Les 13 condicions que un ajuntament ha de complir per poder dir que té jerarquia democràtica | ESTRATÈGIA LOCAL\nLes 13 condicions que un ajuntament ha de complir per poder dir que té jerarquia democràtica\nNo hi ha democràcia local sense jerarquia democràtica\nEn el règim franquista els polítics locals eren triats per procediments no democràtics, però a més no manaven, a l'ajuntament. L'alcalde podia fer una alcaldada de tant en tant, demanant permís, i prou. Manaven els alts funcionaris i, a través d'ells, el poder estatal.\nUna democràcia local de veritat és molt diferent. Mana el govern elegit per la ciutadania. D'això se'n diu jerarquia democràtica.\nCom que al nostre país vam sortir de la dictadura d'aquella manera, encara hi ha molts ajuntaments on no mana qui hauria de manar. Hi ha ajuntaments on, quaranta anys després, segueixen manant els de sempre; també hi ha altres ajuntaments on hi ha un desordre gran, manen una mica uns i altres, i hi ha temes on no mana ningú; hi ha una certa anarquia, de la que no es parla, perquè fa molta vergonya. Finalment hi ha alguns ajuntaments on mana qui ha de manar: Hi ha jerarquia democràtica. Però no són gaires...\nA aquest article gosaré parlar d'això, d'un tema del que ningú parla, però que se'n hauria de parlar alt i fort, com a mínim a tots els ajuntaments on no mana qui hauria de manar.\nPerò què vol dir manar a un ajuntament? No es tracta de presidir els plens i la processó de festa major. Es tracta de dirigir la institució de veritat. A continuació proposaré fins a tretze requisits que ha de complir un ajuntament per poder afirmar que té jerarquia democràtica. Pot servir de test per saber qui mana, i també de guia per tal que els que haurien de manar, però no manen, decideixin començar a manar.\nEls títols dels tretze capítols, que venen ara són les 13 condicions que ha de complir un ajuntament per poder dir que té jerarquia democràtica:\nCondició 1: Existeix un organigrama publicat que aclareix bé qui té l'autoritat jeràrquica sobre qui, i on es diferencia bé entre l'autoritat jeràrquica, l'autoritat funcional, l'autoritat experta i l'autoritat de projectes.\nLa primera condició és que hi hagi organigrama publicat. Això suposa que l'autoritat ha definit i fet públic qui mana sobre qui a la institució municipal; i també suposa que l'autoritat pretén que aquesta línia de comandament sigui certa i efectiva. Que els caps jeràrquics es facin responsables de planificar, encarregar, dirigir, avaluar i compensar la feina dels seus subordinats, i fer-se responsables dels resultats, de la implicació i del progrés professional dels seus subordinats.\nPerquè això és la jerarquia efectiva. A l'administració local, per inèrcia de l'antic règim, hi ha alguna gent que pretén donar ordres sense assumir responsabilitats, a l'estil dels senyors feudals o dels cacics rurals; que pretén el dret de donar ordres sense l'obligació de dirigir, formar, i responsabilitzar-se de la feina dels seus subordinats. Això altre no és jerarquia democràtica, és jerarquia estamental, jerarquia feudal. Per tant aprovar l'organigrama i que el govern es comprometi públicament en fer-lo complir i ho faci és un pas necessari i important.\nTambé cal afinar en la diferenciació entre la responsabilitat jeràrquica i les altres responsabilitats organitzatives.\nLa responsabilitat funcional és la capacitat d'algú de donar ordres, directrius i instruccions de treball d'abast limitat a algú que no es un subordinat jeràrquic. És una capacitat restringida i sotmesa al control de la persona que té la responsabilitat jeràrquica sobre aquest subordinat. Aquest tipus d'autoritat pot ser molt útil, per exemple, per a regidors amb responsabilitats de govern però sense dedicació, o sense capacitació, per poder assumir responsabilitats jeràrquiques. Però s'ha de distingir clarament de la responsabilitat jeràrquica.\nLa responsabilitat experta és la capacitat d'algú d'emetre directrius i indicacions metòdiques o tècniques o de formar en conceptes, mètodes, habilitats o coneixements tècnics a algú que no es un subordinat jeràrquic. Se'n diu també mestratge. També ha de ser una capacitat pautada i restringida. Però pot ser molt útil, per exemple, per aprofitar els coneixements d'un expert per formar-ne d'altres, sense necessitat d'afegir a la relació cap tasca ni responsabilitat jeràrquica.\nLa responsabilitat de projectes és una eina imprescindible en un ajuntament, on sempre s'hi fan projectes de tot tipus i sovint són les feines més rellevants per a la institució i per al veïnat. És la responsabilitat de concebre un projecte, gestionar-lo i dur-lo a terme, assegurant la cooperació necessària d'altres persones de l'ajuntament o externes. Pot constituir-se com una autoritat jeràrquica temporal, però també pot ser una autoritat jeràrquica a temps parcial, o una autoritat funcional, definint-ne sempre bé les regles.\nÉs cert que fins i tot a ajuntaments prou petits caldria estructurar i definir bé tant la jerarquia com una combinació de totes aquestes menes d'autoritat. I a partir d'una inèrcia de funcionament estamental, o anàrquic, no és gens fàcil. Cal el suport d'un expert en organització municipal, que a més sabrà fer ús de la combinació més adequada a cada persona i institució dels diferents tipus de responsabilitat organitzativa.\nCondició 2: Existeix un protocol únic de gestió de projectes, que el govern fa servir per gestionar els continguts, els resultats, els terminis i el grau de prioritat de cada projecte.\nEls projectes són molt sovint la feina més rellevant d'un ajuntament, tant per al govern com per a la majoria del veïnat. No hem de pensar només en els projectes d'obres. El municipi és un ésser viu que té problemes nous sovint, i tractar els problemes nous suposa en general fer projectes. Posar en marxa una nova prestació dels serveis socials, fer un canvi organitzatiu, adjudicar un contracte complex, aprovar una nova ordenança; tot allò que la institució no fa sovint, que té un cert nivell de complexitat i/o d'incertesa, és un projecte.\nEn la gestió dels projectes també hi ha el problema de l'herència genètica tecnocràtica de les nostres administracions. Hi ha molts tècnics municipals, fins i tot joves, que pensen que, tant en l'activitat regular com en els projectes, el que ha de fer el govern és deixar treballar els tècnics i donar el vist-i-plau, si de cas, al final. De manera que de fet els tècnics, amb l'excusa de la tècnica, prenen (o intenten prendre) totes les decisions de disseny del projecte, i presenten al govern propostes acabades que el govern, o bé ha d'aprovar tant si li agraden com si no, o bé ha de rebutjar provocant un gran endarreriment dels treballs.\nAixò s'ha de debatre a fons amb els tècnics municipals. En totes les activitats però especialment en qualsevol projecte hi ha sempre un munt de solucions tècniques possibles, i hi ha d'haver també molt marge perquè el govern digui les seves preferències i opcions; i també hi ha d'haver marge per poder interrogar a fons a tots els col·lectius socials implicats en el projecte i fer processos participatius a mida de manera que tots els implicats diguin la seva i siguin escoltats. Un projecte ha de ser sempre una interacció contínua i complexa entre el govern, els tècnics i la ciutadania afectada, amb el govern dient sempre l'última paraula: sobre els objectius, sobre el disseny, sobre el curs d'acció i sobre els resultats.\nEl resultat freqüent, quan no hi ha planificació de projectes participatius, és que la majoria de projectes acaben tardant el doble del previst i acaben costant el triple del previst, i, encara més patètic, a la vegada, acaben fent que el govern perdi crèdit davant de la ciutadania, enlloc de guanyar-ne.\nCondició 3: En totes les decisions municipals on hi ha més d'una alternativa de decisió legalment i tècnicament viable, els tècnics municipals elaboren vàries alternatives viables de decisió per tal que el govern pugui decidir de veritat.\nEn les activitats complexes, i sobretot en els projectes, sempre hi ha moltes possibles solucions. Els tècnics tendeixen a donar-ne només una, perquè és el més fàcil. Donen la primera que se'ls acut, o la que els és més fàcil, o la que més els agrada. I aquesta és la seva proposta.\nPerò aleshores el polític que ha de prendre la decisió només té dues opcions: O bé s'empassa la proposta del tècnic, o bé diu que no. Dir que no suposa que el tècnic: 1) S'enfada, perquè no se li ha acceptat la seva proposta. 2) Ha de tornar a començar a fer una nova proposta. 3) Torna a córrer el termini sencer per fer la cosa. I així és com sovint la proposta del tècnic és la que va endavant. Tot i que de vegades no és la millor proposta: De vegades, el polític és el que ha parlat amb la gent i coneix les preferències dels futurs usuaris de la cosa; de vegades, simplement, el polític té una visió més ampla del que convindria, i el tècnic ha aplicat una solució sense escarrassar-se gaire...\nEn tot cas, la responsabilitat de les decisions quan en una qüestió hi ha més d'una solució possible, és del govern, d'això en diem jerarquia democràtica. Fins i tot si es tracta de decidir de quin color es pinta la paret, qui ha de decidir és qui, segons la llei i segons la creença general, és el que mana, el que rebrà les crítiques, el que la gent assenyalarà amb el dit.\nSolució senzilla: Els tècnics, abans de definir una solució, han d'escoltar amb atenció el govern sobre com vol aquesta solució. I sempre, sempre, han de pensar i elaborar diverses alternatives, de manera que el govern pugui triar, o pugui demanar opinions a tercers, siguin altres tècnics, o usuaris, o qui sigui. Qui mana és qui decideix.\nCondició 4: Sempre que un informe tècnic posa en dubte la legalitat o la viabilitat tècnica de la intenció expressada pel govern municipal sobre un tema, es demana un o més informes contradictoris a altres tècnics per poder prendre decisions a la vista de diversos parers tècnics solvents.\nTenim moltes lleis. Lleis catalanes, lleis espanyoles, directives europees... I totes elles canvien quasi cada dia. Abans els juristes havien de tenir bona memòria per recordar la llei. Avui en dia la bona memòria és un defecte per als juristes, perquè la llei que recorden pot haver canviat. Sort que tenim webs legislatives i gent que les actualitza cada dia. I el mateix passa amb la tècnica. Cada dia hi ha noves invencions, es revisen mètodes, el que era impossible de cop i volta es torna fàcil.\nAls tècnics municipals els agrada tenir la raó. I sovint confonen la seva opinió o preferència personal amb allò que (creuen que) diu la llei o allò que (creuen que) diu la tècnica. Per això, sense cap mala fe, de vegades s'equivoquen quan donen opinions legals o tècniques sobre les demandes o voluntats del govern. (Ull, alguna vegada també amb mala fe) No hi ha res més opinable que la llei. La prova és que tots els sistemes judicials sensats es basen en el contrast de criteris oposats sobre com s'interpreta i s'aplica la llei al cas concret. En canvi, per a alguns funcionaris, la llei és com una espasa flamejant (brandada per ells, és clar) que ho resol tot de seguida, sempre bé i taxativament. I d'aquesta manera manen ells i no el govern, per a vergonya de la democràcia.\nLa manera d'evitar-ho no és que els polítics locals facin cursets accelerats de lleis. Mai podran saber-ne més que els funcionaris que no fan altra cosa. La manera d'evitar-ho és molt senzilla: Sempre que el govern local rebi un informe jurídic o tècnic que no li agradi, perquè contradiu la seva preferència o la seva intuïció, se n'ha de demanar un altre a un altre tècnic. (Ull, que no sigui molt amic del tècnic anterior). Millor encara, o a dos tècnics. Si tots els tècnics coincideixen, aleshores convé fer-los cas. Si no coincideixen, el govern local té tot el dret de decidir d'acord amb l'informe que més li agradi. Això sí, motivant la decisió i deixant tots els informes a l'expedient. D'aquesta manera sempre podrà acabar passant que, mesos o anys més tard, un jutge decideixi que la decisió no va ser ben presa; però mai podrà decidir que el govern va actuar de mala fe.\nSi un govern només té un assessor expert en qualsevol tecnologia és molt difícil impedir que decideixi ell enlloc del govern; la solució és fàcil, tenir-ne dos o més. I no cal tenir-ne dos a ple temps en plantilla; se'n poden tenir dos a mig temps, o bé un intern i un extern, o bé un intern i un de la comarca o la diputació...\nCondició 5: Entre l'alcalde i qualsevol funcionari només hi ha un càrrec jeràrquic; dos com a màxim a ajuntaments de més de 500 empleats.\nLa línia jeràrquica d'un ajuntament està molt sovint molt desdibuixada, tant a la part de dalt com a la part de baix.\nAl costat de dalt està clar que l'alcalde mana, però no està clar fins a quin punt; els Tinents d'Alcalde sovint actuen com si fossin l'alcalde, però sovint els decrets de nomenament no els donen més que funcions genèriques sense cap delegació expressa; entre els regidors hi ha de tot, n'hi ha que actuen com si fossin tinents d'alcalde o alcaldes, tot i que els decrets no diuen això ni de lluny; i tot i que aviat descobreixen uns i altres que ningú els fa gaire cas, sense cap conseqüència; n'hi ha que supliquen als funcionaris quasi de genolls que se'ls faci alguna feineta, amb poc èxit... I també a la part de dalt tenim secretaris i interventors que quan se'n recorden exigeixen que se'ls tingui per autoritats supremes i pretenen que se'ls faci més cas que a ningú, però només quan se'n recorden i ho fan saber, la resta del temps estan ben amagats. Qui mana? Tot canvia cada dia en un joc d'intrigues, desafiaments, abrandaments i desaparicions, negociacions i traïcions, més propi d'un palau renaixentista que d'una institució democràtica del segle 21!\nAl costat de baix les coses no estan gaire més clares, a molts ajuntaments. A molts llocs hi ha hagut nomenaments, quasi sempre provisionals, de Caps, sovint amb molts nivells: Cap d'Àrea, Coordinador, Cap de Servei, Cap de Secció, Cap d'Unitat, Cap de Negociat, etc, etc, etc... Però en una cosa quasi sempre hi ha coincidència: Hi ha molts Caps, i cada Cap té molt pocs subordinats directes, que alguna vegada ni tan sols està clar qui són; i els caps són els tècnics, que en teoria fan de tècnics i a estones, en teoria, fan de caps.\nSi algú ha de fer a la vegada de cap i de tècnic és seguríssim que a la pràctica farà només de tècnic, perquè la feina de cap és la més difícil i ingrata que hi ha. I així de fet sovint acaba no manant ningú i fent tothom el que li dóna la gana. No és que sigui un caos; ho és només quan hi ha crisi. Quan no hi ha crisi hi ha una tranquil·litat desordenada, on cadascú fa la seva feina al seu criteri, al seu ritme i segons la seva preferència, dedicant temps a negociar amb la gent de l'entorn la no agressió: tu no et fiques en la meva feina i jo no em ficaré en la teva.\nL'alternativa és clara. Manar al segle 21 és una feina molt difícil i exigent, i a la vegada essencial perquè una organització funcioni. Per tant només ha de manar qui en sàpiga; i les persones que en saben han de manar molt, i no fer res més.\nHi ha d'haver pocs caps, que cada un mani molta gent (mínim 10 persones) i que mai un cap faci a la vegada de tècnic. Els regidors, o bé tenen dedicació exclusiva i saben manar i s'hi dediquen, i aleshores que manin molt a moltíssima gent, o bé que tinguin autoritat per donar instruccions però sense jerarquia. Als ajuntaments mitjans agrupar el personal per oficis, no per àrees; és fàcil que un jurista sigui comandament d'un altre jurista, i que un administratiu mani bé una colla d'administratius. Però és molt difícil que un jurista sàpiga manar bé a un administratiu, o que un arquitecte mani bé a un jurista. S'ha d'alliberar els tècnics d'aquests comandaments ficticis, ja fa molts anys que no cal inventar-se títols de comandament per pagar bons sous als bons tècnics, això passava amb les lleis d'abans de 1964...\nBé, en això com en altres temes, caldria que bons professionals de l'organització ajudessin a organitzar la jerarquia. Una jerarquia ben curta i ben ampla. Entre l'alcalde i cada empleat municipal, un comandament com a màxim. I un bon comandament. Només això permetria un salt d'eficàcia espectacular. I si penseu que aquest model és impossible, busqueu el bon professional de la matèria...\nCondició 6: Tots els càrrecs jeràrquics tenen un mínim de 10 subordinats, i es dediquen quasi exclusivament a la tasca jeràrquica.\nManar gent a una organització pública del segle 21 d'un país democràtic no és ni una autorització per fer de dèspota, ni una consagració per fer de predicador, ni una excusa per pagar-te una mica més però et quedes amagat al despatx fent de tècnic tant de temps com pots. Tampoc és un nomenament per fer de comandament però en realitat faig d'assessor o de col·laborador dels càrrecs de govern. Això darrer és feina directiva, però estratègica o de col·laboració, no és una feina executiva, jeràrquica.\nAl segle 21, i de fet segles abans en els països avançats, el que cal és un comandament professional: Persones expertes en aconseguir que els seus subordinats facin la feina, la facin ben feta, en facin molta, aprenguin cada dia una mica més del seu ofici i a més estiguin contents i satisfets de la seva feina i en parlin amb orgull a la seva família, amics, coneguts i saludats. Això és necessari, imprescindible i urgent, i a les nostres administracions no ho tenim. Estem tan lluny de tenir-ho que ni tan sols es percep socialment com una necessitat, ni com una possibilitat. No és ni ciència-ficció, és música celestial. Per això gairebé tothom veu l'administració com un monstre incompetent, ineficaç i irreformable.\nPerò això és tan necessari com possible. No es pas molt difícil. Bé, a una institució molt gran sí que ho és. Però a una mitjana o petita no ho és pas gaire. Com es fa? Doncs primer un professional de l'organització, que no sigui un predicador de parauletes màgiques, ha d'estudiar la gent de la institució i ha de trobar persones amb vocació i aptituds per al comandament. La bona notícia és que sempre n'hi ha. Després aquest expert ha de proposar un organigrama molt senzill, amb només un comandament entre l'alcalde i qualsevol empleat municipal, i amb cada comandament fent el comandament d'un munt de gent, i que tot quadri, i ha de convèncer l'equip de govern de provar-ho.\nEs pot provar només a una part de l'organització, fent una experiència pilot. Però la clau és que no s'ha d'aprovar l'organigrama i ja està. L'expert que ha fet la proposta ha de fer el suport tècnic de la posada en pràctica, fent de mentor i de tutor i de mestre dels nous comandaments, que han de fer un procés d'aprenentatge pràctic de com es fa això del bon comandament. Res de cursets amb powerpoints: Moltes sessions pràctiques de relació mestre-aprenent.\nA la vegada, gradualment, s'ha de fer un canvi en els sistemes de gestió de personal perquè els caps tinguin autoritat de veritat sobre el seu personal. Ja en parlarem més endavant en aquest mateix article.\nEs fa així. Així es genera jerarquia. I recordem, si no hi ha jerarquia no hi ha democràcia que funcioni.\nCondició 7: Els càrrecs jeràrquics són tots de lliure designació i cessament motivats.\nA la nostra administració pública hi ha tres maneres de nomenar a algun funcionari cap d'un grup de funcionaris. És difícil decidir quina és més inadequada.\nLa primera, la que la llei diu que hauria de ser prioritària i d'aplicació general, és el concurs.\nSegons la llei consisteix en què la institució fa públiques les característiques que ha de tenir el personal per ser idoni per a aquest comandament; les persones que les tenen s'hi presenten i es tria objectivament la persona que té millor perfil. Tot ideal.\nDe fet la cosa no passa així. Primer perquè de concursos quasi no se'n convoquen. Segon perquè sovint l'enumeració de requisits demanats es tan estranya i minuciosa que els malpensats diuen que sembla feta a mida d'algun candidat. Tercer perquè l'antiguitat resulta ser sovint un requisit essencial; no he dit experiència, he dit antiguitat. Quart, i important; no hi ha mai cap procés seriós d'acreditació de les qualitats i competència dels candidats en el comandament jeràrquic. Cinquè, i molt important: Tot i que en teoria un comandament que no exerceixi de manera eficaç pot ser destituït per aquesta inadequació, sense efecte disciplinari, en la pràctica no hi ha ni un sol antecedent que això s'hagi aplicat mai, de manera que els que arriben a aquest estatus tenen la garantia de fet que no se'ls qüestionarà aquest estatuts fins a la jubilació, malgrat no exerceixin de comandament ni un minut al mes, o malgrat l'exerceixin de manera catastròfica.\nLa segona manera de nomenar un comandament, que la llei diu que hauria de ser excepcional, és la lliure designació. Aquesta és bona. Consisteix en que també es fa un anunci públic del perfil desitjable, però l'autoritat pot decidir nomenar qui li doni la gana: un amic, un parent, un company de classe, una persona "de confiança" en qualsevol sentit de la paraula, un recomanat del partit... Lliure nomenament i lliure cessament. Sense manies ni explicacions ni res de res. I visca l'eficàcia de l'administració pública !\nLa tercera és de fet la que es fa servir més. Consisteix en què, mentre no es faci la tramitació del concurs, o fins i tot del procés de lliure designació, que sembla ser que és una cosa dificilíssima, es fa un nomenament provisional. Si la lliure designació és lliure, tremoleu, perquè el nomenament provisional pot ser encara més arbitrari. I moltes administracions públiques en van plenes, de nomenaments provisionals que poden durar tota la vida...però que poden ser cessats qualsevol dia sense cap causa ni explicació.\nVist el panorama, es pot fer bé, això de nomenar algú per exercir el comandament ? I tant ! Com ? Només cal que l'autoritat que té permís per fer les coses malament de tres maneres diferents decideixi fer-les bé. I hi ha una manera, que sabreu de seguida: Primer, com que estem dient que només cal un càrrec jeràrquic entre l'alcalde i qualsevol empleat municipal, legalment aquest pot ser de lliure designació, perquè serà el càrrec més alt de la línia jeràrquica. Segon, enlloc de fer servir la designació arbitrària que la llei permet, l'ajuntament aprova un sistema de contrast públic i transparent de competències, i de nomenament i cessament motivats i transparents. Com es fa més en detall? Contractant un expert en el tema...\nCondició 8: Tots els càrrecs jeràrquics tenen clar i apliquen un protocol d'avaluació de productivitat i acompliment del seu personal, que té conseqüències econòmiques un cop a l'any.\nUn cap jeràrquic no pot ser un predicador de la bona feina i que els seus subordinats li facin cas només si els ve de gust. Ha de tenir eines de gestió del seu personal de manera que, un cop que s'hagi esforçat en que els seus subordinats facin el que han de fer explicant i convencent i seduint, si això no li ha funcionat, pugui recórrer a altres eines. I d'eines n'hi ha.\nPer exemple, legalment no sols és possible, sinó que és obligatori, que una part del sou dels funcionaris sigui variable en funció de la seva productivitat i acompliment. I això s'incompleix a gairebé totes les institucions, amb tots els grans vigilants del compliment de les lleis mirant cap a una altra banda: És lògic, ells són els primers a cobrar en concepte de productivitat quantitats fixes, una cosa expressament prohibida per la llei (a més de ben desvergonyida).\nEn aquest tema hi ha una curiosa coincidència entre els poders fàctics i els sindicats: tots diuen que això de la productivitat, per molt que la llei ho faci obligatori, és molt difícil perquè a veure, com es mesura d'una manera ben objectiva qui és productiu i qui no? És més fàcil incomplir la llei i que tothom treballi el que li doni la gana.\nLa solució, si es volen fer bé les coses, i que cobrin més els que treballen que els que s'escaquejen (oi que és raonable?) és ben senzilla, i està inventada des de fa segles, i s'aplica a tots els països civilitzats: Qui fa l'avaluació de cada treballador és el cap jeràrquic, un cap jeràrquic professional, competent i seriós, com el que estem dibuixant en aquest article, que a més aplica unes pautes precises aprovades pel govern de la institució, que n'asseguren l'objectivitat, amb un conjunt de controls, i amb una bona formació dels caps en l'eina.\nSi els caps tenen la paella pel mànec d'un sistema d'avaluació dels resultats del personal, que un cop l'any pot suposar una prima econòmica significativa, tot el personal tindrà molt clar que convé molt fer cas al cap jeràrquic quan dóna una ordre o una directriu de treball. Com es posa en marxa aquest sistema? Que l'ajuntament contracti un expert, que n'hi ha.\nCondició 9: Tots els càrrecs jeràrquics tenen clar i apliquen un protocol únic de reconeixements i sancions.\nLa justícia i l'equitat no consisteixen en tractar a tothom igual. Consisteixen en tractar a cadascú com es mereix. En canvi a les nostres institucions públiques la tendència és tractar a tothom igual: Tractar igual als bons i als mals funcionaris.\nPodríem afegir: Tractar-los a tots igual de malament i igual d'irracionalment. Per exemple, és habitual que quan algú entra a l'administració havent superat unes proves selectives on ha demostrat només ser el menys dolent en exercicis que tenen poc o gens a veure amb la professió que haurà de fer, professió que desconeix perquè no l'ha pogut practicar gens, i de la que sap només uns quants coneixements acadèmics apresos a la universitat amb relació sovint llunyana amb les exigències actuals de la professió, és normal que aquesta persona cobri des del principi tres o quatre o sis vegades el que cobraria al món privat.\nDesprés aquesta persona novella en l'ofici ben sovint no farà cap aprenentatge professional seriós; com a màxim serà enviat a uns quants cursets de 10 o 20 hores on sovint se li repetiran les mateixes teories acadèmiques que se li repetien a la carrera. I poden passar dues coses. Si aquesta persona és apàtica i conformista anirà adaptant-se al funcionament rutinari que veurà en la majoria dels seus companys funcionaris, i aprendrà les quatre rutines imprescindibles per anar fent com ells. Si en canvi aquesta persona és emprenedora i auto-exigent s'espavilarà i, nedant contra corrent, espigolant coneixements i aprenentatges d'ací i d'allà, s'anirà fent un bon professional, sempre amb llacunes perquè l'auto-didactisme té les seves limitacions.\nPerò l'un i l'altre, l'apàtic rutinari i l'emprenedor autodidacta seran tractats igual. I deu anys després, quan el funcionari conformista està ja perfectament integrat en la rutina i l'escaqueig, i el bon professional està acumulant tota la feina que al seu voltant s'espolsen, tots dos seguiran cobrant el mateix, i gairebé el mateix que cobraven quan van entrar. Un sistema perfectament igualitari i perfectament anti-meritocràtic, perquè no cal dir que el funcionari emprenedor i bon professional estarà cremadíssim i a punt d'engegar-ho tot a pastar fang, perquè sovint al món privat seria més reconegut i cobraria més que al món públic.\nEnlloc d'això, fer-ho bé és fàcil. Que el Director o Cap de personal i el Regidor de Personal deixin de monopolitzar les decisions sobre les retribucions del personal, que a més prenen a proposta dels sindicats. Que amb l'ajuda d'un professional extern competent posin en marxa una jerarquia professional i que deixin la iniciativa i la proposta de decisions sobre retribucions als caps jeràrquics, amb unes normes generals basades en una premissa ben moderna i innovadora: Pagar millor a qui treballi millor.\nA la vegada, l'ajuntament ha d'aprovar un sistema de reconeixements i sancions reglat, que consisteixi en que el cap immediat proposi sancions, aplicant la llei disciplinària, per als mals funcionaris; només als mals funcionaris, no al bon funcionari que ha tingut un mal dia; i en renyar als que poden millorar i esmenar-se. Un bon cap ha de saber renyar.\nI s'ha d'aprovar també al Ple una reglamentació de reconeixements als bons funcionaris i empleats, i d'homenatges als funcionaris i empleats excel·lents. A la llei no hi és; millor, així es podrà fer bé.\nCondició 10: Es fa fora amb expedient disciplinari a un 1% de la plantilla cada any, i s'homenatja la trajectòria excel·lent d'un 1% de la plantilla cada any.\nQue a totes les plantilles de totes les administracions públiques catalanes i espanyoles hi ha com a mínim un 1% d'empleats que són uns poca-vergonyes indesitjables i que si es complís mínimament la legislació sobre el tema haurien d'anar al carrer és una veritat com un temple. Una veritat estadística. Sobretot tenint en compte que mai es fa fora a ningú, passi el que passi.\nQue a més aquests (i aquestes) poca-vergonyes indesitjables no treballin gens i a més facin nosa i a més se'n riguin dels altres treballadors públics que fan la seva feina és una injustícia indignant i punyent. És per tant una necessitat pública i social esmenar aquesta situació tan generalitzada com escandalosa.\nNo hi ha excuses. S'ha de fer fora de l'administració aquests personatges infamants, una herència cultural de temps passats, antics i salvatges, herència o hàbit d'impunitat de quan l'administració era botí de guerra de sotsoficials de tropes vencedores...\nI per a això només cal complir la llei. La llei en aquest punt no és potestativa. No diu que "si li ve de gust a qui governi es pot fer un expedient disciplinari als indesitjables". Diu que és obligatori fer-ho. Només faltaria. Ara només cal que es compleixi. Ara només cal que tots aquests eminents vigilants que hi ha a les administracions, que cobren tan bons sous amb l'única missió de vigilar que es compleixin les lleis també se'n recordin d'aquesta. És molt estrany que tots ells siguin tan unànimes en oblidar-se de fer complir precisament aquesta, de llei. Ves per on.\nMentre els ganduls, indesitjables i boicotejadors segueixin essent tractats igual que els bons empleats públics serà una broma de mal gust pretendre que les nostres institucions son democràtiques. Si tenen governs elegits democràticament però aquests governs tenen tan poc poder que no poden ni aconseguir això tan elemental i bàsic, tenim democràcia teòrica, però no real.\nQue no és tan fàcil? És clar que no ho és. Que es busquin professionals que sàpiguen muntar-ho i posar-ho en marxa. Però és molt important i molt urgent. És un escàndol que això estigui pendent.\nI una alta cosa pendent: Si s'ha d'expulsar els indesitjables, també s'ha d'homenatjar els excel·lents, les persones que durant anys han estat exemple de professionalitat i de devoció a la causa del servei públic. Però només als excel·lents; no per sistema als que es jubilen o als que fan molts triennis. Un 1% també seria una bona referència.\nCondició 11: Es fa una sanció greu o lleu per infraccions diverses a un 2% de la plantilla cada any, i es fa públic un reconeixement o felicitació per mèrits diversos a un 2% de la plantilla cada any.\nSi és una veritat estadística que l'u per cent de les persones de qualsevol organització haurien de ser-ne expulsades cada any per incompliment greu de les seves regles internes, també ho és que cada any el 2% com a mínim hauran comès alguna falta que segons les regles internes seria mereixedora d'alguna mena de sanció.\nEn qualsevol organització on hi hagi normes per ser complertes i una mínima cultura burocràtica de que, d'alguna manera, s'ha d'assegurar que les normes es compleixin, això ha de ser així.\nAixò no passa en general a les administracions públiques espanyoles, unes organitzacions que, això sí, parlen de legalitat tota l'estona, unes institucions públiques farcides de juristes que es vanten amb grans escarafalls de ser guardians amatentíssims de la mínima il·legalitat... tot plegat, una exhibició escandalosa i execrable de cinisme i doble moral, portada al límit de l'esquizofrènia !\nPer fer possible la integració progressiva de les administracions públiques catalanes i espanyoles al nou món de les organitzacions on les normes internes es compleixen, cal una estratègia. Aquesta estratègia passa, en primer lloc, per eliminar les estructures jeràrquiques estamentals i feudals i construir jerarquies executives professionals (Condicions 5 a 9 d'aquest article) que apliquin un protocol rigorós i molt concret de com es practica el procediment disciplinari.\nAquest protocol, ja ho hem dit, no ha de fer que s'apliquin sancions al bon professional que ha tingut un mal dia. Tothom pot tenir un mal dia, i un bon cap ha de limitar-se a renyar i aconseguir així l'esmena i desaparició d'aquesta mala conducta esporàdica.\nEn canvi, ha d'assegurar la sanció dels mals comportaments, fins i tot si no són greus, quan comença a existir reiteració. I la sanció ha de ser ràpida i lleu. Res de procediments que s'eternitzen, ni de sancions aclaparadores.\nAconseguir que a un empleat públic que comença a incomplir normes internes amb freqüència li caiguin aviat diverses sancions també té un interès a llarg termini: A aquest mal empleat públic li estem posant en evidència el seu mal comportament i li n'estem generant evidències administratives, que s'acumulen en el seu expedient personal. Estem construint l'historial administratiu del mal empleat, que permetrà, el dia que faci un incompliment molt greu, dia que segur que arribarà si no s'esmena, que se li apliqui la sanció més greu, l'acomiadament, amb plena convicció, plena legalitat i perfecta exemplaritat.\nEl mateix, ben simètricament, pel que fa a l'empleat públic excel·lent. Construïm-li l'expedient de l'excel·lència, que acrediti la continuïtat del funcionament exemplar, que acreditarà arribat el moment l'homenatge públic de la institució, que servirà també de model a emular per part de tots els seus companys.\nLa bona gestió moderna del personal no consisteix en tractar a tothom igual, sinó en tractar a tothom equitativament. Això vol dir acomiadar els més dolents, sancionar els dolentots, pagar una prima de productivitat al 80% més ben disposat a la feina, felicitar els molt bons i homenatjar els millors.\nCondició 12: Tots els càrrecs jeràrquics estan fora de conveni i negocien i pacten personalment i individualment les seves molt bones condicions de treball amb el govern municipal.\nUna de les xacres de les nostres administracions, que no sols no es soluciona sinó que amb el temps tendeix a empitjorar, és el maltractament econòmic als càrrecs de responsabilitat, i en general als llocs de treball més qualificats. Una tendència, a més, contrària a la de la societat, que tendeix a obrir cada vegada més el ventall salarial entre els llocs menys qualificats i els més qualificats.\nNo pretenc que el ventall salarial hagi de ser igual que en el sector privat, ni molt menys. Fa pocs dies llegia a la premsa que a les empreses de l'Íbex el ventall salarial mitjà entre el sou més alt i el més baix és d'1 a 86. Això seria impensable i indesitjable en el sector públic.\nPerò tampoc té sentit l'igualitarisme salvatge que comença a ser habitual a l'administració pública. Fa poc vaig treballar en un ajuntament mitjà amb greus problemes de seguretat que, en una plantilla de més de 80 policies municipals, el seu màxim comandament, un gran professional, habituat a més a prestar servei dia i nit qualsevol dia de l'any, per culpa de les múltiples emergències, cobrava menys del doble que l'agent interí que acabava d'entrar a treballar. És una barbaritat.\nI no és un cas aïllat. És ben freqüent a les nostres institucions que entre el sou més baix i el més alt la proporció estigui per sota de 1 a 3.\nFa molts anys que, per tenir un criteri comparatiu en aquesta qüestió, faig un seguiment del ventall salarial habitual del sector més igualitari del món privat: El de les cooperatives. És lògic que a una empresa on els sous es decideixen en assemblea de treballadors, perquè tots els treballadors a la vegada són propietaris, l'estructura salarial sigui tan igualitària com sigui possible, sense perdre de vista que han de pagar decentment els directius si volen directius competents. Aquesta lògica fa que em sembli un element comparatiu molt interessant per al sector públic. Doncs bé, a les cooperatives, fa quaranta anys, el ventall salarial més habitual era 1 a 3. Avui en dia, és 1 a 7 i sovint 1 a 9.\nAls països comunistes més comunistes que han existit (de Corea del Nord no tinc dades) com la URSS i Albània, era normal un ventall salarial 1 a 6. És de bojos que a les nostres administracions el ventall salarial estigui quasi sempre molt per sota de tots aquests indicadors...\nI la tendència és a empitjorar: Els sindicats pressionen sempre molt fort demanant augments per a les categories professionals menys qualificades, fins i tot a costa del manteniment del poder adquisitiu per a les categories superiors; i això sense comptar els augments indirectes que aconsegueixen any sí i any també per reducció de la jornada laboral efectiva, per la multiplicació de permisos per qualsevol causa o excusa, per l'aparició de formes diverses de salari indirecte... i ningú defensa els drets del personal qualificat. Ni tan sols sindicalment: A les empreses mitjanes i grans gairebé sempre el personal administratiu i tècnic vota representants sindicals en comitès diferents que el personal operatiu, mentre que a l'administració queden marginats en eleccions sindicals on tot el personal vota conjuntament.\nUn altre hàbit a moltes empreses mitjanes i grans és que el personal més qualificat està fora de conveni, i per tant es pacten amb aquest personal individualment o en petits grups condicions de treball específiques. A les nostres administracions els sindicalistes discuteixen i participen en la decisió de totes les condicions de treball dels directius, i la seva estratègia no és precisament compensar el seu treball més qualificat, sinó més aviat erosionar la seva autoritat i el seu cost, en benefici dels seus representats.\nÉs clar, si en les decisions sobre les condicions de treball dels directius, alts càrrecs i personal qualificat manen els sindicats, un cop més he de dir que no mana qui hauria de manar...\nAixò s'ha de canviar. La jerarquia democràtica implica també que els directius, alts càrrecs i personal més qualificat han de cobrar retribucions proporcionals a la seva responsabilitat i valor afegit en els resultats de la institució. La recuperació de la solvència econòmica de les institucions locals hauria de poder permetre, com a mínim, invertir la tendència negativa en aquest tema, i començar a revisar a l'alça les retribucions del personal més qualificat, no indiscriminadament, sinó en els casos més sagnants.\nI un altre aspecte que s'ha de reformar és que els alts càrrecs han de negociar les seves condicions de treball personalment i fora del marc de la representació sindical. És possible legalment i necessari organitzativament. Com es fa tot això? Hi ha experts que es guanyen la vida posant-ho en marxa...\nCondició 13: Si l'alcalde té dedicació completa a l'ajuntament, el seu sou és el més alt de l'ajuntament.\nA l'empara d'alguns casos de corrupció algunes fonts interessades han alimentat la brama de que els polítics locals són uns inútils i uns aprofitats i que cobren massa per la feina que fan. A partir d'aquesta brama, a la darrera reforma de la legislació local s'han posat limitacions als sous dels polítics locals, de manera que molts polítics locals s'han hagut de rebaixar els sous. En molts casos, han pagat justos per pecadors.\nPerò una cosa és el polític local que va unes quantes hores al mes a l'ajuntament a algunes reunions i actes socials, que de fet és una forma de voluntariat social, que està bé que sigui poc o gens retribuït, i una altra són els polítics locals que dirigeixen de veritat la institució a jornada completa de veritat. I en aquest cas el que és lògic és que s'apliqui el principi jeràrquic també als sous.\nForma part també de la jerarquia democràtica aplicar el principi jeràrquic a la retribució de la cadena jeràrquica. Per tant, si l'alcalde treballa la jornada completa ha de ser el sou més alt de l'ajuntament.\nEn els 13 capítols d'aquest article hem vist com a la gran majoria d'institucions locals de casa nostra hi ha encara molta, molta feina per fer si es vol assumir el compromís de què prevalgui la jerarquia democràtica, de què es compleixi finalment el fet revolucionari de què el govern sorgit de les eleccions democràtiques tingui i practiqui la capacitat de dirigir efectivament la institució.\nTant de bo s'hi posin...


En llibertat amb càrrecs les dues detingudes que es van encadenar a bidons de formigó al Banc Expropiat | Agències | Barcelona | Societat | El Punt Avui\nEn llibertat amb càrrecs les dues detingudes que es van encadenar a bidons de formigó al 'Banc Expropiat' En llibertat amb càrrecs les dues detingudes que es van encadenar a bidons de formigó al 'Banc Expropiat' En llibertat amb càrrecs les dues detingudes que es van encadenar a bidons de formigó al 'Banc Expropiat' En llibertat amb càrrecs les dues detingudes que es van encadenar a bidons de formigó al 'Banc Expropiat' + En llibertat amb càrrecs les dues detingudes que es van encadenar a bidons de formigó al 'Banc Expropiat' E-mail\nBarcelona - 5 juny 2016 15.07 h\nEn llibertat amb càrrecs les dues detingudes que es van encadenar a bidons de formigó al 'Banc Expropiat'\nTotes dues es neguen a declarar en seu judicial\nEl jutge els imposa l'obligació de comparèixer de manera periòdica\nAgents dels Mossos s'emporten detinguda una de les ocupants del Banc Expropiat, ahir dissabte a Gràcia ACN.\nEn llibertat amb càrrecs les dues detingudes que es van encadenar a bidons de formigó al 'Banc Expropiat' En llibertat amb càrrecs les dues detingudes que es van encadenar a bidons de formigó al 'Banc Expropiat' En llibertat amb càrrecs les dues detingudes que es van encadenar a bidons de formigó al 'Banc Expropiat' En llibertat amb càrrecs les dues detingudes que es van encadenar a bidons de formigó al 'Banc Expropiat' En llibertat amb càrrecs les dues detingudes que es van encadenar a bidons de formigó al 'Banc Expropiat' E-mail\nDues activistes del grup de cinc persones (tres homes i dues dones) que aquest dissabte van entrar a l'anomenat Banc Expropiat de Gràcia, desallotjat el passat 23 de maig, i que es van encadenar a bidons de ciment, han quedat en llibertat amb càrrecs. Els altres tres participants en l'ocupació ja han sortit aquest matí al carrer.\nLes dues noies han passat aquest diumenge a disposició judicial i, segons ha informat el TSJC, s'han acollit al dret a no declarar davant el jutge.\nEl jutjat d'instrucció número 24 en funcions de guàrdia de Barcelona les ha deixades en llibertat les dues noies amb l'obligació de comparèixer davant el jutge de forma periòdica.\nLa causa queda oberta per suposats danys, lesions i ocupació. Les altres tres persones detingudes per tornar a entrar a l'edifici seran citades a declarar davant el jutge properament.


Les rajoles decoratives, un altre maldecap a les obres de l’avinguda François Mitterrand - Altaveu el diari digital d'Andorra\nLes rajoles decoratives, un altre maldecap a les obres de l’avinguda François Mitterrand\nEl comú opta per retirar les pedres de granit que s’estaven instal•lant davant les queixes dels veïns pel risc d’ensopegades que provocaven\n15/10/2019 (08:15 CET)\nLes rajoles que encara no han estat retirades.\nLes obres de l’avinguda François Mitterrand d’Encamp han viscut un altre maldecap per al comú, en aquest cas, en forma de pedres. En concret, algunes de les peces decoratives que es volien posar a les voreres i que han durat ben poc davant les queixes dels veïns i vianants, ja que aquestes tenien un considerable risc de provocar caigudes. Finalment, s’ha hagut de fer marxa enrere i enretirar les que ja s’havien col·locat.\nI és que la idea inicial per part del comú consistia en situar al llarg de les noves voreres unes pedres de granit de forma decorativa. El problema és que aquestes presentaven un relleu i, per tant, feien que la voravia no fos del tot plana. Conseqüència: algunes persones han entrebancat amb elles i, fins i tot, en algun cas l’ensopegada hauria provocat alguna lesió com ara torcedura de turmell i, fins i tot, algun esquinç.\nUn altre problema del qual els veïns van alertar a la corporació és el fet que, per la seva distribució, es podien generar espais on s’acumulés l’aigua en cas de pluja o neu. I, evidentment, això a l’hivern, quan la temperatura baixés dels zero graus, podria provocar la formació de plaques de gel.\nLes queixes han tingut efecte i des del comú s’ha fet marxa enrere. Els darrers dies, els operaris responsables dels treballs han anat retirant les pedres amb la voluntat de posar d’altres més pràctiques i menys perilloses. Fonts de l’empresa responsable dels treballs han explicat a Altaveu que ja en un primer moment van advertir als responsables de la corporació de la poca idoneïtat del material, sense que se’ls fes cas. Malgrat això, des del comú es va insistir a posar aquestes ja polèmiques rajoles de les quals ben poques queden ja a la part de les obres que està més avançada.


26° 36′ N, 30° 36′ E / 26.6°N,30.6°E / 26.6; 30.6\nelectronic camera (en)\nLa nau espacial que transportava el Lunokhod 2, la Luna 21, va aterrar a la Lluna el 15 de gener de 1975 i desplegaria el vehicle l'endemà. Els objectius de la missió eren recollir imatges de la superfície lunar, examinar els nivells de llum ambiental per determinar la possibilitat de fer observacions astronòmiques des de la Lluna, fer experiments amb làsers des de la Terra, observar els rajos X solars, mesurar el camp magnètic local i estudiar la mecànica del sòl de la superfície lunar.\nLunokhod-2 i subsistemes[modifica]\nArribada a la Lluna[modifica]\nLa Luna 21 pesava 1.814 kg i el vol translunar va ser problemàtic. Primer uns senyals falsos de telemetria gairebé fan abortar la missió i després el Lunokhod 2 va obrir els panells protectors sense que se li enviés l'ordre.\n↑ Harvey; Zakutnyaya, 2011, p. 196.\n↑ 9,0 9,1 Harvey; Zakutnyaya, 2011, p. 197.\n↑ Harvey; Zakutnyaya, 2011, p. 199.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Lunokhod_2&oldid=22282796»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 8 nov 2019 a les 23:51.


Per què beneïm la palma? | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\n14 d'Abril de 2019, per Redacció\nImatge d'arxiu de la benedicció de la palma, a Reus\nLes escriptures expliquen que Jesús venia de la població de Betània, enfilat dalt d’un ruc, i que va arribar a Jerusalem en la celebració de la ‘péssah’, és a dir, durant la pasqua jueva. Aquesta té una setmana de durada, i evoca l'èxode del poble jueu cap a Egipte. Si sou padrins, us toca comprar la palma als vostres fillols. I, per cert, un cop els nanos la pengin al balcó, cal deixar que s'assequi per cremar-la, finalment.\nL'etnòleg local Salvador Palomar recull al seu bloc 'La teiera' que va ser força habitual, anys enrere, que la canalla acabés a cops de palma, a plaça. Aquest comenta un poema "sense gaire pretensions literàries" publicat el 1861 al 'Diario de Tarragona', en què s'hi parla de la "violència" que va acompanyar en "moltes poblacions", la benedicció d'aquesta. Al Mercadal, destaca, palmes i branques de llorer formaven "un bosc", i també hi havia taules amb dolços i pastes. Entre aquestes, esmenta la figura del 'Sisenyor', un ninot de pasta que es posava a les palmes i rams que es duen a beneir.\nCom és el cas de moltes altres festes, Palomar escriu que el diumenge de Rams d'aquells anys no era sinó un reflex de la societat. En les descripcions precedents "s’intueix, a més, un clar enfrontament de classe", argumenta l'expert. "Cops de llorer, a l’abast de tothom, contra palmes de la canalla de les famílies més benestants", rebla. El conflicte, assenyala, es podia produir amb el furt de dolços.


Arqués, Rossend - Resultats de la cerca - Dipòsit Digital de Documents de la UAB\nResultats globals: 123 registres trobats en 0.02 segons.\nMaterials acadèmics, 86 registres trobats\n23 p, 288.8 KB I difetti dell'anima dell'animale politico / Arqués, Rossend (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filologia Francesa i Romànica) ; Societat Catalana d'Estudis Dantescos\nTenzone: revista de la Asociación Complutense de Dantología, Núm. 6 (2005) , p. 11-33\n3 p, 66.6 KB Boccaccio, Manzoni, cronisti della pandemia? / Arqués, Rossend 1953- (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filologia Francesa i Romànica) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Filosofia i Lletres\nText publicat com a notícia a la web de la Facultat de Filosofia i Lletres de la Universitat Autònoma de Barcelona el 07/05/2020.\n18 p, 664.5 KB La "Gerusalemme Liberata" de Tasso en la gènesi de "L'Atlàntida" de Verdaguer / Arqués, Rossend, 1953- (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filologia Francesa i Romànica)\nAnuari Verdaguer, Núm. 1 (1986) , p. 183-199\n13 p, 294.1 KB [Poemes] / Meiste, Ernsrt ; Arqués, Rossend, 1953- (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filologia Francesa i Romànica)\nReduccions, Núm. 33 (1987) , p. 38-52\n23 p, 587.4 KB Leopardi en Costa i Llobera i M.S. Oliver / Arqués, Rossend, 1953- (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filologia Francesa i Romànica)\nReduccions, Núm. 36 (1987) , p. 71-96\n47 p, 1.7 MB La Morta-viva : gènesi, tradició i funció d'una al·legoria de la renaixença de la llengua catalana i de Catalunya / Arqués, Rossend, 1953- (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filologia Francesa i Romànica)\nAnuari Verdaguer, Núm. 3 (1988) , p. 31-76\n19 p, 274.8 KB [Poemes] / Ungaretti, Giuseppe, 1888-1970 ; Ballester, Josep, 1953- ; Arqués, Rossend, 1953- (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filologia Francesa i Romànica)\nReduccions, Núm. 41 (1989) , p. 41-60\n23 p, 2.2 MB Dona del Món (Notes sobre el "Madit" a propòsit de Pau de Bellviure) / Arqués, Rossend, 1953- (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filologia Francesa i Romànica)\n1992 - 10.14277/2037-6588/1978-2013/001/01\n12 p, 593.3 KB Reescriure Dante : La Comedia de Sagarra i de Mira / Arqués, Rossend, 1953- (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filologia Francesa i Romànica)\nReduccions, Núm. 81-82 (2004) , p. 215-225\n10 p, 176.5 KB Grammatica contrastiva, lessicografia e insegnamento : verbi transitivi-intransitivi e complementi / Padoan, Adriana (Universitat Autònoma de Barcelona) ; Arqués, Rossend, 1953- (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filologia Francesa i Romànica)\nComo autores del Grande Dizionario di Spagnolo Zanichelli (2012) (GDS), nos hemos enfrentado a varias cuestiones referentes a la taxonomía gramatical del español y el italiano. En este artículo exponemos el modo en que hemos resuelto en la práctica lexicográfica dos problemas relevantes: el tratamiento de los complementos y los verbos transitivos / intransitivos. [...]\nAs authors of the 'GrandeDizionario di Spagnolo Zanichelli' (2012) (GDS), we raised several questions on the description of grammatical voices in Spanish and Italian. In this article we present how we have dealt with lexicographic practice in relation to two issues: the treatment of objects and of transitive / intransitive verbs. [...]\n2014 - 10.12795/ph.2014.v28.i02.09\nPhilologia hispalensis, Vol. 28 Núm. 3-4 (2014) , p. 235-244\n241 p, 3.1 MB "Scribal behaviour" e "scribal habits": un problema metodologico : fenomenologia dei codices descripti / Marchetti, Federico ; Trovato, Paolo, dir. ; Arqués, Rossend, , dir. ; Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filologia Francesa i Romànica\n335 p, 1.2 MB Indagaciones sobre la reescritura del mito griego en el teatro contemporáneo. las orestíadas de la socìetas Raffaello Sanzio, mapa teatro, Rodrigo García y Yael Farber / Palmeri, Daniela ; Arqués, Rossend, , dir. (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filologia Francesa i Romànica) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filologia Catalana\nLa presente tesis realiza un estudio sobre la reescritura del mito griego en el teatro contemporáneo. El centro de la atención es la reescritura de la Orestíada, la tragedia esquilea en la que se representa el paso de una sociedad arcaica y violenta a una democrática, donde, sin embargo, el matricida queda impune. [...]\nThis thesis presents a study on the rewriting of Greek myth in contemporary theatre and, in particular, analyzes the rewriting of the Oresteia in different countries. The Aeschylus' trilogy is concerned with the transition from a violent society to a democratic one. [...]\n1270 p, 4.5 MB El Orlando enamorado de M.M. Boiardo traducido por Francisco Garrido de Villena (1555) : edición crítica y anotada con estudio preliminar / Aguilà Ruzola, Helena ; Arqués, Rossend, , dir. (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filologia Francesa i Romànica)\nEl principal objetivo de esta tesis doctoral es ofrecer por primera vez una edición contemporánea de la única traducción al castellano de una gran obra de la literatura italiana, el Orlando enamorado de M. [...]\nThe main goal of this doctoral thesis is to offer for the first time a contemporary edition of the only translation into Spanish of a great work of Italian literature, M. M. Boiardo's Orlando enamorado translated by Francisco Garrido de Villena, an epic-chivalric poem in eight Sicilian octaves first pubished in Valencia in 1555, whose distribution was stopped in that same 16th century, after two more printings, in 1577 and 1581. [...]\n82 p, 2.7 MB Deconstructing Purism : Unconscious Drives and Meta-argumentation in Straight Photography / Dorneanu, Sabina ; Arqués, Rossend, , dir. (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filologia Francesa i Romànica) ; Vilar, Gerard, dir. (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filosofia) ; Jaques Pi, Jèssica, dir. (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filosofia) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Filosofia i Lletres\nMaterials acadèmics 86 registres trobats 1 - 10 anar al registre:\n439.4 KB Segona Llengua (Filologia Italiana)  / Arqués, Rossend ; Fusaro, Emanuela ; Vilella, Eduard ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Filosofia i Lletres\n803.8 KB Textos de literatura italiana moderna i contemporània  / Arqués Corominas, Rossend ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Filosofia i Lletres\n9 p, 119.8 KB Metodologies d'Anàlisi i Recerca en les Arts Escèniques  / Arqués Corominas, Rossend ; Santamaría Roig, Núria ; o ; Foguet i Boreu, Francesc 1971- ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Filosofia i Lletres\n5 p, 105.4 KB Llengua Estrangera II (Italià)  / Di Nino, Nicola ; Arqués Corominas, Rossend ; Buovolo, Donatella ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Filosofia i Lletres\nL'assignatura Llengua estrangera II (italià) pretén familiaritzar l'estudiant amb els aspectes essencials de la llengua italiana actual, de manera que a la fi del curs l'alumne hagi adquirit una competència elemental de la llengua, tant en els seus aspectes comunicatius com en el domini dels aspectes morfològics, fonètics, lèxics i gramaticals pertinents.\nThe course Foreign Language II (Italian) aims to provide the students with basic language skills. By successfully completing this course, students will acquire an elementary competence in the Italian language (quite similar to a CEFR's A2), both in its communicative aspects and in those related to morphological, phonetic, lexical, and grammatical aspects.\nLa asignatura Lengua extranjera II (italiano) pretende familiarizar al estudiante con los aspectos esenciales de la lengua italiana actual, a fin de que al final del curso el alumno haya adquirido una competencia elemental de la lengua, tanto en sus aspectos comunicativos como en el dominio de los aspectos morfológicos, fonéticos, léxicos y gramaticales pertinentes.\n6 p, 109.2 KB Treball de Fi de Màster  / Foguet i Boreu, Francesc 1971- ; Arqués Corominas, Rossend ; Santamaría Roig, Núria ; Llorens Moreno, Nuria ; o ; Jané Lligé, Jordi ; Palmeri, Daniela ; Corral Fulla, Anna ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Filosofia i Lletres\n6 p, 109.8 KB Història de la Representació: Text i Espectacle  / Arqués Corominas, Rossend ; Santamaría Roig, Núria ; Jané Lligé, Jordi ; Foguet i Boreu, Francesc 1971- ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Filosofia i Lletres\nFrom a diachronic perspective, the module "History of Representation" offers the student an approximation to the study of methodologies of theatrical representation from antiquity to the present, from classical theatre to Post- dramatic theatre. [...]\n7 p, 113.4 KB Arts i Literatura Italianes  / Arqués Corominas, Rossend ; Di Nino, Nicola ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Filosofia i Lletres\nL'assignatura Art i Literatura Italians pretén ser, d'una banda, una introducció a la metodología de l'estudi de la interrelació entre les arts i la literatura i, de l'altra, una anàlisi d'aquesta interrelació al llarg de la historia en tres àmbits diferents: Literatura i art pictóric en la història literaria italiana medieval: Dante, Petrarca i Boccaccio Literatura i art en el Renaixement italià: el teatre i la perspectiva 1 Literatura i art en el Renaixement italià: el teatre i la perspectiva Fotografia i literatura italiana: del realisme al neorrealisme Novel·la històrica i pintura de gènere: Caravaggio, Artemisia Gentileschi i Anna Banti En acabar el curs l'alumne ha de demostrar 1. [...]\nThe subject Italian Art and Literature aims to be, on the one hand, an introduction to the methodology of the study of the interrelationship between arts and literature and, on the other, an analysis of this interrelationship throughout history in four different fields: Literature and pictorial art in medieval Italian literary history: Dante, Petrarch and Boccaccio Literature and Art in the Italian Renaissance: theatre and perspective 1 Literature and Art in the Italian Renaissance: theatre and perspective Italian Photography and Literature: From Realism to Neo-Realism Historical novel and genre painting: Caravaggio, Artemisia Gentileschi and Anna Banti Aims and Objectives At the end of the course the student must demonstrate To have reached the contents expressed in the agenda and identify any of its points in the context that corresponds to it. [...]\nLa asignatura Arte y Literatura Italianos pretende ser, por un lado, una introducción a la metodología del estudio de la interrelación entre las artes y la literatura y, por el otro, un análisis de esta interrelación a lo largo de la historia en cuatro ámbitos diferentes: Literatura y arte pictórico en la historia literaria italiana medieval: Dante, Petrarca y Boccaccio Literatura y arte en el Renacimiento italiano: el teatro y la perspectiva 1 Literatura y arte en el Renacimiento italiano: el teatro y la perspectiva Fotografía y literatura italiana: del realismo al neorrealismo Novela histórica y pintura de género: Caravaggio, Artemisia Gentileschi y Anna Banti Objetivos Al finalizar el curso el alumno debe demostrar Haber alcanzado los contenidos expresados en el temario e identificar cualquiera de sus puntos en el contexto que le corresponde. [...]\n8 p, 116.1 KB Idioma Modern II (Italià)  / Arqués Corominas, Rossend ; Buovolo, Donatella ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Filosofia i Lletres\nThe subjectModern Language II(Italian) aims to provide the students with a grounding on the essential aspects of the current Italian language. On successfully completing this subject, students will acquire an elementary competence in the italian language (roughly speaking similar to a CEFR's A2), both in its communicative aspects and in those related to its chief morphological, phonetic, lexical and grammatical aspects.\nMaterials acadèmics : 86 registres trobats 1 - 10 anar al registre:\n19 ARqués, R.\n19 Arques, R.\n1 Arques, Rosend\n1 Arquès, Rosend\n60 Arquès, Rossend\n60 Arqués, Rossend\n14 Arqués, Rossend,


Llibre guant: comptem! .pdf\nLlibres guant de roba, que incorporen un petit llibre enganxat al guant. Cada dit és un titella. La mida del guant és de la talla de la mà dun adult. Es tracta de donar vida als personatges tot donant-los moviment i veu.\n8 mar 2020 ... Un buon libro, una bella ed intrigante storia e anche questo tempo incerto e sospeso passerà nel migliore dei modi. Il primo romanzo che ti ...\n... producer on the debut album of an unknown band with a giant recording budget. ... many anti-heroes for whom we, the readers, can have nothing but contempt. 22 Oct. 2019 ... Quant al pressupost en la seua primera edició, la Plaça del Llibre de ... dos llibres editats per Escola Valenciana i que compten amb la seua ...\nllibre-guant-comptem-ferri-francesca ¿Cómo funciona?: 1 - Registra una cuenta de prueba Gratis por 1 mes. 2 - Descarga todos los libros que desees. 3 - Cancela la cuenta. Share. Tweet. Email. Otto Libros. Descargar gratis libros en EPub PDF y demás formatos Obtenga y lea el libro El cronista de china: juan gonzalez de mendoza, entre la mision, el imperio y la historia escrito por Georges Corm en formato PDF. Puede leer cualquier libro como El cronista de china: juan gonzalez de mendoza, entre la mision, el imperio y la …\nLlibre guant: comptem! es un gran libro escrito por el autor Francesca Ferri. En nuestro sitio web de REUBENBOOKS.CO.UK puede encontrar el libro de Llibre guant: comptem! en formato PDF. Más de 10,000 libros, únete a nosotros !!! Llibres guant de roba, que incorporen un petit llibre enganxat al guant. Cada dit és un titella. Más de 120,000 libros, únete a nosotros !!! Llibre guant: comptem! es un gran libro escrito por el autor Francesca Ferri. En nuestro sitio web de TV-EFIR.COM puede encontrar el libro de Llibre guant: comptem…\nNo hem trobat cap ressenya als llocs habituals. Escriu una ressenya · Quant a Google Llibres - Normes de privadesa - Condicions de servei - Informació per a ... Llibre guant: Els meus amics de la selva. Código: 9788468339535 ... Quickview. Llibre guant: Les meves mascotes. Código: ... Quickview. Llibre guant comptem.\nLLIBRE GUANT: COMPTEM! de FRANCESCA FERRI. ENVÍO GRATIS en 1 día desde 19€. Libro nuevo o segunda mano, sinopsis, resumen y opiniones. Compra el libro LLIBRE GUANT COMPTEM! . FERRI FRANCESCA (ISBN: 9788468331478) disponible a la botiga online Llibreria Claret.


Camargo estudia disputar a Jarabo la secretaria general de Podem\nEl secretari general de la formació morada i la portaveu han insistit en la necessitat de preservar la "unitat"\n2 min. Palma 08/05/2017 17:26\nLaura Camargo, la portaveu parlamentària de Podem a les Balears, reflexiona sobre la possibilitat d'encapçalar una candidatura a les primàries que la formació dels cercles realitzarà a mitjan juny i que, segons ha explicat aquest dilluns, respon a la gran quantitat de peticions que ha rebut durant els darrers dies.\nPer saber-ne més: Podem avança les primàriesL'actual secretari general del partit, Alberto Jarabo, que optarà a la reelecció, ha afirmat que advoca per "crear una candidatura tan unitària com sigui possible" per tal d'evitar "les errades de Vistalegre, d'on va sortir un clam unànime d'unitat". Per aquest motiu, Jarabo ha proposat al secretari d'Organització que generi una candidatura "àmplia" i "capaç de cohesionar el partit".\nCamargo, tanmateix, ha manifestat el seu suport a la unitat de la qual ha parlat Jarabo i que, tenint en compte això, valorarà la possibilitat de disputar la secretaria general a l'actual número 1, si bé presumiblement seran més les persones que s'hi presentaran. "Cal que totes les sensibilitats se sentin plenament integrades", ha assegurat Camargo, i ha afegit que per aquest motiu "cal fer un treball conjunt per renovar la vida de Podem després d'aquesta primera etapa, que ha estat fructuosa però també complicada".\nConvé recordar que dissabte va aprovar-se la convocatòria de primàries a mitjan mes de juny per part del Consell Ciutadà Autonòmic (CCA), si bé aquest dilluns en farà la convocatòria formal el Consell de Coordinació. Segons Jarabo, va optar-se per dur a terme les primàries abans de les vacances d'estiu i intentant establir una coordinació amb la resta de territoris per "estalviar doblers".\nCop de força dels partidaris de Camargo\nUna quarta candidatura es presentarà a les primàries de Podem


SOLGAR Vitamina B Complex amb Vitamina C 100 comprimits\nSOLGAR Vitamina B Complex amb Vitamina C 100 comprimits\nUn complex de vitamina B molt potent, diverses vitamines que funcionen bé junts per promoure un sistema nerviós saludable i promoure el metabolisme de l'energia.\nS'associa amb: SOLGAR Vitamina B Complex amb Vitamina C 250 comprimits, BIOLIFE B COMPLEX, SOLARAY vitamina del complex B B 50 Càpsules\nLa vitamina C, la reina de les vitamines, es reconeix per augmentar la vitalitat i les forces naturals del cos. Aquest és un antioxidant important. No se sintetitza, emmagatzemat per la banya\nUn complex molt potent...\nBIO-VIDA B Complex 60...\nSOLARAY B complex de...


I Concurs de microrelats al CNL de Terrassa i Rubí - Notícies - Consorci per a la Normalització Lingüística - CPNL\nHi ha quatre categories: els alumnes i els voluntaris dels cursos elementals (categoria A), els dels cursos intermedis (categoria B), els dels cursos de suficiència (categoria C) i els dels cursos superiors (categoria D).\nEls microrelats han de ser originals i inèdits, han d’estar escrits íntegrament en català i han de tenir una extensió màxima de 150 paraules.\nEls alumnes i els voluntaris de Rubí poden enviar els escrits a vxl.rubi@cpnl.cat o bé portar-los directament al carrer de Santa Maria, 17, 1r pis (Rubí). El veredicte es farà públic el dia de la cloenda dels cursos 2009-2010 i de la 12a edició del VxL, el dimarts 15 de juny, a la Biblioteca Mestre Martí Tauler.\nEls alumnes i els voluntaris de Terrassa, Vacarisses i Ullastrell poden enviar els escrits a vxl.terrassa@cpnl.cat o bé portar-los directament al carrer de Sant Quirze, 2 (Terrassa). El veredicte es farà públic el dia de la cloenda de l’11a edició del VxL, el dissabte 19 de juny, al parc de Vallparadís.\nAnimeu-vos-hi! Hi ha temps fins al 25 de maig!


/ILEC (Pla d’Impuls a la Lectura)\nLa nostra escola ha estat seleccionada per participar en aquest programa del Departament d’Ensenyament que potencia la lectura sistemàtica en totes les àrees i matèries del currículum al llarg de tota l'escolarització. Implica l’execució de dinàmiques diàries amb l’alumnat de l’etapa i la formació del professorat. Té per objectiu augmentar la competència comunicativa i lingüística i el desenvolupament de l'hàbit lector de tots els alumnes, atenent que la competència lectora és la base de molts aprenentatges i un requisit per participar amb èxit en tots els àmbits de la vida adulta.


Assessoria Mobilitat Internacional | Punt InfoJOVE Gràcia\nAls Punts InfoJOVE pots demanar cita amb assessores que t’informaran sobre les alternatives que tens per marxar a un país estranger a estudiar, treballar o fer pràctiques, aprendre idiomes o participar en iniciatives solidàries.\nA més a més, el PIJ Gràcia disposa de guies de viatges cedides per les biblioteques. Si en vols una, només cal agafar-la! Són gratuïtes.\nAssessoria Mobilitat Internacional, vídeo explicació


トップ » カタログ » カタルーニャ文学 » 104934 アカウント情報 | カートを見る | レジに進む\nSBC:　No. 104934\n双書名:　Ramon Llull/Novella, 25\n体裁　:　12.5 x 20 cm 189 pags. paper cover Barcelona\nEl professor Jordi Esmel viatja a Londres per participar en un Col-loqui Internacional d’Estudis Catalans, mentre a Barcelona un misteriós Exèrcit Popular d’Alliberament Nacional enceta una espiral de violència. La Dolors ajuda a passar d’estranquis la frontera de Puigcerdà a un jove basc que és detingut per la guàrdia civil, mentre en Joan Funes, alt càrrec del govern civil de Barcelona, intenta descobrir la personalitat de la noia del xal de fedaí, clau de volta de l’Operació Checkmate que, a l’altre costat de l’Atlàntic, ha preparat el Big Boss.\nPer quan vingui un altre juny és, sobretot, una novella d’espies, gènere pràcticament inèdit en català, escrita a ritme cinematogràfic. Però també és una reflexió sobre la política catalana d’aquests darrers anys, sobre la violència revolucionària i una história de desamor.\n2019年9月21日 土曜日 81654830 リクエスト (2005年1月 1日 土曜日 より)


13 juny 2021 16:41\nEl grup parlamentari de MÉS per Mallorca ha presentat una Proposició No de Llei que es debatrà aquest dimecres matí al Parlament i que duu per títol 'Per l'adhesió del Parlament de les Illes Balears al manifest de commemoració dels 500 anys de la Germania mallorquina'\nLa PNL proposa que el Parlament s'afegesqui al manifest elaborat per la Comissió Cívica Germania 500 i també diu: «El Parlament de les Illes Balears insta el Govern de les Illes Balears a adherir-se al manifest de commemoració dels 500 anys de la Germania Mallorquina (1521-2021)».\nEls impulsors esperen que la majoria de diputats i de grups parlamentaris donin suport a aquesta proposisió.\nPer kuala lumpur, fa 25 dies\nSí, sens vergonya, que es fatxes fa molts d´anys que estant servits i confiats.


EL MILLOR DELS MILLORS - TV3\nSóc un home de lletres convidat al cor de la ciència. Al centre d'investigació en càncer més important del món. Aquí hi ha els millors dels millors. I al capdavant, un català que ha passat mitja vida als Estats Units\nAlbert Om i Joan Massagué, al laboratori.\n15/01/2015 - 11.27\nSóc un home de lletres convidat al cor de la ciència. Al centre d'investigació en càncer més important del món. Aquí hi ha els millors dels millors. I al capdavant, un català que ha passat mitja vida als Estats Units. Sóc el convidat de Joan Massagué.\nAl doctor Massagué l'avala una trajectòria brillant com a investigador. A la feina de laboratori s'hi afegeix, ara, la feina de despatx. El vinc a veure quan no fa ni un any que l'han nomenat director científic de del centre de recerca Sloan Kettering.\n"El Convidat", amb JOAN MASSAGUÉ (capítol sencer)\n"El Convidat", amb LEOPOLDO POMÉS (capítol sencer)\nLa Lliga, missió gairebé impossible per al Barça (3-3)


Pànic a La Fontana! Una castanyada de por - Espai Jove La Fontana\n31oct0:00- 0:00Pànic a La Fontana! Una castanyada de por0:00 - 0:00 Tipus d'activitat:Espectacles,Altres activitats\nAquest mes d'octubre, l'Espai Jove\nAquest mes d’octubre, l’Espai Jove La Fontana s’omplirà de criatures malvades per celebrar una Hallowinyada (un híbrid monstruós entre Halloween i Castanyada) de por! I és que, del 22 al 31 d’octubre, hem preparat una programació que et farà venir esgarrifances! Un mercat ben terrorífic, un passatge de por, un concertàs entre castanyes i moniatos, i unes corals ben zombis entre moltes altres coses! Passa, mira i remena, i no te’n perdis cap ni una! Aquí pots consultar la programació sencera:\nDiumenge 22 a les 16h\nL’Horror Market és un punt de trobada per amants de la cultura del terror i el Halloween, el Trash, la Serie B, l’underground, el DIY, les tribus urbanes, allò kitsch, psicotrònic i cutre! Hi trobaràs paradetes d’art, disseny, serigrafia, discos, llibres, fanzines, decoració… Vine a fer un cop d’ull!\nOrganitza: Spooky entertainment\nConsulta aquí l’esdeveniment a Facebook!\nFontana Fridays: Decorem La Fontana!\nEn el marc dels Fontana Fridays, programació estable i gratuïta per a joves els divendres a la tarda, us necessitem per fer de La Fontana el lloc més terrorífic de Gràcia i rodalies!\nDivendres 27 a les 22h\nConcert de castanyada\nPodreu gaudir de les actuacions de The Sastres Band + Lírica de Trobadors + banda sorpresa!\nPreu: Gratuït. Hi haurà barra amb beguda a preus populars\nDivendres 27 i dissabte 28 durant la tarda-vespre\nL’equipament es converteix en un passatge habitat pels éssers més terrorífics de les contrades! T’atreveixes a desafiar-los?\nOrganitza: Crónicas nocturnas + Espai Jove La Fontana\nDimarts 31 a les 20h\nConcert amb les corals The New Zombies + Saurí + coral sorpresa\nThe New Zombis és una coral de Gòspel, formada per joves, sota l’aixopluc de la Facultat de Medicina Campus Clínic de la Universitat de Barcelona. En aquesta ocasió, vénen acompanyades de Saurí i d’una coral sorpresa.\nOrganitza: The New Zombies


Sihanoukville, la porta al paradís! |\n← Anem cap a Angkor Wat!\nBenvinguts al paradís! →\nArribem a Sihanoukville després d’un llarg viatge des de Siem Reap, allà vam agafar un sleeping bus en tota regla (llits, mantes, llençols, coxins i per sort, estava tot net). El més intens va ser el moment de pujar al bus, eren les onze de la nit passades i allà hi havia molta més gent de la que aparentment podia encabir-se en el bus. A més a més, les maletes havien d’anar també a dalt amb nosaltres… Sorprenentment, tot es va poder ficar a dins, gent i maletes, com si d’un tetris es tractés els conductors van fer mans i mànigues per ficar-nos allà dins com van poder i prova superada!\nA quarts de nou del matí arribem a Phnom Penh, allà toca canviar de bus. Anem en un bus normal fins a la costa de Cambodja però el trajecte s’allarga més de l’esperat. Arribem a Sihanoukville entrada la tarda!\nPrimera feina, buscar allotjament. Deixem en Mingo i la Montse amb els nens a la carretera que porta directament a Serendipity Beach i nosaltres tirem cap al Lions Circle, una rotonda coronada per dos lleons daurats amb la boca ben oberta que fan de niu per alguns ocells. Allà comencem a caminar direcció cap a una zona que sembla menys turística i ens instal·lem en un Guest House que sembla correcte. Als 10 minuts de ser per allà, comencem a veure l’ambient del lloc, sembla un hotel d’alta rotativitat i decidim que volem marxar… No podem, no ens retornen tots els diners i decidim que passarem la nit aquí i demà ja mirarem un altre lloc de bon matí.\nSortim a explorar la zona i localitzem alguns locals barats per menjar, ja tenim decidit on soparem avui, al Mediterranean Olive & Olive! Quedem amb la resta de l’equip i ens dirigim a sopar, només sortir de l’hotel d’en Mingo i la Montse, una moto invaeix la vorera i li arrenca el bolso a la Montse d’una estrabada. En un primer moment pensem que l’han atropellat però no, comencem a córrer però poc es pot fer ja… Per sort, s’ha perdut poca cosa 😦\nDesprés de l’ensurt, anem a sopar. Ens dirigim al que serà el nostre lloc de capçalera a Sihanoukville i si per algun motiu recordarem aquesta ciutat de les costes de Cambodja és per la pizza quatre estacions que hem degustat aquí cada dia per sopar!\nYummmyyyyy!!! Primera sorpresa, seiem i ens porten aigua fresca i massa de pizza, pizzes petites, oli d’oliva, olives i crema de iogur per anar picant, quina maravella!!!!!!!!\nA la poca estona, ens porten la nostra pizza, quina delícia i a més, és tan gran que amb una fem pels 2, quin regal! La cosa no acaba aquí, rematem amb un plat de síndria fresqueta i acabada de tallar, aquest italià sí que en sap de fer-nos feliços 😀\nTirem cap a dormir i al dia següent ens llevem ben d’hora per anar a fer canvi de Guest House, avui ens canviem al MoHaChai, està molt més aprop de la platja, el porten occidentals i és molt més barat. Res a discutir, hi anem de pèt!\nAhir ja havíem localitzat un lloc per esmorzar, l’Smile Guest House on tots els combos d’esmorzar costen 2,5$. Sense pensar-ho massa, anem a omplir la panxa que avui toca platja!!!\nSihanoukville és la costa cambodjana en estat pur, aquí si voleu venir a la platja, heu de morir en aquest lloc. És un lloc turístic, és clar, però nosaltres que som aquí en temporada baixa, podem dir que ni de lluny hi ha la gent que esperàvem. Suposem que fa anys, venir a Sihanoukville era anar a un paradís perdut i per això, la majoria de restaurants i Guest House els porten occidentals que un dia devien voler una vida autèntica i més tranquil·la.\nHi ha tour operadors i botigues de souvenirs però no massa, hi ha nens i gent demanant, nens que roben, màfies organitzades que roben als turistes també, molts avis occidentals acompanyats de senyoretes cambodjanes tot el dia, també joves occidentals amb noietes locals i us oferiran drogues a tort i a dret…\nAquí pots venir a no fer res… A descansar, banyar-te, prendre el sol a les platges de sorra blanca i aigües transparents i menjar peix a bon preu, si téns un bon pressupost. Quan cau el sol, la platja de Serendipity es transforma en un cúmul de locals amb música alta, menjar i sobretot beguda, a preus rebentats!\nA Sihanoukville hi hem fet relativament poc, ha estat la nostra primera estada abans d’anar a la illa de Koh Rong. Avui havíem decidit que aniríem a la platja i això fem, comencem a caminar per un camí lateral a mà dreta que surt de Serendipity Beach. Passem per trossos de selva i al cap de poc, el camí es torna complicat, hem de començar a saltar roques que patinen força. Tampoc anem massa ben calçats però encara ens en sortim prou bé. En menys de mitja hora i després de mullar-nos gairebé sencers, arribem a Sokha Beach: El paradís!!!!\nEl principi de la platja és una caleta amb algunes roques i poca cosa més, només hi ha algun pescador i dos turistes més. La platja és nostra, l’aigua és transparent, d’un color blau fluix que ens deixa bocabadats i la sorra blanca, fa la resta.\nAquí passem una llarga estona banyant-nos i prenent el sol els que podem doncs apreta molt fort i acabarem més d’un, cremat!\nQuan l’estòmac ens diu que ja hi ha gana, decidim que tornarem per la carretera que queda just darrera de la platja. Al final, en deu minuts ja som al Lions Circle i nosaltres per arribar-hi abans fent mil peripècies…\nDinar, descansar, sopar, riure una estona i a dormir que demà marxem cap a una de les illes més paradisíaques d’aquestes contrades: Koh Rong!\nLa segona vegada de ser-hi, després de tornar de Koh Rong, només ens hem dedicat a treballar en el blog perquè últimament el tenim bastant endarrerit i aprofitant que en Mingo i la Montse, amb els nens s’han quedat un dia més a l’illa, hi hem pogut treballar força.\nA part d’això, és un lloc on poca cosa més pots fer. En Mingo i la Montse van anar un dia pel matí al mercat i ens van comentar que estava força bé i que hi havia molt de peix, no és d’estranyar tenint el mar a la porta de casa!\nArribem a Sihanoukville en una estació de busos situada a 5km de la platja de Serendipity i agafem un tuk tuk per 2$ per arribar a la zona de Serendipity Beach.\nLa primera nit ens allotgem a GBT2 Guest House (no confondre amb el GBT3!), habitació amb roba de llit neta, paper WC, ventilador, sabó, respall de dents, tovalloles, lavabo a l’interior (aigua freda) i wifi per 8$/ parella i nit. El lloc està correcte però l’ambient és una mica tètric i no recomanem el lloc.\nLa segona nit ens allotgem a MoHaChai Guest House, habitació doble amb roba de llit neta, paper WC, sabó, tovalloles, respall de dents, ampolleta d’aigua, ventilador, lavabo a l’interior (aigua freda) i wifi per 5$/ parella i nit. Espai comú ampli i també tenen restaurant.\nEsmorzem cada dia a Smile Guest House, aquí fan combos d’esmorzar amb cafè amb llet o te per 2,5$. Podeu triar el combo que vulgueu, tots al mateix preu. Bó, bonic i barat. A dos passes del nostre Guest House baixant cap al moll.\nSopem cada dia al Mediterranean Olive & Olive, aquí un italià amb visió de negoci fa cuina mediterrània per llapar-se els dits i el millor, oferta de pizza 4 estacions per 5$. La pizza és boníssima i enorme i us portarà olives, mini pizzes, oli d’oliva, crema de iogur i pa acabat de fer per anar picant. Tot això gratuït. Després si no n’hi havia prou, us portaran postres gratuïtes (tiramisú, síndria,…)\nSi voleu menjar local, davant del Lions Circle, teniu un carrer que surt directe amb tot de llocs locals. Per 2$ podeu menjar bé i els Ice Coffee with sweet milk a 0,50$.\nHavíem llegit comentaris en altres blogs on deien que per entrar a Sokha Beach calia pagar, no és cert. A dia d’avui, no cal. Podeu anar-hi fent un passeig i esquivant rocs des de Serendipity Beach o agafar la carretera, caminar 10 minutets i hi arribeu directe.\nSihanoukville és un lloc complex, hi ha turisme sexual a cada racó i ens havien dit que era fàcil que ens robéssin. Doncs dit i fet, anant pel carrer una moto es va apropar i a la Montse li va estirar la bossa (literalment li va arrencar). Molt ull aquí! La policia turística està situada al mateix recinte de l’oficina de turisme. El servei és totalment ineficient.\nComprem un bitllet de mini van per marxar cap a Kampot. Costa 5$/persona i trajecte. En principi són unes 3,5h de viatge i sortim a les 11h del matí. Els preus són similars a totes les agències de viatge (entre 5 i 6$).\nPosted on 28 Agost, 2014, in Uncategorized and tagged backpacker, beach, cambodja, enjoy, koh rong, Lion circle, mosamperdut, Serendipity beach, sihanoukville, Sokha Beach, sun, sunrise, sunset, travel. Bookmark the permalink.\tDeixa un comentari.


L’alcaldessa dona la benvinguda a 14 persones que s’incorporen a l’administració a través de plans d’ocupació - Ajuntament de Rubí\nL’alcaldessa dona la benvinguda a 14 persones que s’incorporen a l’administració a través de plans d’ocupació Les noves contractacions s’emmarquen en el compromís municipal per crear oportunitats laborals per col·lectius especialment vulnerables https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/l2019alcaldessa-dona-la-benvinguda-a-14-persones-que-s2019incorporen-a-l2019administracio-a-traves-de-plans-d2019ocupacio-2 https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/l2019alcaldessa-dona-la-benvinguda-a-14-persones-que-s2019incorporen-a-l2019administracio-a-traves-de-plans-d2019ocupacio-2/@@images/image/preview\nL’alcaldessa s’ha trobat amb les noves contractacions al Rubí Forma (foto: Ajuntament de Rubí – Localpres)\nL’Ajuntament de Rubí ha incorporat aquesta setmana 14 treballadors i treballadores a través de la línia DONA i Més Grans de 45 (MG45) del programa Treball i Formació. Les noves contractacions s’han incorporat aquest mes de febrer als seus llocs de treball i tenen contracte d’un any.\nEls i les noves treballadores responen a perfils d’especial vulnerabilitat o bé per edat o bé per situació personal: 7 són persones desocupades de més de 45 anys inscrites com a persones demandants d’ocupació i les altres 7 són dones demandants d’ocupació en situació especialment vulnerable. L’experiència laboral que podran adquirir aquest any anirà acompanyada d’accions de formació perquè puguin desenvolupar competències professionals aplicables a d’altres activitats laborals. “Les noves contractacions s’emmarquen en el compromís municipal per crear oportunitats laborals per col·lectius especialment vulnerables”, argumenta l’alcaldessa, Ana María Martínez Martínez.\nLa tasca a l’administració local de les noves incorporacions revertirà directament en l’atenció a la ciutadania: les set persones de més de 45 anys faran d’oficials de paleta (2) i peons de paleta (5); i les set incorporacions de la línia DONA ocuparan vacants d’auxiliar administrativa (1), conserge (1) i peones de jardineria (5).\nEls i les noves membres de la plantilla han estar rebudes aquest dimarts per l’alcaldessa, Ana Mª Martínez Martínez; la regidora d’Igualtat, Yolanda Ferrer Polo; el regidor d’Ocupació, Víctor García Correas; el regidor del Servei d’Obra Pública, Juan López Nuñez, i el regidor del servei de Relacions Ciutadanes i Proximitat, Miguel Ángel Romero Alcalde, a l’edifici Rubí Forma. L’alcaldessa els ha donat la benvinguda a la corporació i els ha desitjat que el temps que treballin a l’administració local els sigui profitós: “Desitgem que formar part de la plantilla municipal sigui una experiència molt profitosa que us permeti també adquirir capacitats i formació útil per al vostre futur”.\nPer aquestes edicions del programa Treball i Formació, l’Ajuntament de Rubí ha rebut una subvenció del Servei Públic d’Ocupació de Catalunya de 320.029,64 euros, que es complementa amb una aportació municipal de 54.710,87 euros.


Adventure Games >> Home de pedra 2 -:: Jugar jocs d'acció:: | Jugar jocs d'acció | (Català)\nJugant pedra home 2\nDescripció: Pedra Man 2 és un joc d'aventures molt interessant on has de fer un viatge a nivells perillosos i rescatar la princesa de la colla d'enemics mortal. Has de saltar i moure utilitzant les tecles de fletxa, evitar els obstacles en cada nivell i intentar evitar contacte pels monstres. Matar tots els enemics que ve en el seu camí, per matar enemics monstre que necessita utilitzar la barra d'espai per disparar-los. Recollir tants diamants com puguis per guanyar més i arribar a la porta de sortida per completar el nivell per obrir el pròxim. Esborra tots els 10 desafiadors nivells i la princesa de rescat de monstres trampa per guanyar el joc.\nJugat: 281242 vegades\nPlayed: 668925 times\nPlayed: 212184 times\nPlayed: 257156 times\nJugar: 66029 vegades\nPlayed: 246978 times\nPlayed: 472045 times\nJugar: 142780 vegades\nPlayed: 533084 times\nJugat: 101063 vegades\nPlayed: 825875 times\nPlayed: 519994 times


Fent i desfent: EL PEIX MARTÍ\nPublicat per Marta a 10:22\nJoel Artigas 2 d’octubre de 2011, a les 19:51\nUn bon recurs! Té molt bona pinta i és molt bonic. Segur que et funciona molt bé.\nUna abraçada. Gràcies per compartir-ho!\nUnknown 12 de novembre de 2018, a les 19:12\nMy name isbjeff


CONVÉNCETE... SOMOS LO MEJOR!!! DÉJATE CONSENTIR POR 7 BELLEZAS - Ciudad de Guatemala - Skokka\nCONVÉNCETE... SOMOS LO MEJOR!!!\nDÉJATE CONSENTIR POR 7 BELLEZAS\nVen y dejate consentir por 7 bellas jovencitas.\n... Y NO TE OLVIDES DE MENCIONAR QUE VISTE NUESTRO ANUNCIO EN SKOKKA


Tecnologia, 4 ESO. Material d'aprenentatge complementari : Joan Joseph i Gual : 9788448181734\nTecnologia, 4 ESO. Material d'aprenentatge complementari\nBy (author) Joan Joseph i Gual\nList price: US$44.67\n
Components del Projecte
1.Llibre digital en format IL3
2.Solucionari de PDF
3.CEO de l’alumne
4.CEO del professor

Mapa conceptual al principi de cada unitat.

Breu exposició teòrica per consolidar els continguts bàsics de cada unitat.

Activitats de diferent tipologia per reforçar la teoria.

\n1.Característiques funcionals de l’habitatge.
2.Installacions de l’habitatge.
3.Manteniment de l’habitatge.
4.Pneumàtica i hidràulica.
5.Electrònica analògica.
6.Electrònica digital.
7.Robòtica.
8.Anem al taller.


Torna el carnet groc de la piscina!\nEls i les joves que hagin cursat de 1r ESO a 2n BAT que tinguin l’abonament de la piscina de Quart podran sol·licitar el carnet groc que els permetrà l’entrada, de manera gratuïta, a les piscines municipals de Vilablareix, Fornells i Aiguaviva. Tanmateix, per a poder-hi accedir, hauran d'anar acompanyats/des d'una persona resident del municipi i amb abonament de la piscina.\nAquesta iniciativa neix fruit d'un conveni entre els quatre ajuntaments, el qual té com a objectiu principal oferir suport a la tasca educativa de l'Institut de Vilablareix, centre que acull alumnat dels quatre municipis, tot fomentant les relacions de veinatge entre el seu jovent. Es pretén, doncs, que aquests enforteixin les relacions que creen a l'institut, mantinguin el contacte durant l'estiu i comparteixin estones de lleure a les diferents piscines municipals.\nPer demanar-lo cal anar a l'Oficina d'Atenció al Públic de l'Ajuntament de Quart (de dilluns a divendres de 8.00 a 14.30 hores) amb:\nFotografia (tamany carnet)\nJustificant de pagament de la piscina (en el cas de pagament per banc caldrà justificant bancari i en el cas del pagament en efectiu caldrà que la recepció de la piscina faci un justificant).\nEl carnet tindrà vigència durant tota la temporada de bany 2022.


perquè vol, ara, el PP blindar la inversió/dilapidació en l’AVE? - BARCELONA RADICAL\nperquè vol, ara, el PP blindar la inversió/dilapidació en l’AVE?\nEl PP vol aprofitar els últims mesos de legislatura per blindar les inversions futures en l'AVE (alta velocitat) qüestionades en la seva rendibilitat i retorn social per organismes com el Tribunal de Comptes, estudis elaborats per Fedea, i fins i tot per formacions polítiques, primer catalanes, i ara assumides en part per Ciutadans. En concret, el Tribunal de Comptes ha advertit que el model de finançament actual de les línies ferroviàries d'alta velocitat implica una "important incertesa sobre la sostenibilitat econòmica a llarg termini" d'aquesta infraestructura, atès el seu "elevat endeutament". L'organisme adverteix a més que la situació podria agreujar-se en el futur, una vegada vencin els períodes de carència dels préstecs que el Banc Europeu d'Inversions (BEI) ha concedit a Adif...\nNo obstant això, en la seva proposició, el PP no presenta cap estudi que avali la competitivitat d'aquest tipus de transport. Tampoc no acompanya la petició amb un estudi economicofinancer de la proposta. Es dóna el cas que, fa només una setmana, la ministra de Foment, Ana Pastor, havia anunciat que aquest tipus d'obres requeririen en el futur una anàlisi sobre costos i beneficis de l'obra proposada...\nSegons els dos informes que han elaborat economistes per a Fedea, la rendibilitat de les línies de l'AVE ja construïdes és més que qüestionable i, tret d'algun cas puntual, la inver- sió no es podrà recuperar. Aquests informes també qüestionen els beneficis socials d'aquest tipus d'obra i les implicacions territorials que se li atribueixen.


Ibis Portsmouth Hotel Portsmouth Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nWinston Churchill Avenue, St Thomas, Portsmouth, Regne Unit, PO12LX - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Ibis Portsmouth Hotel?\nTwin Room (Sweet Room) (2 single beds)\nExcel·lent 8,3 (1375 comentaris)\nBarri St Thomas Milton St Thomas St Thomas St Thomas Cosham\nMés informació sobre Ibis Portsmouth Hotel\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Ibis Portsmouth Hotel és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Portsmouth. A 0.1 km de l'emoció de la ciutat, aquest hotel de 2-estrelles gaudeix d'una excelent situació i permet accès a les millors atraccions de la ciutat. Per aquells de vosaltres que vulguin aventurar-se St John's Catholic Cathedral, Treadgold Industrial Heritage Museum, Tall Ship Experience són només algunes de les atraccions disponibles per als visitants.\nAccor Hotels és ben reconeguda per la seva qualitat de serveis i el seu personal amable, i Ibis Portsmouth Hotel compleix amb aquesta expectativa. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com billar. Ibis Portsmouth Hotel és una elecció inteligents per a viatgers a Portsmouth, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nComentaris d'Agoda (48)Comentaris de Booking.com (4048)\nTots els tipus de viatgers (48)Viatger de Negocis (6)Parelles (21)Viatgers en solitari (6)Famílies amb infants petits (2)Famílies amb infants grans (10)Grups (3)


La Impossible, una nova llibreria a Barcelona. | L'illa dels llibres Publicitat\ndilluns 09 desembre, 2013\nActualitat> Destacat, Especial Dolores Redondo, GeneralEntrevista: Dolores Redondo ‘L’èxit ...\n- Sant Jordi 2013 - Especial Estiu 2013 - III Premi dels Lectors de L'illa dels llibres Entrevista: Dolores Redondo 'L'èxit pesa i la responsabilitat que tens amb totes les persones que s'han comprat el llibre, també' 'El somriure de Mandela' per John Carlin '18 poemes de Nadal i un de Cap d’Any', el llegat de Joana Raspall Els 25 del 25 del 2013. Les recomanacions de Nadal de L'illa dels llibres L'escriptora i poeta Joana Raspall ens deixa en l'any del seu centenari Notícies\nPublicat el: dl., 8 juliol, 2013 Actualitat / Destacat / General / Notícies | Per L'illa dels llibres La Impossible, una nova llibreria a Barcelona.\nObrir una llibreria avui en dia és notícia i per aquest motiu ens fem ressò del naixement de La Impossible Llibreters.\nLa Impossible vol apostar per la literatura en català i la literatura d’assaig en altres llengües.\nPer fer possible aquest somni, la llibreria ocupa un local de 85 metres quadrats i es troba al número 232 del carrer Provença de Barcelona.\nLa Impossible es vol convertir en una llibreria de referència en català a la ciutat, on trobar un fons de qualitat i una acurada selecció de les novetats editorials.\nLa nova llibreria vol ser també un espai de trobada i de sinergies culturals on es duguin a terme tallers familiars, presentacions de llibres, clubs de lectura, exposicions relacionades amb el món del llibre, etc.\nEls tres fundadors són Olga Federico, Mireia Perelló i Tono Cristòfol, ex treballadors de la desapareguda Proa Espais.\nFoto: Chordà Comunicació. Notícies relacionades\nEntrevista: Dolores Redondo ‘L’èxit pesa i la responsabilitat que tens amb totes les persones que s’han comprat el llibre, també’\nMostrant 4 Comentaris Digues la teva Neus Soler Ferret escrigué:\t7 setembre 2013 a les 19:09\tFelicitats!!!\nQuina bona notícia. Doncs amb les tancades em posava mol trista. De debó.\nVindré a tefenajar i a comprar, també.\nNo hi ha res com remanar llibres. I en calalà, es clar!\nR. Victoria Defez Aroca escrigué:\t9 juliol 2013 a les 18:36\tVaig copiar la noticia al facebook i un amic meu de Veneçuela tambe ha fet el mateix per els que tenim arrels a Sud-America y USA y tenim lligams de familia amb Catalunya.\nLlegidor pecador escrigué:\t9 juliol 2013 a les 10:56\tTanca Ona, tanca Proa Espais,… A veure si és veritat que hi anéu.\nMiquel Perpinyà escrigué:\t8 juliol 2013 a les 17:58\tDesapareguda Ona i posteriorment Proa Espais faltava aquest\nespai de llibres. Penso vindre i espero que creixeu.\nXHTML: Pots utilitzar aquestes etiquetes HTML:   <acronym title="">
      <q cite="">   Especial Nadal\tEls 25 del 25 del 2013. Les recomanacions de Nadal de L’illa dels llibres\n4 desembre 2013, 1 comentari L’illa dels llibres sorteja aquest Nadal una Gran Panera Literària\n2 desembre 2013, No hi ha comentaris Entrevistes\tEntrevista: Pilarín Bayés ‘Voldria ser recordada com una bona companya de camí’\n13 novembre 2013, No hi ha comentaris Novetats\t‘El somriure de Mandela’ per John Carlin\n6 desembre 2013, No hi ha comentaris Stephen King continua amb ‘Doctor sueño’ la història d’El resplandor’\n25 novembre 2013, No hi ha comentaris Actualitat\tEls 25 del 25 del 2013. Les recomanacions de Nadal de L’illa dels llibres\n10 octubre 2013, No hi ha comentaris Categories\n7 desembre 2013, No hi ha comentaris ‘El somriure de Mandela’ per John Carlin\n28 novembre 2013, No hi ha comentaris Etiquetes1714


Lloguer de cotxes familiars a Al Ain, Emirats Àrabs Units. Reservi avui! – Rentalcars.com\nAlquiler de Coches Lloguer de cotxes familiars Emirats Àrabs Units Al Ain\nCotxes familiars de lloguer a Al Ain\nOmpli el formulari per trobar els millors preus en cotxes familiars a Al Ain\nRentalcars.com es el nom comercial de TravelJigsaw Societat Limitada registrada a Anglaterra i Gal•les (Numero: 05179829) a l’adreç a 100 New Bridge Street, London, EC4V 6JA. ID: AECAF


Price Total Living 6772 - Kendric Total Living: 1647 sq. ft. 6773 - Laibrook Total Living: 1647 sq. ft. 6727 - Palm Harbor Total Living: 2823 sq. ft. 6784 - Rosario Total Living: 3184 sq. ft. 6672 - Monterrey Lane Total Living: 4123 sq. ft. 5 Item(s)