I LA SOCIETAT CATALANA\nLa generació que ocupa posicions de poder no té una vivència directa de la Xarxa, i això la pot portar a prendre decisions errònies.\nInternet s'està convertint en el mitjà de comunicació multiús fonamental de les societats avançades, entre les quals es troba Catalunya. La seva difusió procedeix a ritmes superiors als de qualsevol mitjà de comunicació en la història, exceptuant una altra tecnologia recent de comunicació, el telèfon mòbil, que bat tots els rècords. Es important saber on es troba una societat en aquest procés de desenvolupament del nou entorn de comunicació perquè d'això depèn en bona mesura la capacitat, col.lectiva i individual, de generació de riquesa i qualitat de vida.\nLa secretaria per a la Societat de la Informació de la Generalitat acaba de publicar a Internet el seu informe anual Catalunya en Xarxa que aporta importants dades sobre la difusió i usos d'Internet a Catalunya, a partir d'una mostra representativa de la població.\nLa primera dada a ressaltar és que, l'abril del 2001, el 27,1% de les cases catalanes estaven connectades a Internet, amb un increment del 47% sobre l'any precedent. Fins i tot comptant amb una desacceleració de la taxa de penetració d'Internet a mesura que es difon en grups socials de menys recursos, normalment s'arribaria a un nivell de penetració de més de la meitat de les cases catalanes el 2004.\nEN TERMES comparatius, la difusió a Catalunya se situa una mica per sota de la mitjana de la UE (que era del 28,4% l'octubre del 2000), molt\nper darrere dels EUA (41,5%), encara que bastant al davant de la mitjana espanyola (15,7%). Però dins de Catalunya hi ha grans diferències segons la renda de les cases: mentre que per sobre de 420.000 pessetes al mes gairebé el 60% de les cases tenen Internet, per sota de les 125.000 pessetes només el 5% hi està connectat. La utilització d'Internet també mostra diferències segons el nivell d'educació, segons el lloc de residència (els municipis més petits estan menys connectats) i segons el gènere: el 21,8% de les dones són usuàries d'Internet, enfront del 38,3% dels homes.\nAra bé, les grans diferències en la pràctica d'Internet a Catalunya es produeixen per grups d'edats. De les persones de més de 55 anys, només el 5% ha utilitzat Internet alguna vegada a la seva vida, i només el 3,4% ho fa setmanalment. Això contrasta amb la gent d'entre 15 i 24 anys, dels quals gairebé un 65% utilitzen Internet setmanalment. Encara més significativa és la dada corresponent a les persones d'entre 40 i 54 anys, que són les que ocupen les posicions de poder a la nostra societat. Només el 20,6% utilitza Internet setmanalment. Es a dir, una proporció molt inferior a la dels nens d'11 anys (37%).\nAixò vol dir que molts dels que prediquen i promouen l'ús d'Internet en realitat confien el seu correu electrònic a la seva secretària. Per què és preocupant el tema? Doncs perquè les nostres societats s'han d'apropiar creativament els nous instruments tecnològics dels quals depenen la nostra competitivitat econòmica i la nostra autonomia cultural. I si les persones que decideixen com s'ha de fer no tenen la vivència d'aquest nou entorn tecnològic (per més que els nostres joves la tinguin) decidiran d'oïda i, per tant, cometran errors considerables a l'hora de decidir cap a on orientar\nles empreses i les institucions en l'emergent societat Xarxa. Perquè Internet no presenta cap dificultat real d'ús (és més fàcil de fer anar que un telèfon mòbil sofisticat), però no es pot explicar. Es com fer l'amor: s'ha de viure, no llegir-ho. Si no hi ha una pràctica quotidiana de la Xarxa, no es pot orientar la construcció de la societat Xarxa en un sentit que sigui reconeixible i positiu per a la generació que la viurà plenament, però que es podria trobar amb una xarxa mal feta.\nEs, doncs, urgent fer una campanya d'alfabetització psicotècnica de les persones de més de 55 anys, perquè tinguem un final humà, sense marginació tecnològica. Campanya que podrien fer els nens amb els seus avis, com en alguns programes finlandesos d'integració a la societat de la informació. I és d'esperar més responsabilitat dels que diuen defensar (o atacar) aquesta societat sense conèixer les seves eines de treball i de relació. Les altres desigualtats aniran difuminant-se a mesura que es vagi intensificant la imparable penetració d'Internet. Però quan la gran majoria de la gent tingui Internet com a instrument essencial de comunicació, es poden trobar amb un sistema tecnològic deformat i amb una feble capacitat cultural i educativa per transformar la informació de la xarxa en coneixement pràctic per a les seves vides. Les transicions tecnològiques condicionen el futur. I aquestes transicions no resulten de la tecnologia, sinó de decisions humanes que, sovint, es fan amb desconeixement d'allò que es decideix. No n'hi ha prou de participar en la carrera tecnològica. S'ha de saber cap a on es va, com i per què.\ndel dia 22/07/01


L’Oficina Jove posa en marxa un curs virtual de monitor/a de lleure | Lleida.com\nL’Oficina Jove del Consell Comarcal de la Noguera ha organitzat un curs online de monitor/a d’activitats de lleure infantil i juvenil, que arrencarà el proper 6 de juliol. La formació, d’una durada de 310 hores, va dirigida a persones majors de 18 anys que vulguin treballar com a monitors/es en esplais, colònies, casals de vacances, camps de treball, escoles, ludoteques o moviments educatius diversos. El curs, impartit per la Fundació Verge Blanca de Lleida, consta d’una part teòrica de 150 hores, que s’impartirà en línia, i una part pràctica, de 160 hores, que es durà a terme de manera presencial en qualsevol dels centres o entitats autoritzats/ades per l’organització. La part lectiva finalitzarà el 16 d’agost i serà d’horari lliure, la qual cosa permetrà una major flexibilitat per a l’alumne, que podrà fer el curs segons la seva disponibilitat.\nTurisme virtual a la Noguera\nLa Paeria confirma als pares i mares que suavitzarà la pujada de les bressol


Un sondeig pronostica un canvi de govern a Irlanda en favor del centre-dretà Fine Gael, que obté un 36% dels vots ! directe!cat\nInternacional Última actualització Dissabte, 26 de febrer de 2011 12:12 h\nEl Fianna Fáil de Brian Cohen obté el càstig més dur que hagi rebut mai cap partit a les urnes des de la independència del país\nEl principal partit de l'oposició a Irlanda, el centre-dretà Fine Gael, seria el guanyador de les eleccions de l'antic 'tigre celta', però sense majoria absoluta, segons un sondeig a peu d'urna realitzat aquest dissabte per la cadena pública RTE. Els seus tradicionals socis de coalició, els laboristes, haurien obtingut uns resultats millors del que s'esperava, el que garantiria formació de govern. En canvi el Fianna Fáil, fins ara en el poder, obté el càstig més dur que hagi rebut mai cap partit a les urnes des de la independència del Regne Unit, el 1921. Els devastadors resultats del partit de Brian Cohen suposen una advertència per a altres Estats de que hagin de recórrer a al rescat econòmic.\nEl Sinn Féin, que presenta el seu líder Gerry Adams com a cap de cartell en aquestes eleccions aspirava a triplicar la seva presència. Segons l'enquesta el Sinn Féin aconseguiria un 10,1% dels vots i seria la cinquena força política.\nPodeu seguir l'evolució de l'escrutini aquí.


La intel.ligència d'una persona es mesura per la\nseva capacitat de conviure amb la incertesa.\nCom és natural, a mesura que s'acosta el 9 de novembre, els debats sobre el procés sobiranista i en concret sobre els avantatges i inconvenients d'una Catalunya independent es fan cada vegada més freqüents i més intensos.\nHi ha un aspecte, però, que és especialment recurrent i que de ben segur s'allargarà fins al final de tot aquest procés. Em refereixo al debat sobre les certeses i incerteses de cara al possible futur d'una Catalunya independent.\nEntenc i comprenc que molta gent que no veu amb especial entusiasme una possible Catalunya independent demani certeses sobre el que ens trobarem el dia després. Crec que si un és conscient de la realitat que l'envolta i del que ha passat en els darrers anys a Espanya, parlar de certeses de cara al futur en el món de la política i l'economia implica un alt nivell de temeritat.\nLa gràcia, i per tant també la desgràcia, del futur és precisament el grau d'incertesa que sempre comporta. Podem analitzar el passat i viure el present i fins i tot intentar incidir en el futur, però un grau d'incertesa en el futur sempre hi serà. A tall d'exemple, recordin la famosa frase d'Eduard Punset quan va sorprendre l'audiència negant la seva futura mort: jo no em moriré, no està demostrat.\nAquest grau d'incertesa, però, també pot ser positiu i engrescador si el present que vivim està ple de certeses negatives. I em sembla que aquest és el punt en el qual ens trobem ara mateix quan analitzem una mica fredament tot el procés sobiranista.\nLes certeses de tot tipus que hem viscut els darrers anys a Espanya i les que encara ens toca viure cada dia de mà del govern del PP ens han portat a un alt nivell de cansament, de desafecció, i de sentiment del "ja n'hi ha prou!"\nUns sentiments que fan que un canvi radical de plantejament i la possibilitat de fer un projecte nou entre tot el poble català sigui vist amb molta simpatia per gran part de la població, malgrat les incerteses que un procés com aquest sempre porta implícites.\nEn resum, podríem dir que el debat es mou entre dos postures: ens quedem com estem o assumim les incerteses d'un canvi?


C.B. Bescanó — C.B. Tona – Club Bàsquet Blanes\nC.B. Bescanó 76 — 56 C.B. Tona\n14/11/2021 12:30 C.C. Primera Categoria Masc. - Fase Prèvia - Grup 3 2021-2022 Jornada 7


Full volant d'Endavant (OSAN) amb motiu de la Vaga General del 18/10/2019 - Endavant\nFull volant d’Endavant (OSAN) amb motiu de la Vaga General del 18/10/2019\nNi desenes d’empresonaments, ni centenars de detencions no aturaran l’autodeterminació dels Països Catalans.\nEl poble treballador sortim el carrer per defensar els nostres drets socials, laborals, nacionals i polítics i les nostres llibertats. Mentrestant, els governs ens volen fer callar a còpia de repressió i violència.\nDesprés de les multitudinàries i combatives mobilitzacions de rebuig a les sentències del procés d’aquesta setmana, especialment al principat de Catalunya, però també arreu dels Països Catalans, ens trobem avui davant d’una jornada de vaga general, una de les eines més poderoses que tenim les treballadores per reivindicar els nostres drets. És una jornada de vaga que ve precedida de dies de lluita al carrer, on l’estat i el govern de la Generalitat han fet ús de la força i de la repressió de manera desmesurada i brutal.\nTenim davant un estat poderós que no dubtarà ni ha dubtat a fer ús de la violència per reprimir els drets del poble treballador. És una violència que no només pren forma de repressió, sinó que és estructural: quan se’ns nega el dret a exercir l’autodeterminació l’octubre de 2017, quan s’aproven reformes laborals que precaritzen les treballadores o quan no es consideren els feminicidis com un fet estructural que és conseqüència directa del capitalisme patriarcal.\nTota aquesta violència estructural, la brutalitat policial que hem vist aquests darrers dies i les declaracions institucionals que hem sentit evidencien que l’objectiu de l’estat és no cedir ni un mil·límetre i reforçar el seu caràcter autoritari. I això implica la recentralització del poder per enfortir el seu projecte i combatre l’independentisme o qualsevol dissidència política o social.\nLa recentralització es fa efectiva arreu dels Països Catalans i en tenim diversos exemples: la militarització del Principat per part de la policia nacional i la guardia civil i l’ús de la violència d’aquests cossos contra el poble treballador ens ressitua com a poble ocupat; l’aplicació de l’article 135 de la constitució ens condemna des de fa anys a prioritzar el deute enfront de l’emergència social, i la manca de voluntat per fer efectiu un nou pacte de finançament al País Valencià impossibilita millorar les condicions de vida de les valencianes.\nD’altra banda, el govern del Principat continua escollint el camí de la submissió i el vassallatge en comptes del camí de la desobediència i la ruptura: s’omplen la boca de resposta a la sentència, però només responen contra qui sí que ho fa. Enviar els mossos a reprimir les mobilitzacions és jugar en contra del poble català i del dret a autodeterminació. Alhora, el mateix govern enforteix les tesis de l’estat quan parla de “minoria violenta”: aquí no hi ha cap minoria violenta més enllà dels mossos i la policia nacional: aquí hi ha un poble que fa ús de la legítima autodefensa quan se’ns neguen els nostres drets fonamentals i es deterioren les nostres condicions materials de vida.\nTota mobilització sostinguda ha de generar un programa reivindicatiu. Les mobilitzacions serveixen per assenyalar l’estat com un estat autoritari i ocupant, i per acumular forces i confiança. Però també han de servir per generar un programa polític que posi sobre la taula la fi de la repressió, la millora de les condicions de vida de les classes populars a través de l’exercici de la plena sobirania política i econòmica, i l’exercici del dret d’autodeterminació dels Països Catalans.\nNo és hora de tornar a casa, cal que seguim organitzades per conquerir sobiranies, que són el garant per avançar cap a una vida digna. És hora d’organitzar-nos als llocs de feina, a les plataformes contra la llei aragonès i en defensa dels serveis públics, a les assemblees de barri i als col·lectius feministes. És hora de sortir al carrer i defensar els nostres drets i llibertats com a dones, com a poble i com a classe.\nNo cedirem davant d’un estat repressor ni de cap govern que li faci el joc. Avui, com ahir, la lluita és l’únic camí!\n« Comunicat d’Endavant (OSAN) a 16 d’octubre de 2019\nComunicat sobre els fets de la nit de la vaga general el 18-O a Girona »\n[Gràcia] Escola nacional de Formació d’Hivern 2020


Quines tendències de la tecnologia tindran impacte en el seu departament? – CATEi\nL’anàlisi de dades és la resposta número u en tres de les quatre funcions enquestats (finances, recursos humans i vendes i comercialització). Això és un testimoni del fet que la gestió empresarial està cada vegada més impulsada per les dades, una tendència que afecta tots els nivells dins d’un departament. En el nivell més baix, es requereix personal administratiu per amb capacitat per gestionar i processar dades. En el nivell superior, s’exigeix que els executius tinguin la capacitat de càlcul necessari per convertir les idees que proporcionen les dades en decisions efectives.\nSi bé és important que els executius de TI comprenguin l’impacte de la computació en el núvol i l’efecte que té sobre les habilitats i capacitats que necessiten en el seu departament, també és important que els executius d’altres departaments funcionals dediquin temps per entendre l’impacte que està provocant en la organització, i que s’assegurin que les expectatives que imposen als seus departaments de TI són realistes.\n24 Mai 2016 cateinf\tNews, web


L'organització de la Marxa Nadalenca d'Olot dóna 500 euros a Càritas Garrotxa - Garrotxa Digital\nOlot - Publicada a les 12:44h\nComentaris tancats a L’organització de la Marxa Nadalenca d’Olot dóna 500 euros a Càritas Garrotxa\nAquest matí, en la compareixença de l’Ajuntament d’Olot també s’ha fet entrega de la donació que anualment l’organització de la Marxa Nadalenca d’Olot fa amb Càritas Garrotxa. Ja fa uns anys que la Marxa Nadalenca en dóna un euro del preu de la inscripció per persona a Càritas. Així la donació enguany havia de ser de 381 €, però han decidit donar-ne 500.\n– Més de 400 persones participen a la vuitena Marxa Nadalenca\n– Ja estan obertes les inscripcions per la 8a Marxa Nadalenca d’Olot, que es celebrarà el 10 de gener\nEls usuaris reclamen a l’Ajuntament accions urgents per millorar la circulació amb bicicleta dins de la ciutat d’Olot\nEl jutge Pablo Llarena processa per un delicte de desobediència l’alcalde de Besalú i exmembre de la mesa del Parlament, Lluís Guinó\nEl magistrat Pablo Llarena ha processat per un delicte de desobediència a l’alcalde de Besalú i exmembre de la Mesa del Parlament de Catalunya, Lluís Guinó. Així li ha comunicat el jutge aquest matí quan ha comparegut al Tribunal Suprem juntament amb Lluis…\nEl festival MOT va començar ahir amb una de les plomes més importants de la literatura contemporània a l'Estat. Almudena Grandes va omplir la sala La Carbonera del Teatre Principal d'Olot per a la conversa on va reflexionar sobre la memòria recent d'Espanya.…\nUn excursionista és ingressat a l’hospital Josep Trueta de Girona després de patir un accident a la Vall d’en Bas\nUn excursionista de 75 anys va ingressar ahir en estat crític a l'Hospital Josep Trueta de Girona després de patir una caiguda a la Vall d'en Bas. Segons informen els Bombers, que van rebre l'avís a les 11.39 del matí, l'accident s'hauria produït a la zona…\nEl sector educatiu de la Garrotxa segueix la vaga inclús amb mobilitzacions\nAvui el sector educatiu fa vaga en rebuig a la Llei Wert i les retallades en l'ensenyament. La tònica general de les primeres hores han estat les aules i els passadissos mig buits de docents, alumnes i pares. Olot, alguns centres han decidit mostrar la seva protesta…


Aigua corrent neta, un problema a la Vall de Laguar, a la Marina Alta - À Punt\nAigua corrent neta, un problema a la Vall de Laguar, a la Marina Alta\nEl veïnat d’aquesta localitat no té aigua corrent neta quan obrin l’aixeta i reclamen una solució.\n18 de desembre 2020 - 22:55\nEl veïnat de la Vall de Laguar, a la Marina Alta, no té accés a aigua corrent neta. Sembla un problema d’altre segle, però és el que denuncien els 900 habitants d’aquesta localitat. Per a solucionar la situació, el pou que subministra el poble necessitaria una inversió de vora 200.000 euros. El projecte, no obstant això, ha quedat fora del pla estratègic de la Diputació d’Alacant i, de moment, no es podran començar les obres.\nMentrestant, els veïns i les veïnes no estan disposats a beure ni a dutxar-se amb aigua térbola, de vegades ennegrida, que ix durant dies de les aixetes quan plou, com han denunciat a À Punt NTC. No entenen, a més, perquè Calp sí que té un subministrament òptim des d’un pou ubicat, precisament, al terme municipal d’aquesta xicoteta població de la Marina Alta.\n“Per al nostre poble no hi ha diners, però després per a qualsevol projecte més lúdic, o no tan necessari com aquesta primera necessitat, que és l’aigua de boca, sí”, ha criticat Òscar Soria, regidor de Serveis de la Vall de Laguar, a À Punt NTC.\nL’Ajuntament ha presentat un recurs contra la Diputació d’Alacant per a tractar de solucionar aquesta situació. També recorden que l’accés a l’aigua salubre és un dret reconegut des de l'Estatut d’Autonomia fins a les Nacions Unides.


SÚPER, de Víctor Cruz (Espanya, 2020)\n* Victor Cruz és un jove director de cinema i guionista espanyol interessat en temes sobre la infància, el discurs social i el gènere de terror. La seva passió pel cinema va néixer a una edat molt primerenca; va començar a estudiar cinema a ORSON THE KID (Madrid 2006-2016). Després es va graduar a l’ESCAC amb una especialitat en guió, on també va obtenir un màster en direcció de cinema (Barcelona, 2011-2016); el seu projecte final va ser seleccionat com el millor de la seva classe. Ara presenta el seu primer curt: Súper\n* Cada dia, quan surt de l’escola, Violet veu com un grup de nens assetja, intimida i es burla d’un altre nen. Davant d’aquesta injustícia, Violet s’inspira en allò que més admira: un superheroi.


El pollastre a l’ast, una estrella culinària estiuenca que batrà rècords aquesta campanya | Arderiu La Carn\nEl pollastre a l’ast, una estrella culinària estiuenca que batrà rècords aquesta campanya\nEl pollastre a l’ast és una de les estrelles culinàries durant l’època estiuenca, especialment al litoral espanyol, i en aquesta campanya es batran rècords de consum gràcies a “l’arribada massiva de turistes”.\nAixí ho assegura el secretari general de l’Organització Interprofessional de l’Avicultura de Carn de Pollastre (Propollo), Ángel Martín, que qualifica de “vertiginós” l’augment de consum d’aquest producte durant els mesos més calorosos de l’any.\nTant turistes nacionals com extrangers es decanten pel pollastre ja que entenen que, dins de les carns, és una de les més lleugeres per consumir aquesta època. Martín destaca especialment el valor que els extrangers donen al pollastre de rostisseria perquè, segons senyala, no és congelat.\nDes d’una de les distribuïdores més grans de pollastre a Espanya – el grup SADA- assenyalen que “sempre” hi ha un augment de consum a l’estiu i situen aquest increment de la demanda en un 15% respecte altres èpoques de l’any, i especialment, en les costes andaluses i valencianes.\nUna de les causes per entendre aquesta demanda és, segons SADA, que es tracta d’un producte “fàcil i ràpid” d’elaborar, tant pel sector de la hosteleria com per la seva preparació a “casa”.\nFonts del grup Disavasa, empresa especialitzada en la venda de carn d’aus i els seus derivats, assenyalen que ja han notat un ascens de la demanda tot i no haver arribat el període vacacional per excel.lència (juliol i agost).\nEn aquesta empresa, ressalten que el pollastre a l’ast és “una alternativa” per menjar a l’estiu, “tant a la piscina com a la platja”, perquè és “còmode” de preparar i no “requereix molta feina”.\nLa costa és, a l’igual que per altres empreses, el lloc on més augmenta la previsió de pollastres durant l’època estiuenca, tot i que, des d’aquesta empresa incideixen en que el consum a la costa és sempre alt, encara que no sigui estiu.\nMés demanda també de Kebab\nPerò la demanda creix no només pel clàssic pollastre a l’ast, sino també per altres productes que l’inclouen com ingredient essencial: com és el cas dels kebab.\nA l’empresa “Elche Kebab”, ubicada a Alicant, un dels seus responsables de comercial i logística, Vicente Tormo, explica que la producció mensual durant aquesta època creix un 20% aprox. – passant de 200 a240 tonelades-, quantitat que inclou la venda del kebab i el filetejat de pollastre a l’ast.\nAquesta empresa, que va ser la primera en fabricar kebab a Espanya, té els negocis localitzats al litoral llevant, l’andaluç i algun punt de venda a Eivissa, ja que són els que clarament els hi demanen més producte per a poder donar sortida a la demanda d’aquests mesos.\nTormo indica que es van traslladar a principis d’any a unes noves instal.lacions amb més capacitat productiva pel que s’espera que quant aquesta fàbrica estigui a ple rendiment, els volums de previsió dels clients, en èpoques d’estiu i Nadal, s’incrementin encara més.EFE


'Charlie Hebdo' inverteix 1,5 milions d'euros a l'any en seguretat des de l'atac del 2015\nCharlie Hebdo es "blinda" davant nous atacs terroristes\nLa revista satírica francesa 'Charlie Hebdo' dedica cada any 1,5 milions d'euros a qüestions de seguretat, segons ha revelat el seu director, Riss, el dia que coincideix amb el quart aniversari de l'atemptat que es va cobrar la vida de dotze persones a la seu de la publicació.\nLa plantilla de 'Charlie Hebdo' anuncia que el seu proper número queda ajornat indefinidament\nEl 7 de gener del 2015, els germans Saïd i Chérif Kouachi, simpatitzants d'Al-Qaeda a la Península Aràbiga (AQPA), van entrar a la redacció i van obrir foc a discreció com a represàlia per la publicació de diverses caricatures del profeta Mahoma.\nL'atac, que va marcar l'inici de l'any més complicat per a França en matèria de terrorisme, va obligar la revista a gastar "sumes enormes" de diners per garantir la seguretat del seu personal, ha explicat Riss en una entrevista a Franceinfo.\n"Per any, són gairebé 1,5 milions d'euros els que hem de gastar-nos per garantir la seguretat" tant de les oficines com del personal, ha afirmat, per tot seguit lamentar que "en aquest moment" la revista no compta amb cap ajuda de l'Estat.\nLa revista, que ha publicat un número especial amb motiu de l'aniversari, factura a la setmana "al voltant de 30.000 exemplars" en quioscs i compta amb "gairebé 30.000 abonats", però el director ha advertit que la situació financera actual "no és viable". "Estem en contacte amb diverses persones del Ministeri per poder millorar", ha apuntat.\nLa mort dels germans Kouachi ha complicat la investigació i la depuració de les responsabilitats per l'atac contra 'Charlie Hebdo', però al desembre del 2018 va ser detingut a Djibouti un terrorista, Peter Cherif, que hauria collaborat amb els autors materials de l'atemptat.\nEls ministres de l'Interior, de Justícia i de Cultura, acompanyats de l'alcaldessa de París, Anne Hidalgo, han assistit aquest dilluns a una cerimònia amb les oficines de la revista per recordar els fets de fa quatre anys. Un mural recorda ara les víctimes de la tragèdia.


Atanasio , Santo, (aut.)\nRupérez Granados, Paloma, (tr.)\nRupérez Granados, Paloma, (com.)\n148 pages; 14x21 cm\nISBN: 8497152832 ISBN-13: 9788497152839\nLes autres clients qui ont acheté Vida de Antonio , ont également acheté:\nAutres livres Atanasio , Santo:\nL"encarnació Del Verb


Un diputat d'ERC es manifesta contra Llena - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 20 de Febrer de 2010. 15:07h.\nCarmel Mòdol dóna suport als pagesos contra "el govern titella que xucla de la mamella"\nCarmel Mòdol, a la Plaça Sant Jaume\nEl diputat d'Esquerra, Carmel Mòdol, ha estat un dels participants en la manifestació d'Unió de Pagesos, de caire crític amb el tripartit català i amb el conseller socialista d'Agricultura, Joaquim Llena, a qui s'ha tractat de "titella". També s'han vist pancartes on es podia llegir "visca la terra, mori el mal govern" i es reivindicava la vegueria del Penedès.\nLa manifestació tenia com a objectiu, entre d'altres, "posar al descobert que els governs català i central es mantenen impassibles davant el fet que, en el marc de la crisi, s’han agreujat els abusos de la gran distribució i de sectors de l’agroindústria sobre els productors agraris, als quals imposen preus baixos i marges abusius".\nEn aquest sentit s'ha denunciat "la inacció dels governs català i espanyol que no fan complir les normatives de competència, comerç i consum, i permeten la vulneració dels drets dels consumidors". En els parlaments a Plaça Sant Jaume s'ha criticat, en forma de poesia, "el govern titella que xucla de la mamella" i s'ha assegurat que "aquest país, des de que mana el tripartit, ens ha enfonsat".\n"Mori el mal Govern"\n"Això no és Espanya"\nLlena avança un pla de xoc el dia abans de la manifestació\nHerrera critica Saura per acceptar Interior\n#13 pla, pla, 21/02/2010 - 23:30\naquet diputat on viu espenja de una pancarta que i diu que mori el mal govern. ell tambe es del govern volem solucions no manifestacions\n#12 francesc-lluís, Baratària, 21/02/2010 - 14:02\nERC té la conselleria de Indústira, comerç i turisme, que és la que hauria de posar a lloc a les distribuidores oligopolistes, els principals culpables de la crisi de preus al camp, i en comptes d'actuar és dedicar a fer el ruc a les manifestacions...\n#11 es carmel, estupit., cat, 21/02/2010 - 10:36\nsukfuro, sulfuro: ja veiem per com escrius que yu ets encara a atapuerca, ell es diu carmel, no carmelo, ets un primitiu i un maleducat, reaccionari, fot el camp a les coves.\n#10 Isidre, Almenar, 20/02/2010 - 21:47\nEl senyor Mòdol sap bastant millor què convé a la pagesia catalana que el conseller Llena. És una pena que ERC no hagi prioritzat mai tenir Agricultura en els pactes de govern; tindríem un gran conseller.\n#9 Ramon, Cervaria, 20/02/2010 - 21:46\nVisca la terra, visca la Unió, visca ERC!


Wikiloc | Camí Català de Sant Jaume, 4a etapa, Borrassà - Viladasens trail\nHiking (Best Hiking trails in Spain → Catalonia → Borrassà )\nCamí Català de Sant Jaume, 4a etapa, Borrassà - Viladasens\n(AE) Pobles de la Provincia de Girona (25) Borrassà-Avinyonet de Puigventos-Vilanant-Cistella-Lladó-Cabanelles-Navata-Ordis (Mountain biking)\n(AE) ARBOLES (08).- Los gigantes del bosque.- La Alzina de la Font de Can Massanet y las Alzines bessones del Mas Nebot. (Mountain biking)\nCamí Sant Jaume Català - Etapa 3: Borrassà - Viladasens (Hiking)\nBorrassà - Torre de l'Àngel - Pontós - Romanyà - Canelles. (Mountain biking)\nSortida - Borrassà\nBarri del castell de Pontós\nArribada - Viladasens\nHi, found this interesting trail: Camí Català de Sant Jaume, 4a etapa, Borrassà - Viladasens https://www.wikiloc.com/hiking-trails/cami-catala-de-sant-jaume-4a-etapa-borrassa-viladasens-19691826 Regards, Wikiloc - Trails of the World


Party Girl | Cineclub Diòptria\nDijous 05 de març de 2015, 21h00\nDirecció: Marie Amachoukeli-Barsacq, Claire Burger\nGuió: Marie Amachoukeli-Barsacq, Claire Burger\nMetratge: 96 min.\nIntèrprets: Angélique Litzenburger, Joseph Bour, Mario Theis\nMés info: http://www.imdb.com/title/tt3660370/\nLa decisió d’Angélique\nAngélique treballa en una discoteca de striptease de carretera ubicada en algun lloc indeterminat de la frontera francoalemanya. El temps no juga al seu favor —ja té seixanta anys—, però la nit segueix essent la seva fidel aliada, ballant a la pista i animant als clients a demanar una i una altra consumició i gaudint del petit oasi de complicitat que li proporcionen les seves companyes de feina. Ocasionalment, la humiliació fa acte de presència, en forma de clients agressius que la prenen per la prostituta que mai ha sigut o de joves arrogants que creuen estar fent un favor a la seva feminitat tardorenca. El seu client més habitual i afectuós, Michel, un miner retirat, li oferirà unir-se en un matrimoni que ja ningú esperava a aquestes alçades. Un canvi de vida quan potser el que menys ve de gust és passar de la nit al dia i dels llums de neó als raigs del sol.\nGuanyadora de la Càmera d’Or de la darrera edició del Festival de Cannes, ‘Party girl’ està basada en fets reals i la protagonitza Angélique Litzenburger en el seu primer paper al cinema, interpretant-se a sí mateixa, rodejada dels seus fills (que també assumeixen els seus propis papers). Un d’ells (Samuel Theis) és precisament un dels tres directors i guionistes que signen una òpera prima comuna que commou per la seva autenticitat i per les vivències tangibles dels seus personatges femenins, gairebé tots ells professionals de la nit, però en cap cas del setè art.\nAngélique, amb dolors i remordiments, es debat entre el passat i els somnis de tota una vida que tremolen com la flama d’una espelma gairebé consumida del tot. Convidant-nos a la seva intimitat, els directors aconsegueixen canviar la nostra percepció del personatge. Angélique no tremola, balla, i la seva llum i la seva flama no serà menys bella fins que ella mateixa decideixi apagar-la, brillant en una nit d’aquelles que no acaben mai més.


“La llengua d’una nació és la clau de l’èxit” “La llengua d’una nació és la clau de l’èxit”\nLa ministra islandesa Lilja Dögg Alfreðsdóttir s'ha enfrontat a Disney+ les darreres setmanes perquè publiqui continguts en la llengua del país. Foto: govern d'Islàndia (cedida).\nLilja Dögg Alfreðsdóttir, ministra d’Educació, Ciència i Cultura del govern d’Islàndia, s’ha guanyat la simpatia de molts ciutadans en les darreres setmanes fruit d’una publicació a la seva pàgina de Facebook en què considerava “inacceptable” que Disney+ s’estrenés al país sense cap contingut doblat o subtitulat a l’islandès. Alfreðsdóttir va enviar una carta al president de Disney, Bob Chapek, en què instava l’empresa a solucionar la qüestió “fent ús del material en islandès ja existent el més aviat possible”. Dies més tard, la plataforma anunciava que d’aquí a uns mesos estaran disponibles en aquesta llengua algunes pel·lícules com Toy Story, Cars o Frozen 2.\nLa ministra, membre del Partit Progressista –una de les dues grans formacions conservadores d’Islàndia i històric representant dels interessos del camp–, defensa que la llengua va ser clau per al procés d’independència del país i que és central per a la seva sobirania. De fet, l’islandès és entès per la societat illenca com el tresor més preuat de la nació, una idea transversal i compartida per totes les formacions polítiques amb representació al Parlament.\nLa polèmica recorda al cas de la llengua catalana, ja que Disney+ es va estrenar a l’estat espanyol el març de 2020 sense continguts en aquest idioma. Finalment, l’octubre passat, l’empresa va posar a disposició dels usuaris catalanoparlants dues pel·lícules doblades, si bé aquesta opció no apareixia al menú d’idiomes. El Ministeri de Cultura d’Islàndia vol accelerar aquest procés i fa setmanes que pressiona per tal que la multinacional s’adapti al seu context nacional com més aviat millor. N’entrevistem la responsable des de Reykjavík però en línia a causa del protocol covid.\nVostè ha afirmat que és inacceptable que un gegant com Disney+ no inclogui continguts en islandès a la seva plataforma digital. En la seva opinió, per què creu que una gran companyia com Disney s’oblida de l’islandès quan ofereix serveis a Islàndia?\nCrec que es tracta d’una tendència internacional relacionada amb grans empreses tecnològiques com Facebook, Netflix i altres. Són actors amb molt de pes i crec que és important que els governs impulsin un model sostenible per tal que tots puguem viure en certa harmonia. D’una banda, tenim interès en els seus serveis, però, de l’altra, estem realment interessats en la nostra cultura i en la nostra llengua. És una qüestió que duem al cor. Parlem islandès des de l’arribada dels primers pobladors. Quan llegim llibres de fa cinc-cents o set-cents anys, els podem entendre sense gaire dificultat perquè hem conservat la nostra llengua. Aquest sentiment és el que tenim quan observem aquesta ‘invasió amistosa’, si puc referir-m’hi des d’aquesta perspectiva, que fa que els infants accedeixin a plataformes online on potser no hi ha islandès.\nEn el cas de Disney, vostè posa l’accent en el fet que els continguts van específicament dirigits a la infància.\nEl que succeeix actualment és que quan els infants desenvolupen les habilitats de la seva pròpia llengua, tenen una gran influència d’una altra llengua, i això no havia passat mai. Habitualment, ho experimentaven amb més edat. Si s’analitzen les hores que un infant està despert i quantes hores té accés a la seva llengua materna i a l’anglès es comprova que mai una segona llengua havia estat tan accessible.\nVostè va enviar un carta al president de Disney i ja ha rebut una resposta en què s’anuncia que s’inclouran alguns continguts doblats o subtitulats a l’islandès. Creu que és suficient aquesta resposta?\nLa resposta de Disney és un primer pas positiu i simbolitza una bona voluntat. De totes maneres, les bones intencions no són suficient i encara no hem vist cap canvi. Sincerament, em sorprèn que es necessitin mesos de treballs tècnics per utilitzar audios i subtítols que ja existeixen, així que seguiré pressionant per accelerar el procés. La ciutadania islandesa ha reaccionat bé davant de la promesa de Disney i estic segura que es demostrarà que oferir material en islandès és la decisió correcte des d’un punt de vista empresarial per a Disney+.\nEl Ministeri de Cultura d’Islàndia fa setmanes que pressiona per tal que Disney+ s’adapti al seu context nacional com més aviat millor. Foto: govern d’Islàndia (cedida).\nQuines accions prendria el govern si la companyia no solucionés la situació?\nHi ha un requeriment en la nostra llei actual que determina que ha d’haver contingut subtitulat en islandès, però es refereix als mitjans de comunicació islandesos. Estem veient una tendència internacional en els materials de les plataformes online. Les nacions, en cooperació internacional, hem de poder establir les nostres pròpies normes per fer front a la situació. De moment, tenim una llei per als mitjans islandesos però també necessitem una legislació per solucionar aquesta altra qüestió.\nConsidera, doncs, la possibilitat de treballar juntament amb altres països o regions europees que afronten realitat similars?\nUna de les coses per les quals he estat pressionant és la qüestió del declivi dels ingressos publicitaris als mitjans locals, que té lloc des de fa un temps. Una de les raons principals són els anuncis que veiem a les xarxes socials d’algunes de les grans plataformes digitals. De sobte, hi ha un mercat publicitari a Islàndia i a altres països que és insostenible. Els països de l’OCDE han estat treballant per una proposta que gravi aquestes empreses internacionals. Aquestes companyies són el fenomen més gran en els darrers vint anys pel què fa a la influència en els mitjans locals, els seus ingressos i en la cultura en general. És una qüestió que han d’afrontar els governs, però la cooperació internacional s’està desenvolupant a un ritme força lent, des del meu punt de vista.\nHi ha pel·lícules clàssiques de Disney que ja estan doblades a islandès, però hi ha molt material nou que no ho està. El govern d’Islàndia es planteja donar suport econòmic per doblar o subtitular nous continguts?\nAixò s’està valorant. Ja hem estat subvencionant, per exemple, la literatura islandesa amb un gran èxit. De sobte, hem vist com els títols en islandès de literatura per a infants i joves han incrementat un quaranta per cent any rere any arran del suport que hi donem. Estem treballant en aquestes polítiques i encara queden molts passos per fer.\nPel què fa a altres plataformes com HBO o Netflix, pensa contactar amb aquestes empreses per la mateixa qüestió que Disney+?\nNo ho hem fet encara però he estat en contacte amb el ministre de Finances i Afers Econòmics en relació al treball de l’OCDE per gravar aquestes empreses. Tanmateix, la qüestió està requerint massa temps. Les nacions han d’actuar de forma directa i dir “aquesta és la nostra normativa, això és important i hi farem alguna cosa”. Les mateixes normes han de regir en el mercat local i l’internacional.\nLa defensa de la llengua ha estat una constant en la història moderna d’Islàndia.\nLa llengua d’una nació és la clau de l’èxit. És molt important que els estats nació tinguin una normativa adequada al context actual. Quan Islàndia va reclamar la seva independència durant la Segona Guerra Mundial la llengua va tenir un rol central. Som una illa petita al nord de l’Atlàntic, així que tothom que va lluitar per la independència va emprar la llengua com a argument. La llengua va ser part de la nostra reclamació de sobirania a Dinamarca, defensant que teníem la nostra pròpia llengua i cultura i que, per aquest motiu, necessitàvem la nostra sobirania. L’element cultural sempre ha estat molt important per determinar qui som, on som i com veiem el nostre futur.\nQuines polítiques impulsa el seu govern per fomentar la llengua?\nHem invertit en nova tecnologia que ens permeti parlar amb els nostres telèfons i ordinadors en islandès i que el sistema contesti en islandès. Aquesta necessitat estava inclosa al pacte de la coalició de govern. Els infants utilitzen molt la tecnologia i necessitem desenvolupar una immensa quantitat de paraules islandeses per referir-nos al món digital. Pel que sembla, en el futur podrem parlar amb la nostra nevera i preguntar-li quanta llet tenim o potser podrem parlar amb els nostres telèfons des del supermercat i preguntar què necessitem, així que és molt important que ho puguem preguntar en islandès. Hem estat treballant en aquest tema i és una inversió molt important.\nEn segon terme, hi ha una resolució aprovada pel parlament islandès l’any 2018 que té com a objectiu reforçar la nostra llengua en tots els àmbits de la societat, com l’educació, la cultura, l’empresa, la investigació, la tecnologia. Hi ha una llista de vint-i-dues accions, la totalitat del parlament islandès l’ha aprovada i estem treballant en aquesta qüestió. Per exemple, una de les accions és el suport a la literatura islandesa.\nEn tercer lloc, m’agradaria mencionar que tot plegat es fa per crear consciència sobre la importància de la llengua en un sentit positiu. Jo poso molt d’èmfasi en els infants d’origen estranger per incrementar l’ajuda per aprendre islandès, especialment en els barris on hi ha més immigració. Per què? Doncs perquè és la millor manera de tenir una societat diversa, creant millors oportunitats per a tots els infants que viuen a Islàndia.\nLa ministra, membre del Partit Progressista, defensa que la llengua va ser clau per al procés d’independència del país i que és central per a la seva sobirania. Foto: govern d’Islàndia (cedida).\nEn els darrers vint anys, Islàndia ha vist arribar milers de migrants que són clau per a certs sectors de l’economia islandesa. Què li diria a un treballador estranger resident a Islàndia per convèncer-lo que aprengui una llengua que sovint és un gran repte per la seva dificultat?\nHi ha molts beneficis. Una de les coses que estem fent és impulsar cursos d’islandès més accessibles. Animaria a tothom a aprendre islandès i fer-ho en el temps que cadascú necessiti. Jo vaig estudiar a Corea del Sud i tan sols la pronunciació de frases molt senzilles em va dur dos mesos, tot i que ja havia estudiat altres llengües. Realment, entenc que és un repte, però també és important per a tota la nació que tothom respecti l’islandès, sempre des d’una perspectiva tolerant, oberta i positiva. Un petit esforç sempre és benvingut.\nTem que l’islandès desaparegui en els propers cent anys?\nEstic molt segura que això no passarà a Islàndia perquè tenim una opinió molt ferma sobre la importància de la llengua. Com pots comprovar, impulsem polítiques que tenen el suport de tots i cadascun dels membres del parlament, incrementem les inversions, tant públiques com privades, per tal d’assegurar-nos que l’islandès perduri en el món modern. No temo que l’islandès desaparegui, però estic sempre en guàrdia.\nBarcelona, 1986. Periodista. Actualment és un exiliat econòmic més i treballa a Reykjavík com a guia turístic. Es va formar periodísticament a Ràdio Gràcia, a l’Independent de Gràcia i a la cooperativa DeBarris. Ha col·laborat a mitjans com SER Catalunya, Directa, el Cultura-s de La Vanguardia o eldiario.es. A dia d’avui publica a La Marea i a l’Independent de Gràcia i presenta una secció setmanal sobre premsa antiga al programa ‘Són 4 dies’ de Ràdio 4. Dirigeix la petita revista digital El Faro de Reykjavík. Ha publicat dos llibres sobre el col·lapse econòmic islandès i la posterior onada de protestes, Islàndia 2013. Crònica d’una decepció i Islàndia 2014. El preu del miracle econòmic.\nTenim un braó de Mil Dimonis


Un imperial Mac Blanch desencalla un Prat que es segueix viu. CB Prat 70-66 Barça Lassa. – CB Prat\nNotícia publicada el 27 de abril de 2019


La neteja de l'abocament de Flix costarà als contribuents més de 210 milions d'euros | Sostenible\nFont: Caty Arévalo/Efe Verde\nAixí ho posa de manifest l'informe "Conseqüències ocultes" en el qual Greenpeace analitza alguns dels casos més greus de contaminació industrial de l'aigua que s'han produït en el planeta i les seves conseqüències per a les persones, el medi ambient i l'economia.\nEntre els casos analitzats hi ha el de l'embassament de Flix, "testimoni de més d'un segle d'abocaments de substàncies químiques persistents, bioacumulatives i tòxiques" per part d'Ercros-antiga Erikimia-, un fabricant de productes bàsics per a la indústria química i farmacèutica.\nMetalls pesants, com el mercuri o el cadmi, o compostos tòxics persistents, com el hexaclorobenzè o els policlorobifenils, són algunes de les substàncies amb les que Ercros ha propiciat la contaminació generalitzada de l'Ebre des d'aquest punt, segons assenyala l'organització ecologista.\nDesprés de més de 15 anys de litigis, i malgrat haver estat declarada culpable de contaminar "de manera contínua" el medi ambient l'any 2003, Greenpeace recorda que Ercros va ser eximida posteriorment de fer-se càrrec del cost econòmic del seu abocament, del total de la seva neteja amb prou feines aportarà el 5% (uns 10 milions d'euros).\nEl 2010 van començar els treballs inicials de neteja de Flix, encara que com assenyala Sara del Río, responsable de la campanya de Contaminació de Greenpeace: "hi ha danys ja irreversibles".\nL'organització estima que el cost total de restauració ascendirà a 223.300.000 d'euros, dels quals 117 seran aportats per la Unió Europea a través del Fons de Cohesió.\nQui contamina paga?\nNo obstant això, l'organització ha inclòs el cas de contaminació d'Ercros en el seu informe internacional perquè serveixi d'exemple de "com de complex, car i lent és netejar la contaminació tòxica, així com la dificultat d'assignar responsabilitats amb caràcter retroactiu i implementar el principi de qui contamina paga ".\nAmb "Conseqüències ocultes", Greenpeace vol fer veure als governs que "la prevenció en origen, així com la reducció i eliminació de l'ús i abocament de substàncies químiques perilloses és millor i més rendible que haver de lidiar amb les conseqüències de la contaminació" .\nEn aquesta línia, Del Río ha exigit a les empreses i administracions espanyoles a que es comprometin per un futur "lliure de tòxics", mitjançant l'adopció de mesures urgents, basades en la precaució i la transparència, per eliminar totalment l'ús i l'emissió de totes les substàncies perilloses i assolir l'"abocament zero".\nL'informe "Hidden consequences" (en el seu nom original en anglès) parla també d'altres casos de rius contaminats per tòxics, com el del Hudson, als Estats Units, la multimilionària descontaminació va ser pagada per General Electric, o el d'un delta a Holanda, on la restauració, per contra, va ser finançada pels contribuyentes.


Tanquem els CIEs: 7S. Presentació de l'informe VIDA EN LA NECROFRONTERA\n7S. Presentació de l'informe VIDA EN LA NECROFRONTERA\nDissabte 7/setembre. HelenaMaleno presentarà l'informe VIDA EN LA NECROFRONTERA del col·lectiu CAMINANDO FRONTERAS. A les 18h. a l'Àgora Juan Andrés Benítez, C/ Aurora, 13 (Raval, BCN). Hi haurà cantina amb La Ambulante.\nL'informe de CAMINANDO FRONTERAS (@WalkingBorders) mostra la lluita fronterera pels drets dels pobles en moviment, la lluita que posa en el centre la vida dels qui migren enfront de les polítiques que maten.\nRelats, dades, experiències i investigació des del cor de la frontera occidental europea.\nEnllaç a l'informe: Vida en la necrofrontera interactivo\nPublicat per Tanquem els CIEs a 19:12


Avui, 16 d'abril de 2008, neix la plana Web Photophobia. Un espai reservat a la mostra de fotografies sense pretencions artístiques ni expressives, simplement un espai d'experimentació sensorial per a l'observador.\nOn? Adobe ha tingut la magnifica idea de crear una plataforma similar a Flickr : http://www.photoshop.com/express\nPublicat per blanco-nuclear a 6:09\nEtiquetes de comentaris: cultura, fotografia, jo mateix, música\nUna altre còpia de Flickr, fotolog etc..? Calia?\nCrec que s'està arribant a saturar el mercat de les xarxes socials! Si n comptes d'augmentar la quantitat miloressim la qualitat dels continguts, que tal?\n16/4/08 7:40 a. m.\nen part tens raó... però la gracia que tenen aquest xarxes socials es que en principi connectes nodes de xarxes completament llunyanes. Molts cops el que acaba passat és que tens el mateix grup d'amics a l'esplai, al carrer, al messenger, al fotolog, al blog, al facebook, etc...\nEl que ofereix Adobe és una plataforma on penjar les teves fotografies [suposo jo que no les de farres o simples books fotografics on la mateixa foto es repeteix mil cops amb variacions minimes, o aixi m'ho prenc jo...] i et dona la oportunitat d'entrar a altres galeries d'altres usuaris que et mostra de manera aleatoria.\nNo és millor ni pitjor que d'altres, és diferent. Cadascun va encarat a certes funcions.\n16/4/08 7:59 a. m.


Noticias - Fundació Vila Casas Pag. 215\nAntoni Clavé, l’art de l’instint\nEl Museo Can Framis de la Fundació Vila Casas abre el programa de celebración del centenario del nacimiento de Clavé con una exposición que reúne unas setenta obras provenientes de diversas colecciones particulares.\nExposició antològica per celebrar el centenari de Clavé\nLa muestra, que se puede visitar en Can Framis, recorre el periodo anterior a la Guerra Civil, el exilio a París y su aproximación a la abstracción, así como las diferentes técnicas con las que experimentó el artista.\nEl Museo Can Framis de la Fundació Vila Casas exhibe el Clavé de las colecciones catalanas, la exposición es un homenaje al pintor en el centenario de su nacimiento y se puede visitar hasta el 14 de julio.\nEls 100 anys d’Antoni Clavé\nLunes 04 | Marzo | 2013\nEl Museo Can Framis acoge una revisión antológica de la obra de Antoni Clavé coincidiendo con el centenario de su nacimiento con una muestra formada por más de setenta pinturas, collages y obra gráfica.\nLos actos del centenario del artista Antoni Clavé comienzan con la inauguración de la exposición que le dedica el museo de pintura Can Framis de la Fundació Vila Casas, un homenaje en forma de antológica que, a partir de setenta obras, hace un recorrido por la ...\nEn motivo del centenario de Antoni Clavé, la Fundació Vila Casas le dedica una exposición al museo de pintura contemporánea Can Framis, una revisión de su obra que permite contemplar la evolución del artista desde la época de formación en su ...\nDoble homenatge a Clavé al Museu Can Framis\nLa muestra ‘Clavé 100 anys’ es un homenaje al pintor barcelonés con ocasión del centenario de su nacimiento y al mismo tiempo es también un homenaje a los coleccionistas catalanes que han coleccionado a Clavé.\nGregorio Iglesias Mayo presenta el seu projecte de més envergadura\nDomingo 03 | Marzo | 2013\nEl artista, con obra en la Fundació Vila Casas y alrededor del mundo, presenta su nuevo proyecto en la Vinya dels Artistas del Mas Blanch i Jové. La instalación de un lienzo de 60 metros de largo sobre el que pintará con ramas y otros elementos de la tierra, ...\nGlòria Bosch, directora de arte de la Fundació Vila Casas, explica a RTVE el nuevo discurso de la exposición permanente del Palau Solterra, el espacio más grande dedicado a fotografía del país, que recientemente ha sido reorganizado con la ...\nSábado 02 | Marzo | 2013\nLa Fundació Vila Casas es una de las más de setenta instituciones que participan en el festival de Miradas de Mujeres, organizado por la asociación Mujeres en las Artes Visuales, en el que se pueden ver obras de Susana Martínez, Rosa Siré, Montse Gomis o Marta ...


Dom Wypoczynkowy Helunia Jastarnia Polònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nRatibora 16, Jurata, Jastarnia, Polònia, 84-141 - Veure al mapa\nAl visitar Jurata, vosté es sentirà com a casa a Dom Wypoczynkowy Helunia, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nDom Wypoczynkowy Helunia també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Jurata. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, servei d'habitacions, habitació familiar.\nL'ambient de Dom Wypoczynkowy Helunia es reflexa en cada habitació. calefacció, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, nevera, habitacions interconnectades disponibles són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Dom Wypoczynkowy Helunia és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Jurata.


QUI SOM? - Pleisure\nPemsa Leisure S.L. es dedica a la gestió i producció d’esdeveniments, amb 30 anys d’experiència, gestionem més de 150 esdeveniments a l’any vinculats al món de l’empresa, l’oci i la cultura. Brindem la nostra experiència a tercers en la dinamització i comercialització d’espais culturals i turístics de manera rendible i sostenible. També creem, produïm i gestionem projectes d’oci i cultura tant de projectes aliens com propis.\nDissenyem, gestionem i comercialitzem projectes en el sector del turisme, l’oci i la cultura. Oferint solucions creatives de la mà d’un gran equip de professionals i d’una àmplia xarxa de contactes amb els principals operadors del sector.\nEns dirigim a professionals, concretament a gestors d’espais, empreses del sector MICE i promotors culturals. El nostre model de gestió està basat en l’excel·lència, els processos de millora contínua i gestió eficient dels recursos disponibles, el desenvolupament i creixement del talent humà, i la solidesa patrimonial i financera.\nVolem ser fonts d’inspiració per als nostres clients donant vida als seus recintes, fent realitat els seus projectes i creant il·lusió a través de la cultura i l’oci.\nCreativitat, inventiva i imaginació.\nPassió: estar compromesos amb el cor i amb la ment.\nFlexibilitat: quan els temps canvien, canvia amb ells.\nOferir oci de qualitat.


El Mont-Àgora tindrà noves aules de dansa i música a principis d'any - La Veu de l'Anoia\nEl Mont-Àgora tindrà noves aules de dansa i música a principis d’any\nAvancen a bon ritme les obres de construcció de diferents aules de dansa, camerinos i aules petites pendents a l’edifici de Mont-Àgora. Es tracta de la darrera adequació a l’Espai de les Arts i del Coneixement de Montbui, la qual serà una realitat ben aviat. Les obres van a càrrec de l’empresa GEOSS SL.\nEls nous espais de dansa estaran ubicats a la primera planta. Són, en concret, dues aules, amb diferents serveis complementaris. Aquestes aules de dansa tindran 90 i 63 metres quadrats respectivament i també es crearan dos lavabos, així com altres espais de servei. El projecte de construcció de les noves aules de dansa es va adjudicar per 127.000 euros.\nD’altra banda, de forma paral·lela, a la planta baixa es realitza també la construcció dels camerinos i les aules petites, en els espais de l’equipament fins ara no oberts al públic. Aquests serveis ubicats a tocar de la sala polivalent permetran donar servei a les múltiples funcionalitats de l’equipament, especialment en l’àmbit artístic. Aquesta actuació es va adjudicar per 110.000 euros. Si es compleixen els terminis previstos, tant les aules de dansa de la primera planta com els camerinos i les aules petites ubicades a la planta baixa seran una realitat a principis del nou any, 2017. Com explica l’alcalde Teo Romero “es tracta d’unes actuacions complementàries que ens permetran guanyar nous espais per millorar la funcionalitat de Mont-Àgora i per poder dinamitzar les diferents modalitats artístiques. Aconseguim nous espais, necessaris per respondre a les necessitats i també per complementar l’equipament. Mont-Àgora serà, més que mai, l’espai de les arts que es mereix Montbui” .\nArticle anteriorLa “Targeta verda” i la regulació del motor a la muntanya, temes de l’últim debat al Campus Motor\nPròxim articleL’Ajuntament de Piera i la UEA celebren una taula rodona sobre el sector logístic


Catàleg Els Llibres de L'Avenç, 2020 by L'Avenç - Issuu\nLiteratures Assaig L’Accent\nNOVETAT RAÜL GARRIGASAIT País barroc 104 pàgines | 13 €\nRaül Garrigasait és escriptor. La seva novel·la Els estranys (2017) va ser distingida amb el Premi Llibreter, el Premi Òmnium a la Millor Novel·la en Llengua Catalana de l’Any i el Premi «El Setè Cel». En el camp de l’assaig ha explorat temes com el cosmopolitisme (El gos cosmopolita i dos espècimens més, 2012), Santiago Rusiñol i l’entrada de la modernitat a Catalunya (El fugitiu que no se’n va, 2018), la relació entre els clàssics grecollatins i el poder (Els fundadors, 2020) i els perills i les potencialitats de la ira (La ira, 2020). Movent-se entre la narrativa i la reflexió, ha anat construint una obra que aprofita elements d’una llarga tradició literària i filosòfica per interrogar-se sobre els ídols i els malestars de la modernitat. El llibre més personal de tots els que ha escrit.\nAixí comença País barroc: “Havíem quedat ben d’hora a l’hostal del Cap del Pla, a mig camí entre Solsona i la serra del Port del Comte. Per arribar-hi, després d’un seguit de revolts despietats, cal fer una recta que no s’acaba mai, entre camps i pastures, una recta que mira fixament els cingles, les muntanyes i la vastitud del cel. Al voltant, tot és tan llis que semblaria que no et moguessis, si no fos per algun roure i tres o quatre vaques que passen distretes.” 3\nNOVETAT CHARLES DICKENS Postals d’Itàlia Traducció de Josep M. Muñoz Lloret 240 pàgines | 18 €\nEl juny del 1844, Charles Dickens inicia el seu viatge a Itàlia. Tot i la seva joventut, llavors ja és un escriptor consagrat, amb una carrera que havia començat de forma fulminant amb Els papers de Pickwick i Oliver Twist. Amb una família que no parava de créixer, i necessitat de nous arguments per a les novel·les, s’estableix durant un any a Gènova. D’allí, viatja per tot Itàlia, i va enviant a Anglaterra unes cartes extenses on descriu, amb una visió impregnada de romanticisme però també d’una fina ironia, un país enormement atractiu però també terriblement deixat i empobrit. Dickens no s’interessa tant pels monuments que visita com, sobretot, per la gent anònima que hi troba. Els capítols que dedica a Venècia, Roma i Nàpols són particularment remarcables, amb unes escenes que esdevenen inoblidables: un carnaval, l’execució d’un reu, una processó funerària, un sorteig de la loteria. Però també les fondes que troba pel camí, l’excursió al cim del Vesuvi o el pas dels Alps cap a Suïssa, són descrits d’una forma que romandrà per sempre en la memòria del lector. Charles Dickens (1812-1870) és el gran novel·lista de l’època victoriana a Anglaterra, i un dels que ha deixat més petja en els lectors de tot el món, amb llibres com David Copperfield, El casalot, Temps difícils o Grans esperances. En aquesta mateixa sèrie s’ha publicat Una història de dues ciutats (trad. Jordi Arbonès). Amb aquest llibre, inèdit fins ara en català, L’Avenç se suma a la commemoració del 150 aniversari de la seva mort.\n“No hi ha cap altre escriptor que sigui més pintor i dibuixant que Dickens.” Vincent van Gogh\nJOAN-DANIEL BEZSONOFF Les set vides d’un gat rus 456 pàgines | 23,50 € Les set vides d’un gat rus recupera, en un sol volum, els tres títols de la celebrada trilogia de memòries de joventut de Joan-Daniel Bezsonoff: Una educació francesa (2009), Les meues universitats (2012) i El fill del coronel (2017). Una edició especial amb un colofó de luxe, La Javanesa, un relat inèdit on l’autor explica la seva història d’amour fou.\nJoan-Daniel Bezsonoff (Perpinyà, 1963) és novel·lista. Les seves obres, sovint amb un rerefons històric, han obtingut un reconeixement creixent de la crítica i dels lectors. Amb La guerra dels cornuts (2004) va obtenir el premi Casero 2003 i el premi Mediterranée 2004, mentre que Les amnèsies de Déu (2005) va ser guardonada amb el premi Crexells, amb el premi Maria Àngels Anglada i amb el premi Salambó. Durant el 2008 va publicar el relat mensual a L’Avenç, que va constituir la base del primer llibre d’aquesta trilogia, Una educació francesa (Premi Lletra d’Or 2009).\nGUSTAU MUÑOZ El vertigen dels dies. Notes per un dietari 232 pàgines | 18 € El sentit d’aquestes notes per a un dietari és la interrogació. La indagació sobre el present en clau històrica i sobre el passat en clau de present. Amb el teló de fons del trajecte accidentat del País Valencià, aquestes notes tenen un abast d’indagació col·lectiva, en el terreny polític i social, però també tenen un sentit d’indagació personal, amb un visible component autobiogràfic. Perquè, al capdavall, com diu el lema feminista, allò que és personal és polític. Gustau Muñoz (València, 1951) és economista, assagista i traductor. Activista cultural i cívic. És codirector de la revista L’Espill i col·laborador de L’Avenç i altres publicacions. Durant anys va ser editor a Publicacions de la Universitat de València. Autor, entre altres, dels llibres Intervencions, A l’inici del segle i Herència d’una època. 5\nSIMONA ŠKRABEC Torno del bosc amb les mans tenyides 192 pàgines | 16,50 € Torno del bosc amb les mans tenyides és un recull d’impressions, reflexions i sensacions que neixen arran dels múltiples viatges de l’autora. Un meravellós mostrari de postals literàries on la natura desperta els sentiments, on les escenes quotidianes evoquen records i olors, on les sensacions conflueixen en paisatges tenyits de melangia i on afloren experiències que parlen de pèrdua, d’identitat, de desarrelament. Škrabec emprèn el viatge com a recerca i no com a retorn. Simona Škrabec és una assagista, crítica literària i traductora nascuda a Ljubljana (Eslovènia) el 1968, que des de la dècada dels 90 resideix a Barcelona. Llicenciada en filologia alemanya i en literatura comparada per la Universitat de Ljubljana, es va doctorar en literatura comparada per la UAB el 2002 amb la tesi Els marcs identitaris en el cas de Centreeuropa. És autora de L’estirp de la solitud (2002), L’atzar de la lluita (2005) i Una pàtria prestada (2017). Ha traduït més de trenta llibres —domina el català, el castellà, l’alemany, l’anglès, el francès i el serbocroat. Exerceix la crítica literària a diversos mitjans, i de forma destacada a L’Avenç.\nGERTRUDE STEIN Autobiografia d’Alice B. Toklas Traducció d’Assumpta Camps 288 pàgines | 19,50 € Sota el pretext d'escriure les memòries d'Alice B. Toklas, la seva íntima amiga, secretària i confident, Gertrude Stein no només explica la història de la seva pròpia vida sinó que ens ofereix una crònica excepcional de trenta anys de vida parisenca.\nGertrude Stein (Allegheny, Pennsilvània, 1874-Neuilly-sur-Seine, França, 1946) va estudiar psicologia a Harvard i medicina en la Universitat Johns Hopkins (Baltimore). En 1903 es va instal·lar a París i va convertir la seva residència en punt de trobada d’escriptors i artistes i pintors d’avantguarda. Com a escriptora, va conrear nombrosos gèneres des de l’existencialisme avantguardista o crear-ne un de nou a partir de retrats. A banda de l’Autobiografia d’Alice B. Toklas (1933), entre les seves obres més notables destaca Three lifes (1909). 6\nLa marxa de Radetzky Traducció de Jaume Creus del Castillo La millor novel·la de Joseph Roth constitueix una crònica, elegíaca però també amb ironia, de la decadència i caiguda de l'Imperi austrohongarès, explicada a través de la història de tres generacions de la família Trotta, soldats professionals i buròcrates de carrera. Un món d'ahir que desapareix amb la Primera Guerra Mundial.\nTot el que hi veig Il·lustracions de Marc Vicens John Berger deia que l'art no serveix per explicar el que és misteriós, però sí que serveix per descobrir-ho. En aquest llibre Josep M. Fonalleras comparteix amb el lector el que ha vist abans i després de la mirada a les obres d'art que l'acompanyen. Un recorregut molt personal de silencis i converses amb pintures, estàtues i monuments, places i carrers. Data de publicació: novembre 2020.\nTot sol Traducció de Carolina Moreno Tena Per un escriptor, la soledat es consubstancial a la creació. Hipersensible, l’home que ha retornat a la seva ciutat després d’anys d’absència, escruta la seva vida al carrer, es seus veïns, els seus records i, també, és clar, s’examina a ell mateix. Reedició dins la col·lecció L’Accent. Data de publicació: novembre 2020.\nPrincipi de realitat Una proposta per a l’endemà del Procés 224 pàgines | 17,50 € Tercera edició Escrit per un dels politòlegs que més finament ha analitzat el Procés independentista de Catalunya, aquest assaig indaga sobre les causes de la revolta democràtica catalana, analitza la resposta que ha obtingut de l’estat, es pregunta per què Catalunya no és independent i reflexiona sobre el futur. Un balanç crític imprescindible per a l’hora actual. Jordi Muñoz Mendoza (València, 1979) és politòleg. Establert a Barcelona des de 1998, es va doctorar en ciència política per la Universitat Pompeu Fabra. Treballa com a professor a la Universitat de Barcelona (UB) i col·labora amb diversos mitjans de comunicació. Ha fet estades de recerca a universitats com Goteborg, Yale i Essex. Forma part del grup de recerca en Institucions i Economia Política (IPERG). La seva recerca se centra en el comportament polític i la política comparada. És autor del llibre La construcción política de la identidad española: ¿del nacionalcatolicismo al patriotismo democrático? (CIS, 2012).\nVíctor Català, l’escriptora emmascarada 224 pàgines | 17,50 € |\nAquest assaig incideix en una renovada comprensió d’una escriptora que, per protegir-se, va haver d’utilitzar no només un pseudònim masculí, sinó una sèrie de màscares. D’ell sorgeix una valuosa nova interpretació de l’obra d’una escriptora el reconeixement i influència no ha deixat de créixer en els últims anys. Margarida Casacuberta i Rocarols (Olot, 1964) és professora i investigadora en literatura contemporània a la Universitat de Girona i doctora en Filologia Catalana per la Universitat Autònoma de Barcelona. És especialista en narrativa catalana del segle XX i en la figura i l’obra de Santiago Rusiñol, del qual ha editat les obres publicades a L’Avenç. També ha traduït del francès Zola, Perec i Némirovsky. Dirigeix la Càtedra Joan Vinyoli de Poesia Contemporània de Santa Coloma de Farners, la Càtedra Víctor Català d'Estudis sobre el Modernisme i la Càtedra M. Àngels Anglada-Carles Fages de Climent de Patrimoni Literari. És membre del Consell de Redacció de L’Avenç i del Consell d'Administració del Teatre Nacional de Catalunya. 11\nDebat sobre [la] cultura catalana 176 pàgines | 17 € Cinquanta anys després d’aquell debat, i en un context social, econòmic i polític marcadament diferent, la vigència i la necessitat d’examinar els temes plantejats en aquelles sessions segueix sent d’un interès i d’una actualitat indubtables per a una cultura que s’ha seguit definint a si mateixa com a “singular i universal”. L’escriptor Josep M. Castellet (Barcelona 1926-2014) era el 1967 director literari d’Edicions 62; el filòsof Josep Ferrater Mora (Barcelona 1912-1991), exiliat des del 1939, feia de professor al Bryn Mawr College de Pennsilvània, EUA; l’escriptor Joan Fuster (Sueca, València 1922-1992) havia publicat ja, el 1962, el seu influent assaig Nosaltres, els valencians; Joaquim Molas (Barcelona, 1930-2015), historiador de la literatura, feia classe als Estudis Universitaris Catalans; i Baltasar Porcel (Andratx, Mallorca 1937-Barcelona 2009) ja tenia una llarga carrera dins el periodisme i obra publicada. L’edició del text ha anat a càrrec del professor Jordi Cerdà de la Universitat Autònoma de Barcelona i ha estat una iniciativa de l’Aula Joaquim Molas de la Biblioteca Víctor Balaguer de Vilanova i la Geltrú.\nAllez! Allez! Escrits del pas de frontera, 1939 344 pàgines | 21 € El pas de la frontera cap a França constitueix el primer acte de l’exili del 1939. Els testimonis que han deixat els seus protagonistes tenen un indubtable valor històric i literari per al nostre país; i construeixen un gran relat d’autoria múltiple sobre una de les experiències més decisives que poden afectar la condició humana. Aquesta nova edició incorpora índexs onomàstic i toponímic, així com un mapa de les rutes de l’exili.\nMaria Campillo (Alhama de Aragón, 1953) ha estat, fins a la seva jubilació recent, professora de Literatura Catalana Contemporània a la Universitat Autònoma de Barcelona i és vicedirectora del CEDID (Centre d’Estudis sobre Democràcies i Dictadures). Ha publicat estudis d’història cultural, entre els quals Escriptors catalans i compromís antifeixista, 1936-1939 (1994), i sobre diferents períodes i autors de la literatura catalana del segle XX. Ha fet diverses contribucions a l’estudi de la narrativa dels exiliats, n’ha editat correspondència, i va ser assessora científica de l’exposició “Literatures de l’exili” produïda pel CCCB de Barcelona l’any 2005. És membre del consell de redacció de L’Avenç. 12\nCATÀLEG GENERAL 2007-2020 Jordi AMAT, Un país a l’ombra. Vida de Josep Maria Vilaseca Marcet (1919-1995).\nla reconstrucció de Barcelona. Maria Àngels ANGLADA, Les Closes. Maria Àngels ANGLADA, Sandàlies d’escuma. Jaume AYATS, Els Segadors. De cançó eròtica a himne nacional. Honoré de BALZAC, L’hostal vermell. Traducció de Josep M. Muñoz Lloret. Honoré de BALZAC, El coronel Chabert. Traducció de Josep M. Muñoz Lloret. Saul BELLOW, Atrapa el dia. Traducció de Ramon Folch i Camarasa. Xavier BENGUEREL, Memòries (1905-1940). Pròleg de Pere Calders. Joan-Daniel BEZSONOFF, Les set vides d’un gat rus. Jordi BORJA, Cartes de lluny i de prop. Incerteses i propostes de reconstrucció\ndemocràtica. Enric BOU, Desviacions. Proses de viatge. Joe BRAINARD, Me’n recordo. Josep CALVET, Les muntanyes de la llibertat. El pas d’evadits pels Pirineus durant la Segona Guerra Mundial. Maria CAMPILLO (ed.), La Brigada del Vidre. Cròniques del front (1936-1939). Maria CAMPILLO (ed.), Allez! Allez! Escrits del pas de frontera, 1939. Mireia CAPDEVILA i Francesc VILANOVA, Nazis a Barcelona. L’esplendor feixista de postguerra (1939-1945). Margarida CASACUBERTA, Víctor Català, l’escriptora emmascarada. Francesc CASARES, Compromís amb la justícia. Memòries d’un advocat laboralista\n(1958-1978). Jordi CASTELLANOS, Literatura i societat. La construcció d’una cultura nacional.\nJosep M. CASTELLET; Josep FERRATER MORA; Joan FUSTER; Joaquim MOLAS; Baltasar PORCEL, Debat sobre [la] cultura catalana. Rosa CONGOST, Les lliçons d’història. El jove Pierre Vilar (1924-1939). Joseph CONRAD, La follia d’Almayer. Traducció de Josep M. Muñoz Lloret. Joseph CONRAD, La línia d’ombra. Traducció de Marta Bes Oliva. Joseph CONRAD, Memòria personal. Traducció de Josep M. Muñoz Lloret. Benjamin CONSTANT, Adolphe. Traducció de Josep M. Muñoz Lloret. Charles DICKENS, Postals d’Itàlia. Traducció de Josep M. Muñoz Lloret. Charles DICKENS, Una història de dues ciutats. Traducció de Jordi Arbonès. Andreu DOMINGO, Catalunya al mirall de la immigració. Demografia i identitat\nFèlix FANÉS, Diari de guerra. Nova York, tardor 2011. Sharon G. FELDMAN, A l’ull de l’huracà. Teatre català contemporani Traducció de Pere Bramon i Neil Charlton. Félix FÉNÉON, Notícies de tres ratlles. Traducció de Joan-Lluís Lluís. Josep M. FONALLERAS, Tot el que hi veig. Il·lustracions de Marc Vicens. Raül GARRIGASAIT, País Barroc. Carles GERHARD, Dues guerres i un exili. Memòries. Pròleg de Borja de Riquer. Jaume GUILLAMET (ed.), El desafiament català. Un relat internacional de la Transició. Jaume GUILLAMET, L’Empordà dels escriptors. Julià GUILLAMON, El tren de la bruixa. Julià GUILLAMON, El barrio de la Plata. Julià GUILLAMON, El barri de la Plata. Peter HANDKE, Infelicitat perfecta. Traducció de Marta Pera Cucurell. Patricia HIGHSMITH, Carol. Traducció de Montserrat Morera. Henry JAMES, Els papers d’Aspern. Traducció de Joan Sellent. Franz KAFKA, Carta al pare. Traducció de Ricard Torrents. Heinrich von KLEIST, Michael Kohlhaas. Traducció de Jaume Creus. Nikolai LESKOV, Lady Macbeth del districte de Mtsensk. Traducció de Jaume Creus. Joan-Lluís LLUÍS, Els invisibles. Emilio LUSSU, Homes com nosaltres. Traducció de Teresa Muñoz Lloret. Katherine MANSFIELD, Diaris. Traducció de Marta Pera Cucurell. Katherine MANSFIELD, En una pensió alemanya. Traducció d’Anna Llisterri. Emili MANZANO, Pinyols d’aubercoc. Joan-Lluís MARFANY, Llengua, nació i diglòssia. José Luis MARTÍN RAMOS, Territori capital. La guerra civil a Catalunya, 1937-1939. José Luis MARTÍN RAMOS, La rereguarda en guerra. Catalunya, 1936-1937. Andreu MAYAYO, La veu del PSUC. Josep Solé Barberà, advocat. Carme MOLINERO i Pere YSÀS, Els anys del PSUC. El partit de l’antifranquisme\nCatalunya, 1945-1982. Jordi MUÑOZ, Principi de realitat. Una proposta per l’endemà del Procès. Josep M. MUÑOZ (ed), Els Quatre Presidents. Entrevistes a Tarradellas, Pujol, Maragall i\nMontilla. Irène NÉMIROVSKY, La vida de Txèkhov. Traducció de Margarida Casacuberta. Georges PEREC, L’Eclipsi. Versió d’Adrià Pujol Cruells Fernando PESSOA, Escrits sobre Catalunya i Ibèria. Traducció de Víctor Martínez-Gil. Adrià PUJOL CRUELLS, Els barcelonins.\nJordi PUNTÍ, Els castellans. Thomas de QUINCEY, Els últims dies d’Immanuel Kant. Traducció de Josep M. Muñoz\nLloret. Ferran REQUEJO, Camins de democràcia. De l’autonomia a la independència. Esteve RIAMBAU, Laya Films i el cinema a Catalunya durant la Guerra Civil. Eduard RIU-BARRERA (ed.), Viatge a la Rússia soviètica. Visions catalanes de l’URSS\n(1920-1941). Judith ROHRER, La nova escola catalana. Arquitectura i política a l’època del\nModernisme (1888-1906). Joseph ROTH, La marxa de Radetzky. Traducció de Jaume Creus. Joseph ROTH, Viatge a Rússia. Traducció de Jaume Creus. Joseph ROTH, El pes fals. Història d’un inspector de pesos i mesures\nTraducció de Jaume Creus. Joseph ROTH, La cripta dels caputxins. Traducció de Jaume Creus. Joseph ROTH, Job. Història d’un home senzill. Traducció de Judith Vilar. Santiago RUSIÑOL, Teatre polèmic. Pròleg de Margarida Casacuberta. Santiago RUSIÑOL, En Josepet de Sant Celoni. Santiago RUSIÑOL, La ‘niña gorda’. Santiago RUSIÑOL, El català de la Manxa. Santiago RUSIÑOL, Màximes i mals pensaments. Joan SANTANACH (ed.), Llull x Llull. Una antologia de textos de Ramon Llull. Antoni SEGURA, Euskadi, crònica d’una desesperança. Simona ŠKRABEC, Torno del bosc amb les mans tenyides. Lluís SOLÀ, La paraula i el món. Assaigs sobre poesia. Robert L. STEVENSON, L’emigrant amateur. Traducció d’Anna Llisterri. August STRINDBERG, Tot sol. Traducció de Carolina Moreno Tena. August STRINDBERG, La gent de Hemsö. Traducció de Carolina Moreno Tena. Marina SUBIRATS, Barcelona: de la necessitat a la llibertat. Les classes socials\nL’Avenç SL Passeig de Sant Joan, 26, 2n 1a 08010 Barcelona 93 245 79 21 www.lavenc.cat Contacte Núria Iceta ¡ niceta@lavenc.cat ¡ 610 40 72 09 Distribució RBA llibres ¡ 902 213 413 www.elsllibresdelavenc.cat revistalavenc @L_Avenc editorial_lavenc L’Avenç forma part de l’Associació d’Editorials Independents Llegir en Català\nCatàleg Els Llibres de L'Avenç, 2020


Dani Garcia serà cedit a un equip de LEB Or i el club busca un base i tancar la quarta fitxa de formació - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nj. a. 17.07.2020 | 23:43\nDani Garcia afrontarà una tercera cessió a un equip de LEB Or\nSakho-Willis, rivalitat fora de Manresa. Bàsquet Manresa\nForça interior per al Granca i el Bilbao i exterior per al Betis. Esports


treball beques L'Hospitalet de Llobregat habitatge ofertes de treball a l'estranger Treballar a l'estranger formació ocupacional pràctiques a l'estranger formació Santa Coloma de Gramenet mobilitat europea feina estiu casal lloguer voluntariat Estudiar a l'estranger tallers recerca ofertes de treball premis Voluntariat a l'estranger educació Badalona universitat europa estudiants ajuts concurs solidaritat emprenedoria cursos cultura cooperació ocupació Idiomes pràctiques participar art estranger\nBarcelona acollirà l’any vinent per primera vegada l’European Association for International Education (EAIE), la fira d’educació superior més important d’Europa. El sistema d’universitats i recerca de Catalunya agafarà el relleu durant la conferència anual de la fira que, enguany i en la seva 31a edició, se celebra a Hèlsinki.\nEtiquetes: Barcelona, educació, fira, formació


Picos de Europa, Potes, Mieses, Cruz de Viorna | Mieses, Cantabria (España) rute- GPS track\nPicos de Europa, Potes, Mieses, Cruz de Viorna\nVist 977 gange, downloadet 47 gange\n(Picos de Europa) Ruta agosto 2016; 11 km; +700 -700; 5 hores. Excursió organitzada amb el següent itinerari: Càmping La Viorna, Mieses, Cruz de Viorna. Participants: Titin i Miquel. Tipus de sortida: anada i tornada al mateix punt; Dificultat: moderat (desnivell dret, sense cap dificultat tècnica).\nFA ANYS: Potes, amb el nom de “Pautes” consta documentat per primer cop l‘any 847, època de formació dels comtats i regnes peninsulars.\nLa segona excursió és per pujar a la Creu de La Viorna. La veiem des del mateix càmping on estem, a uns dos quilòmetres passat Potes.\nDes del càmping podem veure la Serra de Carielda i la d’Avenas, mirant cap a ponent. El dia comença fresc, però s’anirà escalfant.\nLa serra de La Viorna està a sobre mateix del... ...\n1, Camìng La Viorna\n3, Cruz de la Viorna\nHej, fundet dette interessante spor Picos de Europa, Potes, Mieses, Cruz de Viorna https://da.wikiloc.com/vandring-spor/picos-de-europa-potes-mieses-cruz-de-viorna-14335837 Hilsen, Wikiloc | Verdens Ruter


TROBADA ARXIPRESTAL. ANY JUBILAR DE LA MISERICÒRDIA | Parròquies del Prat\nTROBADA ARXIPRESTAL. ANY JUBILAR DE LA MISERICÒRDIA\nPosted on 5 abril 2016 by rectoria\nEl proper diumenge, 10 d’abril, les parròquies del nostre arxiprestat de Bruguers convoquem un recés-convivència a l’escola dels Gabrielistes de Viladecans. S’adreça a tots els laics/ques que tenen algun tipus de responsabilitat pastoral a les nostres parròquies, sigui en l’àmbit de la catequesi d’infants, d’adults, sigui en l’àmbit de l’acció caritativa i fraternal, sigui per la vostra responsabilitat al Consell Pastoral. La convocatòria és a les 13.30h a l’escola dels Gabrielistes, començant amb un dinar (per això ens heu de dir que veniu fins al dimarts 5), segbit d’una breu sobretaxa, una aportació de Mn. Manel Simó,… i acabant amb l’eucaristia de les18.15h.\nCol·legi Sant Gabriel (Av. germans gabrielistes 22. Viladecans).\nINSCRIVIU-VOS A LES RESPECTIVES RECTORIES.\nThis entry was posted in General, Parròquia de la Mare de Déu de la Mercè, Parròquia de Sant Cosme i Sant Damià, Parròquia de Sant Pere i Sant Pau and tagged Arxiprestat de Bruguers, recés by rectoria.Bookmark the permalink.


L'Espluga de Francolí. Tarragona. Qué visitar | spain.info México


El número d'ingressats a Althaia per Covid-19 baixa en una jornada sense defuncions - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl número d'ingressats a Althaia per Covid-19 baixa en una jornada sense defuncions\nLes altes acumulades des de l'inici de la malaltia ja són 261, 36 més que aquest divendres\nredacció | manresa 04.04.2020 | 20:13\nFaçana de l'Hospital de Sant Joan de Déu de Manresa. El número d'ingressats per coronavirus ha baixat ARXIU/OSCAR BAYONA\nFaçana de l'Hospital de Sant Joan de Déu de Manresa. El número d'ingressats per coronavirus ha baixat\nEls centres assistencials que gestiona la Fundació Althaia de Manresa -l'Hospital de Sant Joan de Déu, el Centre Hospitalari i la Clínica de Sant Josep, tenien aquest divendres 253 persones ingressades a causadel coronavirus. És la xifra més baixa dels últims dies. N'havia arribat a tenir 284 a principis d'aquesta setmana. I també són 25 menys que no pas aquest divendres.\nA aquestes dades cal afegir-hi que no hi ha hagut cap defunció aquest dissabte. Les acumulades les dues últimes setmanes són de 80 persones que han traspassat a causa del virus.\nTambé han augmentat les altes. De les 225 acumulades que hi havia divendres s'ha passat a les 261 aquest dissabte.\nA l'Hospital de Sant Andreu de Manresa, en canvi, hi ha hagut 2 morts aquest dissabte. Són els primers casos de traspàs per Covid-19 que s'han confirmat, tot i que amb anterioritat hi havia hagut 8 persones mortes amb simptomatologia i que estaven ingressades a l'esmentada unitat d'aïllament.\nHi ha 26 persones ingressades a la unitat d'aïllament del centre assistencial i sanitari de la Fundació Sant Andreu Salut. Per altra part hi ha 23 treballadors de la institució que han donat positiu per coronavirus i que fan tractament al seu domicili particular. 16 més també estan confinats pendents de fer la prova o dels resultats.


Poliamor. Dra Olga Marega. Septiembre 18 – SyE


Selecció Febrer 2022 – Club de Vins 5 Caixes i Mitja\n25 enero 2022 por administrador\nEstimats socis/sòcies del Club de Vins de 5 Caixes i Mitja, vos presentam la selecció que hem escollit del mes de Febrer de 2022, que esperem vos sigui de gran complement per compartir en els dinars o sopars, amb bona companyia.\nOPCIÓ A – 38.80 €\n2 Botelles de Laya 2020\n2 Botelles de Palacio de Bornos Verdejo 2020\n2 Botelles de Casa de la Ermita Roble 2020\n1 Participació al Sorteig d’una Paleta Serrana Summum El Ferial.\nBodega: Bodegas Atalaya / Viñas Familia Gil – Almansa (Albacete)\nRaïm: 70% Garnatxa Tintorera i 30% Monastrell\nVi: Negre jove amb molt curta criança, apte per a vegans\nCriança: 3/4 mesos de pas per bota de roure francès\nNota de tast: Vi peculiar que combina complexitat, estructura i un intens color vermell picota cobert. Elegant, fresc i complex nas on s’aprecien fruites madures i notes florals. Agradable i fresca entrada a la boca, equilibrat i amb tanins dolços, encara que juvenils, untuós i envoltant, amb un original i interessant pas per boca i un llarg final.\nMedalla d’ Or Mundus Vini 2018\nBodega: Palacio de Bornos – Valladolid\nNota de tast: Color groc palla amb reflexos verdosos. Al nas, d’ alta intensitat aromàtica en què s’obre tot el ventall varietal del raïm Verdejo. Aromes cítrics acoblats amb herbacis i matisos anisats. En boca es mostra intens, saborós i molt ben equilibrat. Fresca acidesa, fruitera i aromàtica al postgust.\n90 punts i 5 estrelles relació qualitat/preu a la Guía Peñín 2022\nMedalla d’ Or Sakura Awards 2021\nCasa de la Ermita Roble 2020\nBodega: Casa de la Ermita – Murcia\nRaïm: 80% Monastrell i 20% Petit Verdot\nVi: Negre amb semicriança\nNota de tast: Color vermell porpra-violaci d’intensitat mitjana-alta. Al nas, intenses notes de fruita vermella madura, notes làcties, balsàmics, subtils torrats i tocs minerals. A la boca es manifesta amb bona càrrega de fruita, fustes aromàtiques, cacaus i espècies blanques. Estructura tànica mitjana, de caràcter noble. Pas de boca fresc, afruitat i agradable. Notable persistència.\nConsum Ideal: 2022 – 2023\n92 punts a Verema i un 8’9 relació qualitat/preu\nOPCIÓ B – 60,80 €\n2 Botelles d’ ÀN·3 2018\n2 Botelles d’ El Perro Verde 2020\n2 Botelles de Binigrau E Negre 2019\n1 Participació al Sorteig d’una Paleta Ibérica Montesano de Cebo de Campo.\nBodega: Ànima Negra – Felanitx (Mallorca)\nZona: IGP Illes Balears\nRaïm:Callet, Matonegro, Cabernet Sauvignon\nCriança: 6 mesos en bótes de roure francès i americà\nNota de tast: Al nas, aflora l’aroma de fruita negra amb record a espècies. Sorprèn la fruita vermella àcida que, en moure la copa, sorgeix aportant molta complexitat. En boca és fresc, franc, amb un taní molt ben integrat i amb sabors que recorden la fruita gebrada i el sotabosc mediterrani. Un vi molt gastronòmic.\nConsum Ideal: 2022-2024\nEEl Perro Verde 2020\nBodega: Bodega Uvas Felices, per Ángel Lorenzo – Pozaldez (Valladolid)\nNota de tast: Color groc pàl·lid amb reflexos verdosos metàl·lics. Al nas, intensitat mitjana-alta. Íntegre en nas. Aromes a llimona, aranja, llorer i també llevats. Notes florals, a més de sensacions balsàmiques. En boca és gras i ampli. Estructurat, amb bona concentració i un volum mitjà-alt. Bona acidesa amb notes amargues en el postgust. Fruita blanca madura, a més de tocs cítrics. Llarg i persistent.\n90 punts Kuper\n4,5 estrelles Decántalo\nBinigrau E Negre 2019\nBodega: Binigrau – Biniali (Mallorca)\nRaïm: Mantonegro i Merlot\nCriança: 6 mesos en botes de roure\nNota de tast: De color vermell cirera intens amb tonalitats violàcies. Presenta agilitat i frescor, destacant-ne la concentració i riquesa aromàtica. Subtil a la boca, elegants records a fruita negra i a flors seques amb un final balsàmic, de cacau i menta.\n91 punts i 5 estrelles relació qualitat/preu a la Guía Peñín 2021


TheProject | MARCUS MILLER\nDimecres, 13 d´abril\nMarcus Miller sempre serà venerat per haver escrit i coproduït el mític disc Tutu de Miles Davis, publicat l´any 1986. Aleshores, Miller era un jove de 25 anys amb una immensa projecció. Baixista, multinstrumentista i molt atent a les noves corrents musicals, el de Brooklyn va contribuir notablement a la carrera de Miles amb les seves idees, però el seu talent no es va aturar aquí. Al llarg de la seva trajectòria, Miller ha col·laborat amb Eric Clapton, Roberta Flack, Aretha Franklin, George Benson, Jay Z, Quincy Jones, Herbie Hancock... i ha anat alimentant la seva abundant discografia en solitari. Afrodeezia (2015), un treball que combina el jazz amb sonoritats africanes, és la seva incursió més recent a l´estudi de gravació.\nMarcus Miller, baix i clarinet baix\nBrett Williams, teclats\nAlex Bailey, bateria


Unió Esportiva Olot » El timó penja les botes i agafa un nou rumb\nEl timó penja les botes i agafa un nou rumb\nHèctor Simón comunica la seva retirada dels terrenys de joc després de set temporades a la Unió Esportiva Olot. El timó s’ha convertit en el jugador del club amb més partits a Segona B, més de dos-cents, i hi ha afegit una trentena de gols. El capità de Llançà, que ho deixa per prescripció mèdica, s’acomiadarà de manera definitiva aquest migdia en una roda de premsa a l’Estadi Municipal.\nL’adéu del timó. Hèctor Simón Escudero posa punt i final a la seva carrera futbolística després d’un any difícil fora de la gespa a causa d’un accident amb bicicleta que li va provocar una lesió cervical. Unes molèsties que, seguint les indicacions mèdiques, li impedeixen seguir continuant gaudint de la pràctica del futbol. Simón, amb una dilatada trajectòria al futbol professional en clubs com RCD Espanyol, Sabadell, CD Castelló o Oviedo, va començar la seva aventura garrotxina en el curs 2014-15. L’any següent, tot i el descens de categoria, el llançanenc va seguir fidel al projecte per aconseguir el retorn a Segona B per la via ràpida. Des d’aleshores, quatre cursos més a la divisió bronze sent un dels motors del centre del camp amb lideratge, compromís i experència. A més, aportant gols, assistències, arribada i precisió a pilota aturada amb la seva cama dreta. En total, són 246 partits amb la samarreta de l’Olot (208 a Segona B, el primer del rànquing històric del club) i 30 dianes, que no està gens malament per un migcampista organitzador. En aquesta última campanya, ja fora de combat per una delicada lesió, l’empordanès ha col·laborat estretament amb el cos tècnic, sobretot en la recta final, per intentar assolir una permanència que finalment no ha estat possible.\nHèctor Simón s’acomiadarà de manera oficial i definitiva aquest migdia (12h) amb una roda de premsa a la sala de premsa de l’Estadi Municipal d’Olot. Serà l’últim adéu d’un capità que ha marcat època a la Garrotxa i que ha estat un exemple de superació i un referent per a les noves generacions. Gràcies per tot i molta sort en el futur, Hèctor!\nFoto: Andrea Bolcato-UE Olot\nLa Bala de l’Estartit buida la munició


Contes de nadal. Cia. La minúscula\nEl tió dormilega i altres contes de Nadal. Piruleta Contes\nStorytime. Amb els Kids&Us Figueres! Representació d’una història a través de diferents personatges, cançons i material complementari per fer que els més petits gaudeixin d’una hora del conte en anglès.\nMercat de Nadal fins al 24 de desembre a la Rambla\nHi ha 28 casetes que ofereixen productes típics del Nadal. L'acte inaugural s'ha pogut portar a terme aquest dissabte 9 de desembre després de que s'hagués ajornat per l'onada de fred.\nPetit Sport: Taller de sals de bany per a tota la família\nEn aquest taller es treballarà el sentit de l'olfacte i alhora coneixerem les propietats de les plantes. Cadascú s'emportarà una bosseta de salsa més d'un test amb llavors que s'hauran de regar per aconseguir una planta per seguir cuidant-se be\nSarcartar i el viatge de les set llunes. Cia. Flo i Clàudia\nNavegant. Marina Gil\nTaller de robòtica en família d'EduKbits\nTaller de robòtica en família per a nens i nenes de 6 a 8 anys. Preinscripció web a https://goo.gl/yHNNsM\nÉssers d'aigua i marins, estranys i catalans\nUna interpretació de l'imaginari català dels contes i llegendes que han arribat a nosaltres a través de la literatura oral\nEl cistellet de la Castanyera és ple de contes, castanyes i bolets. Bel Contes


Nou èxit del Club esportiu Agility Biar\nDilluns, 19 Octubre 2015 22:00\nQue Biar té molts i bons ambaixadors i ambaixadores és sobradament conegut pels veïns i veïnes, és el cas del Club Agility Biar, que ha sumat un nou triomf a València, un més que se suma als de les últimes setmanes. Esta volta el club esportiu biarut es va desplaçar a la ciutat del Túria per participar en el campionat de la ADACV.\nLa prova fou realitzada per la jutgessa Carmen Valls qui va oferir bones condicions en les instal·lacions per als més de 60 gossos participants.\nFermín Gil y 'Jack' amb dos mangues a zero i fent un gran temps, va quedar el primer en la categoria reina Maxi III.\nVist 1238 vegades


Cultura Archivos - Pàgina 3 de 16 - Les Muntanyes | Diari de l'Alcoià i les comarques centrals valencianes\nInici » Missatges marcats amb » Cultura(Pàgina 3)\nCap de setmana de Winter Black Swing Festival a Alcoi\nUn any més la ciutat d’Alcoi acull el festival Winter Black Swing Festival, gràcies a l’organització de l’associació Little Black. Aquest festival de música swing comptarà amb professors de ball internacionals i amb una programació carregada d’activitats. Durant els dos primers dies, els assistents han pogut gaudir de concerts i classes de ball. Ja per […]\nEl televisiu mag Nacho Diago homenatjarà, aquest diumenge 2 de febrer a les 18:00h. al llegendari Harry Houdini a la Sala Gomis d’Ontinyent. Tot amb el fil narratiu d’una història de misteri al voltant de la figura del mag i escapista de principis del Segle XX Harry Houdini. “El misterioso caso de Houdini y la […]\nEl centre Santa Anna de Gandia acull el Serpis Urban Art Project\nEl regidor de Cultura, Nahuel González i la presidenta de la Junta de Disctricte de Santa Anna, Alícia Izquierdo, han visitat amb els responsables del projecte municipal d’art urbà compromés i solidari, Serpis Urban Art Project, Eloi Ángel i Sergio T. Almela, la darrera de les intervencions, la número 23. Es realitza per primera vegada […]\nLa Sala Coll Alas de Gandia ha acollit fins al dia 20 de març l’exposició de l’artista nordamericana Kathryn Hart, ‘The other voice’. Es tracta d’una mostra multidisciplinària inspirada en el llegat psíquic de dones fortes del segle XVI, la mirada sobre la imatge femenina en la mitologia i l’art, prenent com a exemple el […]\nL’Ajuntament de Xàtiva ha presentat la programació teatral d’aquest primer semestre de 2020. En total hi ha més de 50 cites programades per a aquests sis primers mesos d’any, el que suposa un acte cada tres dies i mig sense comptar els assajos i els muntatges, amb diferents disciplines com ara teatre clàssic, teatre escolar […]\nPàgina 3 de 16‹ Anterior12345Següent ›Últim »


L'Ajuntament de Xàbia renova el seu recolçament a les associacions de comerciants de Duanes i Casc Històric, l'Associació de Restauradors i ISVH - Xàbia\nXàbia. Dilluns, 4 de desembre de 2017. L'Ajuntament de Xàbia ha renovat este matí els convenis amb les associacions de comerciants Xàbia Port i Xàbia Històrica, per valor de 13.000 i 30.000 euros respectivament. L'alcalde, José Chulvi, ha signat el compromís amb els seus presidents, Cande Ros i Juan Planelles, amb l'objectiu de recolçar totes aquelles iniciatives que contribuïsquen a la dinamització comercial i cultural d'estos dos nuclis. També ha estat present el regidor de Foment Econòmic, Cesc Camprubí.\nA més, s'ha renovat el conveni de 5.000 euros amb l'Associació de Restauradors de Xàbia (A.R.X), representada per la seua junta directiva, que presidix José Manuel Piña, per tal de dur a terme accions de promoció, difussió i millora de la oferta gastronòmica del nostre poble.\nPer últim, la Asociación de Vecinos Hispanófilos, presidida per Erich Brenner, ha signat un conveni per valor d'uns altres 5.000 euros que destinarà a tasques de prevenció i vigilància forestal. En esta signatura ha estat també present la regidora de Seguretat, Pepa Gisbert.


El Moto M de Lenovo serà anunciat el 8 de novembre | Androidsis\nManuel Ramírez | | Motorola, Notícies\nDe el Moto M hem tingut alguna notícia que una altra en aquestes setmanes passades, XNUMX telèfon de la gamma mitjana que ha passat per aquests benchmarks i ha rebut la certificació tenia a la Xina recentment.\nAra, en un nou teaser, ha sorgit de nou per mostrar que el 8 de novembre és el dia per l'anunci. Un altre nou Moto des d'aquesta nova aventura des de Lenovo, la companyia que va accedir a la seva compra. Serà al mateix dia en què també podrem conèixer a l'Lenovo P2 que va ser vist a la fira IFA de el mes passat.\nEntre les seves característiques més cridaneres, a part de tenir una pantalla de 5,5 polzades resolució Full HD i 4 GB de RAM, compta amb un cos metall. Això sí, aquí no es té accés a el suport als Moto Mods en la part posterior, una funcionalitat que sí està present en els Moto Z.\n1 Especificacions rumoreadas de l'Moto M\n2 Especificacions de l'Lenovo P2\nEspecificacions rumoreadas de l'Moto M\nPantalla de 5,5 polzades (1920 x 1080) Full HD\nXip MdiaTek Helio P10 octa-core a 1.8 GHz\n4GB de memòria RAM\n32 / 64GB de memòria interna expandible a través de la microSD\nCàmera posterior de 16 MP amb flash LED dual-tone\nCàmera frontal de 8 MP\n4G LTE, WiFi 802.11 a / b / g / n, Bluetooth 4.1 LI, GPS\nEspecificacions de l'Lenovo P2\nPantalla de 5,5 polzades (1920 x 1080) Full HD Super AMOLED\nXip octa-core Snapdragon 625 a una velocitat de rellotge de 2GHz\n3GB / 4 GB de memòria RAM\n32GB / 64GB de memòria interna expandible mitjançant microSD\nCàmera posterior de 13 MP amb flash LED dual-tone\nCàmera frontal de 5 MP\nDimensions: 153 x 76 x 8,3 mm\nPes: 177 grams\nAltaveu de 1,5W, TI TAS2555, àudio jack de 3,5 mm\n4G LTE, WiFI 802.11 ac, Bluetooth 4.1 LI, GPS NFC\nBateria de 5.100 mAh amb càrrega ràpida\nEl Moto M se l'espera en els colors or i plata ia un preu aproximat de 294 dòlars a el canvi. La setmana que ve podrem confirmar especificacions.\nRuta completa cap a l'article: Androidsi » dispositius Android » Mòbils » Motorola » Moto M amb pantalla de 5,5 "1080p i 4GB de RAM serà anunciat el 8 de novembre\nAquesta fotografia et convencerà perquè compris un Google Pixel


Warnemünde - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n4Cultura i Esport\nCommuta la subsecció Cultura i Esport\nPasseig marítim amb l'Hotel Neptunal fons\n54° 10′ 31″ N, 12° 05′ 18″ E / 54.1753°N,12.0883°E / 54.1753; 12.0883Coord.: 54° 10′ 31″ N, 12° 05′ 18″ E / 54.1753°N,12.0883°E / 54.1753; 12.0883\nMunicipi urbà Rostock\nAlter Strom (en) , Warnow i Mar Bàltica\nWarnemünde o en baix alemany Warnemünn, és un barri costaner en el districte de Rostock a Mecklemburg-Pomerània Occidental, situat a la costa del Mar Bàltic, al nord-est d'Alemanya a la desembocadura del riu Warnow (d'aquí procedeix el seu nom, Warne= riu Warnow, münden=desembocar).\nFundada cap a l'any 1200, Warnemünde ha sigut durant segles només un poble de pescadors amb poca importància pel desenvolupament econòmic i cultural de la regió. El 1323, Warnemünde va perdre el seu estat autonòmic, ja que fou comprada per la ciutat de Rostock per tal de poder salvaguardar l'accés de la ciutat cap al Mar Bàltic. No va ser fins al s. XIX que Warnemünde va començar a desenvolupar-se en un important ressort marítim. El 2011 Warnemünde compta aproximadament amb 6670 habitants, una baixa de 1771 habitants en deu anys.\nAmb el final de la dependència de la indústria pesquera, la posició econòmica de Warnemünde es va moure inevitablement del sector primari a la secundari i terciari. Avui en dia, a més, les drassanes Aker Warnow Werft, l'economia depèn en gran manera del turisme. La construcció el 2005 d'un modern centre d'una línia de creuers i ferrys ha contribuït al posicionament de Warnemünde com el port més important de ferrys d'Alemanya.\nPel fet de ser un centre de tràfic marítim, el districte de Warnemünde compta amb moltes ajudes navegacionals, de les quals la més vella és el far que està prop del passeig de la platja. El far, que encara s'utilitza, fou construït el 1897. Al període d'estiu, els visitants puguin gaudir des de dalt la torre de la impressionant vista del mar Bàltic i dels districtes del nord de Rostock. A prop, el Teepott (tetera) amb el seu teulat curbat, la segona marca d'identitat més famosa del lloc, és un exemple interessant de l'arquitectura de la República Democràtica Alemanya. Construït el 1960 i remodelat el 2002, allotja avui en dia diferents restaurants i una exposició de viatges marins.\nAl costat del canal Alter Strom (Riera vella), juntament amb diversos restaurants, pubs i vaixells de pesca tradicional, també s'ofereixen especialitats regionals al mercat de peix. Les amples platges de sorra de Warnemünde són les més grosses de la costa alemanya del mar Bàltic i s'estenen en una allargada de tres quilòmetres.\nFar vell i Teepott a Warnemünde\nHi ha molts músics a Warnemünde que estan involucrats en esdeveniments culturals.\nDegut als baixos corrents i a les bones condicions de navegació, Warnemünde és un dels millors llocs per navegar a Alemanya. La platja és especialment bona per kitesurf, windsurf, submarinisme, natació and marxa nòrdica. A l'estiu hi ha molts competidors internacionals.\nStephan Jantzen (1827 - 1913), Mariner, commandant dels pilots i de l'equip de salvament\nKlaus Lass (1950), Cantautor\nMathias Rieck (1979), Esportista\nKarl Heinz Robrahn (1913-1987), músic i autor\n↑ «Warnemünde». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Warnemünde\nKarge, Münch & Schmied, Die Geschichte Mecklenburgs. Rostock, 2000; Hinstorff; ISBN 3-356-00527-8\nSchade & Redieck, Rostock mit Warnemünde. Rostock, 2005; ISBN 3-934116-43-4\nAlain Fleury, Le voyage à Warnemünde. Digressions est-allemandes. Ed L'Harmatan. 2007. ISBN 2-296-01737-1\nPort de creuers Arxivat 2021-03-07 a Wayback Machine.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Warnemünde&oldid=29536477»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 22 feb 2022 a les 01:16.