Comunitat de sords\nAquesta entrada o secció d'empresa conté errors ortogràfics o de sintaxi o està escrita de forma millorable .\nAjudeu a corregir-lo segons les convencions de la llengua italiana i el manual d’estil de Viquipèdia .\nAquest article o secció sobre l’empresa en qüestió es considera revisat .\nRaó : la manca general de fonts sobre certes afirmacions específiques genera dubtes sobre la fiabilitat del contingut. Consulteu la pàgina de debat\nUniu-vos a la discussió i / o corregiu l'entrada.\nLa bandera no oficial de la comunitat de sords\nComunitat de sords, poble sord\nSignuno , LIS , LSF , ASL , SASL , LIBRAS , BSL , AUSLAN , NZSL i més de 200 llengües de signes\nEstats Units 4 022 334 \nFrança 119 000 \nItàlia 853 000 \nUK 97 000 \nSuïssa 7 500 \nLa comunitat sorda  és un grup de persones amb discapacitat auditiva  . Es comuniquen a través de les mans i la resta del cos.\nLes persones que pertanyen a la comunitat sorda tendeixen a veure la sordesa com una diferència en l’experiència humana més que com una discapacitat o malaltia.   Segons un estudi del 2008, més de 600.000 persones sordes estan orgulloses de la seva identitat de persones sordes. \n3.1 Comunitats de sords de tot el món\n5 Identitat sorda\n6 Comunicació i llenguatge\n8.1.2.4 Estats Units\n8.1.4.1.1 Associacions històriques\n9 Educació i educació\n12 Signe de nom\n15 articles relacionats\nEn el passat, la sordesa i la mudesa es consideraven dues patologies diferents, ja que no es coneixia l’enllaç.\nEn el període de l' antiga Roma , sota la direcció de Ròmul , es va promulgar una llei que autoritzava l'assassinat de nens a l'edat de 3 anys que tenien deformitats, com ara la sordesa congènita. \nPlini el Vell , en el seu tractat Naturalis historia , que explica la vida del nét del cònsol romà Quinto Pedio que duia el seu nom, es desprèn que no sabia parlar i es comunicava només amb gestos .  \nAls sords se'ls va concedir drets civils amb el naixement de l'Imperi Romà d'Occident, el 531 dC, quan es va promulgar el Codi de Justinià , però només a condició que poguessin llegir i escriure. \nAmb l’aparició de l’humanisme i la Il·lustració , els sords van aconseguir finalment una educació i una instrucció adequades.\nAmb motiu del Congrés Internacional d’Educació per a Sords, el 1880, es va introduir un nou mètode per ensenyar als nens sords; concretament, es va optar per afavorir l’ oralisme per sobre del bilingüisme .  La situació es va revertir posteriorment el 2006, quan es va decidir fomentar l'ensenyament del bilingüisme, juntament amb una política per millorar l'estil de vida dels sords  .\nLa comunitat es pot dividir en dues categories de persones:\nOralistes sords : aquells que no utilitzen el llenguatge de signes però principalment de lectura labial, ja que han estat educats mitjançant un mètode oral.\nSignants sords : aquells que utilitzen principalment el llenguatge de signes  .\nTambé hi ha oralistes sords que no formen part de la comunitat sorda: amb el suport d’eines tecnològiques avançades (implants coclears, audiòfons i molt més) i de pràctiques lodopèdiques (fins i tot exigents i prolongades durant anys), desenvolupen una capacitat d’escolta. i domini del llenguatge verbal que els permeti la plena inclusió en el món dels no sords.\nEl concepte modern de comunitat deriva directament dels estudis i anàlisis sociològics de Ferdinand Tönnies , un dels fundadors - juntament amb Ludwig Stein i Max Weber - de la Societat Alemanya de Sociologia , contingut al seu llibre de 1887 titulat Gemeinschaft und Gesellschaft ("Community and societat "). A partir del títol, contrastaven i descrivien amb els dos termes l'estructura tradicional, familiar i "tribal" en evolució cap a noves formes socials modernes i industrials, basades en el contracte o l'intercanvi.\nLa societat postmoderna ha seguit la línia evolutiva, basada en la deconstrucció progressiva dels propis límits de l'individu, fins al naixement del terme comunitat virtual, difosa universalment pel llibre The Virtual Community de Howard Rheingold  . A partir del títol, contrastaven i descrivien amb els dos termes l'estructura tradicional, familiar i "tribal" en evolució cap a noves formes socials modernes i industrials, basades en el contracte o l'intercanvi.\nLa societat postmoderna ha seguit encara més la línia evolutiva, basada en la deconstrucció progressiva de les pròpies fronteres de l'individu, fins al naixement del terme comunitat virtual, difós universalment pel llibre The Virtual Community de Howard Rheingold. [ no comprensible ]\nComunitats de sords de tot el món\nEl mateix tema en detall: Llista de poblacions de comunitats de sords .\nComunitat sorda nord-americana , present a l'illa de Martha's Vineyard i parla la llengua de signes de Martha's Vineyard , un dialecte de la llengua de signes americana\nComunitat sorda indo-pakistanesa , present al poble de Dadhkai , prop de l' Himàlaia , signant la llengua de signes de l' Himàlaia , una variant dels signes de la llengua de signes indo-pakistanesa \nComunitat sorda catalana , present a Catalunya i que marca la llengua de signes catalana , reconeguda per Catalunya.\nComunitat sorda basca , present a la comunitat autònoma del País Basc que marca la llengua de signes basca , que no està relacionada amb la signologia ibèrica\nEl mateix tema en detall: indicador de discapacitat .\nLa bandera dels sords es va adoptar per primera vegada el 2011 a Durban , Sud-àfrica , a la cimera de la Federació Mundial dels Sords .   \nL’artista Arnaud Balard crea la bandera de color blau turquesa-fosc amb vores grogues o daurades amb forma de mà que és un símbol de les llengües de signes   , que forma part de la cultura sorda .   Els colors turqueses representen les llengües de signes, el blau fosc representa la humanitat i la sordesa (és a dir, la identitat sorda ) i el groc significa llum, esperança, il·luminació.  \nArnaud Balard va néixer sord el 19 d’abril de 1971 a Tolosa de Llenguadoc .  La seva família és de Rodez . Arnaud es va separar dels seus pares als tres anys fins als set per establir-se amb la seva tia a Tolosa de Llenguadoc per estudiar en una escola per a sords. Va tornar a la seva família a Rodez per anar a l'escola ordinària des dels set anys fins als 18 anys. Després va estudiar al Cours Morvan, a l'Escola de Belles Arts de Rennes , a l'Escola d'Arts Visuals de La Cambre . El 1999, va saber que tenia la síndrome d’Usher . Va crear el moviment Surdisme  el juliol de 2009 a Brussel·les .  Va anar al Kentucky DeaFestival el 2012. \nHavent esdevingut un signe de reconeixement per a la comunitat sorda, la bandera es va transmetre als Estats Units , Itàlia , el Marroc i Escòcia .  També s’ha utilitzat en diverses ocasions en edificis oficials francesos, com el 2016 davant de l’ajuntament de Montpeller i el 2019 a la façana de l’ajuntament de Poitiers , a l’Espace Tuilerie de Montchanin i al pati de l’ajuntament de Massy .  \nEl mateix tema en detall: Identitat de sords .\nLa identitat de sords és un concepte dissenyat per diferenciar la sordesa com a patologia i sordesa vista des del punt de vista cultural.   \nEntrada principal: llengües de signes reconegudes oficialment .\nQuan les xarxes proporcionen el canal físic de la comunicació visual i la comunicació no verbal , l’element fonamental per al desenvolupament de comunitats entre sords es converteix en l’ús d’un llenguatge comú, mentrestant a nivell semàntic, per tant d’un llenguatge comú. La difusió generalitzada de la llengua de signes en els darrers temps ha permès el desenvolupament de comunitats entre persones de diferent llengua materna.\nUn altre pas en l'extensió d'un codi d'interacció comú va ser la compensació sintètica de l'absència de comunicació no verbal . Un fet conegut en la comunicació col·loquial és que el to i el mimetisme associats a la mateixa frase pronunciada els poden fer adoptar significats completament diferents. L’ús generalitzat dels gestos s’ha estès en diferents contextos i des del començament de la història humanitària. Als anys seixanta, William Stokoe creia que la llengua de signes americana era una llengua veritable com altres llengües amb estructures gramaticals i lèxiques.\nFinalment, l’assistència generalitzada d’entorns on la comunitat sorda ha aportat una facilitat excel·lent i una comunicació visual i no verbal ràpida és fonamental, ha conduït a la difusió d’un sistema de dialectes de llengües de signes i una sèrie d’abreviacions, de vegades d’interpretació. reservat per a professionals, com ara intèrprets de LIS o auxiliars de comunicació.\nEl mateix tema en detall: audisme i sordofòbia .\nEs creu que l’ús massa estès d’aquest bilingüisme s’ha de considerar una mala educació, fins al punt d’acabar en una mena de gueto i prejudicis del món auditiu .\nA la comunitat sorda hi ha dos fenòmens negatius: la fòbia sorda i l’ audisme , que són una mena de fòbia a la identitat cultural la primera i una forma de racisme al món auditiu la segona.\nEl mateix tema en detall: Sordesa i política .\nA la comunitat de sords hi ha associacions que lluiten pels drets humans  , com el reconeixement de les lleis per a les llengües de signes  , la Federació Mundial de Sords fundada el 1951; a Itàlia, l' Organització Nacional de Sords el 1932, l' Associació Britànica de Sords a Anglaterra el 1890, la Fédération Nationale des Sourds de France ( Federació Nacional dels Sords Francesos , FNSF) el 1897.\nAUD - Unió Africana de Sords \nABSA - Association Bouche des Sourds d'Afrique\nADPRI - Associació de Sords de la Illa de la Reunió\nANASOCI - Association Nationale des Sourds de Cote d'Ivoire\nANSB - Association Nationale des Sourds du Burundi\nANSC - Association Nationale Des Sourds du Cameroon\nANSCO - Association Nationale des Sourds du Congo\nANSDAC - Association Nationale des Sourds et Deficients Auditifs du Congo\nANSS - Association Nationale des Sourds du Senegal\nASNB - Association Nationale des Sourds du Benin\nAST - Association des Sourds du Togo\nAVST - Association Voix du Sourd de Tunisie\nBAOD - Associació de Sords de Botswana\nDEAFSA - Federació de Sords de Sud-àfrica\nFNSA - Fédération Nationale des Sourds d'Algérie\nSANDA - Associació Nacional de Sords de Sud-àfrica\nSLAD - Associació de Sords de Sierra Leone\nSNAD - Associació Nacional de Sords de Swazilàndia\nSNSD - Societat nacional sudanesa per a sords\nSONAD - Associació Nacional de Sords de Somàlia\nTAD - Associació de Sords de Tanzània\nUNAD - Associació Nacional de Sords d’Uganda\nUNADABF - Union Nationale des Associations des Deficients Auditifs du Burkina Faso\nZNAD - Associació Nacional de Sords de Zàmbia\nZIMNAD - Associació Nacional de Sords de Zimbabwe\nASO - Asociación Argentina de Sordos\nCAS - Confederació Argentina de Sordos\nUAS - Unió Argentina de Sordomudos\nFont: del lloc web\nCBS - Confederação Brasileira de Surdos\nASSACRE - Associació de surdos do Acre\nASAL - Associació de surdos do Alagoas\nASAP - Associação de surdos do Estado do Amapá\nASMAN - Associação dos Surdos de Manaus\nASSAN - Associação dos Surdos de Santana\nCESAJU - Centro de Surdos de Aracaju\nASP - Associação dos Surdos de Palmas\nCAD - Associació Canadenca de Sords\nAAD - Alberta Association of the Sord\nBCAD - British Cultural Society of the Deaf\nPEIAD - Associació de Sords de l’illa del Príncep Eduard\nMDA - Associació de Sords de Manitoba\nSDHHNS - Society of Sord & Hard of Hearing Nova Scotians\nNBDHHS : serveis de sords i discapacitats auditius del Nou Brunswick\nOAD - Ontario Association of the Sord\nASQ - Association des Sourds du Québec\nSDHHS - Serveis per a sords i discapacitats auditius de Saskatchewan\nNLAD - Associació de Sords de Terranova i Labrador\nNDS - Nunavut Deaf Society\nYDC - Comunitat de sords del Yukon\nNAD - Associació Nacional de Sords\nAAD - Alaska Association of the Sord\nALAD - Associació Alabama de Sords\nARAD - Arizona Association of the Sord\nARKAD - Arkansas Association of Sord\nCAD - Associació de Sords de Califòrnia\nCOAD - Associació de Sords de Colorado\nDAD - Delaware Association of the Sord\nFAD - Associació de Sords de Florida\nGAD - Associació de Sords de Geòrgia\nHAD - Associació de Sords de Hawaii\nIDAD - Associació de Sords d'Idaho\nIAD - Associació d'Illinois de Sords\nINAD - Associació Indiana de Sords\nIOAD - Associació de Sords d'Iowa\nKAD - Associació de Sords de Kansas\nKEAD - Associació de Sords de Kentucky\nLAD - Louisiana Association of the Sord\nMAD - Associació de Sords de Maine\nMARAD - Associació de Sords de Maryland\nMSAD - Associació de Sords de Massachusetts\nMIAD - Associació de Sords de Michigan\nMINAD - Associació de Sords de Minnesota\nMSSAD - Mississippi Association of Sord\nMSOAD - Associació de Sords de Missouri\nMONAD - Associació de Sords de Montana\nNCAD - Associació de Sords de Carolina del Nord\nNDAD - Associació de Sords de Dakota del Nord\nNEAD - Associació de Sords de Nevada\nNHAD - New Hampshire Association of Sord\nNJAD - Associació de Sords de Nova Jersey\nNMAD - Associació de Sords de Nou Mèxic\nNYAD - New York Association of the Sord\nOAD - Ohio Association of the Sord\nOKAD - Associació de Sords d'Oklahoma\nORAD - Oregon Association of the Sord\nPAD - Pennsylvania Association of the Sord\nEXP - Associació de Sords de Carolina del Sud\nSDAD - Associació de Sords de Dakota del Sud\nTAD - Associació de Sords de Tennessee\nTXAD - Associació de Sords de Texas\nUAD - Associació de Sords de Utah\nVAD - Associació de Sords de Vermont\nVIAD - Associació de Sords de Virgínia\nWVAD - West Virginia Association of Sord\nWAD - Associació de Sords de Washington\nWYAD - Associació de Sords de Wyoming\nADI - Associació de Sords a Israel\nADS - Societat Sorda de Armenia\nAIFD - Federació de Sords de tota l’Índia\nANAD - Associació Nacional de Sords de l'Afganistan\nARSD - Societat russa de sords\nAzDS - Societat de Sords d’Azerbaidjan\nBNFD - Federació Nacional de Sords de Bangladesh\nCAD - Associació Xina de Sords\nFAD - Associació de Sords de Fiji\nHKAD - Associació de Sords de Hong Kong\nHKSD - Societat de Sords de Hong Kong\nIAWD - Associació indonesia per al benestar dels sords\nINCD - Centre nacional iranià de sords\nJFD - Federació Japonesa de Sords\nKAD - Associació de Sords de Corea\nKCD - Club de Sords de Kuwait\nKSD - Kazakhstan Society of Sord\nLFD - Federació Libanesa de Sords\nMDA - Associació de Sords de Macau\nMFD - Federació de Sords de Malàisia\nMNAD - Associació Nacional de Sords de Mongòlia\nNADI - Associació Nacional de l’Índia Sorda\nNADT - Associació Nacional de Sords a Tailàndia\nNAD-Taiwan - Associació Nacional de Taiwan Sord\nNDFN - Federació de Sords del Nepal\nPAD - Associació de Sords del Pakistan\nPFD - Federació Filipina de Sords\nPUD - Unió Palestina de Sords\nQCSCD - Centre Qatari de Cultura Social per a Sords\nSAD - Singapore Association for the Sord\nSFSWD - Federació Síria de Societats per al Benestar dels Sords\nSLCFD - Federació Central de Sords de Sri Lanka\nTSD - Societat tadiga dels sords\nUAEDA - Associació de Sords dels Emirats Àrabs Units\nUDG - Unió de Sords de Geòrgia\nUSD - Societat Uzbeka de Sords\nEDSU - Unió Europea d’Estudiants Sords\nEUD - Unió Europea de Sords\nEUDY - Unió Europea de la Joventut Sorda\nAAPL - Associació de problemes de llenguatge amb discapacitat auditiva\nAFA - Associació de famílies amb discapacitat auditiva\nAFAE - Associació de famílies amb discapacitat auditiva de l’Etna\nAFIA - Associació de famílies amb discapacitat auditiva dels Abruços\nAIES - Associació italiana d’educadors sords\nALFA - Associació llombarda de famílies amb discapacitat auditiva\nALI - Associació Ligúria de Deficients Auditius\nANS - Associació Nacional de Sords\nAPIC - Associació de cuidadors d’implants coclears\nASMB - Associació de Sords Monza-Brianza\nASC - Associació de Sords Cinisello\nASC - Associació de Sords Cremaschi\nASL - Associació de Lodigiani Sords\nASV - Associació de Sords del Vèneto\nCGSI - Comitè de joventut sord italià\nENS - Organització Nacional de Sords\nFIADDA : famílies italianes per a la defensa dels drets de les persones amb discapacitat auditiva\nMoSE - Moviment per a la igualtat de sords\nSP - Associació SordaPicena\nCIASS - Consorci d'associats sords sicilians\nFIAS - Federació italiana d’associacions per a sords i muts\nFNS - Federació nacional de sords i muts\nUSI - Unió italiana de sords i muts\nFNSF - Fédération Nationale des Sourds de France\nFSS - SGB - Federació Suïssa de Sords (en alemany Schweizer Gehörlosenverband ; en francès Fédération Suisse des Sourds ; en romànic organisaziun svizra de las sordesas )\nSSTS - Silent Society of the Ticinesi Sord\nASV - Associació de sords de Vaudesi\nSSF - Societat de Sords de Friburg\nSSG - Societat de sords de Ginebra\nSSN - Societat per a sords de Neuchâtel\nSSJ - Societat de Sords del Jura\nNZAD - Associació de Sords de Nova Zelanda\nANAD - Associació Nacional Australiana de Sords\nNSWAD - Associació de Sords de Nova Gal·les del Sud\nNTAD - Associació de Sords del Territori del Nord\nQAD - Queensland Association of Sord\nSAAD - South Australia Association of the Sord\nTAD - Associació de Sords de Tasmania\nWAAD - West Australia Association of Sord\nEducació i educació\nEl mateix tema en detall: Educació per a sords .\nL’educació en la comunitat de sords consisteix en l’ensenyament i l’aprenentatge a través del llenguatge de signes.\nL’educació per a sords s’adreça a l’educació i aprenentatge dels nens sords des del naixement. Per a Àfrica, a Somàlia hi ha una escola per a sords a Borama .\nLa primera escola per a sords i muts va ser fundada el 1760 per Charles-Michel de l'Épée , l' Institut Nacional de Jocs Sourds de París . Després, gràcies a aquest últim, es van fundar nombrosos altres al món en molts estats.\nA Itàlia, l' Institut Estatal per a Sords de Roma va ser fundat per Tommaso Silvestri el 1784, que encara existeix avui.\nAls Estats Units, a tots els estats, hi ha almenys una escola per a sords, la més famosa de l'estat d' Indiana , Indiana School for Sord . Tot i que l’única universitat per a persones sordes del món és la Universitat Gallaudet de Washington. A Nova Zelanda i Finlàndia hi ha un programa escolar i universitari per a persones sordes.\nL’educació infantil és el bilingüisme , és a dir, una llengua vocal i una llengua de signes (a Itàlia, respectivament, italià i LIS). Per exemple a Itàlia, a Cossato   hi ha una escola que té com a matèria el bilingüisme entre la llengua de signes italiana i l’ italià   ; a nivell universitari, hi ha a Venècia , la ' Ca' Foscari que aquí va ensenyar com a assignatura de llengües estrangeres la llengua de signes italiana .\nL’economia en cultura sorda ofereix productes i serveis específics per a persones sordes: sordmovies , audiòfons , fusteria , artesania amb la construcció de productes com llums d’alarma (rellotges digitals connectats amb bombetes que vibren o que fan intervals de llum), però sobretot teatre i espectacles d’integració sociolingüística.\nEl mateix tema en detall: Cultura de sords .\nLa cultura dels sords es basa en les formes dels sords . Una de les maneres fonamentals és l’ús de llums com a substitut de les campanes (és a dir, sons) o la trucada d’una persona que acostuma a tocar les taules (ja que no pot escoltar amb la seva veu), que per a algunes persones amb discapacitat auditiva és considerat per groller que en realitat forma part de les formes de cultura sorda. Les converses petites solen durar més que les converses normals entre persones no sordes .\nQuan es nomena una persona sorda, se l’anomena generalment amb el nom de signe de la persona sorda.\nHi ha moltes pel·lícules que fan referència a la comunitat de sords, com ara Children of a Lesser God , del 1986, en què la protagonista Marlee Matlin és un punt de referència en la cultura sorda. El 1995 hi ha una altra pel·lícula, Goodbye Mr. Holland , que tracta d’un pare que és professor de música, malgrat la difícil relació entre el fill sord i la seva dona o la família Bélier, on l’anomalia de la família és la no sorda. filla adolescent. En moltes pel·lícules hi ha presència del llenguatge de signes americà (ASL) i del llenguatge de signes francès (LSF). A més del cinema, el teatre més important d’aquesta cultura és el teatre visual internacional .\nA la pel·lícula La tribu ( Plemya ) és present i és l'única pel·lícula completament dialogada amb la llengua de signes ucraïnesa. És la primera pel·lícula de la història del cinema rodada sense una sola paraula.\nA Amèrica, l’expressió Deaf News fa referència a la col·lecció dels principals diaris i fonts d’informació dirigits a la comunitat sorda dels Estats Units.\nSigne de nom\nEl mateix tema en detall: signe de nom .\nA la comunitat sorda, el signe-nom es dóna de dues maneres diferents: masculí i femení. El signe masculí fa referència al cognom o sobrenom (sovint per passió, afició o personatge), mentre que el femení fa referència a un detall concret, com ara cabells o defectes, tant físics com de caràcter.\nA la comunitat de sords hi ha una organització que s’ocupa de l’esport, la Federació Italiana d’Esports de Sords , fundada el 1924 , després dels Deaflympics de París  . Molt abans de la FSSI hi havia la Federació Italiana d’Esports Silenciats, que es va dissoldre el 1996 a causa del malentès entre el Comitè Paralímpic Italià i l’IPC. A més de la FSSI, també hi ha el CISS , el Comitè italià per a esports sords i muts. El fundador de la FSSI va ser Francesco Rubino, de 1949 a 1975  .\nActualment hi ha equips que juguen tant a les lligues amb l'audiència com amb el campionat FSSI.\nL’ ASD Teate 88 ENS Chieti i el Sord SPQR C5 es troben entre els principals equips de futbol sala per a sords . També hi ha la Lliga italiana de bàsquet sord que reuneix a tots els equips italians de bàsquet i la Federació internacional de bàsquet sord internacional de la comunitat sorda. Jugadors de bàsquet famosos són l’ americà Lance Allred i l’ eslovena Miha Zupan .\nA nivell internacional hi ha dues organitzacions: el Comitè Internacional d’Esports per a Sords (ICSD) fundat el 1930 i l’Organització Europea de l’Esport Sord (EDSO). \nEls Jocs Olímpics silenciosos s’organitzen cada any a través del Comitè Paralímpic Italià i del Comitè Paralímpic Internacional que s’ocupa dels Jocs Paralímpics .\nAl món del futbol hi ha dues federacions: l' Associació Internacional de Futbol Sorda, que equival a la FIFA i el campionat europeu de futbol per a clubs sords, la Lliga de Campions de Sords .\nAltres organitzacions a l'Àfrica la Confederació d'Àfrica Sordo Esports  (CADS), per a les Amèriques de la Organització Panamericana d'Esports de Sords  (PAOSD), per Oceania i el Pacífic de la Confederació Sordo Esports Àsia i el Pacífic [52 ] (APDSC).\n^ Dades del 2017\n^ Població sorda EUA\n^ França AFILS\n^ Discapacitat en xifres - Any 2013\n^ Població sorda - Regne Unit ( PDF ), a invalid.co.uk . Consultat l'1 d'octubre de 2016 (arxivat de l' original el 13 de maig de 2015) .\n^ Helvetia - Federation of the Sord (2013) [ enllaç trencat ]\n↑ Harlan Lane, Universitat de Milà i Universitat de Milà-Bicocca, La persona sorda ( PDF ), Signa Volant , 24 de juny de 2005. Consultat el 25 d'agost de 2013 .\n^ La persona sorda , a ens.it , Organització Nacional de Sords, 30 de gener de 2011. Obtingut el 25 d'agost de 2013 (arxivat de l' original el 25 de maig de 2014) .\n↑ Paddy Ladd , Understanding Deaf Culture: In Search of Deafhood , Multilingual Matters, 2003, pàg. 502, ISBN 978-1-85359-545-5 .\n↑ Harlan L. Lane, Richard Pillard i Ulf Hedberg, The People of the Eye: Deaf Ethnicity and Ancestry , Oxford University Press, 2011, pàg. 269, ISBN 978-0-19-975929-3 .\n^ Susan Donaldson James i Grace Huang, Sordes i orgulloses d'utilitzar el llenguatge de signes , ABC News , 13 de desembre de 2006. Consultat el 31 d'agost de 2015 .\n^ Vegeu a les 12 plaques # Placa IV .28 pares i fills\n↑ Plini el Vell, La història natural de Plini , editat per John Bostock i Henry Thomas Riley, vol. 6, 1857, pàg. 231.\n«Quinto Pedio ... tenia un nét, que en ser mut des que va néixer, l'orador Messala , a la família de la qual pertanyia l'àvia, li va recomanar que li fessin pintor, proposta que també va ser aprovada pel desaparegut August. Va morir, però, en la seva joventut, després d’haver fet grans progressos en l’art ". .\n^ (EN) Pintor sord Quintus Pedius a library.gallaudet.edu, Biblioteca Gallaudet (arxivat per 'URL original 12 d'octubre de 2007).\n↑ The Justian Code , a McLink . Consultat l'11 de setembre de 2012 (arxivat de l' original el 23 de maig de 2011) .\n↑ Milà 1880 , a deafness.about.com , Sordesa.\n^ LIS Subito!: Una nuova era di partecipazione e collaborazione dei sordi ( PDF ), su lissubito.com .\n^ Encyclopédie de L'Agora: Sourd\n^ Howard Rheingold. The Virtual Community. Homesteading on the Electronic Frontier , Addison-Wesley, 1993\n^ Vlog Sordi: il villaggio del silenzio\n^ Bandiera ufficiale dell'Orgoglio del Sordo , su Vlog sordi , 18 luglio 2011. URL consultato il 25 agosto 2013 .\n^ Raising the Deaf Flag Archiviato il 13 dicembre 2013 in Internet Archive .\n^ Article 5 Flag , su Objectives and Operation Area , World Federation of the Deaf. URL consultato il 25 agosto 2013 (archiviato dall' url originale il 14 dicembre 2013) .\n^ Deaf Flag-Drapeau Sourd-Arnaud-Balard , su dailymotion.com .\n^ Global Flag for the Deaf Communities ~ Sign Languages Communities , su crwflags.com .\n^ Arnaud Balard: Why I designed a 'Sign Union' flag for Deaf people everywhere , su limpingchicken.com .\n^ DEAF UNION FLAG - UN DRAPEAU POUR LES SOURDS , su valencefaismoisigne.weebly.com .\n^ Sign Union Flag by A. Balard , su surdistsunited.com .\n^ A Flag of Our Own , su handeyes.wordpress.com .\n^ Arnaud Balard , su nancyrourke.com .\n^ MANIFESTO OF SURDISM ( PDF ), su devartivistunited.files.wordpress.com .\n^ Delaporte Yves , su 2-as.org .\n^ Visual Artists Artists bios , su kcdhh.ky.gov .\n^ Un drapeau pour la langue des signes , su ouest-france.fr .\n^ Massy : derrière ce drapeau, le combat des sourds pour être enfin entendus , su leparisien.fr .\n^ Montpellier : les sourds veulent se faire entendre , su france3-regions.francetvinfo.fr .\n^ Ghetti, Deafhood - Le radici della cultura Sorda , 2015, pp. 4,5,14.\n^ Paddy Ladd, Understanding Deaf Culture - In Search of Deafhood , 2003, pp. 408, 409.\n^ Deafhood e identità Sorda , su veasyt.com .\n^ LIS Subito - Verdiana\n^ Treccani: Storia del movimento per la LIS, contro il ghetto\n^ Who are we? , su iamcitizen.africa .\n^ InformaGiovani di Cossato: Progetto di integrazione di alunni sordi a Cossato. Archiviato il 3 settembre 2014 in Internet Archive .\n^ Regione Piemonte: PROGETTO DI BILINGUISMO ( PDF ), su cr.piemonte.it . URL consultato l'11 ottobre 2014 (archiviato dall' url originale il 3 settembre 2014) .\n^ Storia dei Sordi: La storia della scuola di Cossato (Newsletter della Storia dei Sordi n. 239 del 5 maggio 2007) Archiviato il 3 settembre 2014 in Internet Archive .\n^ RedattoreSociale.it: Una scuola, due lingue: integrazione dei bambini sordi nella scuola "comune"\n^ Storia dello Sport dei Sordi Italiani\n^ Di tutto e di tutti circa il mondo della Sordità FSSI. Sport dei sordi italiani, nuovo organo federale\n^ Riforma dello Sport dei Sordi (Newsletter della Storia dei Sordi n.288 del 31 luglio 2007) Archiviato il 24 aprile 2014 in Internet Archive .\n^ Redattore Sociale\n^ Sito web APDeafSports , su apdeafsports.org . URL consultato il 29 aprile 2019 (archiviato dall' url originale il 26 marzo 2019) .\nLingue dei segni ufficialmente riconosciute\nIstituto centrale per sordi\nEvoluzione storica dell'educazione dei sordi di Rusciano Cosimo , su docs.google.com .\nARS SIGNANDI - 1420 , su mclink.it . URL consultato l'11 settembre 2012 (archiviato dall' url originale il 23 maggio 2011) .\nLCCN ( EN ) sh2010015259\nPortale Comunità sorde : accedi alle voci di Wikipedia che trattano di Comunità sorde\nEstratto da " https://it.wikipedia.org/w/index.php?title=Comunità_sorda&oldid=122571223 "\nCultura dei sordi\nCorreggere - società\nCorreggere - aprile 2015\nControllare - giugno 2016


A les 12 en punt tots els ajuntaments d’Espanya faran una sessió plenària destinada, bàsicament a escollir el proper alcalde del municipi. Per fer-ho s’ha de seguir tota una cerimònia.\nPrimer s’ha de constituir la mesa d’edat, que la formen el regidor més gran i el més jove del consistori.\nA continuació, es comproven les credencials de tots els regidors electes i es confirma que no hi hagi cap cas d’incompatibilitat.\nEl següent pas és el jurament o promesa d’acatament a la Constitució que fan tots els regidors i regidores, i un cop fet això, quedarà constituït el nou Ajuntament de Palafolls, pel periode 2007-2011.Un cop constituït l’Ajuntament, es procedeix a l’elecció de l’alcalde. Les formacions polítiques presenten les seves candidatures i cada regidor vota el seu candidat dipositant una papereta en una urna. El recompte el fa la mesa d’edat, que diu en veu alta el resultat.\nA continuació es pregunta al futur alcalde si accepta el càrrec i se li pren jurament. En aquell moment, el nou alcalde rep el bastó de comandament. Tot seguit, els portaveus de cada partit fan el parlament d’inici de la legislatura, de menys a més representació. L’acte de constitució de l’Ajuntament es tancarà amb el parlament de l’alcalde, en aquests cas Valentí Agustí, guanyador de les eleccions municipals amb majoria absoluta amb 7 dels d’13 regidors dels que es composa el consistori palafollenc.Ràdio Palafolls retransmetrà en directe l’acte de constitució del nou Ajuntament, dissabte a partir de les 12 menys 10 del migdia en directe des de la sala de plens de l’ajuntament de PLF.\nArticle anteriorAvui fa 30 anys de les primeres eleccions generals de la democràcia.\nArticle següentA falta de 24 hores de la constitució del nou consistori, els contactes entre les formacions polítiques continuen per formar govern de coalició a PLF.


Més tard que mai: Les dates en què podrien començar les classes el curs que ve\nBargalló no descarta que les classes del curs vinent comencin més enllà de mig setembre\nAmb tot, es treballa amb què l'obertura dels centres es faci, com és habitual, a principis de setembre\nper Redacció dilluns, 20 d’abril 2020 - 10:16h\nEl president Torra i el conseller Bargalló, en una imatge d'arxiu. | Europa Press\nEl conseller d'Educació, Josep Bargalló, ha afirmat que els centres obriran al setembre per iniciar el proper curs però ha reconegut que no està clar quan podran començar la feina lectiva. «Si podem fer la preinscripció al maig, començaran a mitjans de setembre, si no la podem fer, i seria un desastre absolut, la part lectiva haurà de començar una mica més tard», ha dit a Catalunya Ràdio.\nPel que fa a l'actual, no descarta poder tornar a les aules abans de juny, com tampoc que no es pugui fins al setembre. D'altra banda, Educació es posarà en contacte amb escoles que han plantejat als alumnes un pla de treball «excessiu». La conselleria publicarà també aquest dilluns indicacions precises sobre formació professional i altres ensenyaments.\nEducació treballa en diversos escenaris\nBargalló ha explicat que Educació treballa en escenaris «molt diferents» que van des d'un retorn a les aules al maig fins a no poder reobrir les escoles fins al setembre. En tot cas, ha insistit que el retorn «difícilment serà per a tothom el mateix dia» i que, es faci quan es faci, serà «esglaonat».\nSobre l'educació a distància obligada pel confinament, Bargalló ha afirmat que aquells que pretenguin reproduir les classes presencials de manera telemàtica s'equivoquen i que s'han de plantejar els plans de treball tenint en compte les situacions dels alumnes i les famílies en confinament. En aquest sentit, ha assegurat que han detectat a través de la Inspecció tant centres públics com concertats amb plans de treball «excessius» i per això rebran «una comunicació oficial amb indicacions».\n«Cap alumne podrà treure en l'avaluació final menys nota que la que ha tret en les primeres»\nEn aquest sentit, ha explicat que aquest dilluns Educació publicarà unes «propostes definitives» sobre com treballar, seguir a l'alumne i fer l'avaluació final. En aquest darrera aspecte, ha assegurat que «cap alumne podrà treure en l'avaluació final qualificacions inferiors a les que ha tret en les dues primeres». Ha explicat també que s'han repartit totes les targetes moneder per a beques menjador a excepció d'un percentatge «molt i molt baix» de famílies amb les que no s'ha pogut contactar i sobre les que treballen els serveis socials dels consells comarcals.\nDures paraules de Mercedes Milá contra el PP pel coronavirus\nCol·lapse al govern: Milers de multes per saltar-se el confinament poden ser anul·lades


2013 Archive XRAq\nExit imminent the Horizon 2020\nFrom the XRAq we want to announce that the official call for grants more powerful in matters of economic research (80.000 M€) will go out the next 11 December. Info: http://ec.europa.eu/research/horizon2020/index_en.cfm?pg=h2020-documents good luck to all!02/12/1302 December 2013\nDay of the Aquaculture 2013 – Activities XRAq\nPer segon any consecutiu es celebra el "Dia de la Acuicultura" a nivell estatal, proposta de la Fundación OESA (http://www.fundacionoesa.es/) per que les diferents regions d'Espanya fessin activitats per la divulgació de l'activitat aqüícola a la societat i públics específics. La XRAq, com no podia ser d'una altra manera, posarà el seu gra de sorra…\nNew profiles on Flickr and Youtube\nFrom the Network we inform you that the XRAq already have assets of their new profiles, Flickr and Youtube where we will upload various videos and photos of events remarkable. We hope that you like! Youtube Flickr 07/11/1307 November 2013\nThe XRAq at the Seafood Barcelona 2013\nThe next days 22, 23 and 24 October 2013 will take place at the Fira de Barcelona Avenida Juan Carlos I, 64 08908 L'hospitalet de Llobregat (Barcelona)) the fair international Seafood 2013. This event is one of the most important in Europe in terms of the world of marketing of products of the sea. Here they come...\nForum two Resources Mariños e da Acuicultura das Rias Galegas 2013\nEnguany es torna a celebrar el "Foro dos Recursos Mariños e da Acuicultura das Rias Galegas" al meravellós entorn de la Illa de La Toja (O Grove). En aquest fòrum tenen trobada activitats que van des del marisqueig fins a l'aqüicultura de bivalves, peixos i fins i tot algues. Altres aspectes com la autogestió dels…\nXIV Congreso Nacional de Acuicultura (23-25 September 2013)\nEls pròxims dies 23,24 i 25 de setembre tindrà lloc a Gijón el "XIV Congreso Nacional de Acuicultura". El congrés, amb el lema "Acuicultura, Naturalmente" tindrà com a objectiu principal destacar la naturalitat i qualitat del producte d'aqüicultura i la recerca que hi ha al darrere per aconseguir aquestes característiques. La XRAq, com no podia…\nThe next days 13 and 16 October 2013 will take place at the Hotel Eden Roc in Sant Feliu de Guíxols the workshop of epigenetics and animal production (will enter the 13th in the afternoon, and it will be on the 16th at noon). This workshop is open to all by their nature multidisciplinary. On the other hand, has...\nContract PhD in Holland: Bioflocs and gut health\nAll the information to: http://www.wageningenur.nl/en/Jobs/Vacancies/Show/PHD-STUDENT-AQUACULTURE-BIOFLOCSAND-GUT-HEALTH.htm\nScientific conference on the Annual XRB 2013\nEl pròxim dia 5 de juliol de 2013 tindrà lloc a la Facultat de Biologia de la UB (Av. Diagonal 643, Barcelona) la "Jornada científica anual" dels nostres amics de la XRB (Xarxa de Referència en Biotecnologia de la Generalitat de Catalunya). Aquesta sessió presentarà els últims avenços en aquesta temàtica a càrrec de investigadors…\nMemòries d’Activities of the XRAq\nYou already have available all the reports of the activities of the XRAq from the year 2005 until the actualiitat in PDF format. Entera't of all that has been done and is being done to the Network!!17/06/1317 June 2013\nJob PostDoc to work in the project “AQUAIMPROV – Sustainable Aquaculture and Animal Welfare” at the facilities of CIIMAR (Portugal). More information in the attached file.\nAquaculture Administrator (Escòcia)\nOferta de treball a Escòcia. Food Certification International Ltd (FCI) is an independent, fully accredited certification & inspection body based in Inverness, Scotland. Operating internationally, FCI can offer certification and inspection services for a broad range of standards, including GlobalG.A.P. Integrated Farm Assurance (v4), Global G.A.P. Compound Feed Manufacturers (v2), Product Geographical Indication(PGI), Code of…\nPostdoc a Belfast\nOferta de treball de Postdoc a Belfast. Dades: Name: Biogenic Reef Restoration Queen's University Belfast are recruiting a 3-year (possibly extending to 5 years) postdoctoral research fellow to lead a project on threatened populations of reef-building Modiolus (Mytilidae) mussels. We seek a postdoctoral level researcher with expertise in restoration ecology and especially biogenic reefs. Applications…\nMáster Oficial d’Aqüicultura. Obert el periode de preinscripció.\nVolem informar-vos que ja està obert el periode de preinscripció al prestigiós Màster Interuniversitari d'Aqüicultura (http://www.xraq.cat/node/23) que està organitzat conjuntament per la UB, UAB i UPC. S'adjunten a aquesta noticia els programes, tant en català com en castellà. Per més informació podeu visitar la pàgina web ofical del Màster (http://www.ub.edu/estudis/mastersuniversitaris/aquicultura/) o be contactar als seus…


Berta del Moral - European BIM Summit\nEuropean BIM Summit » Berta del Moral\nBim Manager Ferrocarrils de la Generalitat De Catalunya\nÉs arquitecta per la Universitat Politècnica de Catalunya a més de l’Màster Universitari en Tecnologia a l’Arquitectura.\nApassionada des dels inicis de la seva vida laboral pel món ferroviari, ha treballat tant en noves infraestructures ferroviàries, l’AVE Barcelona Madrid i la L9 de metro de Barcelona, com a renovació i millora d’infraestructures ferroviàries existents.\nActualment, està desenvolupant el paper de BIM manager a Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya a més de participar activament en la nova GuBIMClass i en la Comissió interdepartamental per a la implantació de l’BIM en l’administració de la Generalitat de Catalunya.


Mad Max: Fury Road (Mad Max: Furia en la carretera) - CINEQUANON.cat\nInici Estrenes Mad Max: Fury Road (Mad Max: Furia en la carretera)\nProtagonistes: Tom Hardy, Charlize Theron, Nicholas Hoult\nGent bruta, gent deformada, arena, molta arena, explosions, ferro, gasolina.\nSí, sembla una proposta dirigida a un públic essencialment viril. I és cert que l’estètica, el tema i la brutalitat que presenta Mad Max: Fury Road no estan pensats per atreure tothom, però estic convençut que qualsevol cinèfil que li doni una oportunitat (si encara no ho ha fet) agrairà aquest turbulent i sorollós viatge.\nViatge, perquè no deixa de ser una pel·lícula-viatge que et proposa seguir el protagonista en la seva arenosa odissea per sobreviure en un entorn hostil. Mad Max: Fury Road és d’aquestes pel·lícules que et fan sentir que, més que centrar-se a contar-te una història, la seva prioritat és ficar-te en una ambientació i després aprofitar-la per contar-te una història.\nI, efectivament, la història és simple, com ha de ser en aquest món primari en què cada personatge, atrapat per la seva condició, té unes ambicions extremadament conformistes (el màxim a què aspiren alguns és a conduir un camió)… Tret de les reproductores, que precisament per aquesta diferència són el motor de tot el conflicte. En aquest món, doncs, una història més elaborada hauria estat fora de lloc, hauria estat forçada, hauria entorpit l’ambientació.\n¿I com s’aconsegueix aquesta ambientació? A més de la banda sonora, la fotografia, l’escenografia, etc., etc., de matrícula d’honor, cal notar-se la cura amb què s’han treballat tots els detalls: l’estructura social de la Ciutadella, les jerarquies, la cavalcada (no hi ha una paraula millor per definir-ho) d’esperpents que desfilen per l’argument, les formacions i estratègies militars amb vehicles, les creences, el vocabulari (per exemple, en aquest món no hi ha «doctors», sinó «orgànics», per analogia amb els «mecànics»), les marques comercials…\nI té mèrit que, tot i la bogeria que ha creat George Miller, la pel·lícula es prengui seriosament a si mateixa. I s’ho pot permetre, perquè funciona; t’adones que a Mad Max: Fury Road hi ha un món sencer i coherent més enllà del que està relacionat estrictament amb la història que ens relata (cosa que no poden dir la majoria de pel·lícules, en especial les futuristes).\nAixò sí, el que he trobat més interessant de la pel·lícula és alhora el que m’ha semblat més injust: sense desmerèixer en Max (sòlid personatge de Tom Hardy, com sempre), que ja fa el paper que li correspon d’heroi forçós turmentat, l’autèntic amo de la funció és el que al principi sembla el secundari guillat simpàtic: en Nux (ascendentíssim Nicholas Hoult). Una pel·lícula enfocada en ell (Mad Nux, Larry & Barry, per exemple), i sense estar pensada per projectar una franquícia (cosa aparentment impensable avui en dia), hauria estat més rodona artísticament (però un desaprofitament comercial).\nLa frase: «¡Sigueu testimonis!» («Witness me!»)\nEl personatge: amb perdó d’en Max, de la Imperator Furiosa i d’en Nux…, el guitarrista és la canya.\nL’escena per al record: el darrer assalt és tens a més no poder, i té una cloenda digna, tot i que la veritat és que des de la sortida dels guerrers de la Ciutadella fins a la imatge que marca el final de la persecució es respira com una sola escena.


El fotògraf Frank Horvat exposa la seva mirada sobre la Catalunya del 2000 al Centre Cultural Terrassa | Bonart\nEl fotògraf Frank Horvat exposa la seva mirada sobre la Catalunya del 2000 al Centre Cultural Terrassa\nL’exposició Homenatge a Catalunya fou l’encàrrec que Antoni Vila Casas va fer al prestigiós fotògraf internacional Frank Horvat (Abbazia, 1928). El projecte havia de copsar la Catalunya de la primera dècada del 2000; la Barcelona plural i oberta al món, la Girona mil·lenària, les terres de l’Ebre, les muntanyes dels Pirineus o el Cadaqués de Dalí dibuixen entre paisatges, monuments, personatges del món de la cultura i ciutadans anònims, un heterodox calidoscopi vivencial de la cultura catalana.\nDividida en quatre seccions: ‘Tradicions, costums i hàbits’, ‘Gestos, mirades i somriures’, ‘Rastres, textures i paraules’ i ‘Absències, silencis i aromes’. La mostra incideix en tots aquells elements que pertanyen a la nostra quotidianitat i que l’artista, a través de la seva mirada, precisa i subtil, transforma en relat. L’exposició està comissariada per Natàlia Chocarro, directora d’art de la Fundació Vilacasas.\nEn paraules d’Antoni Vila Casas, ‘Horvat aconsegueix amb les seves instantànies tot allò que se’ns escapa en el contacte directe. Precís i subtil, genera imatges que actuen com un procés de coneixement, en aquest cas el d’una cultura —la catalana—, però de vegades sap transportar-les cap a un altre punt on tot es deté per expressar només la càrrega humana’.\nFrank Horvat ( Abbazia, Itàlia, 1928) és un reconegut fotògraf que va consagrar-se, durant els anys 50 i 60, en el gènere de la fotografia de moda contribuint a popularitzar-ne el nom a través de col·laboracions per a una llarga llista de revistes en què va renovar el gènere de manera evident tot aplicant tècniques i estratègies procedents del fotoperiodisme.\nA la imatge, detall d’una fotografia de Frank Horvat.


Pestiños de Setmana Santa - Clinica Dental Rais a Terrassa\nPestiños de Setmana Santa\nHome » Pestiños de Setmana Santa\nPublicat 22 mar�, 2016\nPestiños de Setmana Santa2016-03-222016-03-22https://clinicadentalrais.es/wp-content/uploads/2015/10/logo.pngClinica Dental Rais a Terrassahttps://clinicadentalrais.es/wp-content/uploads/2016/03/20160322_114115.jpg200px200px\nAvui ens ha visitat la Sra. Francisca, pacient del Dr. Basel Elnayef. Li vam fer una rehabilitació oral i amb aquest somriure ens ha portat uns pestinyos cassolans boníssims!!!! moltíssimes gràcies Francisca!!\nVOLS UNES DENTS MES BLANQUES?General, Noticias odontologicas, Novedades dentales


185 anys Creixent Junts – Fundació Conservatori Liceu\nEls diversos Centres i programes d’estudis del Conservatori Liceu ofereixen ensenyament musical a milers de persones, cosa que en fa una institució molt arrelada al país. El Conservatori Liceu fomenta la consciència social dels seus estudiants, amb el convenciment de que la Música és fonamental per a millorar la societat.\nCONSERVATORI LICEU ÉS SERVEI PÚBLIC, com a referència inevitable per a tot aquell que ha volgut estudiar música des de la seva creació l’any 1837 en aquest país. L’aportació de valor del Conservatori es concreta en xifres molt significatives en els àmbits institucional, educatiu, artístic, cultural, i social. En el curs del 185è aniversari el Conservatori Liceu està oferint ensenyament musical a 10.139 alumnes, en els estudis de Grau i de Màster, en el Centre Professional, i amb la vinculació de 38 centres, entre Escoles de Música i de Règim General, en el marc del projecte de Primària Musical.\nDes dels orígens fins a l’actualitat, la institució ha treballat per oferir una formació integral als alumnes, de manera que no només desenvolupin al màxim el seu talent i habilitats musicals, sinó que també adquireixin els valors i les capacitats de crear amb la seva música espais de transformació social, amb el ferm convenciment de que la música contribueix al progrés social i ètic.\nAmb l’objectiu d’estendre la formació musical i la pràctica artística especialment entre els infants i joves, la Fundació Conservatori Liceu ofereix a les seves escoles vinculades, hereves de les primeres escoles filials nascudes l’any 1932, els seus plans d’estudis amb l’avaluació continuada de l’alumnat, recursos educatius i formació del professorat, i nombroses activitats artístiques participatives. Els plans d’estudis inclouen una àmplia i diversa oferta musical que pot acompanyar els amants de la Música al llarg de la vida: en les etapes de cicle infantil, per a infants de 6 a 12 anys en els centres escolars, a joves i adults aficionats en els diferents programes reglats i no reglats que s’imparteixen en el Centre Professional, així com en la formació mes especialitzada del Centre Superior, on alumnes de Grau i Màster comparteixen la seva experiència artística i formativa amb futurs músics d’inquietuds artístiques molt diverses, entre els que hi ha un nombre molt significatiu d’estudiants internacionals.\nL’arrelament del Conservatori Liceu en la societat catalana té molt a veure amb aquesta gran quantitat de persones que passen i han passat per les seves aules, no solament els que esdevenen músics professionals, sinó moltíssima gent que hi va per a obtenir una formació que els permeti gaudir de la Música com a aficionats amb una major cultura.\nDes de la creació del Conservatori fins l’any 1847 el nombre d’alumnes es va mantenir al voltant d’un centenar, repartits entre les classes de solfeig, cant, violí i declamació. Però l’any 1888 eren ja més de 900. Per tenir una referència, es calcula que el nombre de persones que van estudiar al Conservatori Liceu des de 1867 a 1967 és de més de 100.000.\nLa vocació del Conservatori Liceu com a entitat que dóna un servei públic va tenir un episodi molt rellevant durant la Segona República quan, pel Decret de 27 de juliol de l’any 1936, signat pel Conseller de Cultura Ventura i Gasol i pel president Lluís Companys, el Conservatori Liceu és nacionalitzat i es converteix en centre especialitzat d’ensenyament superior musical, depenent de la Generalitat de Catalunya. El President Companys va afirmar, quan s’acostava la celebració del primer centenari del Conservatori Liceu, que «[L]’afany de renovació que senten les institucions docents catalanes es manifesta també a l’antic Conservatori del Liceu, institució tan tradicional a la nostra ciutat, que dintre de pocs mesos complirà el seu centenari […]. La Generalitat voldria que [el celebrés] amb la vitalitat i el prestigi que mereix aquesta antiga institució artística catalana». En aquesta mateixa època, el Conservatori Liceu va presidir la comissió d’ensenyaments artístics creada per la Generalitat per a coordinar tots els centres artístics de música, teatre i pintura.\nHavent nascut de la iniciativa privada sorgida de la societat civil, el CONSERVATORI LICEU ÉS SERVEI PÚBLIC.\nDonar les millors oportunitats al talent\nSi bé el Conservatori Liceu és un comunitat educativa que abasta des de la iniciació als més petits fins a l’alta especialització dels estudis de Grau i Màster, la cerca de la qualitat en un marc d’igualtat d’oportunitats és el que defineix els seus objectius artístics. Al gran nivell del seu professorat i instal·lacions s’hi uneix l’àmplia oferta de classes magistrals a càrrec de professors internacionals. Són molts els grans músics que han ensenyat al Conservatori Liceu, i entre els seus graduats s’hi compten moltes de les grans figures de la música dels Segles XIX i XX, i de l’actualitat.\nCONSERVATORI LICEU ÉS EXCEL·LÈNCIA, és una suma col·lectiva de grans esforços individuals, donant el millor de cadascun per a aspirar a la màxima qualitat musical en molt diversos estils i especialitats interpretatives, docents i creatives. El projecte pedagògic del Conservatori Liceu inclou la permanent cerca dels professors més interessants i més adequats per a la formació dels estudiants, procurant que els mestres siguin músics en actiu i amb una trajectòria sòlida i una gran experiència artística i docent. El Centre busca permanentment invitar els músics més grans del moment per a que vinguin a oferir classes magistrals, i que els estudiants els puguin conèixer de primera mà, gràcies als Cicles de Masterclasses&Concerts Liceu Jazz i Liceu Cambra.\nL’aspiració a l’excel·lència implica crear una veritable igualtat d’oportunitats per que els grans talents puguin aspirar al millor en el món de la música. Això exigeix que els alumnes puguin comptar amb un entorn ideal per a l’estudi i la pràctica, amb aules d’estudi perfectament equipades i amb instruments de gran qualitat, així com espais i auditoris on els alumnes puguin adquirir, durant els seus estudis, una experiència real i àmplia d’interpretar música en públic, en petites i grans formacions, tant en el propi Auditori del Conservatori Liceu com en el Gran Teatre del Liceu, l’Auditori de Barcelona, el Palau de la Música Catalana o el Teatrino de les Rambles, a la seu històrica del Conservatori. La gran quantitat de convenis signats amb entitats externes multipliquen les possibilitats d’actuar dels estudiants, en escenaris tan diversos com el Parlament de Catalunya o l’Ajuntament de Barcelona, i també en el Museu Picasso, la Sala Parés, Barcelona Obertura, la Fundació Arrels, el Milano Jazz Club, l’Associació Andorra Lírica, l’Ateneu Barcelonès o el Cor Francesc Valls, en centres cívics o en actuacions al carrer, entre molts d’altres llocs.\nSón molts els joves músics sorgits recentment del Centre Superior que estan fent ja una carrera sòlida i prometedora, i tenen un lloc assegurat en l’escena musical del moment i del futur immediat: Sara Blanch, Serena Saenz, Airam Hernández, Maria Canyigueral, María José Rielo, Albert Coronado, Alba Llorach, Jorge Nava, Marta Torres, Ilya Maximov, Misaki Pascual, Darya Piltiay, Cristina Segura, Anna Tobella, Laura Vila, Magalí Sare, Sergio Pamies, Ali Jorge Arango, Edwin Guevara, Martín Leiton, entre molts d’altres.\nCreat com a centre per a un ensenyament musical d’alta qualitat, el Conservatori Liceu ha desenvolupat una tasca insubstituïble formant molts dels millors músics del país. Als llistats dels seus professors s’hi poden trobar noms com Engelbert Humperdinck, Pau Casals, Higini Anglès, Joan Lamote de Grignon, Jaume Pahissa o Joaquín Zamacois, entre molts d’altres. I per esmentar només alguns dels seus alumnes més il·lustres, es poden recordar els noms de Francesc Viñas, Montserrat Caballé, Victòria dels Àngels, Frank Marshall, Joan Albert Amargós, Lluis Claret, Lleonard Balada o Joan Guinjoan.\nPer tots aquests esforços cercant la qualitat, i per l’exigència constant per donar el millor, sempre, i ara més que mai, en el complex i fascinant panorama globalitzat de la música del segle XXI, CONSERVATORI LICEU ÉS EXCEL·LÈNCIA.\nEls inicis del Conservatori Liceu fan que la Música clàssica i el cant líric tinguin una gran importància en la seva identitat, però el Centre ha mostrat sempre una actitud oberta cap a totes les manifestacions musicals. El Conservatori Liceu ha estat un dels pioners en oferir ensenyaments d’altres músiques, com el Flamenc o el Jazz i la Música moderna, que conviuen amb tota naturalitat amb la Música clàssica en les activitats educatives i artístiques del Centre.\nCONSERVATORI LICEU ÉS TRANSVERSALITAT, gràcies a una visió àmplia i inquieta que ha buscat sempre integrar tipus de música diferents en l’ensenyament musical, en alguns casos injustament allunyats del món acadèmic, que tinguin en comú la qualitat i la capacitat de comunicar emoció artístic als oients.\nJa des dels seus inicis, la institució va incorporar al seu programa formatiu no solament el cant i el teatre, sinó també classes per a tots els instruments orquestrals, piano i guitarra. I en l’actualitat, la Música que es fa als Centres de la Fundació Conservatori Liceu té un abast molt gran d’estils i orientacions, on hi cap la música simfònica i l’òpera, però també el swing, el latin jazz i el funk, entre molts d’altres llenguatges. A la creació de nombroses formacions orquestrals i de cambra, i grans grups com l’orquestra de guitarres, la banda simfònica o l’ensemble de música contemporània i d’avantguarda Liceu XXI (dedicat especialment a la interpretació d’obres dels estudiants de Composició del Centre), s’hi afegeixen els grans conjunts del Jazz i la Música moderna sota la direcció de grans experts amb una experiència extraordinària: la Liceu Big Band, el Liceu Gran Ensemble, el Liceu BLAM Collective i el Liceu Jazz Grup.\nEl Conservatori Liceu va ser el primer Centre de les seves característiques a Catalunya, i ha estat i segueix sent una referència. Són desenes de milers els músics que han estudiat o s’han examinat en el Conservatori, i són molts els Conservatoris i Escoles del país que tenen el seu origen en la Xarxa d’Escoles filials del Liceu. També l’Institut del teatre va sorgir dels ensenyaments escènics que s’impartien al Centre, i diverses especialitats musicals que no tenien lloc al món acadèmic, el van començar a tenir gràcies a la iniciativa del Conservatori Liceu, com la Musicologia, el Flamenc, el Jazz i la Música moderna o els Instruments de la Cobla.\nCONSERVATORI LICEU ÉS BRESSOL dels ensenyaments musicals a Catalunya, ja que amb la seva creació es va establir per primera vegada un Centre de referència en l’educació musical de qualitat, funció que va realitzar de manera pràcticament exclusiva fins l’any 1886 amb la inauguració de l’Escola Municipal de Música de Barcelona, el primer director de la qual fou Josep Rodoreda, professor del Conservatori Liceu.\nL’any 1892, a causa del creixent nombre de persones que estudiaven música fora de Barcelona i que demanaven que es verifiquessin els seus estudis, es van establir al Centre els ensenyaments lliures, de manera que molts joves músics d’arreu de Catalunya van haver d’adaptar el seu aprenentatge a les exigències de qualitat del Conservatori Liceu, entitat de prestigi que havia d’avalar i donar validesa oficial als seus estudis.\nEl Conservatori Liceu, sempre atent al que es feia en els centres europeus de referència, va ser pioner oferint l’any 1928 per primera vegada a Espanya els estudis de Musicologia, sota la direcció del pare Higini Anglés, ex–alumne del Conservatori Liceu i extraordinari musicòleg. També va ser al Conservatori Liceu on Joaquín Zamacois va crear per primera vegada al país un curs de Formes Musicals.\nPerò aquesta vocació creadora de nous ensenyaments per part del Conservatori Liceu no es limita a la Música: l’any 1913 el Centre crea, en col·laboració amb la Diputació Provincial de Barcelona, l’Escola Catalana d’Art Dramàtic, sota la direcció del gran dramaturg Adrià Gual, professor del Conservatori Liceu. Aquest va ser l’origen de l’actual Institut del Teatre de Barcelona.\nL’any 1932 es creen les primeres filials del Conservatori Liceu, i s’estableixen les «Bases mitjançant les quals el Conservatori del Liceu de Barcelona autoritzarà als Conservatoris i Escoles de Música establertes o que s’estableixin en viles i pobles importants de Catalunya per a que puguin anomenar-se Filials del Conservatori del Liceu de Barcelona». Entre aquestes filials del Liceu hi havia els centres de les capitals de província Tarragona, Lleida, Girona, a més de les escoles de ciutats amb gran tradició musical, com són Sabadell, Olot, Badalona o Reus, entre d’altres. Les filials del Conservatori Liceu van ser per tant l’origen de nombroses institucions locals que han esdevingut Conservatoris de gran importància i que ofereixen en l’actualitat ensenyaments professionals de Música a centenars de joves talents. En l’actualitat, gràcies a la Xarxa d’Escoles Vinculades, 38 escoles imparteixen el Pla d’Estudis del Conservatori Liceu amb un total de 8.741 alumnes que segueixen algun dels programes.\nL’any 1944, pel Decret del 26 de gener, es va crear el Conservatorio Superior de Música y Declamación de Barcelona, integrat «para la enseñanza de la Música, por la Escuela Municipal de Música y el Conservatorio del Liceo, y para las enseñanzas de Declamación y Danza, por el Instituto del Teatro de la excelentísima Diputación Provincial de Barcelona».\nL’any 1966, amb el Decret 2618/1966, sobre la Reglamentació general dels Conservatoris de Música, va entrar en vigor un nou pla d’estudis (el conegut popularment com a «Pla 66»), d’acord amb el qual el Conservatori Liceu va començar a impartir els Graus elemental, professional i superior.\nL’any 1983 el Departament d’Educació de la Generalitat de Catalunya, amb el Decret 307/1983, desdobla el Conservatori Superior de Barcelona, de manera que el Conservatori Municipal i el Conservatori del Liceu esdevenen a tots els efectes Centres superiors independents.\nGràcies a la iniciativa del Conservatori, el Ministeri d’Educació reconeix, l’any 1989, la formació en els instruments principals de la cobla catalana, la tenora, el tible i el flabiol i tamborí com a estudis oficials en tots els seus graus. L’Ordre de 19 de setembre de 1990 de la Generalitat de Catalunya va establir el Conservatori Liceu com a únic Centre autoritzat per impartir aquests ensenyaments.\nL’any 1991 el Conservatori Liceu va crear un programa d’estudis propi per a l’especialitat de la Guitarra Flamenca, i l’any 1993 incorpora als seus centres l’Aula de Música Moderna i Jazz (l’Aula), la primera escola que, des de 1978, havia començat a ensenyar aquests tipus de música a Espanya.\nEl Conservatori Liceu ha estat sempre actiu en la creació i renovació dels Plans d’estudis, de manera que sempre responguin a les necessitats de la realitat social i musical del moment. El Centre va tenir un paper decisiu en el disseny dels estudis de Grau en Musica vigents, derivats del Procés de Bolonya. El curs acadèmic 2010-2011 es va iniciar el primer curs d’Estudis Superiors en Música en el marc de l’Espai Europeu d’Educació Superior.\nEspecialment ara, quan es compleix el 90 aniversari de la creació de la xarxa de filials, cal recordar que, per als ensenyaments musicals a Catalunya, CONSERVATORI LICEU ÉS BRESSOL.\nL’escena musical és avui en dia una qüestió més enllà de les fronteres: un món globalitzat i les noves tecnologies exigeixen donar una dimensió internacional imprescindible a les activitats del Conservatori Liceu. Però ja en ple Segle XIX la institució va mostrar la seva voluntat de comptar amb grans professors vinguts de l’estranger, i el desig de compartir amb el món sencer els seus projectes. En l’actualitat, les visites de grans figures internacionals són habituals al Centre, i nombrosos convenis signats, en el marc del programa Erasmus o en iniciatives pròpies, amb grans institucions d’arreu el món amb especial atenció a la comunitat iberoamericana, permeten als alumnes conèixer com es fa música a altres països durant els seus estudis.\nCONSERVATORI LICEU ÉS INTERNACIONALITZACIÓ, i durant els darrers vint anys, la modernització de la Fundació Conservatori Liceu ha tingut com a una de les seves prioritats la dimensió internacional dels seus estudis. D’acord amb això, els projectes exteriors internacional del Centre han establert acords de col·laboració amb nombroses Universitats i altres institucions d’Europa, Amèrica Llatina, els Estats Units i Àsia.\nEl Conservatori Liceu compta actualment amb 266 Convenis Internacionals, gracies als quals es treballa en activitats de mobilitat d’estudiants i professors, i en l’organització d’activitats acadèmiques en el camp de la música. A més dels convenis signats en el marc del programa Erasmus, el Centre té convenis amb Institucions i Centres educatius d’Àsia (Japó, Xina, Corea del Sud), Austràlia i, molt especialment, Amèrica Llatina, on s’han establert unes estretes relacions amb molts conservatoris, universitats i organitzacions culturals de diversos països (Colòmbia, Mèxic, Veneçuela, Argentina, Cuba, Equador, Perú, Xile i Brasil), a través dels quals s’han pogut desenvolupar projectes que han portat el nom del Conservatori i el de Barcelona a molts indrets.\nPel què fa als Estats Units, cal destacar que L’AULA de Música Moderna i Jazz del Conservatori Liceu va ser membre fundadora de la Berklee International Network (BIN), la Xarxa Internacional d’Escoles de Berklee College of Music de Boston, considerada com una de les més importants del món, així com la col·laboració del Centre amb la Universitat de North Texas, la qual ha representat freqüents intercanvis d’alumnes i de professors visitants.\nA Europa, a més de l’activitat dins el programa Erasmus, el Conservatori Liceu és membre de l’Associació Europea de Conservatoris (AEC), una organització amb la qual col·labora de manera activa. Representants del Centre van participar en el grup de treball d’AEC que va estudiar l’impacte del procés de Bolonya en l’Educació Superior Musical a Europa.\nPerò ja des de la seva creació, i gràcies a la presència de molts professors de la més alta reputació fora del nostre país (com Pau Casals, Engelbert Humperdinck o Higini Anglès, entre molts d’altres), el Conservatori Liceu ha manifestat una clara i continuada vocació internacional, tot estant en contacte amb les principals tendències de la música europea i mundial i sent un pol d’atracció per estudiants, professors i músics en general de tot el món, que l’han vist com un Centre de referència.\nPer la riquesa de les relacions del Conservatori Liceu amb Centres d’ensenyament musical i institucions artístiques del més alt nivell de tot el món, i per la seva mirada global sobre la Música, CONSERVATORI LICEU ÉS INTERNACIONALITZACIÓ.\nDonar per fer créixer allò que estimes\nDes dels seus orígens, el projecte del Conservatori Liceu s’ha caracteritzat per la generositat de persones de la societat civil que volien contribuir desinteressadament a que Barcelona tingués un gran Centre d’ensenyament musical. La tradició filantròpica del Conservatori es manifesta en els casos de Francesc Viñas o Montserrat Caballé, figures llegendàries que van necessitar el suport del mecenatge per a poder estudiar, però es veu també en els ambiciosos programes de Beques dels que poden gaudir els joves músics que estudien actualment al Centre.\nCONSERVATORI LICEU ÉS FILANTROPIA, una forma d’entendre que l’accés a l’educació i al gaudi artístic ha de ser també responsabilitat de tots. El Fons de Beques del Conservatori Liceu, gràcies a la generositat de la Fundació de Música Ferrer-Salat, la Fundació La Caixa, la Fundació Damm, la Fundació Carolina, la Fundació Abertis, Yamaha, la Societat del Gran Teatre del Liceu, la Fundació Universitària Pedro i Pons, i la pròpia Fundació Conservatori Liceu, ha permès que 159 alumnes dels Centres Superior i Professional i del programa de Primària Musical gaudeixin de Beques d’estudis. A més, el Fons de Beques fa una contribució amb la que és possible subvencionar parcialment els estudis del 100% dels alumnes d’Estudis Superiors.\nCal destacar també el programa d’inclusió social que es pot dur a terme gràcies al conveni amb la Fundació d’Escoles Parroquials de l’Arquebisbat de Barcelona i la Fundació de Música Ferrer-Salat, que permet que 539 alumnes puguin gaudir del programa Primària Musical en Escoles situades en zones amb risc d’exclusió social.\nLa creació del Liceo Filarmónico Dramático de Montesión l’any 1837 és una fita molt significativa de l’empenta i compromís de la societat civil catalana amb l’ensenyament i la cultura. En un període en que moltes capitals europees estaven creant grans Conservatoris finançats pels estats, a Barcelona va ser un grup de persones amb inquietuds culturals i socials els que van ser capaços de dur endavant de manera privada un projecte que a tot arreu exigia el suport de les arques públiques.\nEl primer reglament de l’entitat la considera com una societat d’amics reunits per contribuir «con sus luces o caudales» al desenvolupament de l’art dramàtic i l’art musical amb l’objectiu de crear «academias de declamación y de canto», sense plantejar-se cap tipus de retorn material. L’any 1838 el Liceo Filarmónico Dramático va aconseguir la cessió dels terrenys del Convent de Montsió per a la creació de las càtedres, que havien de ser públiques i gratuïtes, cosa que fa palès el compromís social de la institució des dels seus orígens. Aquesta obligació es va mantenir quan es va fer la permuta de la primera seu pel terreny del Convent dels Trinitaris situat a les Rambles, on es va construir l’any 1847 el nou edifici del Conservatori i el Teatre del Liceu.\nL’any 1885 l’administració local va concedir al Conservatori Liceu una subvenció que representava aproximadament el 10% del pressupost de l’entitat. Malgrat això, el Centre es va veure per primera vegada obligat a demanar el pagament d’una matrícula de 3 pessetes per alumne i assignatura per poder finançar-se, quantitat sensiblement menor que allò que es pagava al Conservatori de Madrid i altres centres europeus de titularitat estatal. La institució va continuar oferint beques i un 10% de matrícules gratuïtes, entre elles la que es va donar al llavors alumne de Cant i posterior llegenda de la lírica, Francesc Viñas. La tradició de mecenatge del Conservatori Liceu té altres casos especialment destacats, com és el de Montserrat Caballé, però representa sobretot un fil conductor al llarg de la Història i el present de la institució.\nTotes aquestes iniciatives posen el mecenatge al servei de l’educació musical i són al cor de l’origen i creixement del Conservatori Liceu, donant testimoni de que CONSERVATORI LICEU ÉS FILANTROPIA.\nEl Conservatori Liceu no només és responsable de la construcció de l’edifici de les Rambles que havia d’acollir les càtedres i un Teatre per a finançar-les: abans de crear el Gran Teatre del Liceu, la institució havia creat el desaparegut Teatre de Montsió. Aquesta inquietud per crear nous espais per a la Música i l’ensenyament s’estén fins a l’actualitat, quan el Centre gaudeix de les excel·lents instal·lacions del carrer Nou de la Rambla, amb un auditori que és considerat dels millors del seu tipus a la ciutat.\nCONSERVATORI LICEU ÉS INICIATIVA, una qualitat demostrada amb el propi naixement de la institució, amb l’entusiasme de persones que van posar els seus esforços al servei de la Cultura sense esperar a que les instàncies oficials s’interessessin per la Música. Durant tota la seva història, la Fundació Conservatori Liceu ha anat ampliant les seves instal·lacions i recursos per a poder estar a l’alçada del seu compromís amb la societat i amb l’educació musical.\nL’actual seu de la Fundació Conservatori Liceu, i del Centre Superior, està ubicada molt a prop de la seu històrica, al carrer Nou de la Rambla, en ple centre de Barcelona, entre les Rambles i el Paral·lel. Inaugurat el 2009, el magnífic edifici va ser dissenyat i concebut tenint en compte les necessitats d’espais i requeriments ambientals i acústics per a desenvolupar de la manera més efectiva i rica uns ensenyaments musicals professionalitzadors.\nLes instal·lacions tenen una superfície de 10.000 m2 distribuïda en 8 plantes. Els 5 pisos superiors estan destinades als ensenyaments musicals Superiors i de Màster, i disposen de 90 aules per a l’estudi, totes elles perfectament insonoritzades i adaptades acústicament segons cada especialitat i instrument.\nEl nou Auditori del Conservatori Liceu, amb capacitat per a 400 espectadors, està preparat de manera òptima per a concerts de cambra, simfònics i de jazz i música moderna, i també per a representacions teatrals i operístiques. La seva acústica ha estat lloada unànimement i fa d’aquesta sala una de les millors del seu tipus amb què compta la ciutat de Barcelona.\nEl Conservatori Liceu ha contribuït de manera molt significativa a formar el paisatge cultural de Barcelona, creant en moments decisius espais per a la pràctica musical que han estat i són part essencial dels equipaments culturals de Catalunya. Les instal·lacions inicials de la institució en el terreny de l’antic Convent de Montsió no només incloïen les càtedres, sinó també el Teatre de Montsió, amb capacitat per a 600 espectadors, i on es van representar entre 1837 i 1845 diverses òperes de Bellini, Rossini o Donizetti, amb estudiants del Centre com a intèrprets.\nLa Reial Ordre de 2 d’abril de 1844 va concedir al Conservatori Liceu la permuta del Convent de Montsió per l’antic Convent dels Trinitaris situat a les Rambles de Barcelona, «mientras duren los objetos de utilidad pública que en la primitiva concesión al referido Liceo se tuvieron presentes», és a dir, mentre es seguís oferint l’educació pública i gratuïta. La construcció del nou edifici havia de fer «todas las obras que sean convenientes para que en aquel local haya no solo las salas para cátedras juntas y todas las dependencias del establecimiento, sino también un teatro». El 4 d’abril de 1847 s’inaugura el Gran Teatre del Liceu, amb la interpretació, entre d’altres obres, d’Il Regio Imene, cantata escrita expressament per a l’ocasió pel Director del Conservatori Liceu, Mariano Obiols, que va ser també el primer Director musical del Teatre.\nTal com afirmava en un memoràndum el soci Joaquín de Gispert, encarregat de les tasques de construcció del nou edifici: «Por consiguiente van a quedar a mí entender cumplidos los objetos que se propuso esta sociedad. Por una parte se han extinguido las acciones antiguas o sea la deuda del Liceo, por otra parte tendrá éste éste un local para cátedras y dependencias, por otra profesores de musica costeados por la empresa de funciones, y por otra una renta anual para las demás cátedras y atenciones; y por ultimo pertenece al Liceo la propiedad del Teatro, con todo lo que obtendrá un nombre que no será fácil de desaparezca».\nA partir de 1854 el Conservatori i el Teatre van començar a funcionar per separat. Aquell any va néixer la Societat de Propietaris, encarregada de la gestió del Teatre. La Societat del Liceu va seguir gestionant les càtedres, i la Societat d’Accionistes es comprometia a col·laborar en el manteniment d’aquestes amb una aportació de «30.000 duros en monedes d’or i plata».\nA principis del Segle XXI, els canvis radicals en la legislació educativa i les noves i imperioses exigències d’un ensenyament musical de qualitat en el nostre temps van fer sorgir la necessitat de construir noves instal·lacions adequades per als nous reptes.\nEn un moment històric com l’actual, en que és més necessari que mai ser molt actius per a donar resposta al que la societat demana de la Música, CONSERVATORI LICEU ÉS INICIATIVA.\nEl Conservatori Liceu no només ha dedicat els seus esforços a l’ensenyament i la formació de grans músics, sinó que també ha volgut contribuir sempre a la vida cultural del país, buscant permanentment oportunitats per que els estudiants puguin actuar i puguin compartir el seu art amb el públic, tot adquirint experiència professional. Els espais que el Conservatori Liceu ha anat creant al llarg de la seva història formen una part essencial dels escenaris musicals de Barcelona.\nCONSERVATORI LICEU ÉS CULTURA, com ho posen de manifest els nombrosos convenis que el Centre ha signat amb entitats culturals i musicals per a que els estudiants puguin actuar davant de públics molt diversos, tenint així l’opció de viure amb autenticitat la Cultura del seu temps. En el darrer any s’han ofert a l’Auditori del Conservatori Liceu un total de 126 concerts i masterclasses en els diversos Cicles que organitza la institució. Entre aquests, cal destacar el Cicle Liceu Jove on els protagonistes són les diverses formacions i produccions artístiques dels estudiants del Centre. I cal fer especial menció dels 156 concerts de graduació que es van programar la darrera temporada.\nEl programa Liceu Escenaris Pro: De les aules als escenaris, juntament amb la programació de l’Auditori del Conservatori Liceu, permet fer visible l’activitat acadèmica i artística del Centre. Durant el darrer any 448 alumnes han participat en més de 176 actes i concerts, en 53 espais culturals diferents.\nPer altra banda, el Cicle Liceu Familiar, o Vespres al Teatrino (en la seu històrica del Conservatori a les Rambles de Barcelona) ha permès organitzar quasi un centenar de concerts d’alumnes i professors del Centre Professional i les Escoles de Música.\nUn objectiu essencial de tota aquesta activitat és que els estudiants es facin conscients de les implicacions de la seva activitat artística, tot adquirint els valors i les capacitats de crear amb la seva música espais de transformació social. Els diferents concerts que ofereixen els nostres alumnes en actes de les Fundacions Arrels o Nexe, o les accions encaminades a visibilitzar i donar suport al paper de les Dones en la Música, contribueixen a assolir-ho.\nEntre aquests espais destaca especialment l’Auditori Conservatori Liceu, una de les millors sales del seu tipus a Barcelona, i on no només s’hi pot escoltar la música que fan els estudiants del Centre, sinó que ha estat seu de nombrosos festivals i esdeveniments culturals: a més dels Cicles de Concerts del Centre, agrupats en Liceu Jazz, Liceu Cambra, Liceu Jove o Liceu Familiar, l’Auditori Conservatori Liceu acull regularment els concerts del Festival de Jazz de Barcelona i altres promotors externs, i s’hi han pogut viure congressos, conferències, cinema i fins i tot teatre Noh japonès.\nQuan es va crear el Conservatori, l’entitat va prendre la denominació de Liceu, un nom genèric que fa referencia a educació, i que avui és compartit amb moltes altres entitats. Segurament en aquell moment no es podia preveure la rellevància que la marca ha aconseguit en aquests 185 anys d’història. Liceu es avui en dia una marca reconeguda, tant pel Conservatori com pel Teatre que porten aquest nom.\nEls orígens del Liceo Filarmónico Dramático van units a la convicció que en l’àmbit de la música tant els centres acadèmics com els teatres i auditoris son una part fonamental del desenvolupament de una societat. Per tant, sempre es va procurar que els estudiants tinguessin oportunitats de participar en produccions musicals davant el públic.\nQuan, 10 anys després de la creació del Liceu, va sorgir la necessitat d’unes noves instal·lacions, es va pensar immediatament en realitzar «todas las obras que sean convenientes para que en aquel local haya no solo las salas para cátedras juntas y todas las dependencias del establecimiento, sino también un teatro». El nou Teatre del Liceu havia de servir per al finançament dels ensenyaments, però també per a donar sortida al talent dels estudiants, ja que la institució mai no va entendre l’educació musical com a una finalitat en ella mateixa, sinó que el seu resultat final havia d’estar connectat directament amb l’entorn cultural.\nAixò va quedar palès l’any 1873 quan la institució va ser premiada a l’Exposició Universal de Viena amb la medalla d’or, sota el lema «Cultura i Educació». Si bé l’activitat que defineix el Conservatori és l’educació, aquesta no té sentit si no s’enfoca cap a la realitat del món cultural en el que s’haurà de desenvolupar la carrera dels futurs professionals de la Música.\nAquesta necessitat de que els estudiants del Conservatori Liceu acabin els seus estudis amb una àmplia experiència de caràcter professional va ser també decisiva en la concepció del nou edifici del carrer Nou de la Rambla: aquestes noves instal·lacions compten amb un total de fins a cinc espais de concert per a les actuacions dels estudiants com a solistes i en conjunts de formats molt diversos, que poden incloure des d’ensembles jazzístics fins a les representacions operístiques.\nEl Conservatori Liceu vol ser sempre present en el seu espai natural, que és la Cultura de la ciutat i del país, tot oferint la música dels seus alumnes i graduats, i també els seus espais, per a contribuir activament a l’enriquiment cultural del seu entorn. Cal dir per tant que CONSERVATORI LICEU ÉS CULTURA.


Cerca hotels a prop de La Flauta Mágica\nMostra els 5 més populars Popular ara mateix a Barcelona Més venut Tarradellas Apartments Josep Tarradellas, 56 Apartament d'1 habitació (4 adults) reservada fa 2 minuts, 19 segons\nSerennia Apartments Arc de Triomf Ausias Marc 95 Apartament de 2 Habitacions reservada fa 43 minuts\nTravelodge Barcelona Poblenou Hotel Calle Llacuna, 24-34 Habitació Familiar reservada fa 46 minuts, 44 segons\nMedinaceli Hotel Duc de Medinaceli, 8 Doble o de 2 Llits reservada fa 53 minuts, 25 segons\nSant Jordi Sagrada Familia Hostel Carrer Freser 5 1 llit en un dormitori de 12 reservada fa 57 minuts, 28 segons\nBarcelona és coneguda per llocs interessants com ara La Flauta Mágica. Asseguri's les tarifes més baixes pel seu viatge amb Agoda.com a qualsevol hotel a prop de Restaurants i cafeteries. Les opcions d'allotjaments a prop de La Flauta Mágica varia enormement desde luxosos hotels a assequibles cases d'hostes. A través del formulnari de reserves segures online d'Agoda.com les reserves són fàcils pels hotels propers a La Flauta Mágica. La nostra pàgina de ciutat de Barcelona incorpora eines de recerca útils i ampla informació dels hotels que permet una recerca fàcil d'hotels. Uns 3,500,000 viatgers confien amb Agoda.com i reserven els seus allotjaments a prop de llocs com La Flauta Mágica.\nHotels a prop de La Flauta Mágica el més proper\nEls millors hotels prop de La Flauta Mágica


Sortida esgraonada sense complicacions\nFi de les vacances de Nadal i el turisme que ha passat el cap de setmana al Principat ha abandonat esgraonadament el país durant tota la jornada de diumenge, «sense incidències», segons ha confirmat el cap de l'Àrea de Mobilitat, Jaume Bonell. Cap al migdia hi ha hagut un quilòmetre de retencions a la frontera del riu Runer, però, en general, la circulació ha estat fluida. Per la frontera francesa, al Pas de la Casa, la sortida també ha estat esgraonada, tot i que a la tarda s'ha patit més trànsit dens, sobretot, a causa de la forta nevada que ha obligat que els vehicles portessin equipaments especials. En tot cas, la neu no ha provocat el col·lapse de trànsit que es va patir el passat 27 de desembre, encara que cap a les nou del vespre s'ha hagut de tallar la circulació en ambdós sentits de la marxa a l'alçada de Racons, a Canillo, per neteja de la calçada.\nLa nevada ha començat a la matinada i no s'ha aturat durant tota la jornada a les parròquies altes. De fet, la previsió meteorològica indica que continuarà nevant durant tota la nit a partir de 1.400 metres d'altitud. Per als pròxims dies s'espera més neu i pluja. Aquest dilluns, el límit d’aiguaneu se situarà a 1.400 metres, i cap a 2.000 metres es preveuen gruixos suplementaris de 10 a 20 centímetres. Dimarts, el límit d’aiguaneu se situarà cap a 1.200 metres a la matinada i posteriorment pujarà a 1.500 metres. Dimecres hi haurà una treva i cap a finals de setmana es torna a esperar neu a les parròquies altes.\nA falta de les dades definitives, Bonell ha recordat que fins al 4 de gener havien entrat al país 150.000 vehicles, i ha confiat que es compliran les previsions assenyalades. Segons Mobilitat, durant els dies de Reis s'havia calculat l'entrada de 100.404 vehicles que, sumats, als de la setmana de Nadal, s'eleven fins a gairebé 210.000 vehicles.\nBones dades d'ocupació\nQuant a l'ocupació hotelera, el president de la Unió Hotelera d'Andorra (UHA), Manel Ara, ha comentat que fins al 4 de gener l'ocupació ha estat molt bona, i que a partir del dia 5 ha començat a disminuir. Amb tot, el percentatge de llits venuts en els establiments associats a l'UHA ronda el 80-85%. L'entitat està acabant de tancar les xifres definitives del 2017, que revelaran l'ocupació mitjana, que Ara calcula en un 57%, la facturació i l'augment de preus de les habitacions que s'ha aplicat durant l'any passat.\nArtículo siguienteCs critica la falta de compromiso del Ayto. de Telde con de Igualdad y denuncia su mala gestión del dinero público


Trens de Catalunya > FGC > Línia Llobregat-Anoia > Estacions > Sant Vicenç dels Horts\nL'estació de Sant Vicenç dels Horts (PK 14,15) va començar a funcionar l'any 1912 amb l'obertura de la línia de Barcelona a Martorell. L'estació té dues vies, les generals, amb dues andanes laterals de 157 i 153 metres de llarg, cobertes parcialment per marquesines metàl·liques. L'edifici de viatgers queda a la dreta de les vies (mirant sentit Martorell) i és de dues plantes. Al seu interior hi ha el vestíbul, dotat de màquines de venda de bitllets (MAEs) i portes de control d'accés a l'andana de la via 1. En aquesta mateixa via també hi ha un edifici de serveis que alberga diversos aparellatges. Al costat oest de l'estació i amb accés des del carrer Ferrés i costa es pot arribar directament a l'andana de la via 2. Sota la marquesina metàl·lica hi ha dues MAEs i també portes de control d'accés. Per enllaçar les dues andanes hi ha un pas soterrat dotat d'escales i rampes per entrar-hi, de pas lliure. Així doncs, a Sant Vicenç dels Horts no hi ha comunicació directa entre andanes i cal tornar a pagar bitllet en cas que es canvii de via. Completen les instal·lacions un tram de triple via que s'inicia un cop passada l'estació direcció Barcelona.\nEdifici de viatgers de l'estació de Sant Vicenç dels Horts (març 2008) Interior de l'edifici de viatgers, amb una MAE i la taula d'informació (març 2008) Barreres tarifàries per accedir a l'andana de la via 1 (març 2008) Façana a les vies de l'edifici de viatgers de Sant Vicenç dels Horts (febrer 2008)\nUna unitat 213 sobrepassa el tren de mercaderies que espera el seu torn a la via central a la sortida de l'estació per Barcelona (març 2008) Vista general de l'estació de Sant Vicenç des del costat Barcelona (març 2008) La 211.07 és ara la unitat que avança el mercaderies (març 2008) La 211.07 sortint de Sant Vicenç dels Horts en un servei S8 a Martorell (març 2008)\nLa 211.04 enfila la corba d'entrada a Sant Vicenç dels Horts (març 2008) El tren de la línia S33 estacionant-se a la via 1 (març 2008) Sortint cap a Can Ros, on la 211 finalitzarà el seu recorregut (març 2008) La 213.03 "Capellades" fa una breu parada a l'estació (març 2008)\nSeqüència del tren de mercaderies format per la 254.03 i vagons de la sèrie 62.000 que van de buit del Port de Barcelona cap a les mines passant per Sant Vicenç dels Horts (març 2008)\nSeqüència d'un altre tren de mercaderies que circula des del gener, el portacotxes de la Seat gestionat per l'empresa autometro, i que en aquest cas veiem remolcat per una doble composició de locomotores de la sèrie 1000 circulant de la Seat de Martorell cap al Port de Barcelona. Un tren espectacular que trenca la monotonia del peculiar Metro del Baix Llobregat (març 2008)\nCua del portacotxes, ben carregat d'automòbils de la Seat (març 2008) La 211.04 procedent de Can Ros a la zona nord de Sant Vicenç dels Horts (març 2008) Vista de la impecable unitat 211 estacionada a la via 2 (març 2008) El tren de la línia S33 surt cap a Barcelona-Pl.Espanya (març 2008)\nVista de la marquesina de la via 2 (febrer 2008) Dues generacions de trens cobrint serveis a la línia S8 (febrer 2008) Unitat 211.02 estacionada a Sant Vicenç amb destinació Martorell (febrer 2008) Sortint cap a Can Ros i Martorell (febrer 2008)\nUn tren de la línia R5 i R6 es troben a Sant Vicenç dels Horts, on des del febrer de 2008 hi paren totes les línies (febrer 2008) Accés a l'andana de la via 2 (febrer 2008) Unitat 213.06 en servei S33 estacionada a la via 1 (febrer 2008) La 213.11 és l'encarregada d'assegurar un S4 Barcelona-Olesa (febrer 2008)\nUn R6 que va a Igualada fent encreuament amb un R5 que va a Barcelona (febrer 2008) Un S33 que va a Barcelona a Sant Vicenç dels Horts (febrer 2008) La 213.07 i la 213.29 realitzant dos trens de la línia S8 (febrer 2008) Unitat 213.26 en un servei S4 d'Olesa a Barcelona (febrer 2008)\nLa veterana 211.01 en un servei S8 de Barcelona a Martorell-Enllaç (febrer 2008) Unitat 213.07 estacionada a la via 1, llesta per sortir cap a Olesa (febrer 2005) Un tren procedent de El Palau fa la seva entrada a Sant Vicenç (febrer 2005) 213.03 estacionada a la via 2 de l'estació (febrer 2005)\nSenyal en verd, marcant via lliure pel tren que va a Barcelona (febrer 2005) Tren de la S7 arrencant (febrer 2005) Tren a la via 1, amb el pas subterrani en primer terme (març 2005) Un tren a Sant Vicenç (març 2005)\nPas soterrat entre andanes, de lliure accés i adaptat a PMR (març 2005) L'entrada a la via 2 i al pas soterrat que mena a la via 1 (març 2005) Màquines autovenda de bitllets i portes de control d'accés a la via 2 (març 2005) Vista general de la marquesina que cobreix una part de la via 2 (febrer 2005)\nTren passant per les agulles de sortida de l'estació (febrer 2005) La 213.01 passa ràpidament, ja que és un R6 que no hi té parada (febrer 2005) Unitat 213.09 cobrint un S7 a El Palau entrant a Sant Vicenç (febrer 2005) El mateix tren acabant de frenar i a punt d'obrir portes (febrer 2005)


xSiSol | SolRe Percussió\nDate:10 juny, 2015\nD’entre les activitats que organitzem des de SolRe Percussió, també volem aportar el nostre gra de sorra a la societat, i aquesta és una de les accions que més il·lusió ens genera!\nxSiSol és un taller gratuït d’integració i d’iniciació a la percussió per a nens amb necessitats educatives especials que es realitza cada dissabte del curs escolar, en el que els nens, utilitzant la percussió com a fil condutor, desenvolupen i treballen diferents habilitats socials, motrius intel·lectuals en grups reduïts de 12 alumnes i 3 monitors titulats en diferents àmbits.\nL’activitat és gratuïta pels participants i es financia principalment de SolRe Percussió i altres petites ajudes d’institucions i entitats privades.\nParticipants: 12 nens\nEdats: 4-15 Anys\nDia de l’activitat: Dissabte\nMonitor/s: Cris Munuera i Ignasi Soler\nA l’estiu és temps de casals!! #Ritme i #batuca\nTreballem cada dia per tal que els nostres siguin\nComencem la temporada de Casals d'Estiu amb taller\nDarrer dia de curs i l’acabem compartint el #rit\nEstem ja a final de curs i seguim de celebracions.\nAra fa tot just un mes #Begur s’omplia de colors\nAmb solament 4 mesos de feina els #Minituka ja omp\nAlguns ja saben de ben petits que volen ser #percu\nCarrers estrets i gent a prop. Que ressoni tot!!!!\nTreballem la #percussió com un #joc amb els #infa\nComencem ja amb les festes de final de curs!! Ahir\nS'acaba el curs però no les ganes de compartir el\nSeguint la nostra filosofia solidària i de cooper\nI així d’enèrgic va ser l’estàtic dels @dru\nAixí resumien els companys @laperku4 el seu pas p


La Biblioteca acull aquesta tarda la xerrada 'Conviure amb dolor crònic' sobre els efectes de la fibromiàlgia — Ajuntament de Santa Perpètua de Mogoda\nLa Biblioteca acull aquesta tarda la xerrada 'Conviure amb dolor crònic' sobre els efectes de la fibromiàlgia\nper Comunicació — darrera modificació 13/03/2018 11:10\nS'emmarca en la programació del Dia Internacional de les Dones\nLa xerrada tindrà lloc a les 18.30 h\nL’Associació d’Afectats/des de Fibromiàlgia i Síndrome de Fatiga Crònica (AFIFAC) de Santa Perpètua amb la col·laboració de la Regidoria d'Igualtat organitzen avui la xerrada 'Conviure amb dolor crònic' sobre els efectes de la fibromiàlgia sobre les persones i com afecta a la família, amics i companys de feina. L’acte estarà presentat per Yolanda López, psicòloga que treballa amb l’AFIFAC i tindrà lloc a les 18.30 hores a la Biblioteca Municipal.\nTambé a la Biblioteca Josep Jardí, fins al 15 d'abril es pot visitar l’exposició 'Fibromialgia, conviviendo con ella', de Manoli Tapias. La mostra pretén divulgar aquesta malaltia i compta amb el suport d'AFIFAC.\nAmbdues activitats s’emmarquen en la programació commemorativa del Dia Internacional de les Dones, que finalitzarà el proper 20 de març amb un Contacontes amb Gogaritxi i Txitxinabo, també a la Biblioteca.


214. DUES ALÍCIES A BLUNDERLAND « ALÍCIA, NATURALMENT\n214. DUES ALÍCIES A BLUNDERLAND\nmaig5 by cmans\nFitxa 272. Portada\nA l’entrada 206 [+] vèiem a Adolf Hitler a Blunderland. Aquesta paròdia sobre el dictador nazi, de 1940, s’havia inspirat en una Alícia, que havia anar a Blunderland, el País dels Disbarats, trenta anys abans. “Alice in Blunderland: An Iridescent Dream” va ser publicada el 1907 per John Kendrick Bangs com a paròdia del sistema econòmic i polític corrupte americà de començament del segle XX.\nLa protagonista és l’Alícia, que va a un país on hi ha un conjunt d’organitzacions peculiars, com una màquina municipal de mastegar aliments, un tren sense fi que va donant voltes, una fàbrica de gas ciutat que fa olors peculiars, una policia que està vinculada al sistema de lladres oficials del municipi, un municipàfon o sistema centralitzat de telèfon, del municipi cap a cada veí però no entre veïns, el departament de Poesia Pública, i un sistema de propietat pública de nens. Per allà es troba els diferents personatges coneguts de les Alícies: el Conill Blanc, el Barreter, el Cavaller Blanc, el Liró…\nLa màquina de mastegar. Fes clic per ampliar.\nNaturalment es tracta d’una crítica a les males pràctiques del sistema polític i econòmic imperant als Estats Units d’aquell moment, que tenia com a president Theodore Roosevelt. L’obra critica, per la via de la paròdia i la sàtira, els alts impostos, el nepotisme, la corrupció institucional, la incompetència governamental… No sembla que hagi passat el temps.\nL’autor és John Kendrik Bangs (1862-1922) [+]. Nascut a New York, va tenir una important activitat com a escriptor, editor i crític satíric. Havia escrit abans una obra denominada Emblemland on un noi americà va a un món oníric amb certa semblança a Wonderland.\nEl municipàfon. Fes clic per ampliar\nLes il•lustracions d’aquesta edició són les de 1907, originals d’Albert Levering (1869-1929). Fou un il•lustrador de contes infantils, i col•laborador habitual de Bangs. L’ha editat Evertype [+], l’editorial de referència carrolliana.\nHi ha una altra Alícia que va anar a Blunderland, però no era ni l’Alícia clàssica, ni el Blunderland genuí. Es l’Alice McKinley, protagonista d’una llarguíssima sèrie de llibres juvenils, més de trenta, tot lletra, sense dibuixos, paper de baixa qualitat i molt econòmics. L’autora és Phyllis Reynolds Naylor, [+], una prolífica escriptora americana per a nens i joves, amb més de cent obres. L’Alice McKinley d’aquestes novel•les és una noia real, amb problemes reals, orfe de mare quan tenia cinc anys, amb amics, germà, pare i moltes situacions variades. Comença la sèrie abans d’entrar a secundària, i acaba la sèrie casada i amb fills. Aquesta Alice in Blunderland transcorre quan l’Alice està a final de primària. L’ha editat Simon & Schuster [+], importantíssima editorial molt popular que edita de tot.\nEl conjunt de la sèrie és, en opinió de l’American Library Association, massa explicita pel que fa al contingut sexual, i l’han considerat questionable i no recomanable. També critiquen els Harry Potters per l’excés de màgia i situacions inversemblants. Em sembla que són una mica puritans.\nTítol: Alice in Blunderland. An Iridiscent Dream. Contingut: paròdia econòmica inspirada en Alice’s Adventures in Wonderland. Autor: John Kendrick Bangs. Il•lustracions: Albert Levering. Idioma: anglès. Editorial: Evertype (Mhaigh Eo, Irlanda 2010). Rústica. Mida: 21,4*14 cm. 74 pàg. Preu: $10,95 (Amazon 2016). ISBN: 978-1-904808-56-5\nTítol: Alice in Blunderland. Contingut: novel•la juvenil sense cap relació amb les Alices de Carroll. Autora: Phyllis Reynolds Naylor. Idioma: anglès. Editorial: Atheneum Books for Young Readers, Simon & Schuster (New York 2003. sèrie The Alice Books). Rústica. Mida: 19*13 cm. 217 pàg. Preu: $5,99 (Amazon 2016). ISBN: 978-1-4424-4643-4\nFitxa 273. Portada\n← 213. L’ALÍCIA REAL AL SEU WONDERLAND REAL\nCONCERT DE RAP-JAZZ: Au pays d’Alice, amb Ibrahim Maalouf i Oxmo Puccino →\nOne comment on “214. DUES ALÍCIES A BLUNDERLAND”\n[…] la molt política Alícia a Westminster [+], de Saki el 1902. Hi ha també Alice in Blunderland [+], ja comentada, Adolf in Blunderland [+], crítica del nazisme, o Through a peerglass: Winnie’s […]


gener | 2019 | Escola Santa Anna\nEl dia 28 de gener hem anat a Sant Fruitós de Bages a visitar el monestir de Sant Benet i a fer un taller sobre l’alimentació.\nPer grups hem visitat el monestir, ens hem vestit de monjos per entendre com vivien en aquella època i hem visitat totes les parts del monestir: l’església, el claustre, les habitacions…\nEn el taller d’alimentació hem repassat tot el que ja havíem après a l’escola i hem fet tres plats: un entrepà vegetal, un puding de pastanaga i una macedònia de fruites.\n4t, Promoció 2014-23 Sortides 6\nSortida a la Planta de Tractament de Residus de Cabrera\nEl dimarts els alumnes de tercer vam visitar la planta de tractament de residus de Cabrera. En aquesta planta separen els materials que són reciclables dels residus i cremen els que no ho són. L’energia produïda en cremar-los la transformen en electricitat. També tracten la… Llegeix més»\n4t, General sortida 0\nExtraescolars del mes de gener\nAquest mes de gener ens ha aportat fotos de les seves activitats esportives, de 3r la Irina Alegre; de 4t. la Júlia Garrido, el Javier Bonis, el Nacho Quiroz i l’Ainara Hernández.\n1r Fent circuit d’habilitats motrius\nEn aquest circuit d’habilitats motrius hem fet: reptacions, diferents salts i coordinació de peus. Un cop l’hem variat vàries vegades, ells poden fer-ho de la manera que més els agradi. I tenen molta imaginació!\nEducació Física, Primària circuit 0\nEsportista del mes de desembre\nDurant el mes de desembre, els esportistes més votats pels alumnes de Cicle Superior han estat:\n1r. Classificat: triat amb un total de 50 vots, Luka Modric, jugador de futbol del Real Madrid i guanyador del “Balón de oro 2018”.\n2n. Classificat: triat amb un total de… Llegeix més»\nEducació Física, General esportista del mes 0\nFem punteria amb 2n\nTreballem per estacions diferents jocs de punteria amb la mà. Utilitzem material divers per fer diferents punteries. Des de sticks de hoquei, bitlles, cistelles minis, pals de golf…\nEducació Física, Primària punteria 0


Les principals federacions que sostenen el sistema de protecció avisen que estan «al límit»\nDemanen recursos de forma immediata. Es calcula que el Govern els deu uns 50 milions d'euros\n16 de de maig del 2019. Actualitzada 17 de de maig del 2019 a les 22:50\nLa Federació d’Entitats d’Atenció a la Infància i l’Adolescència (FEDAIA), la Federació d’Entitats amb Projectes i Pisos Assistits (FEPA) i la Federació d’Entitats Catalanes d’Acció Social (ECAS) carreguen avui contra la política d’acollida de la Generalitat després de mesos d’impagaments en el sistema de protecció a la infància. En un comunicat a la premsa, alerten que la infància en risc està al caire de l’abisme. “La infrafinanciació i la poca visió de futur posa en risc la qualitat de l’atenció i ens aboca a un sistema de protecció que no oferirà garanties socials”, asseguren.\nEn aquest comunicat, les entitats socials acusen el Govern d’actuar de forma “precipitada” a l’obrir nous recursos, especialment per als menors migrants. I també el culpen de forçar les entitats a una situació “crítica”, ja que no cobren per aquests serveis que presten des de principis de gener. Un deute, que ja podria pujar als 50 milions d’euros, segons algunes fonts consultades. “Cal donar resposta als pagaments compromesos, si volem garantir la continuïtat dels serveis i mantenir la qualitat de l’atenció”, asseguren les entitats que alerten del “risc” i la poca “experiència” que el Govern està demostrant.\nDe fet, lamenten que els menors migrants estan sent discriminats en el mateix sistema de protecció. “Hi ha un doble sistema de protecció, diferent per als nens migrants d’arribades recents, i regulat amb mòduls i ràtios diferents”. Avisen del risc de “desvirtuar” el sistema que porta més de trenta anys funcionant. La Taula d’Entitats del Tercer Sector i la Plataforma d’Infància de Catalunya mostren el seu recolzament a aquest comunicat, i afegeixen, que el Govern ha de millorar la planificació i la gestió de l’acollida d’aquests adolescents.\nFons més enllà dels 18 anys\nLes entitats també reclamen que la Generalitat centri els seus esforços a aconseguir que els nens acollits puguin accedir a recursos públics una vegada són majors d’edat. Demanen “assegurar la inclusió social amb oportunitats de futur” i “perspectives perquè els joves puguin construir un projecte vital”. Auguren que, si no, la inversió feta en l’acollida no té cap sentit.\nEducadors sense cobrar\nQui més està patint aquesta situació són els treballadors del sector. Algunes entitats han hagut de retallar sous. En alguns casos, des de fa més d’un mes. “No he pogut pagar el lloguer, estic negociant amb el meu propietari”, explica un educador a El Periódico. Avui els principals sindicats, la UGT i CCOO, s’han manifestat a la plaça Sant Jaume per exigir millores en els sous d’aquests treballadors.\nHi ha entitats socials que han hagut de demanar deutes als bancs per anar fent tots els pagaments. En alguns casos, aquestes hipoteques ja són a títol personal dels gestors de les fundacions. I, en qualsevol cas, els interessos acumulats amb aquests deutes no els finançarà ningú.\nLa situació ja és dramàtica, i encara no ha arribat l’estiu, quan el Govern calcula que migraran gairebé tres mil menors. Hi ha qui es planteja no obrir cap centre més fins que el Govern no els pagui. D’altres, directament ja veuen grans empreses fregant-se les mans per entrar en el negoci de la infància en risc.