l’espanyolisme més caspós. No cal ser un geni del mal per entendre que un país, i més un estat sobirà, que no disposi d’una dreta forta no podrà mai ser considerat una democràcia plena. Estarà sempre condemnat a ser una democràcia de segona (poc més que una “dictatova”). Ens ensumem que alguns independentistes de l’esquerra radical deuen estar ben reginjolats amb aquesta idea, però entenem, o voldríem pensar, que aquesta no és l’aspiració de la majoria de catalans.\nTampoc cal oblidar el mal que implica per a una economia no disposar de forces polítiques que defensin les empreses i el propi empresariat, i els seus interessos. De crear un ecosistema hostil amb el sector econòmic privat només en podríem treure una lenta però important fuga d’empreses (allò post 1-O semblaria un joc de nens en comparació), una caiguda en picat de la creació de startups, fuga de capitals i les consegüents pèrdues massives de llocs de feina i caigudes de recaptació d’impostos que els fets anteriors provocarien. No cal recordar que la sanitat i l’educació públiques, tan defensades per l’esquerra, no es paguen amb diners caiguts del cel.\nAixò no és una broma, i comença a ser perillós. El model de país que, tan progressistament i alegre, estem dissenyant, ens porta directes a l’absoluta ruïna i misèria dels nostres fills, néts, i pròpia. Despertem, perquè no serà senzill de refer-nos un cop haguem tocat fons. I aquest fons comença a fer-se visible.\nSi tant anhelem que Catalunya torni a ser rica i plena, caldria començar a pensar com fer d’aquest petit tros de terra un lloc ric i ple. I això no s’aconsegueix penjant pancartes, pintant els carrers de coloraines, criminalitzant la iniciativa privada, atacant l’escola concertada (model típicament català que prové d’una manera de fer pròpia que ens dugué la riquesa que ara hem perdut), fomentant l’okupació, o mantenint i apujant impostos únics a tota Europa. El país va directe a la residualitat econòmica i, amb l’excusa fal.laç de l’eixamplement de la base, els partits majors de l’independentisme ens duen pel camí del pedregar pel que fa a qüestions econòmiques. Som a poques legislatures de convertir-nos en una províncieta espanyola de tercera divisió. I, per si això no fos prou dolent per si mateix, recordem que últimament a Catalunya ens agrada esgotar les legislatures al cap de poc més de 4 dies.\nTota aquesta reflexió que fem sobre la Catalunya esquerrana és perfectament traslladable al moviment independentista.\nUn moviment polític ni serà seriós, ni serà pres en consideració, ni tindrà opcions reals de victòria si no és veritablement transversal. I ara mateix no ho és. Actualment l’independentisme és d’esquerres, purament i sectàriament d’esquerres. Malauradament per a nosaltres, avui en dia l’únic moviment polític transversal a Catalunya és l’espanyolisme. Estem deixant aquesta fortalesa a l’adversari en pro d’una idea idiota, que s’ha implantat només a Catalunya, que diu que ser de dretes és dolent i ser d’esquerres és bo. Pensem-hi bé perquè a Europa, i a tot Occident, això també s’ho miren. També s’ho miren, i cal saber que ningú vol un tros de terra arruïnat i radicalitzat en l’esquerra més antioccidental d’Europa ocupant una posició geopolítica important enmig del continent.\nPer si tot això no fos prou, valdria la pena recordar que l’independentisme poc més podrà créixer per l’esquerra. S’ha intentat i en part s’ha aconseguit. S’ha picat molta pedra i s’ha arribat fins on s’ha pogut. D’on no n’hi ha, ni en raja ni en rajarà. Per altra banda, la dreta ha quedat completament oblidada per l’independentisme i s’ha deixat caure, completament, en mans de l’espanyolisme. De debò ningú ha mai pensat que potser hi ha gent que abraça els partits unionistes, no per la seva posició nacional sinó, per la seva posició en temes econòmics i socials? Caldria fer-hi una reflexió, doncs. La mateixa lògica que accepta com a vàlida la teoria que diu que un votant espanyolista d’esquerres pot acabar votant independentisme si aquest és prou d’esquerres, hauria d’acceptar que un votant espanyolista de dretes pot acabar votant independentisme si aquest és prou de dretes. La diferència entre ambdós casos és que fa anys que s’intenta d’aconseguir la primera opció (i en part s’ha fet), però mai hem provat d’intentar la segona. Potser ens enduríem una grata sorpresa.\nArticle anteriorPer què és útil un Barça independentista?\nArticle següentDiari d’una professora a la Catalunya metropolitana – Capítol 3


Històric pas cap a un #TèxtilAmbDrets - Campanya Roba Neta - Campanya Roba Neta\nEl passat dijous 27 d’abril, va ser un dia històric que des de la Campanya Roba Neta i Federación SETEM -coordinadora a nivell estatal de la Campanya Roba Neta- vam celebrar especialment.\nL’informe impulsat per l’Eurodiputada Lola Sánchez Caldentey de Podemos, que reclama a la Comissió la presentació d’una proposta legislativa sobre obligacions de deguda diligència vinculants a les cadenes de subministrament del sector de la confecció, va ser aprovat per majoria absoluta (505 vots a favor, 57 abstencions i 49 vots en contra).\nD’aquesta manera, el Parlament Europeu ha fet ressò del sentir de la ciutadania donant un pas important cap al compliment dels deures adquirits a l’adherir-se als Principis Rectors de Nacions Unides sobre les empreses i els drets humans.\nAra és necessari que la Comissió Europea assumeixi el repte i elabori propostes legislatives amb l’objectiu d’imposar regles mínimes en la indústria de la roba, particularment pel que fa al respecte dels Drets Humans i transparència en les cadenes de subministrament.\nEn aquesta línia, fem aquesta crida a la Comissió Europea per tal que desenvolupi una combinació intel·ligent de normes que incloguin una regulació vinculant sobre deguda diligència en matèria de Drets Humans, en conformitat amb els Principis Rectors de les Nacions Unides sobre Empreses i Drets Humans (UNGP per les seves sigles en anglès) i amb les Directrius de la OCDE sobre Deguda Diligència per una gestió responsable de la cadena de subministrament per les indústries de producció de roba i calçat.\nDes de la Campanya Roba Neta confiem en què la Unió Europea segueixi avançant en aquesta direcció i seguim treballant per garantir que els drets de totes les persones treballadores de la indústria tèxtil siguin respectats.


Diumenge: Doble votació | Mercè Sàrrias\nPer què apuntar-se a un curs d'escriptura?\nAquest diumenge hi ha una doble cita per votar a Catalunya. A més de les eleccions europees, també es convoca el Multireferendum. Si no esteu molt atents a les xarxes socials, us haureu assabentat poc del que era, segurament només sabreu que a última hora la junta electoral l’ha prohibit, aduïnt que tenia alguna mena d’incompatibilitat amb les eleccions europees (aquesta notícia sí que ha sortit de seguida a tots els mitjans). Però els organitzadors l’han decidit celebrar igualment, ja que no totes les autoritats implicades han rebutjat la instal·lació d’urnes en diferents punts del territori. O sigui que s’espera que hi siguin gairebé totes les anunciades (en el moment d’escriure aquest article només s’ha denegat la instal·lació d’una de les urnes al districte de Sants-Montuïc).\nPerò què és el Multireferendum? És una convocatòria d’un grup de col·lectius que s’han proposat que la veu de la gent arribi als polítcs de manera organitzada i clara. La idea inicial és de l’associació Som lo que sembrem, que lluita contra cultiu massiu de transgènics a Catalunya i la Plataforma Aturem el Fracking, entestada en que no continuin foradant el territori perillosament. Però el promouen i li donen suport més de trenta grups preocupats per temes ecològics, d’alimentació, energia i economia en general, incloses la Pah o el Parlament Ciutadà.\nEn aquesta ocasió et proposen que votis sobre quatre temes que els preocupen:\nQuin tipus d’agricultura voleu que hi hagi a Catalunya? Hi ha dues possibles respostes: a) Amb transgènics o b) Sense transgènics.\nVoleu que el Govern de la Generalitat de Catalunya deixi de pagar el deute i els interessos que la ciutadania declari il·legítims? Possibles respostes, sí o no.\nVoleu que la ciutadania de Catalunya estableixi un control democràtic directe sobre el sector energètic? Sí o no.\nVoleu que el grup promotor d’una Iniciativa Legislativa Popular pugui sotmetre la seva proposa a referèndum vinculant? Sí o no.\nEls tarragonins també podran opinar sobre el Projecte Barcelona World, els lleidetants sobre el subministrament de l’aigua i algunes comarques de Girona debatran la construcció de la línia d’alta tensió.\nEl vot es pot fer electrònic a través de la seva pàgina web, si tens el teu DNI registrat, o presencial a una de les gairebé tres-centes taules de votació que diferents voluntaris obriran a tot Catalunya el diumenge. A la seva pàgina de facebook pots veure on són i trobar la que et queda més a prop.\nEl resultat només serà una opinió més o menys escoltada pels que tenen el poder de decisió, segons la seva capacitat de convocatòria.\nEn aquests temps tan desesperançats, un podria ser derrotista i preguntar-se que per què fer-ho si no és vinculant i encara més, per què fer-ho si encara que fos vinculant no ens farien cas… El cansament és una de les bases de la desmobilització. Però, no ens enganyem, als governants els pica quan la gent opina de manera col·lectiva i organitzada. Al cap i a la fi, som els mateixos que els votem. I si no, per què s’han molestat a prohibir-ho?


NOTHOMB, AMELIE - Llibreria La Puça | Llibreria online d'Andorra - Comprar llibres en català online - Llibres Andorra i Pirineu\nNOTHOMB, AMELIE ANAGRAMA miércoles, 28 de marzo de 2018\nAutor: NOTHOMB, AMELIE Editorial: ANAGRAMA Llançament: 28/03/2018 Disponible en 7 dies\nNOTHOMB, AMELIE ANAGRAMA jueves, 1 de marzo de 2018\nAutor: NOTHOMB, AMELIE Editorial: ANAGRAMA Llançament: 01/03/2018 Disponible\nNOTHOMB, AMELIE ANAGRAMA jueves, 15 de junio de 2017\nAutor: NOTHOMB, AMELIE Editorial: ANAGRAMA Llançament: 15/06/2017 Disponible en 7 dies\nEl conde Neville acude a la casa de una vidente para recoger a su hija menor. La vidente se la encontró de noche en pleno bosque. La vidente toma la mano al conde y le anuncia: "Pr... NOTHOMB, AMELIE ANAGRAMA lunes, 5 de junio de 2017\nAutor: NOTHOMB, AMELIE Editorial: ANAGRAMA Llançament: 05/06/2017 Disponible en 7 dies\nNovela de inspiración autobiográfica, "Pétronille" es una ficción delirante y tremendamente divertida. Amélie Nothomb sumerge al lector en el estado de ebriedad entre ascético y al... NOTHOMB, AMÉLIE ANAGRAMA domingo, 6 de marzo de 2016\nAutor: NOTHOMB, AMÉLIE Editorial: ANAGRAMA Llançament: 06/03/2016 Disponible en 7 dies\nNovel la d inspiració autobiogràfica, "Pétronille" és una ficció delirant i tremendament divertida. Amélie Nothomb submergeix el lector en l estat d ebrietat entre ascètic i al luc... NOTHOMB, AMÉLIE ANAGRAMA viernes, 4 de marzo de 2016\nAutor: NOTHOMB, AMÉLIE Editorial: ANAGRAMA Llançament: 04/03/2016 Disponible en 7 dies\nTodo lo que amamos se convierte en una ficción. De las mías, la primera fue Japón.» Con esta estimulante frase Amélie Nothomb esta obra. Anuncia una nueva entrega de sus ficciones ... NOTHOMB, AMÉLIE ANAGRAMA miércoles, 4 de febrero de 2015\nAutor: NOTHOMB, AMÉLIE Editorial: ANAGRAMA Llançament: 04/02/2015 Disponible en 7 dies\nCom al conte de Charles Perrault, al Barbablava d'Amélie Nothomb hi ha un ogre, un castell i una cambra secreta. La Saturnine és una bella jove que arriba impacient a una cita per ... NOTHOMB, AMÉLIE ANAGRAMA miércoles, 5 de febrero de 2014\nAutor: NOTHOMB, AMÉLIE Editorial: ANAGRAMA Llançament: 05/02/2014 Disponible en 7 dies\nComo en la fábula de Charles Perrault, en el Barba Azul de Nothomb hay un ogro seductor y misterioso, un castillo y una habitación secreta. Saturnine es una hermosa joven que acude... NOTHOMB, AMÉLIE ANAGRAMA viernes, 24 de enero de 2014\nAutor: NOTHOMB, AMÉLIE Editorial: ANAGRAMA Llançament: 24/01/2014 Disponible en 7 dies\nNothomb nos sumerge en el universo de la magia a través de dos figuras: Norman Terence, un mago célebre, y Joe Whip, que se presenta en la puerta de su casa buscando un mentor y en... NOTHOMB, AMELIE ANAGRAMA viernes, 1 de marzo de 2013\nAutor: NOTHOMB, AMELIE Editorial: ANAGRAMA Llançament: 01/03/2013 Disponible en 7 dies


rutes amb la moto - Mostra el tema - Turo de l'Home\n[ Hora i data actual: dg. abr. 11, 2021 10:33 am ]\nMostra les entrades sense resposta | Mostra els temes actius Hora i data actual: dg. abr. 11, 2021 10:33 am\nNo se si mai heu pujat al Turó de l’Home amb la moto… si no ho heu fet… us en podeu oblidar, ja que des de fa poc, no deixen arribar a dalt com sempre... i et fan quedar a les barreres posades a un parell de quilometres.\nTot i amb això, el camí fins allà és força entretingut, molts ja coneixen el camí de Santa Fe, però no se pas si mai heu pujat per on us proposo jo en aquest recorregut. Des del poble de Montseny.\nLa veritat és que la ruta és per fer una escapada, com avui, que a 2/4 de 12, el meu fill em deia per sortir a donar un vol amb la moto.\nPoca cosa... però divertida, recargolada i interessant.\nLa ruta la teniu clicant el mapa\nLa pujada... típica. Prenem la C17 fins a Tona i d’allà pugem cap a Seva, on trenquem a la dreta per enfilar-nos cap el Brull i arribar al Coll Formic, lloc d’inici de la pujada al Matagalls (a peu).\nEl bar que hi ha just al coll s’omple d’excursionistes i motarres.\nBaixem una força estona, fins a trobar el poble del Montseny, i tot just el passem, trobem un desviament.\nUna petita carretera que s’enfila pels boscos. Aquesta carretera no és molt transitada ni coneguda per pujar al Turo de l’Home.\nAnem a parar a la carretera que ve de Mosqueroles, i la prenem sentit Fontmartina. Desprès de passar Fontmartina, trenquem a l’esquerra per pujar al Turó de l’Home.\nQuedem mullats al trobar que no ens deixen passar. Que hi farem... només queden encara no un parell de quilometres.\nFem un foto i retrocedim fins el trencall per seguir la carretera per la que veníem, ara en direcció Santa Fe, que és la pujada normal.\nTrobem la BV-5114 que prenem en sentit descendent fins a Sant Celoni.\nD’aquí fins a casa... lo de sempre. Conegut i concorregut. Arribem a 2/4 de 3. Just per veure el final del GP i dinar.\nUna escapada que val la pena fer!!!!


Activitats Socials - Atlètic Terrasa Hockey Club\n08/01/201808/01/2018 09/01/201809/01/2018 10/01/201810/01/2018 11/01/201811/01/2018 12/01/201812/01/2018\n6:00 pm: Presentació 'El Testament trascendental de Herr Rocamora', de Pere Colomer\n12/01/2018 6:00 pm – 7:00 pm\nA la Sala Polivalent del Xalet, tindrà lloc la presentació del llibre, titulat 'El Testament trascendental de Herr Rocamora', escrit pel nostre soci Pere Colomer.\nL'obra va ser finalista del Premi Ramón Llull 2017!\nMore about Presentació 'El Testament trascendental de Herr Rocamora', de Pere Colomer\nPer consultar els partits del cap de setmana, fes clic a l'enllaç.


Arxius de Premium - Pàgina 102 de 102 - L'Hora Arlequinada\n24/07/2021 | 10:22\nEl calendari 2015/16\nPretemporada Local Visitant Amistós Data i hora 1 1/8/15 | 19:30 2 5/8/15 | 3 8/8/15…\nL’Hora Arlequinada començarà el proper 21 d’agost\nEl programa donarà el tret de sortida el proper divendres 21 d’agost a Can10FM. L’Hora Arlequinada…\nEl mercat arlequinat\nNom Posició Procedència Agustín Fernández Defensa CE L’Hospitalet Carlos Craviotto Porter CE L’Hospitalet Sergi Pastells Defensa…\nEl ‘Doc’ torna a casa\nAquest dimarts, el CE Sabadell ha fet oficial el retorn d’Agustín Fernández. El defensa, que torna…\nMudanzas Lepanto també segueix\nL’empresa sabadellenca Mudanzas Lepanto, que ja col·laborava amb Esports 99.7, ha decidit seguir apostant per aquest…\nForimte seguirà donant suport\nL’empresa Forimte, que ja col·laborava amb Esports 99.7, ha decidit seguir apostant per aquest projecte…\nLúquez Asociados es suma al projecte\nUs apropem més noticies bones pel programa. El despatx Lúquez Asociados s’ha convertit en nou patrocinador…\nMarcador Internacional, nou patrocinador del programa\nAvui tenim el plaer d’anunciar-vos una gran noticia. El programa de Ràdio Marca ‘Marcador Internacional’, presentat…\nDisnova Sabadell, nou col·laborador\nTenim el plaer d’informar-vos que Disnova Sabadell serà un dels patrocinadors de L’Hora Arlequinada la temporada…\nBenvinguts a la nostra web! Comencem un projecte il·lusionant! La propera temporada 2015/16 comença L’Hora Arlequinada,…\nAnterior 1 … 101 102


Edició XXVIII archivos | Página 3 de 4 | Torneig d'Històrics del Futbol Català\nPortada » Edició XXVIII\nContracrònica: Grup 1 (Badalona, Manlleu, Sants)\nNo hi ha hagut catifa vermella per aficionats, jugadors ni directius. Faltaven els flaixos de desenes de mitjans, els curiosos amuntegats esperant l’arribada de les estrelles.…\n‘Piti’ Belmonte: “L’equip intenta ser intens, busquem insistir”\nEl tècnic del Badalona, Pere ‘Piti’ Belmonte, celebrava al final de la jornada l’accés de l’equip a semifinals, després d’un exigent triangular inicial. “Han estat dos partits molt diferents, amb rivals de categories inferiors, però tot i així, però tot i així hem estat intensos”.\nPrèvia de la XXVIII edició dels Històrics: Badalona, Manlleu i Sants lluiten per la primera plaça a les semifinals\nLa XXVIII edició del Torneig d’Històrics del Futbol Català s’obrirà demà al Municipal del Guinardó a les 18:30 amb un apassionant CF Badalona – AEC Manlleu.…\nEn Cristian Garcia, un dels bloggers més destacats de la Segona ‘B’, especialment del grup 3, ens fa un anàlisi dels 4 equips d’aquesta categoria que prendran part al Torneig d’Històrics del Futbol Català: CF Badalona, CE L’Hospitalet, AE Prat i UE Llagostera.


Información pública - Informe detallado ADOBINVE (FÀBRICA) | PRTR España\n- ADOBINVE (FÀBRICA) (COD. PRTR: 10803) -\nEMPRESA MATRIZ (nivel 'SITE' en 'EU-Registry'): ADOBINVE S.L.\nCod. 'EU-Registry': 010803000.SITE\n(Cod. PRTR: 10803 )\nCod. 'EU-Registry': 010803000.FACILITY\nCod. 'EU-Registry': 010803000.INSTALLATION\nCod. PRTR: 10803\nNombre: ADOBINVE (FÀBRICA)\nLatitud: 41,080364 Longitud: 0,634764\nAdreça: CTRA CARRETERA MÓRA A BENISSANET, S/N POL. LA VERDAGUERA NÚM. S/N\nPoblació: MORA D'EBRE\nMunicipio: Móra d'Ebre\nCNAE - 2009: 15.11 - Preparación, curtido y acabado del cuero; preparación y teñido de pieles\nActivitat econòmica: DESLLANAT I ADOBAT DE PELLS\nInformació addicional: La data de l'inici de l'activitat és l'01/08/2000.\nCod. 'EU-Registry': 010803000.INTALLATION\nDocumentos conclusiones MTD: Curtido de cueros y pieles (TAN)\nUrl último informe de inspección disponible: http://mediambient.gencat.cat/web/.content/home/ambits_dactuacio/empresa_i_produccio_sostenible/prevencio_i_control_dactivitats/la_llei_de_prev_i_control_amb_dact/control_ambiental_i_accio_inspectora/Inspeccio_ambiental/Informes_inspeccio_ambiental_integrada/Programa_2020/terres de l'ebre/M/W-03452-E1INS200051.pdf


L'agronomia és una branca de la ciència que tracta de l'estudi dels conreus i dels sòls on creixen. Els agrònoms treballen per desenvolupar métodes que millorin l'ús del sòl i augmentar la producció d'aliments i d'altres conreus. Duen a terme la recerca en la rotació de conreus, el reg i el drenatge, el conreu de vegetals,la classificació de sòls, la fertilitat de sòls, el control de males herbes i en altres àrees.\nL'agronomia és una branca de la ciència que tracta de l'estudi dels conreus i dels sòls on creixen. Els agrònoms treballen per desenvolupar métodes que millorin l'ús del sòl i augmentar la producció d'aliments i d'altres conreus. Duen a terme la recerca en la rotació de conreus, el reg i el drenatge, el conreu de vegetals,la classificació de sòls, la fertilitat de sòls, el control de males herbes i en altres àrees. (ca)


Des del cor financer d'Europa - Fotografiant i viatjant\nDes del cor financer d’Europa\nPosted on 18 de gener de 2015 28 de juny de 2015 by Sandra\nSempre havíem sentit a dir que Frankfurt era lletja, molt lletja, que no valia la pena anar-hi. Però resulta que ens venia de camí entre la Selva Negra i Hamburg i vam decidir fer-hi una nit, amb el que tot plegat no vam passar-hi ni un dia sencer. I encara ara no sé si se’ns va fer curt o no. La part antiga és molt petita (tot i que la ciutat és gran) i en un dia l’has recorreguda tranquil·lament a peu, però vam veure que hi havia algun museu força interessant al que no hi vam entrar i que potser hagués valgut la pena dedicar-hi una estona. I sobretot, a nosaltres ens va agradar.\nDesprés de desmuntar el campament a la Selva Negra ens vam posar en marxa i vam arribar a Frankfurt una mica abans de l’hora de dinar. Com que només hi passaríem una nit vam optar per buscar allotjament en un hotel, ja que muntar i desmuntar el campament per només una nit és molt pesat. Des de que vam descobrir els hotels Ibis a Cremona, sempre que hem de fer només una nit en algun lloc triem un hotel d’aquesta cadena. Aquesta vegada ens vam allotjar a l’Ibis Franfkurt Messe Oeste, situat als afores de la ciutat però davant de la parada d’U-Bahn d’Industriehof. Vam poder deixar el cotxe aparcat i apropar-nos tranquil·lament al centre de la ciutat en transport públic. Una targeta de transport per tots dos per tot el dia ens va costar 9,90€.\nVam baixar del metro a una parada al centre de la ciutat i vam començar a caminar. El primer que veus en baixar del metro són els gratacels, i és que no en va Frankfurt és el cor de l’economia europea i una de les places financeres més importants a nivell mundial. Tots els grans bancs alemanys i europeus tenen un edifici a Frankfurt. Aquest contrast entre els moderns gratacels i les casetes del Römer (la plaça central) fan que sigui una ciutat curiosa i agradable.\nA més a més vam tenir la sort d’enxampar algun tipus de celebració, una espècia de festa major d’estiu, i tota la ciutat estava guarnida, amb molt ambient i com no, plena de parades de menjar i beure. Ja vam veure que aquell dia el menjar no seria un problema. Com que era l’hora de dinar i teníem gana, de seguida ens vam apropar a una de les parades a menjar…salsitxes! Ja és ben bé que les salsitxes van ser la base de la nostra alimentació durant aquest viatge.\nJa amb la panxa plena ens vam dedicar a caminar per la ciutat, entretenint-nos en les parades que hi havia posades per tota la vora del riu. També vam entrar a la Catedral de Sant Bartomeu, però realment no és gens maca i no val la pena.\nTot passejant ens vam allunyar de la part antiga i ens vam endinsar a la zona financera, on els gratacels són els amos del paisatge, i sense buscar-ho vam passar per davant de la seu del Banc Central Europeu.\nAquesta part ja no presentava tan ambient, hi havia molta menys gent pel carrer i la zona estava més solitària. Suposo que quan no són vacances i entre setmana els carrers deuen estar plens d’executius, però en ple agost l’activitat era més aviat poca.\nI cap al tard vam tornar al centre, a pujar a la nòria que havíem vist i des de la que vam pensar que podríem obtenir unes bones vistes de la ciutat. I és que un mirador com aquell s’havia d’aprofitar!\nA l’hora de sopar vam tornar al Römer, a provar un plat de vaca que havíem vist que estaven rostint des del matí, i a gaudir una mica més del bon temps (va ser un dels pocs dies que no ens va ploure) i l’ambient festiu de la ciutat abans d’anar a l’hotel a descansar i preparar-nos per la quilometrada de l’endemà.\nTinc més fotos d’aquell dia, les podreu trobar a l’àlbum d’Alemanya a la meva galeria de Flickr.\n1 thought on “Des del cor financer d’Europa”\nRetroenllaç: Un tastet d’Hamburg « Fotografiant i viatjant


Jornades de Transparència i Eficàcia Comunicativa: el dret a entendre | Col·legi de Periodistes de Catalunya\nInici / Actualitat / Jornades de Transparència i Eficàcia Comunicativa: el dret a entendre\nJa et pots inscriure per a assistir a les Jornades de Transparència i Eficàcia Comunicativa\nEl degà del Col·legi de Periodistes de Catalunya, Joan Maria Morros, moderarà el diàleg entre Estrella Montolío, catedràtica de Lingüística Hispànica a la UB i Maria Eugènia Gay, jurista i degana del Col·legi de l'Advocacia de Barcelona. L'activitat tindrà lloc el pròxim dimarts 1 de desembre a les 10:40h i està emmarcada en les jornades de Transparència i Eficàcia Comunicativa, organitzades per l’Oficina de Transparència i Bones Pràctiques de l’Ajuntament de Barcelona, amb la col·laboració de la Universitat Autònoma de Barcelona - Grup de recerca ComSET (Comunicació Sonora, Estratègica i Transparència). Cal inscriure's abans del 15 de desembre.\nSón eficaços els missatges, els documents, els continguts, les informacions que es transmeten a la ciutadania? Els formats són els adequats? El llenguatge? La comunicació digital és accessible i útil? L’objectiu d'aquestes jornades, que s'adrecen a personal tècnic, càrrecs electes de les administracions públiques i a la ciutadania, és debatre sobre la necessitat d’ajudar a posar en valor la comunicació institucional i la informació pública. També s'hi reflexionarà sobre el rol que ha de desenvolupar la Intel·ligència Artificial en les actuacions quotidianes de les administracions públiques.


DUGi: Item | DUGiFonsEspecials - Carta de 1973-11-22 a José Ferrater Mora des de Santiago de Xile (Xile)\nCarta de 1973-11-22 a José Ferrater Mora des de Santiago de Xile (Xile)\nVial escriu a Ferrater per comentar-li que des de la John Simon Guggenheim Memorial Foundation li han suggerit que sol·liciti la beca que concedeix aquesta institució, això li donaria la possibilitat d’estudiar alguns temes que ja fa temps que volia tractar com les meditacions metafísiques de Descartes, etc. Li demana si seria possible donar el seu nom per poder informar sobre ell a la fundació\nAbstract: Vial escriu a Ferrater per comentar-li que des de la John Simon Guggenheim Memorial Foundation li han suggerit que sol·liciti la beca que concedeix aquesta institució, això li donaria la possibilitat d’estudiar alguns temes que ja fa temps que volia tractar com les meditacions metafísiques de Descartes, etc. Li demana si seria possible donar el seu nom per poder informar sobre ell a la fundació\nOther identifiers: ID1_5495\nDocument access: http://hdl.handle.net/10256.2/7142\nTitle: Carta de 1973-11-22 a José Ferrater Mora des de Santiago de Xile (Xile)\nFuncional de densitat, Teoria del Multivariate analysis -- Congresses Quantum chemistry Catàlisi Spanish literature -- Classical period, 1500-1700 Education, Higher -- Methodology -- Congresses Discursos universitaris -- Universitat de Girona\nMinisterio de Economía y Competitividad (Espanya) Solà i Puig, Miquel Suñol Martínez, Joan Josep Vilallonga, Mariàngela Franch, Joaquim Cortadellas, Xavier Pérez Losada, Joaquim


Convertir els patis de les Escoles Bressol de Reus en jardins artístics | Canal Reus TV\n13:35 - 21 desembre 2021\nL’Escola Bressol Municipal El Marfull ha començat una prova pilot amb la voluntat que els nens i nenes de 0 a 3 anys puguin explorar les diferents disciplines artístiques.\n"Jardins artístics" és el nou projecte que ha impulsat l'Escola Bressol Municipal El Marfull amb la voluntat que els infants des de ben petits coneguin les arts escèniques combinant la imaginació, el cos, la dansa i la veu. La finalitat del projecte, tal com ha explicat el regidor d'Educació de l'Ajuntament de Reus, és "millorar i reflexionar en la pràctica educativa i explorar diferents disciplines artístiques amb tres pilars bàsics interrelacionats: l'entorn natural, la música i l'art".\nUn espai sensorial i de convivència\nEn total es realitzaran 8 sessions de 40 minuts que es duran a terme un cop al mes, que van començar a l'octubre i s'allargaran fins al mes de maig. Es tracta d'un espai de convivència i sensorial amb disciplines com la música, el teatre o la dansa on els infants decidiran que és el que passa.\nUna forma de reivindicar aquesta etapa en l'educació dels nens i nenes, perquè ja tenen les inquietuds de descobrir l'entorn natural i l'art. El projecte es troba de moment en fase experimental, tot i que la voluntat és que més endavant s'estengui a la resta d'escoles bressol de la ciutat.\nescola bressol Daniel Recasens Aula de Sons llar d'infants\nTerror a l'Albiol amb el rodatge d'Amigo Invisible\n20.12 per Neus Armenjach\nLluís Capdevila omple de bons ritmes el Bartrina amb l'estrena de 'Social'


El quadern robat: La bombolla de vidre\nMarta Teixidó 18 de gener de 2015, a les 15:05\nQuan les coses van bé, tots conscient o inconscientment ens creiem el rovell de l’ou. Els 26 anys en una galeria que va aconseguir un prestigi, que en la actualitat no sap mantenir, i que va ser capdavantera de presentar l’avantguarda catalana, i la seva acceptació, et donaven prou base com per veure que estaves en una mena de “centre neuràlgic de l’art català”.\nPerò és clar, no tothom col•leccionava avantguardes. En aquests moments s’exhibeix a Madrid la col•lecció de Juan Abelló, ex-soci de Mario Conde. Una de les peces és un Santiago Rusiñol que va comprar en una galeria del Consell de Cent, especialitzada en el Modernisme.\nAmb aquest exemple, el que poso de manifest es que cada galeria, per dir-ho d’alguna manera, era o és “sectorial”, perquè una galeria, si vol aconseguir prestigi, és necessari especialitzi. I el mateix que senties tu ho sentien elles.\nDius que el panorama ha canviat radicalment, i jo afegiria que a velocitat vertiginosa, i en un temps record. I ho continuarà fent, no tant per la crisi, que pot ser el que ha fet és posar unes quantes coses i persones al seu lloc, però sí per l’avanç imparable de les noves tecnologies, que han canviat hàbits i costums, i sobre tot, en referència a l’art, ho estan capgirant tot, a través de les sales de subhastes, presencials – que emeten butlletins i envien catàlegs – i on line. Hi ha una coneguda pàgina de subhastes a Internet que rep 7.000 visites diàries, i subhasta 120 lots al dia. No tots es venen, però compte que prop d’un 40% o més, pot tenir sortida.\nJo crec que en l’art s’ha dit tot, i el que es diu, dona voltes al mateix, però a través de noves perspectives. També s’ha escarmentat al comprador i col•leccionista sobrevalorant obres, en base a preu i crítica. La crítica d’art està absolutament defenestrada, doncs també han participat del joc. I per descomptat, les institucions públiques que per mantenir la mamella dels seus addictes, han usurpat el paper de l’art i la seva gestió a la societat civil, i amb el pas dels anys, han empobrit l’art, demès de donar valor a coses demencials i de escassa creativitat de les quals hem parlat més d’una vegada. I ara tots em paguem les conseqüències: desconfiança del comprador i col•leccionista, i invertir sobre segur.\nBen aviat vindrà ARCOmadrid i ARTMADRID. La primera en franca decadència, i només alimenta al sector públic. La segona en pujança. Diferència: les provocacions i excentricitats d’ARCO passen factura. I ara, gràcies a Internet, es pot tenir una informació molt més acurada i precisa. El comprador, si vol pot anar sobre segur.\nAnna Belsa 18 de gener de 2015, a les 17:20\nSí, però les sales de subasta a les que fas referència han fet molt de mal, malauradament. No han valorat bé les obres, i les cotitzacions dels artistes han estat literalment arrossegades. Això ha fet mal a les galeries, als artistes, i al pais. Espero que quan l'economia es normalitzi, els preus de les obres que es subasten també ho facin. Tot plegat una llàstima i un reflex del què som. Ni esta bé que els preus pugin sense cap raonament de pes que ho avali, ni que els tirin per terra de mala manera (que és el que han fet tot sovint).\nÉs cert que de vegades em pregunto si a l'art li queda alguna cosa a dir. Potser no, la única cosa que queda són les diferents i múltiples maneres de veure la vida, i aquestes són infinites; n'hi ha tantes com persones. Sobre això, m'ha vingut al cap una anècdota: en el llibre sobre el que vaig escriure una article fa un parell de setmanes (el que tractava sobre l'art del segle XXI), em va cridar l'atenció una obra de la Julie Mehretu. No perquè em semblés extraordinària, si no perquè em va recordar molt (moltíssim) les obres d'una artista que havia vist feia poc. La Julie Mehretu és una de les artistes de més anomenada actualment, i una de les més cotitzades. Fa poc es va subastar una obra seva per 3,7 milions d'euros a Christie's. L'artista a qui em va recordar és la Montserrat Xicola, te uns 80 anys i 0 pretensions. I de la Mehretu no en tenia ni idea de que existís! Ja m'explicaràs què hem de pensar!\nMaria 19 de gener de 2015, a les 20:48\nMe encantó esta reflexión Anna. Y es que todos vivimos en burbujas muy comodamente creyendo que somos mejores que otros. Por eso sienta muy bien ver lo que otros hacen. Y sobre todo si es distinto.\nTodo es muy relativo. Lo que hoy gusta, mañana puede que no sea así. La mayoría somos aves pasajeras.\nAnna Belsa 19 de gener de 2015, a les 20:57\nI no hay nada como salir de nuestra "zona de confort" para ver las cosas como son. A veces somos víctimas de una especie de síndrome de Estocolmo generado por nuestra propia vida, por encerrarnos demasiado en nuestro mundo e ir dando vueltas sólo dentro de nuestro micro universo, en una especie de "circuito moebius". Sí que va bien ver lo que hacen los otros, también puede servir para hacer una cura de humildad.


El blog d'en Papikol | Compte amb l’iceberg!\n← Espanya no ens vol\nFebrer 28th, 2018 by papikol and tagged ANC, Assemblea Nacional Catalana, catalunya, referèndum, república\nCada dilluns ens trobem per reivindicar la llibertat dels presos polítics, Jordi Sánchez, Jordi Cuixart, Oriol Junqueras i Quim Forn.\nQue els quatre estiguin empresonats és un abús, una injustícia i una arbitrarietat però en realitat no és més que la punta de l’iceberg del que està passant. Recordem-ne algunes dades:\nEl president legítim, Carles Puigdemont, està a l’exili perseguit per la justícia espanyola i a més l’estat espanyol li està posant dificultats perquè sigui revalidat com a president (tot i ser el candidat amb més suport per la investidura)\n4 consellers del govern i l’exdiputada Anna Gabriel també estan a l’exili perseguits injustament per la justícia espanyola\nDiversos consellers estan imputats\nL’ex presidenta del Parlament, Carme Forcadell i diversos membres de la mesa, imputats\nEl major dels mossos Trapero destituït del seu càrrec i perseguit per l’Audiència Nacional\nCentenars d’alcaldes i regidors perseguits per donar suport al referèndum\nCantants, periodistes, artistes perseguits per les seves obres\nMestres cridats a declarar per haver parlat del referèndum a classe\nBombers també cridats a declarar per posar-se al costat de la gent en els moments més crítics de violència policial\nMoltes persones anònimes perseguides perquè van defensar pacíficament els col·legis l’1 d’octubre, perquè van exercir, també pacíficament, el seu dret de vaga els dies 3 d’octubre i 8 de novembre i també per expressar les seves opinions a les xarxes\nLa llengua catalana i el model d’escola perseguits\nLa televisió pública catalana ofegada financerament amb la clara intenció de fer-la desaparèixer\nLes finances catalanes totalment intervingudes\nEl rei espanyol que no ens representa i que incita a la violència amb l’”a por ellos”\nLa violència policial per part de la policia espanyola i la guàrdia civil\nI així podríem seguir amb moltes altres coses\nPer tant, amics i amigues, cada dilluns seguirem reivindicant la llibertat dels presos polítics però és totalment indispensable que lluitem contra l’iceberg sencer (no només contra la punta, els presos) i que avancem amb pas més ferm cap a república. Només si som un país lliure podrem deixar enrere aquest malson, aquesta situació que ens manté sotmesos i podrem fer un estat en el que els pilars fonamentals siguin la democràcia, el respecte a les persones i la justícia social.\nÉs per això que m’afegeixo a la crida que fa l’ANC a manifestar-nos a Barcelona el proper diumenge 11 de març, per exigir un acord de govern, per demanar que es constitueixi un nou govern que doni forma als resultats de les eleccions del 21-D. En definitiva per revalidar el que ja vam fer el passat mes d’octubre: el dia 1 vam guanyar el referèndum sobre la independència i vam defensar amb valentia la democràcia i el dia 27 el Parlament va aprovar la declaració d’independència.


Els escacs com a eina terapèutica i d’aprenentatge (2) - Edami\nCada setmana publicarem un nou capítol\nAutor: Oriol Calvet Segura\nGrup classe: Segon de batxillerat científic – tecnològic\nTutor del treball: Francesc Carmona.\nCurs acadèmic: 2015-2016.\nData de presentació: 21/12/2015.\nData de publicació en el BLOG: semanal.\nÍndex del treball de recerca\n1. Conceptes generals dels escacs\n2. Repercussions en l’àmbit de la salut\n3. Beneficis en l’àmbit intel·lectual (desenvolupament cognitiu)\n4. Desenvolupament personal i social\n5. Aprovació pel Congrés de Diputats dels escacs a les escoles com a nova assignatura\n6. Recopilació d’estudis favorables als escacs\n7. Selecció d’entrevistes a experts vinculats als escacs\n8. Jocs inventats relacionats amb els escacs\nAquest és el primer apartat en el que s’expliquen els efectes dels escacs sobre diferents àmbits de la persona, i es començarà exposant el de la salut mental. És un tema més tècnic on es diu quines parts del cervell actúen durant el pensament i com afecta a les connexions neuronals. Abans, però, es veuran dues malalties i dos trastorns on els escacs hi aporta beneficis en l’estat de salut de les persones que les pateixen. També s’exposarà que actua contra la depressió i afavoreix l’autoestima. Tot això són beneficis i efectes positius dels escacs en la salut mental. Però dels pocs desavantatges que s’han trobat dels escacs, tots dos están relacionats amb la salut que s’explicaran a l’últim punt d’aquest apartat.\n2.1 Malalties i trastorns que els escacs ajuda a millorar\nEls escacs és una de les medicines preventives més important per al problema més greu que pateixen els ancians: les malalties mentals. Per arribar a una vellesa saludable sense cap malaltia cal exercitar els músculs i la ment. Els escacs és la gimnàstica mental tal com va dir Lenin. Aquesta gimnàstica mental estimula la irrigació cerebral tan vinguda a menys en la vellesa i frena el deteriorament intel·lectual. Si mantenim el nostre apreciat òrgan actiu i ocupat, és normal que a la llarga s’obtinguin els beneficis en forma de bon estat de salut mental.\nMoure les peces per al tauler pot ajudar com a teràpia motora, mentre que al mateix temps, contribueix a que es realitzi un esforç mental extra i provoca un augment en la concentració, inclús arribant a relaxar els pacients.\nLes dues malalties cerebrals que s’explicaran són: l’Alzheimer, que els escacs ajuda a prevenir-ne la seva aparició i, si ja es dóna el cas, actua com a eina terapèutica per reduir-ne els símptomes i alentir la progressió. L’altra malaltia es tracta de l’esquizofrènia, encara que els escacs no actuï amb tanta força.\nEl TDAH i l’autisme són els altres dos trastorns que els escacs millora. S’han volgut diferenciar de l’Alzheimer i l’esquizofrènia perquè no estan considerats com a malalties. Tampoc es pot dir que els escacs previngui aquests trastorns i alenteixi l’evolució (com passa amb l’Alzheimer), però sí que hi ha estudis que demostren nombrosos beneficis.\nLa malaltia de l’Alzheimer és degenerativa, progressiva, incurable i terminal, i es manifesta com un deteriorament cognitiu i trastorns de conducta. Es caracteritza per la pèrdua de la memòria immediata i d’altres capacitats mentals, a mesura que moren les cèl·lules nervioses (neurones) i s’atrofien diferents zones del cervell.\nHi ha molts factors de risc implicats en l’Alzheimer com: la influència genètica (si els pares la pateixen és més fàcil tenir-la), l’edat (a partir dels 65 anys va augmentant cada any el risc), el sexe (les dones la pateixen més), l’escolarització i el nivell educatiu (un baix nivell augmentat les probabilitats) i la nutrició (els aliments d’alt contingut calòric estan relacionats amb el major risc de patir-la).\nPerò a part de tots aquests factors, com diu un principi de la biologia, l’òrgan que no s’utilitza, s’atrofia. És a dir, la persona que no realitza cap exercici mental, no utilitza el seu cervell; per tant, encara tindrà moltes més possibilitats de patir la malaltia. Els escacs estimula el cervell perquè funcioni i llavors farà que no s’atrofiï. O sigui, contraresten la pèrdua de la memòria, de l’atenció i de la capacitat de raciocini. Al tauler d’escacs es presenten problemes que s’han de resoldre, i la desorientació és sancionada amb la derrota.\nUn estudi del doctor Robert Freidland publicat a The New England Journal of Medicine assegurava que els majors de 75 anys que havien practicat els escacs estaven molt més ben preparats per lluitar contra l’alzheimer. Per contra, aquells que poques vegades s’entretenien amb jocs del tauler eren molt més propensos i tenien cervells que envellien més ràpid.\nUn altre estudi de l’Hospital de Medicina d’Albert Einstein, també realitzat per comprovar els bons efectes que proporcionen els escacs en relació amb les malalties mentals, va arribar a les mateixes conclusions: estimula la funció cerebral i disminueix el risc de patir demència, combatent els símptomes d’aquesta. Aquest estudi s’explicarà complert a l’apartat d’estudis.\nEs pot destacar de l’entrevista d’Elias Muratet la seva resposta a la pregunta sobre si coneix alguna persona amb una malaltia cerebral que jugui a escacs. Va contestar que al seu club hi ha un home de 84 anys amb un principi d’Alzheimer a qui la pràctica dels escacs li ha estat prescrita pel metge. No es pot afirmar que la malaltia millori, però sí que no es detecten davallades en el seu estat perquè en els dos darrers anys s’ha mantingut. Ell i el seu metge ho viuen com un èxit.\nEls escacs estimula la funció cerebral amb una intensitat tan potent, que fins i tot hi ha metges que recepten als seus pacients la pràctica dels escacs com una eina terapèutica.\nExplicat això, és indubtable la bona feina que fa aquest joc de taula per tractar l’Alzheimer. El repte ara és veure si els escacs també poden ajudar les persones afectades per algun tipus de demència i deteriorament cognitiu lleu. Els investigadors ja alerten que en aquests casos la teràpia pot tenir una aplicació menys efectiva al moment, ja que és una activitat intensa que requereix molta concentració. En aquest cas, el tractament funcionaria més com a prevenció de l’Alzheimer.\n(Fig.15.) En aquesta imatge es pot comparar entre un cervell deteriorat per l’Alzheimer i un altre en bon estat.\nL’ús dels escacs com a eina terapèutica complementària no només és útil sinó que és molt recomanable per les persones afectades per TDAH (trastorn per dèficit d’atenció amb hiperactivitat). Aquest trastorn, a diferència del Alzheimer, afecta majoritàriament a la població infantil que encara va a l’escola. Per això la implantació dels escacs a les escoles aprovada pel Congrés de Diputats els hi suposarà una gran millora en el rendiment escolar.\nEl TDAH és un síndrome de conducta d’origen neuronal que es caracteritza per un nivell d’impulsivitat, activitat i atenció no adequats a l’edat del desenvolupament. És un trastorn fruit de la combinació de diferents factors, entre els què es troben tant factors ambientals, com també genètics, biològics i psicològics. Està present en totes les zones i cultures del món i és més freqüent en nens (ho pateix un 9% de la població de nens) que en nenes (que només ho pateix un 3,3%).\nEn principi, com podrà pensar qualsevol persona, la pràctica dels escacs com a part del tractament contra el TDAH, sembla contra intuïtiu. Perquè el que caracteritza a les persones amb TDAH no tractades és que generalment eviten o es resisteixen a realitzar tasques que requereixen un esforç mental sostingut i un grau d’organització elevada. Precisament aquestes qualitats són necessàries en els escacs. Llavors en que quedem, que és bo o perjudicial?\nLa primera resposta més immediata és: depèn. Seria una barbaritat contraindicar els jocs o activitats que requereixen un esforç mental sostingut a les persones amb TDAH. Però si es recomana la introducció dels escacs a un nen que no ha estat ben tractat per un metge prèviament, els escacs no li serà eficaç i amb total seguretat no li agradarà. El nen quedarà frustrat i mostrarà rebuig cap aquest joc, quan en realitat és una eina de gran utilitat per millorar el TDAH si s’utilitza adequadament. És a dir, que recomanar jugar a escacs a una persona afectada de TDAH, que encara no ha estat adequadament tractada, no té cap sentit. No es tracta de prohibir, sinó d’adequar l’esforç mental de l’exercici proposat a les possibilitats reals d’aquesta persona en el moment concret. Fer això és el més important per poder treure bon partit dels escacs i ajudar als afectats de TDAH a saber concentrar-se, estar tranquils, no excitar-se etc… Per aconseguir-ho el metge ha de fer un bon treball previ, per preparar correctament al pacient afectat.\nUn altre aspecte que s’ha de mirar a l’hora de recomanar els escacs és el quan i com introduir-los en la vida d’una persona diagnosticada de TDAH i qui imparteix les classes. Aquestes dades les ha d’indicar el metge perquè ell és qui sap el grau i la progressió de la malaltia, encara que també es pot dir de forma general. Referit al quan, com ja s’ha explicat anteriorment, un afectat pot començar a assistir a les classes quan ja s’hagi tractat i preparat amb un metge expert en la malaltia. Referit al com, les classes han de ser amb una dificultat progressiva, és a dir, començar fent classes fàcils amb jocs introductoris (com els de l’apartat 9) on no s’utilitzen tots els elements del joc, i acabar jugant partides senceres amb el rellotge de temps. I referit a la persona que ensenya, és a dir al monitor, els pares han de tractar aquest tema molt curosament i fer un exercici de buscar i comparar, perquè serà la persona que ajudi al seu fill a superar i conviure amb el trastorn de la millor forma possible.\nSi totes aquestes pautes (quan, com i qui) es van seguint tal com s’ha explicat, i la persona amb TDAH mostra interès cap els escacs i està adequadament tractada, anirà evolucionant molt favorablement del trastorn i al cap d’un temps notarà els següents beneficis:\nMillora del símptomes bàsics del TDAH: qui practiqui regularment escacs notarà una millora en la hiperactivitat, impulsivitat i inatenció.\nGeneració d’hàbits: molts pares assenyalen que els escacs ajudava als seus fills a “asseure’s amb regularitat per fer els deures”. És a dir, ajuda a la generació d’hàbits i rutines.\nEntrena la presa de decisions: sabem que les persones amb TDAH prenen decisions de manera irreflexiva, que es relaciona amb un funcionament inadequat de la seva escorça prefrontal. En els escacs, com en la vida, s’estan prenent decisions contínuament i s’han de ponderar diferents alternatives abans de prendre una decisió. Els escacs suposa una plataforma segura per entrenar la presa de decisions que posteriorment es necessiten en el nostre dia a\nMillora les competències cognitives i socials: els escacs millora les competències cognitives i socials que són les dues àrees més afectades en els nens amb TDAH. En un estudi realitzat per Lorena García, la pràctica regular dels escacs va resultar més beneficiosa que la pràctica de bàsquet, en millorar les habilitats cognitives, capacitat de resoldre problemes i d’adaptar-se a la realitat. També es va veure que ajudava a millorar les relacions interpersonals. El fet que sigui un esport a “dos” facilita la interacció entre persones, el que fa que els escacs sigui molt recomanable per a les persones amb TDAH i altres trastorns en els que es presentin dificultats interpersonals, perquè al finalitzar la partida els jugadors es queden analitzant les jugades fetes i n’aporten de noves que no han quedat reflectides en el\nMillora la memòria visual i de treball: els escacs ajuda a potenciar les habilitats visio- espacials (memòria visual) i memòria de treball (1) d’una persona amb TDAH. La memòria visual descriu la relació entre el procés perceptiu, la codificació, l’emmagatzematge i la recuperació de les representacions del processament neuronal. En la pràctica d’aquest esport és fonamental memoritzar patrons de jugades que durant la competició calen recordar, intentant aplicar la millor de les opcions\nEn l’apartat 6 d’estudis se n’explicarà un presentat en les I Jornades d’Escacs, Educació i Psicopatologia (Madrid) en el que queda demostrat els efectes positius i la minimització dels símptomes que aporta la dedicació dels escacs a les persones que pateixen TDAH.\nEl psiquiatra infantil Hilario Blasco diu en el seu blog (2) que cada vegada vénen més pares de nens afectats a manifestar-li: “Doctor, si no ho estigués veient amb els meus propis ulls, no m’ho creuria”. Tot això és gràcies al esforç que fan els metges, pares i professos per assolir un únic objectiu: Fer escac i mat al TDAH.\nL’autisme és un trastorn neurològic caracteritzat per l’alteració de la interacció social, la comunicació verbal i no verbal i el comportament restringit i repetitiu. Els símptomes són: falta d’habilitats socials, la necessitat d’una estructura fixa, problemes amb les emocions, falta d’empatia, dèficit en el llenguatge i poder d’imaginació i locomoció. Aproximadament una de cada 200 persones pateix un trastorn autista. Hi ha sis vegades més de nens que de nenes que el pateixen. Quan abans millor s’adaptin al seu entorn i a les seves necessitats, tindran la mateixa capacitat de desenvolupar les seves qualitats que els altres.\nTal com es pot extreure d’estudis realitzats els escacs és definitivament apte per els autistes. Una professora d’escacs per a nens autistes deia: “Les regles del joc estan clares i no hi ha contacte físic, és bonic i tranquil. Els hi pots ensenyar les coses de manera normal, però els hi fa falta donar atenció individual. I el professor ha d’utilitzar un llenguatge molt clar”.\nLes persones que pateixen aquest trastorn es caracteritzen per tenir limitacions cognitives i incapacitat en la comunicació i en la interacció social. A traves del joc dels escacs es pot establir un canal alternatiu de comunicació que pot produir beneficis a nivell cognitiu i social.\nEls escacs és una eina fantàstica per crear el contacte mutu. Es troben immersos en un lloc on se senten a gust i reforça la seva identitat. El seus assoliments amb els escacs augmenta la seva autoestima i els fa sentir més apreciats. Moltes vegades els autistes son capaços de pensar de manera molt lògica, i això encaixa amb els escacs. Com que és un joc molt estructurat i analitzable, fa que els autistes siguin perfeccionistes.\nLa “Fundació de talents innovadors” organitza classes d’escacs per la gent jove amb ASD (desordre espectre autista) a Putten (Holanda). Aquesta fundació va dur a terme un estudi que consistia en donar classes a un grup de 5 nens entre 7 i 12 anys dues hores per setmana. Al cap de 6 mesos es va donar per finalitzat l’estudi amb unes impressions molt bones. Tots els pioners en aquest estudi no podien amagar la alegria després d’haver assolit l’objectiu proposat. El professor dels nois va declarar: “Primer de tot, el més important és tenir paciència perquè sovint estan molt accelerats i són impulsius. Se’ls ha d’explicar clarament que és el que s’espera d’ells. A més se’ls ha de motivar perquè moltes vegades els costa prendre la iniciativa peI seu compte. Però si aconseguim controlar tot això, es pot veure que gaudeixen i s’ho passen molt bé mentre juguen. I també tenen més confiança en ells mateixos perquè aprenen com és fer bé una cosa. Estic molt satisfet amb el resultat obtingut”.\nEn definitiva, els escacs ajuda a millorar aquest trastorn perquè és molt bo per al seu desenvolupament, intel·lectualment, socialment i emocionalment.\nL l’esquizofrènia és l’última malaltia cerebral que s’explica en el treball. La pràctica dels escacs ajuda a millorar l’estat de salut mental de les persones amb aquestes malalties.\nL’esquizofrènia és una malaltia mental caracteritzada per una pèrdua de contacte amb la realitat i una àmplia desorganització de la personalitat amb impossibilitat de motivar una conducta adequada. Els símptomes més freqüents en l’esquizofrènia són: alteracions de pensament, al·lucinacions, moviments anormals i alteracions de la motivació.\nHi ha dos estudis que demostren els beneficis i efectes positius que comporta els escacs a les persones esquizofrèniques.\nUn estudi realitzat a França per la doctora Demilly i el seu equip de neuròlegs l’any 2008 afirma que jugar als escacs només deu hores pot restaurar, almenys parcialment, les funcions executives (una de les capacitats cognitives) dels pacients esquizofrènics.\nL’altre estudi (3) el va plantejar un equip d’investigadors en pacients amb esquizofrènia sense cap altre trastorn neurològic. Consistia en que un grup jugava durant 5 setmanes als escacs, mentre que l’altre grup no jugués en cap moment. La interessant conclusió va ser que jugar als escacs amb certa regularitat, pot ajudar al pacient d’esquizofrènia a resoldre millor els problemes, a més de brindar-li una activitat divertida i de cost pràcticament nul. L’estudi sencer s’explicarà en l’apartat d’estudis.\nHi ha una dada interessant per comentar sobre l’activitat que es fa quan s’exercita el cervell. Si l’activitat que es fa en el lòbul frontal està per sota la mitjana de la població, hi haurà tendència a l’esquizofrènia. En canvi, si està per sobre la mitjana de la població, aquest individu pot tenir un talent especial per els escacs.\n2.2 Exercita tots dos hemisferis cerebrals per igual\nUn joc d’estratègia com el dels escacs és molt complert a nivell cerebral, per això es necessita la utilització dels dos hemisferis cerebrals per poder funcionar correctament. L’hemisferi cerebral designa cada una de les dues estructures que constitueixen la part més gran de l’encèfal. Són inversos l’un de l’ altre i asimètrics, com els dos costats de la cara del individu. Cada hemisferi es divideix en quatre lòbuls (frontal, parietal, temporal i occipital), separats l’un de l’altre per tres cissures.\nL’hemisferi esquerre és el responsable del pensament analític (raonament), de la lògica, el llenguatge parlat i escrit, de la habilitat científica i numèrica, i del control de la mà dreta, mentre que l’hemisferi dret és el responsable de la imaginació (creativitat), la intuïció, el sentit artístic i musical, la percepció tridimensional i el control de la mà esquerra.\nUn dels temes que més interessen als neuròlegs són les funcions, desconegudes fins fa molt poc, d’un gruixut cable nerviós, compost per milions de fibres, que connecta els dos hemisferis cerebrals. Aquest cable de connexió, el Corpus Callosum tenia tota l’aparença de ser una estructura important, donat la seva gran grandària, l’enorme nombre de fibres nervioses que el componen, i la seva situació estratègica com a connector entre els dos hemisferis. I no obstant això, l’evidència indicava que es podia tallar completament sense que s’observés un efecte significatiu. Al llarg d’una sèrie d’estudis sobre animals, realitzat durant els anys cinquanta a l’Institut Tecnològic de Califòrnia per Roger W. Sperry, i altres, es va arribar a establir que una funció important del Corpus Callosum consistia en comunicar els dos hemisferis, permetent la transmissió de la memòria i l’aprenentatge.\nAixí doncs, els dos hemisferis poden col·laborar de diverses formes. De vegades, cada meitat coopera amb l’altra aportant-hi habilitats especials i fent-se càrrec de la part de la tasca més adequada segons la forma de processar la informació. D’altres vegades, els hemisferis poden treballar per separat: quan una meitat entra en acció, l’altre meitat queda més o menys desactivada, i sembla que també hi pot haver conflicte entre els hemisferis quan un d’ells intenta fer el que l’altre “sap” que ho fer millor. A més, sembla que cada hemisferi té una forma ‘d’amagar’ coneixements a l’altre.\nEn una partida d’escacs els jugadors exerciten els dos hemisferis cerebrals perquè, per una part, es necessita utilitzar l’hemisferi esquerre per reconèixer els objectes (peces) i per l’altre, l’hemisferi dret ens ajudarà a reconèixer els patrons i jugades a realitzar. Així doncs, amb el temps i la pràctica, els escacs ens pot ajudar a utilitzar de forma més eficaç els dos hemisferis, en anar aprenent poc a poc les diferents regles i tàctiques a utilitzar.\nEl diari The New York Times es feia ressò al 2013 de l’estudi d’uns investigadors alemanys que demostrava que, tant els grans mestres com els novells, quan juguen una partida o analitzen una posició fan treballar per igual els dos hemisferis del cervell. Cada jugador en funció del desenvolupament del cervell que tingui, exercitarà més o menys el seus hemisferis però sempre amb la mateixa proporció tots dos. El resultat va sorprendre als mateixos investigadors, que pensaven que el costat esquerre del cervell tindria un paper més rellevant, ja que és l’encarregat del raonament. Resulta que som tan llestos, que per resoldre més ràpid el repte que planteja el nostre joc preferit recorrem fins a l’última neurona possible.\nPerò hi ha el cas d’un escaquista professional que no compleix aquest estudi de treballar per igual les dues parts del cervell. Es tracta del subcampió del món Viswanathan Anand que segons les proves que li han fet, té l’hemisferi esquerre més desenvolupat que el dret.\n(Fig.16) Hemisferis cerebrals.\nPerò en el mateix estudi també es va confirmar la idea que el cervell d’un expert i el d’un aficionat no funcionen igual.\nUn cop s’havia comprovat que cada escaquista treballa els dos hemisferis cerebrals per igual, es va voler veure quines parts del cervell s’utilitzen durant la partida i quines es desenvolupen més. En funció de si es tracta d’un jugador novell o professional, activa una regió o altra del hemisferi. Els experts, mentre juguen, recorren al lòbul parietal, on es considera que es troben els rècord consolidats; en canvi, els aficionats empren més el lòbul temporal, com si cada posició en la partida fos un fet nou. Però la part del cervell que es desenvolupa més amb els escacs és, sens dubte, l’escorça prefrontal (lòbul frontal) d’ambdós hemisferis.\nUna altra prova que confirma aquesta mateixa idea va consistir en analitzar, a través de ressonància magnètica, el cervell de 20 jugadors, dels quals la meitat eren professionals i l’altre meitat eren aficionats. L’equip de científics alemanys va mostrar a cada jugador objectes geomètrics senzills i posicions d’escacs per mesurar els temps de reacció que gasten per identificar-los. En la identificació dels objectes geomètrics, tant els experts com els novells van emprar el mateix temps, el que demostra que els experts d’escacs no tenien habilitats especials de visualització. En canvi, quan es va tractar de la identificació de posicions d’escacs, els experts les van identificar amb molta més rapidesa i facilitat que els novells. Totes les proves que es van fer s’explicaran a l’apartat 6.\nTambé cal destacar un altre estudi que verifica el domini del cervell que poden arribar a tenir els grans mestres. En la Universitat d’Electrònica i Tecnologia de Chengdú (Xina) han descobert que els grans mestres d’escacs xinesos són capaços de desactivar quasi del tot la part del cervell que podríem anomenar “pilot automàtic” (Default mode network), a diferència dels altres jugadors que són incapaços. Aquesta zona del cervell genera pensaments espontanis o errants que no estan connectats amb una tasca concreta i per tant, no aporta res de bo. Així, concentren tota la seva energia en altres parts del cervell, que sí són realment importants quan es tracta de guanyar la partida. D’aquesta manera, el bon escaquista té major capacitat de concentració i d’anàlisi.\nExplicat tot això, queda clar que els jugadors que són realment bons en aquest esport, empren uns procediments neuronals molt eficaços que no estan al abast de tothom. Per aconseguir-ho es necessiten molts anys de pràctica per poder adaptar el cervell, perquè actuï de la manera més eficient possible.\n(Fig.17) Parts del cervell del hemisferi.\n(Fig. 18.) Situació de l’escorça prefrontal esquerre.\n2.3 S’utilitzen noves connexions neuronals\nLa gran plasticitat que pot arribar a tenir cervell humà, permet que quan hi ha activitat cerebral en jugar als escacs, com en qualsevol activitat intel·lectual, s’estableixin noves connexions neuronals entre sí i d’aquesta manera creixin les dendrites. Les dendrites són “perllongaments” ramificats, bastant curts, de la neurona. Estan implicades en la recepció dels estímuls i serveixen com a receptors d’impulsos nerviosos provinents des d’un axó que pertanyen a una altra neurona. Que les dendrites creixin i així s’augmenti la xarxa de connexions interneuronals només pot ser bo (dintre d’un ordre), perquè així la informació que ordena el cervell pot circular amb més facilitat. Per tant, es considera com un benefici de la pràctica dels escacs.\n(Fig.19.) Estructura típica d’una neurona.\nEn el cas de les persones amb malalties neuronals, la pràctica dels escacs o altres activitats no atura aquestes malalties però sí que fa alentir la seva progressió. Segons el psiquiatra Vieta, aquestes malalties fan una “poda” neuronal (pèrdua de connexions), i com més “arbonificació” tinguin els circuits cerebrals, menys perjudicial és la poda.\nPotenciar la reserva cognitiva (4) amb els escacs és una bona manera de preparar-se contra els estralls neuropsicològics de l’envelliment i certes malalties.\nÉs a dir, com més activitat intel·lectual s’hagi tingut, més connexions tindran les neurones (les dendrites hauran crescut més), i per tant tindran una major reserva respecte al nivell inicial de demència. Quan la persona comenci a perdre facultats (procés de poda), com més reserva tingui, més temps tardarà en arribar al llindar de la demència (valor mínim de memòria), i serà menys propens a agafar aquest tipus de malaltia.\n(Fig.20) Esquema relatiu de la reserva cognitiva de les persones amb Alzheimer.\nAquest concepte de reserva neuronal s’aplica especialment amb la malaltia de l’Alzheimer, tal com s’explica en el llibre de Redolar. El procés patològic es va agreujant progressivament amb el temps, però les persones amb major reserva començaran a mostrar afectació cognitiva quan el procés neuropatològic estigui més avançat. A més, les persones amb major reserva neurològica, també tenen una major capacitat de processar informació de forma més efectiva.\nHi ha nombroses evidències a favor de la teoria de la reserva cerebral, a partir d’estudis basats en tècniques de neuroimatges. La metodologia utilitzada per investigar la teoria de la reserva cerebral o cognitiva es basa principalment en la recerca d’associacions entre mesures de reserva i mesures cerebrals.\nJugar als escacs no és l’única activitat que proporcioni aquest benefici en el cervell dels escaquistes. Està demostrat que per exemple: aprendre un nou idioma, estudiar qualsevol assignatura, canviar de feina etc.. també pot fer créixer les dendrites per utilitzar noves connexions neuronals. Però de totes les situacions en la vida en que s’exercita el cervell, els escacs és sens dubte una de les que més ajuda al cervell a connectar-se i d’aquesta manera, el pensament pugui ser més ràpid i eficaç.\nÉs a dir, està demostrat que donada la plasticitat del cervell, l’exercici continuat a través dels escacs, incrementa les connexions neuronals, fins i tot a la tercera edat.\nEl Gran Mestre Illescas també afirma en l’entrevista que com que els escacs és una activitat exigent per el cervell, evidentment, s’activaran les connexions neuronals i augmentarà la capacitat general per qualsevol altre tipus d’activitat.\n2.4 Actua contra la depressió i afavoreix l’autoestima\nAquest apartat tracta sobre els efectes beneficiosos que causen els escacs a les persones que s’hi dediquen; actua contra la depressió i afavoreix l’autoestima. Es pot considerar dins de l’àmbit de la salut, perquè totes les persones amb una bona autoestima i que no pateixen depressió, acostumen a estar sanes mentalment.\nA l’època actual, les malalties de personalitat com ara la depressió tenen una alta incidència en la nostra societat. L’època actual es caracteritza entre altres trets, per l’alta competitivitat, el culte a la joventut i d’individualisme. Moltes vegades aquests factors duen a la gent jove cap a la depressió i desencadenen altres malalties que també tenen greus conseqüències.\nEls nens i joves aficionats als escacs, difícilment pateixen depressió, ja que la passió pels escacs emplena bona part del seu temps i els permet pensar i elaborar idees, prendre decisions davant de situacions dilemàtiques i exercitar la capacitat de concentració. Si la persona és un aficionat dels escacs i ho viu amb passió, encara que perdi no es deprimirà i continuarà lluitant fins que guanyi, degut al seu amor pel joc. Però si a la persona no li agrada el joc i juga mig obligat pels beneficis que comporta, quan perdi consecutivament, serà molt propens a patir depressió. Llavors el seu entorn més proper ha de vigilar que no succeeixi, primer l’ha d’animar i motivar per continuar, i si no s’aconsegueix s’ha de deixar de jugar.\nI l’altre aspecte beneficiós que aporten els escacs a la salut mental és l’afavoriment de l’autoestima, que té relació amb el que ha estat explicat anteriorment. Un dels motius principals pels quals les persones no es troben deprimides és perquè saben automotivar-se amb molta facilitat, i per això també tenen una bona autoestima. Però per tenir-la, sempre serà més fàcil quan els resultats acompanyin i es faci un bon joc. Perquè amb les victòries es millora la tolerància a la frustració i a regular el control dels sentiments o emocions (ràbia, ira..) que t’acompanyen quan es perd, el qual obliga als escaquistes a generar mecanismes d’auto-regulació de la seva impulsivitat. Els escacs, com qualsevol altre joc mental d’estratègia, es juga individualment (amb alguna excepció de jocs per parelles, com el bridge o la canasta) i per tant, el jugador és l’únic responsable de les seves accions, tant les bones com les dolentes. Llavors, si va encadenant una victòria darrera l’altre, com que el mèrit és exclusivament seu, s’anirà retro-alimentant. Pensarà que és el millor jugador perquè estarà molt motivat i amb una autoestima molt elevada.\nI quan es perd, si es mira amb la visió positiva de buscar els errors i analitzar les errades, la pròxima vegada es posarà més voluntat i força mental per aconseguir la victòria. És a dir, encara que es perdi, reproduir les jugades per analitzar-les augmentarà la autoestima per al següent intent.\n2.5 Efectes perjudicials per la salut\nS’ha volgut deixar aquest punt per el final del apartat perquè, contràriament al que s’exposa al llarg del treball, explica els dos únics possibles desavantatges del joc si no es té un control sobre el mateix. Però s’ha considerat convenient explicar-ho perquè amb el seu coneixement previ es podrà evitar.\nMalauradament, aquest esport com la gran majoria, també pot provocar efectes perjudicials per la salut. Ens centrarem en els aspectes que més poden afectar com són les addiccions i els problemes cardiovasculars. Tant un cas com l’altre només pot afectar als escaquistes d’alt nivell (Grans mestres) que són els que realment estan sotmesos a molta auto pressió; per tant els aficionats més modestos no cal que pateixin per aquests efectes.\nEls escacs pot arribar a ser molt negatiu si se n’abusa i es practica contínuament sense cap control, perquè pot causar addicció als jugadors, per ànsia de millorar les jugades i guanyar les partides.\nCom diu Antoni López, secretari general de la federació, el problema dels escacs és l’excés, l’obsessió. “Els escacs poden ser tant absorbents com tu permetis que siguin, i un excés de qualsevol activitat mai és bo. Primer són els estudis, la família, els amics i la resta d’activitats importants d’una persona”.\nUn altre perill dels escacs són els problemes cardiovasculars que pot causar a la gent gran. Les persones de més de 60 anys són les més propenses de patir infarts o atacs de cor durant una partida, per això és necessari que es facin una revisió mèdica anualment. Per sort, en la majoria de casos, els metges eviten que es produeixi un problema cardiovascular i avisen aquests escaquistes a temps que es retirin de l’alta competició. Tot i així, a vegades no es pot evitar i s’acaba de la pitjor manera possible.\nA continuació s’expliquen dos casos de gent gran, que per culpa de l’elevada pressió i estrès que patien i no portar els controls del cor al dia, van morir mentre jugaven:\nCom explica Joan Segura, expresident de la Federació Catalana d’Escacs, a l’any 1945 en l’encontre Altés (Terrassa) – Aulina (Club Paluzie) de la 1a divisió catalana, el jugador Joaquim Aulina va caure desplomat sobre el tauler i tots els auxilis no van ser suficients per poder-li salvar la vida. Va morir realment jugant una partida d’escacs, però s’ha de tenir present que superava els 60 anys i no havia passat cap revisió cardíaca. Avui en dia, tots els nens han passen un control de salut i per tant els escacs no poden perjudicar.\nI el segon cas es va produir l’any passat en les olimpíades de Noruega en que Kurt Meier, suïs en l’equip de les Seychelles, va morir en el tauler: en una posició guanyadora va cometre un error tan greu que al adonar-se va perdre el coneixement i tot seguit va morir, presumiblement d’un infart.\nÉs a dir, a les partides es pateix de forma especial, i tal com es recorda en el blog Cómo mueren los ajedrecistas (5), si bé la pràctica dels escacs és bona per al cervell, no és bona per altres òrgans del cos humà que no gaudeixen de la mateixa forma amb la seva pràctica, i a més, com a exercici, és dels més sedentaris. És per aquest motiu que els bons jugadors cuiden el seu aspecte físic.\nPer la seva banda, Tomás Dante la seva web (6), s’explica que en determinats moments de la partida, sobretot cap el final, i quan es produeixen errades pròpies o alienes, la freqüència cardíaca s’incrementa de forma important.\n(Fig.21) Màquines que mesuren la freqüència cardíaca durant una partida.\n(Fig.22.) En el gràfic adjunt, es constata l’increment de l’activitat cardíaca mentre dura la partida.\nÉs l’habilitat per emmagatzemar i manipular informació durant un curt espai de temps. És imprescindible per manipular informació mentalment i, per tant, està a la base de qualsevol raonament, aprenentatge o capacitat de comprensió.\nwww.tdhaytu.es, Hilario Blasco.\nEl ajedrez como terapia para la esquizofrenia, Taringa.\nÉs la capacitat cognitiva i intel·lectual que una persona ha aconseguit acumular en la seva vida mitjançant coneixements culturals, estudia acadèmics, aprendre idiomes etc.\nCategory: EducaciónPor EDAMI 05/03/2016 Deja un comentario\nEtiquetas: batxilleratEscacsOriol Calvet Segura\nAnteriorPublicación anterior:Curso de ajedrez en la Universidad de LeónSiguientePublicación siguiente:Casal de Semana Santa en EDAMI


La carretera que uneix Sueca i les Palmeres registra un accident per xoc frontal de dos vehicles | Valencia Extra\nLa Policia Local de Sueca vol informar sobre l’accident ocorregut aquest matí, al voltant de les 7.30 hores, en la carretera CV-500 que uneix Sueca amb les Palmeres. Segons les investigacions, una distracció ha pogut ocasionar el sinistre en el qual s’han vist implicats dos vehicles, quan la conductora que es dirigia cap a Sueca ha envaït el carril contrari. Després d’esquivar el primer vehicle que s’ha trobat, ha acabat xocant frontalment contra el següent, ocupat per dues persones. Les tres, amb edats compreses entre els 30 i els 35 anys, han resultat, aparentment, amb ferides lleus i han sigut traslladades per la SAMU a l’hospital de la Ribera.\nD’altra banda, la Policia Local de Sueca va haver d’intervenir anit en el nucli urbà del municipi, concretament en la placeta Santo Domingo, quan van donar l’alt, i van identificar, a una persona per conducció temerària. Així mateix, els agents van procedir a requerir el vehicle judicialment després de practicar-li la prova d’alcoholèmia i superar la taxa permesa. “La Policia Local de Sueca contínua treballant, i extremant les mesures de precaució, tant en la zona marítima com en el nucli urbà, per a intentar minimitzar la sinistralitat viària després de comprovar com ha augmentat després de la fi del confinament. Continuarem treballant per a garantir al màxim la seguretat de la nostra ciutadania”, ha explicat el regidor de Seguretat Ciutadana, Carlos Ramírez.


Imatge d'arxiu de membres de la plataforma tarragonina Mercaderies per l'Interior ARXIU / INFOCAMP\nLa plataforma Mercaderies per l'Interior ha rebut amb satisfacció l'anunci de la ministra de Transports, Mobilitat i Agenda Urbana, Raquel Sánchez, sobre la licitació aquesta setmana d'un "estudi d'alternatives funcionals" que abordi la problemàtica del pas dels trens de mercaderies per diferents municipis de la costa de Tarragona. Tot i així, el portaveu de l'entitat, Eugeni Sedano, ha trobat excessiu que s'hagi trigat set mesos per posar en marxa un informe inicial que, ha recordat, només compta amb una partida pressupostària de 200.000 euros.\nSedano ha remarcat que aquesta és la fase inicial d’un procés llarg que inclou l'elaboració de diversos estudis i projectes abans de la possible execució d'un traçat únic per mercaderies a les comarques del Tarragonès i el Baix Penedès.


Toquem i cantem (sax. tenor) - Musicvall, Edicions Musicals C. B. - Web oficial\nInicio>Obras vocales>Voces y orquesta>Toquem i cantem (sax. tenor)\nToquem i cantem (sax. tenor)\nTítol: Toquem i cantem (sax. tenor)\nPart: Sax. Tenor


Sempre és un plaer entrevista a en Joan Pera, un home que he pogut conèixer a la distància curta i que sempre he pensat que és encara més interessant seriós que no pas fent comèdia dalt l'escenari. Joan Pera, amb el pas dalt dels escenaris durant més de trenta anys, ha establert una relació amb el públic molt especial i no en va sovint es diu que és un dels personatges més estimats de Catalunya. Però és que parlant de tu a tu, el cert és que les seves reflexions destil·len profunditat i capacitat de discerniment.\nEn aquesta ocasió, hem anat a veure en Joan a Madà, allà on viu des de gairebé sempre amb la família, per parlar amb ell en el marc de les entrevistes que des de Clack fem per a l'Associació Catalana de Premsa Gratuïta (ACPG) i arran de l'obra Sí, primer ministre, que acaba d'estrenar al Teatre Condal de Barcelona. Una peça on interpreta el paper de primer ministre però amb un registre que no és el seu habitual, cosa que confereix a aquesta nova interpretació un caràcter de repte.\nEn diverses ocasions de la trobada en Joan es va referir a la idea que el teatre "és l'expressió d'un poble", a partir d'una reflexió que feia Federico García Lorca. I, en aquest sentit, tot i apuntar que estem en el millor moment de la història del teatre català per sales, obres i espectadors, també deixa dit -com a conservador de les essències que fa broma que és- que aquesta "expressió d'un poble" en els darrers temps s'ha anat perdent. Diu que ens fa falta un teatre que parli dels problemes normals i corrents de la gent, "de la hipoteca".\nInteressants reflexions d'un home que, en clau seriosa, és francament deliciós i extraordinari.


4 min. Barcelona 14/01/2019 22:05\n651x366 Algunes de les monedes recollides del fons de la Fontana di Trevi, a Roma. / MARCO DI LAURO / GETTY Algunes de les monedes recollides del fons de la Fontana di Trevi, a Roma. / MARCO DI LAURO / GETTY\nQui tiri una moneda d’esquenes a la Fontana di Trevi tornarà a Roma un dia, farà realitat un desig o fins i tot trobarà l’amor de la seva vida. Les llegendes que hi ha sobre aquesta emblemàtica i cinematogràfica font són nombroses, i centenars de turistes compleixen cada dia el ritual de llançar una moneda al que és un dels monuments més visitats de Roma, fins al punt que l’any passat es van recollir un milió i mig d’euros del fons d’aquesta font.


Les Brunières Tourville-En-Auge França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nLes BrunièresChemin La Croix L'Abbee, Tourville-En-Auge, Tourville-En-Auge, França, 14130 - Veure al mapaExcepcional9,2Basada en43comentarisLes BrunièresVeure més fotos"Superb little quiet stay where you can do what you want. Hav..."AlbertBelgiumVeure més fotosVeure totes les 35 fotosExcel·lent ubicació 9,3Veure al mapa9,3UbicacióParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionsbalcó/terrassajardíaparcament de cotxes\nVeure les fotosCasa 2 Habitacions (6 Adults) (Two-Bedroom Ho...90 m2Fixa les dates per veure preusVeure les fotosCabanya (4 Adults) (Cottage (4 Adults))30 m2Fixa les dates per veure preus\nSobre l'allotjamentDescripcióAl visitar Surville, vosté es sentirà com a casa a Les Brunières, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Les Brunières, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, nevera, forn microones per satisfer els clients més exigents. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de camp de golf (a 3 km), pesca, jardí. Les Brunières és una elecció inteligents per a viatgers a Surville, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Desplaçamentaparcament de cotxes Coses a fer, maneres de relaxar-sejardí Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsbalcó/terrassaforn microonessala d'estarcalefaccióneveratelevisió de pantalla planaempolles d'aigua de cortesiarentadora estris de cuinarenta vaixelles Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantEn arribar, cal abonar un dipòsit de 400 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


Bichl Viehhofen Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nBichlApartament-, Viehhofen, Viehhofen, Àustria, 5752 - Veure al mapaExcel·lent8,9Basada en2comentarisBichlVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nConvenientment situat a Viehhofen, Bichl és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Viehhofen. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha habitació familiar. L'ambient de Bichl es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, nevera, renta vaixelles són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Viehhofen, faci de Bichl la vostra llar.\nHorari d'entrada des de: 03:00 PM Horari d'entrada fins a: 06:00 PM Horari de sortida des de: 09:00 AM Horari de sortida fins a: 10:00 AM L'allotjament


Simson Garfinkel | LibraryThing en català\nPhoto taken by Simson Garfinkel at Harvard University\nAutor/a de Practical UNIX and Internet Security\nInclou aquests noms: Simson Garfinkel, Simson Garfinkle, Simson L. Garfinkel\n1,345 9 15,073 (3.7) 1 0\nObres de Simson Garfinkel\nPractical UNIX and Internet Security (Autor) 419 exemplars\nDatabase Nation : The Death of Privacy in the 21st Century 225 exemplars, 3 ressenyes\nPGP: Pretty Good Privacy (Autor) 157 exemplars\nThe UNIX Hater's Handbook 155 exemplars, 3 ressenyes\nBuilding Cocoa Applications : A Step by Step Guide 100 exemplars\nWeb Security & Commerce 95 exemplars\nSecurity and Usability: Designing Secure Systems that People Can Use (Editor) 61 exemplars\nWeb Security, Privacy & Commerce 44 exemplars\nArchitects of the Information Society: Thirty-Five Years of the Laboratory… 23 exemplars, 1 ressenya\nThe Computer Book: From the Abacus to Artificial Intelligence, 250… 23 exemplars, 2 ressenyes\nNeXTSTEP Programming: STEP ONE: Object-Oriented Applications 23 exemplars\nRFID: Applications, Security, and Privacy 15 exemplars\nUsable security : history, themes, and challenges 3 exemplars\nClean Delete 1 exemplars\nStopping Spam 1 exemplars\nCMUQLResearch (8), Real1Det (6), nuacm (6), realonedet (6), morphismus (5), megamorg (4), MITLibStaff (4), mdobe (4), BookKnight (4), edevaud (4), nocebo (3), schoen (3), AFBorchert (3), cirdan747 (3) — més\nquillis (1), BohdiCave (1), ddrucker (1), snstywskX5xLMJsmzG7x (1), pszolovits (1), AfifaIqbal (1), ananthakumaran (1), dasinck (1)\n2012-0205 (6) 2014-0913 (6) apple (7) cocoa (11) Ordinador (37) Informàtica (24) computer security (33) Ordinador (84) Informàtica (35) criptografia (28) database (6) Llibre electrònic (10) humor (10) information technology (10) internet (28) IT (11) linux (9) mac (6) network security (7) networking (8) no ficció (66) O'Reilly (16) office (6) operating systems (18) osx (8) PGP (7) privacy (42) programació (27) Obra de referència (24) security (104) Sicherheit (6) software (7) surveillance (10) system administration (26) technical (16) Tecnologia (23) pendent de llegir (12) unix (80) web (13) wishlist (7)\nSimson Garfinkel Official Site (English)\nACM: Various Publications (English)\nSimson Garfinkel actualment està considerat un «autor únic». Si una o més obres pertanyen a diferents autors homònims, procedeix a separar-los.\nSimson Garfinkel comprèn 4 noms. Pots examinar i separar noms.\nQuant a | Contacte | LibraryThing.com | Privadesa/Condicions | Ajuda/PMF | Blog | Botiga | APIs | TinyCat | Biblioteques llegades | Crítics Matiners | Coneixement comú | 155,774,268 llibres! | Barra superior: Sempre visible