Manifestació a Barcelona contra «les tiranies i les ocupacions» | NacióDigital\nManifestació a Barcelona contra «les tiranies i les ocupacions»\nLa plataforma Aturem la guerra convoca a les 12:30 h al passeig de Gràcia\nper Redacció, 20 de març de 2011 a les 01:30 |\nLa Plataforma Aturem la guerra ha convocat una manifestació aquest diumenge al migdia al centre de Barcelona sota el lema "Ni tiranies ni ocupacions. Solidaritat amb els pobles en lluita", en resposta a l'escalada bèl·lica a Líbia.\nLa convocatòria ja havia estat difosa abans de l'inici dels atacs de la coalició contra les forces del coronel Gaddafi.\nL'inici de la manifestació serà a les 12:30 h a la cruïlla del passeig de Gràcia amb la ronda de Sant Pere.\nLa hipocresia dels governs de la Unió Europea ha estat sempre present en les relacions amb el Nord d’Àfrica i el Proper Orient. Mentre Europa parlava de drets humans, donava suport als règims totalitaris d'aquella regió que els estaven violant.\nDurant dècades els règims dictatorials dels països de la riba sud del Mediterrani han rebut el suport d’Europa i els EUA a canvi de protegir els interessos econòmics i geoestratègics occidentals a la regió. Durant dècades també, Europa i els EUA han venut armament a aquests règims, armament que ha servit per ofegar les revoltes i les reivindicacions de la població i avui serveixen a Muamar el Gadafi per massacrar el poble libi.\nAra la població d'aquests països ha dit prou. I està lluitant amb un coratge admirable per enderrocar les dictadures. Exigeix llibertats polítiques i justícia social. La UE i els EUA, quan finalment han entès que aquest és un camí sense retorn, han optat per fer veure que secunden les revoltes populars. Pretenen així seguir controlant els afers de tots aquests països i que els seus interessos no es vegin afectats. No volen que se'ls escapi de les mans el domini polític i econòmic a la zona i no volen que l'empenta revolucionària s'estengui. No fos cas que, a Europa, les classes socials més afectades per la crisi també sortissin a protestar per les retallades socials. És evident que la crisi econòmica actual del capitalisme és un dels factors que han motivat les revoltes al nord d'Àfrica i Pròxim Orient.\nAquests règims que es veuen amenaçats han respost a les reivindicacions amb la repressió. La UE i els EUA s'ho han mirat des de lluny fins que la situació extrema de Líbia els ha obligat a pronunciar-se contra la repressió de Gadafi. En aquests moments, en què ja es parla d'una intervenció militar de l'OTAN, alertem del perill que això suposaria. Les intervencions militars per part d'Occident no han servit mai per portar la democràcia, ni per alliberar un país de l'opressió d'un dictador. Els exemples de l'Iraq i l'Afganistan en són la millor prova. Si els dirigents occidentals volen fer-nos creure que els preocupen els drets humans dels pobles del nord d'Àfrica i del Pròxim Orient, hauran de deixar d'ocupar els seus països, deixar d'ajudar l'Estat d'Israel a cometre crims de guerra, i deixar de vendre armes i de donar suport a les dictadures que encara no han caigut. Ja que no fan això, sabem que la intervenció militar que proposen només reflecteix el seu desig de controlar la regió i el seu petroli en un moment en què el seu preu està per sobre dels 100 dòlars el barril.\nPolítica, Gaddafi, Aturem la Guerra, Libia\nContra les tiranies?\nPer Cornellanenc el 20 de març de 2011 a les 14:55\nOn eren aquest internacionalistes, aquests campions dels drets dels pobles, quan Muammar al Gadaffi bombardejava i massacrava el seu poble? Com és que aquests capdavanters de l'esquerra i la solidaritat només es mobilitzen quan són els Estats occidentals qui usen la violència i no quan ho fan els sàtrapes musulmans (quan també són suportats per Occident)? Quantes manifestacions han convocat aquest líders de la llibertat quan el pobles de Tunísia, Egipte, Bahrein i el Iemen, o Iran, han sortit al carrer? No serà que moure el cul contra els EUA, contra la UE, es més fàcil que fer-ho contra Mubarak, Gadaffi, Ben Ali o Hamàs, o Ahmadinejad (en aquests darrers dos casos, ja m'agradaria veure aquestes dones progres internacionalistes vivint a Gaza i Iran!).\nPer Anònim el 20 de març de 2011 a les 13:25\nAlgu recorda despres dels bombardeigs de l'any 1986 a Libia per part de l'aviacio dels EUA, una part de l'esquerra catalana (els cumbaias d'ara per entendrens) es sol-lidaritza amb en Gadafi, els MDT i altres feien enganxines i alguna concentracio crec recordar tambe hi va haver en suport del coronel. Com canvien els temps eh?\nPer Anònim el 20 de març de 2011 a les 13:11\nel dia que aquest progreguais convoquen una manifestació contra la tirania espanyola i l'ocupació espanyola de Catalunya, mel's creuré, abans no\nPer Anònim el 20 de març de 2011 a les 12:49\nAquest cop que no s'estiguin de res, i entre els slogans de les pancartes que hi posin també frases del Mein Kampf. Visca la paaaau!\nPer Anònim el 20 de març de 2011 a les 11:23\nCondemnen la repressio del Gaddafi pero no volen que ningu ajudi militarment a l'oposicio?. Aixo com es menja?. Ah si, en realitat els libis els importen una merda, la questio es que Israel, els USA i Europa tinguin la culpa de tot, primer per que feien negocis i no intervenien i despres perque intervenen i el fan fora a coces. Com deia un "Te pongas como te pongas...".\nPer AliBay el 20 de març de 2011 a les 10:59\nLa primera hipocresia és la seva que no s'han manifestat ni es manifesten ni es manifestaran quan Occident ven armes als dictadors o quan aquests dictadors assassinen la seva població (com bé diuen: Líbia, Bahrein, Tuníssia, Egipte, Iugoslàvia, etc) sinó exclusivament quan finalment es fa justícia i se'ls aturen els peus. Però suposo que jo també sóc un prodictador, procapitalista i proimperialista. Així, de cop i volta. I una altra cosa: algú sap quines subvencions rep aquesta ONG i per quin concepte?\nPer Anònim el 20 de març de 2011 a les 10:17\nCompletament d'acord amb el de les 6:17 . Aquesta "Plataforma" ha perdut la credibilitat quan va callar i no va convocar manifestació contra la repressió de Mubarac ni la de Gadafi. Ara que "occident" intenta evitar la masacre anunciada, cosa que no m'acabo de creure, surt la Putaforma Aturem la guerra. Quin gran descrèdit per als grups pacifistes de debó. No serà que reben diners també del Gadafi? Segons el fill de Gadafi, una bona pessigada en va rebre Sarkozi per pagar la seva campanya electoral. No seria llògic donar diners a grups que volen evitar la teva caiguda. Si resulta que ho feu sense cobrar, a sobre encara em foteu més pena, desgraciats.\nPer Anònim el 20 de març de 2011 a les 10:12\nPer Anònim el 20 de març de 2011 a les 10:06\nPerdoneu, però algú em pot aclarir si dir "no a la guerra" ara és ser feixiste, mentres que estar a favor vol dir que ets pacifista?\naturem quina guerra?\nPer Jordi B el 20 de març de 2011 a les 10:00\nAquesta trepa nomès atura les guerres quan intervé occident. Totes les altres no els preocupen una merda. Son per tant, traïdors. De la mateixa manera que si occident vol recolçar la democracia, també d'hauria de plantejar-se atacar Bahreim o Arabia Saudi, o aixó ja no toca amics de l'OTAN? Estic fins els bessons de la demagògia de dretes i d'esquerres.\nPer Anònim el 20 de març de 2011 a les 09:43\nSenyor Sir James, la publicació de manifestos com aquests alinia Nació Digital amb els lectors que volen disposar del màxim d'informació possible sobre un tema. La gent llegeix i se'n queda la part que vol.\nManifest de papanates\nPer Sir James el 20 de març de 2011 a les 09:39\nSr. Cot, la publicació de manifestos com aquest alinea el Nació Digital amb els totalitaris. Potser Nació Digital ha de pagar una quota a l'imbecilisme polític català?\nPer Anònim el 20 de març de 2011 a les 09:31\nSuper a favor de la intervenció\nPer Anònim el 20 de març de 2011 a les 09:02\nJa n'hi ha prou de tonteries! Cap país del Món té sobirania sobre els Drets Humans. I si hem d'atacar a un boig per evitar la massacre humana, ho hem de fer.Es la civilització contra la barbàrie. Prou de demagògia barata.\nPer Kazatkin el 20 de març de 2011 a les 09:00\nirán según mis cálculos, unas 500.000 personas.\nPer joma el 20 de març de 2011 a les 07:59\nno saben ni que volen, nomes hi ha aquestes dues opcions, per dissort\nno a la plataforma\nPer fart el 20 de març de 2011 a les 07:31\nTampoc diuen res quan terroristes palestins assassinen families senceres a Israel com va passar fa uns dies. Jo me'ls creia amb la guerra d'Irak, ara ja no m'enganyen més. Hipòcrites i rancuniosos.\nPer Joan Crosta el 20 de març de 2011 a les 07:27\nJa tenim un altre vegada tota l'esquerra pollosa i anticatalana ocupant els carrers de Barcelona. Quina vergonya!\nMare de déu quina confusió d'idees...\nPer Anònim el 20 de març de 2011 a les 06:17\nAh, i on eren tots aquests quan Gadhafi disparava contra la seva població que es manifestava pacíficament ? I no diuen res d\_\_\_'Aràbia Saudita, que ha enviat tropes a Bahrain ? Ni del Iemen, on en Saleh no el treu ningú de la presidència ? Ara resulta que l\_\_\_'Iraq continua lluitant per la seva llibertat... Jo em vaig manifestar contra la invasió dels EUA, i em sembla molt malament el que han anat fent al llarg dels anys allà, però no em sembla gaire que amb en Saddam Hussein lluitessin gaire per la seva llibertat. I a l'Afghanistan, tampoc no em sembla que els Talibans siguin la millor garantia per la dona musulmana, que diguem, o ningú recorda quan les dones se suicidaven en massa perquè no podien fer pràcticament res que no fos quedar-se a casa i parir ? Occident és molt hipòcrita, és cert, i els libis tenen petroli, i els motius de la intervenció no són precisament altruistes, però si això permet als libis lliurar-se d\_\_\_'un il·luminat, millor per ells. Hi ha una certa esquerra que té una empanada mental brutal i que surt a treure el santcristo gros cada cop que EEUU o Occident treu la poteta, i no té cap tipus de problema quan els que disparen són dictadures com ara Xina, Arabia Saudita, Hamas o Rússia. I que consti que em considero d\_\_\_'esquerres, laic i pacifista fins la medul·la.\nAquest cop tot el suport a l'acció militar,,\nPer Serenor el 20 de març de 2011 a les 04:13\nEl contingut del manifest té punts on podem estar tots d'acord però la resta no val per a res. Sense la intervenció militar d'ahir Bengazi no hauría vist arribar el proper divendres, doncs els tancs de gadafi ja tantejaves els suburbis. Per no parlar de Misurata assetjada completament desde fa una setmana, sense subministraments ni provisions, i amb un destí per davant com el d'Az-zawiyah, on les veus de la rebel·lió, i els combats, van callar per sempre sota la força de tres brigades del regim.\nla corrupció és el sistema\nPer Anònim el 20 de març de 2011 a les 03:53\nL'esquerra i la dreta= la mateixa porqueria\nPer Araki el 20 de març de 2011 a les 02:33\nEn el millor dels casos, grillats, com un llum. En el pitjor, còmplices dels assassins. Hi ha una esquerra que simplement no té remei.


Una gran part de l'assistència la conformen activistes catalanes convidades per Stop Violències\nUn moment de la concentració convocada per Stop Violències. L. G.\nAndorra la VellaAl voltant d'una setantena de persones s'han concentrat aquest dissabte als carrers d'Andorra, especialment en espais com les avingudes Meritxell i Carlemany, per reclamar la despenalització de l'avortament al Principat i garantir els drets bàsics de les dones, així com la llibertat d'expressió. Stop Violències, entitat organitzadora de la manifestació, ha comptat amb el suport d'una gran part de persones vingudes des de Barcelona vinculades a altres entitats feministes com Ca la dona i Marea Verde.\nMalgrat que la pluja ha deslluït inicialment la convocatòria, la presidenta d'Stop Violències, Vanessa M. Cortés, s'ha mostrat satisfeta amb com s'ha desenvolupat la convocatòria. Preguntada sobre la gran quantitat de persones vingudes de fora i no tantes de dins del Principat, Cortés ha assegurat que això passa perquè "les dones andorranes tenen por, però les que no en tenim sortim al carrer". Així mateix, ha explicat que encara pesa sobre ella la petició de la fiscalia de quatre anys de presó i una multa de 30.000 euros per presumpta ofensa a les institucions del país. "No s'ha retirat cap càrrec", ha sentenciat.\nLa presidenta d'Stop Violències, Vanessa M. Cortés, durant la concentració. L. G.\nLa plaça Coprínceps d'Escaldes-Engordany també ha estat escenari de protesta, ja que és allà on s'ha desenvolupat la lectura d'uns parlaments que han anat a càrrec de membres de partits catalans com ERC o En Comú Podem, tot i que també s'han sumat les conselleres generals del PS Judith Salazar i Susanna Vela.\nAl llarg dels discursos, s'ha deixat clar que mentre al Principat es lluita per despenalitzar l'avortament, a Catalunya "lluitem contra l'objecció de consciència i la inequitat territorial". "Som aquí perquè no volem que les nostres germanes andorranes hagin de venir al nostre país a gaudir d'un dret que els pertany", han afirmat des dels partits catalans, afegint que "mentre hi hagi una sola dona que no pugui prendre la decisió -d'avortar- lliurement, hem de romandre organitzades".\nDes del PS, a més, s'ha posat en relleu que "tenim una nova oportunitat legislativa de portar el debat de l'avortament en el si del Consell General", ja que "tenim en tràmit parlamentari la llei d'igualtat efectiva entre homes i dones, i no podem parlar d'igualtat efectiva sense parlar d'avortament". Salazar ha finalitzat el seu discurs fent un "clam" a l'Estat "perquè deixi de perseguir l'activisme social". "No defallirem, continuarem defensant un avortament lliure, segur i a casa", ha conclòs.\navortament Stop Violències vanessa


–Sou de Santanyí. Què significa haver nascut i crescut en un poble?\n–El meu poble em va fer escriptora. Al mig del carrer escoltava la gent que parlava fort, i veia que les paraules els feien riure o plorar. Record que jo pensava: si les paraules tenen aquest poder, jo vull paraules. Vaig començar a llegir, i això que no hi havia ni una sola llibreria a Santanyí. Diuen que aquella època, en literatura, la va marcar el realisme màgic dels llatinoamericans. Ni n’havíem sentit a parlar. Les monges em deixaven llibres, així que llegia els místics. Era un altre món màgic: Teresa d’Àvila levitava i amb els místics em sentia caminar damunt la mar. Vaig començar a crear un món inventat a les parets del meu dormitori. I vaig ser tan agosarada i inconscient que vaig començar a escriure gairebé abans d’haver llegit.\n–De Santanyí era també Bernat Vidal i Tomàs, apotecari i escriptor. Quin paper va jugar en aquells inicis?\n–L’anava a veure a la farmàcia i, a més de deixar-me llibres, li duia tot el que jo escrivia. Quan li vaig dur els primers fulls em va dir que escrivís en català. Jo no en sabia, però a ell li era igual si feia faltes. Volia que trobés la meva veu. I jo escrivia molt, hi cercava una higiene, i sí, semblava que em rentava quan escrivia. El pare em va dur una màquina d’escriure de contraban, només n’hi havia tres al poble. Era molt masculí tenir una màquina d’escriure. I jo escrivia i tirava molt a la paperera. Mai no m’he tingut compassió.\n–Amb una amiga vàreu anar a treballar a un hotel de Cala d’Or. Eren els inicis del turisme i ja vàreu adoptar una posició crítica. La manteniu avui?\n–Era una manera de sortir del poble i de tenir uns diners. Al poble ens varen tractar de putes. Jo diria que avui tenim el turisme que vàrem començar als anys 50. En aquells temps s’explotava el territori, s’explotaven els treballadors, que feien feina en unes condicions infrahumanes, i la llengua catalana es va substituir de seguida amb l’arribada de mà d’obra barata que parlava castellà. Jo tenia una rebel·lió molt forta contra tota aquella explotació, ho denunciava. I ara encara denuncii que hem evolucionat molt poc, només en les maneres. Ara hi ha sindicats, però l’explotació continua.\n–En guanyar el Sant Jordi, a 26 anys, vàreu rebre ofertes per anar a Catalunya i viure com a escriptora. Però ho vàreu rebutjar.\n–Havia decidit que escriure fos un acte de llibertat, no volia sentir-me condicionada. Hauria pogut aprofitar-ho per fugir de la feina al turisme i també del poble, però les meves fuites sempre han estat interiors. De fet, te’n vas a Nova York o a la Xina i tanmateix seràs tu igualment amb els teus problemes.\n–La dona de la vostra generació ha estat una preocupació per vós.\n–Durant molt de temps, em preocupaven les dones que no tenien cultura perquè els mancaven les crosses que la cultura et dóna. Jo mateixa no tenc estudis; si no hagués llegit tant, tampoc les hauria tingut. Pensau que a nosaltres ens educaven en l'obediència, al pare i al marit. També ens educaven en un catolicisme molt estricte. I de sobte, si tenies un poc de cultura, t'adonaves que res de tot allò et servia. Així que la nostra lluita era desfer el camí que ens havien traçat i tornar a començar. La dona ara té accés a la cultura, però arrossega un llast conservador. Les conquestes són superficials: treballar, fumar, dur calçons... Tot això no té tant abast com pot semblar. Es necessita temps per canviar les ments. Pateixen per ser lliures perquè no estan preparades per ser-ho, ni tampoc ells. Són traves invisibles però reals. Massa servituds; encara ara arrossegam un servilisme estúpid a la gent que té privilegis. Ho duim a la sang. I la sang no és la que tenim al cos, ens ve de molt enrere.\n–Podem parlar d’una literatura de mirada femenina?\n–L’escriptor ha de saber tenir una mirada de dona, home, dimoni, àngel, ca o arbre. Si no, malament. La ploma no té sexe. En aquest sentit, puc dir que ja des dels meus inicis ho vaig entendre així. El primer llibre, Banc de fusta, el vaig enviar al premi Cantonigrós i vaig guanyar. Així que vaig anar a Vic a rebre'l. En el moment d'anunciar-lo, Joan Triadú va pronunciar "Antoni Vicens" i, en aixecar-me jo, digué: "Oh, pensava que seria un xicot, amb aquesta prosa tan vigorosa". És que una dona no pot tenir una prosa vigorosa?\n–Acaben d'atorgar el Premi d'Honor de les Lletres Catalanes a Maria Antònia Oliver. Com ho heu viscut?\n–Amb una enorme alegria, perquè veig que pensen en Mallorca i en les dones. Tot i així, Maria Antònia Oliver ha estat la quarta dona que el rep des del 1969. Això vol dir que vivim en un món masclista disfressat de feminisme.\n(Cristina Ros: "Antònia Vicens: 'Vivim en un món masclista disfressat de feminisme'", Ara Balears, 20 de febrer de 2016)\n–Després de tots aquests anys dedicats a la creació literària, com afrontau una nova obra?\n–Aquesta novel·la l'he poguda escriure després demés de quaranta anys d'ofici. Volia fer una obra senzilla, esquemàtica; ser capaç de fer una novel·la mitjançant la mirada intuïtiva i l'olfacte d'un ca. Això exigeix un gran esforç de depuració i només es pot aconseguir amb molt de bagatge literari.\n–Què us motivà a iniciar-la?\n–Sempre que he començat una novel·la ha estat per una interrogació. Allò que m'inquieta és per què ocorren uns fets. M'inquieta que hi hagi uns personatges com els que transiten per aquesta novel·la. I començ a escriure sobre aquests interrogants i aquestes inquietuds.\n–Quan us vàreu decidir a escriure aquesta història, ja teníeu previst fer una novel·la curta o va ser quan l'escrivíeu que us adonàreu que la narració ho exigia?\n–Quan començ una novel·la, mai no sé quantes pàgines tindrà. És la dinàmica de la narració la que ho exigeix. És la història i els personatges els que em diuen quan ha d'acabar.\n–Fins a quin punt, doncs, planificau les vostres novel·les i fins a quin punt improvisau?\n–No planific les meves obres. Partesc d'uns personatges. Els situo en un espai (a Ànima de gos, la perifèria d'una ciutat imaginària). Parl amb els personatges fins que agafen entitat pròpia i fan que la història vagi cap a un costat o cap a l'altre. La feina del dia a dia és la que guia l'obra. Llegesc les pàgines que he escrit i faig les següents. Medit cada dia sobre el que he escrit i sobre el que he d'escriure, però no faig notes.\n–És un procés laboriós?\n–Sí, perquè la correcció és molt lenta. Faig molta reescriptura. A Ànima de gos volia que només es veiessin imatges a través del ca i, per això, vaig haver de fer un gran esforç de síntesi, pelar les frases, deixar-hi sols l'espina. He treballat molt intentant aconseguir bellesa a través del llenguatge. La paraula guarda tots els secrets del món.\n–Per què la narració des del punt de vista d'un ca?\n–Perquè no volia mirar el protagonista, l'assassí de dones, amb una mirada humana. Volia reflectir-lo sense jutjar-lo. Observar-lo amb objectivitat i no caure en judicis de valor.\n–Com a les vostres darreres obres, a Ànima de gos hi ha una simbiosi entre el realisme més descarnat i elements fantasiosos o surrealistes; és una manera de reflectir l'absurditat de l'existència?\n–No som una persona esperançada amb la humanitat. Els meus personatges tenen somnis i ganes de millorar, però és com si estiguessin dins un viver: quan aixequen el vol, quan volen anar més enfora, topen contra el vidre. Tenen somnis però són incapaços de realitzar-los. També m'interessava reflectir el sofriment humà. Sempre m'ha preocupat la capacitat que té un home de provocar sofriment, i també l'absurd del sofriment mateix.\n–La ironia és una característica de les vostres novel·les, però aquí gairebé desapareix: és pel dens escepticisme que traspua aquesta narració?\n–Més que ironia o escepticisme, en escriure l'obra sentia molta compassió. Els personatges em movien a compassió. Volia reflectir aquest món de misèria en què es mouen. Són personatges desarrelats. El món actual condueix al desarrelament i a la injustícia. El contrast entre les classes socials és cada cop més gran: els pobres cada vegada tenen menys i els banquers, més. La pobresa crea misèria interior, com la dels meus personatges. Jo volia reflectir aquesta misèria. Crec que la literatura ha de fer de mirall de l'època.\n–A la novel·la es produeix una animalització del protagonista i la humanització del ca…\n–Ca i home van arreu sense destí, sense arrel. A mi el que més pena em fa és que el ca agafa allò dolent de l'home. El ca s'assembla a l'amo. En lloc de ser un animal noble, torna com l'home.\n–Aquests darrers anys us heu dedicat també a la poesia. Us sentiu més còmoda amb un gènere o els dos són part d'un mateix procés creatiu?\n–Són part del mateix procés creatiu. La poesia em va venir sobtadament. La poesia et cerca. La narrativa, en canvi, l'has de cercar tu. Potser la narrativa et ve per una idea inicial, però has d'agafar els personatges perquè no et fugin. En canvi el poema és com un llampec, una improvisació sobtada. La novel·la és molt fugissera. La novel·la ha de créixer, ha de connectar-se, ha de tenir coherència... De tota manera, l'exigència de feina és la mateixa: també el poema, com la novel·la, s'ha de treballar molt.\n(Miquel Àngel Vidal: "La paraula guarda tots els secrets del món", dBalears. L'Espira, núm. 488, 15 de gener de 2011, p. 27)\n–Et dediques professionalment a la literatura?\n–No, en aquest país no es pot viure sols de la literatura, a no ser que et dediquis a treballar fent articles de premsa o traduccions per a les editorials, i aquest no és el meu cas.\n–T'agradaria poder viure de la teva feina literària?\n–Això suposaria dedicar-me a fer feina per a una editorial, ja fos fent traduccions o lectures, i crec que això podria condicionar la meva feina d'escriptora.\n–Sols t'interessa com a escriptora, la literatura?\n–No, és clar que no, també m'interessa com a lectora i de fet m'agrada més llegir que escriure.\n–Escric a hores robades.\n–Què volies ser quan eres petita?\n–Santa, de fet totes les nines del meu temps, de la meva infantesa, em fa l'efecte que volíem ser santes com a conseqüència de l'ensenyament que rebíem, santes d'aquelles que arriben fins el setè cel.\n–Com era l'ensenyament que vas rebre?\n–No hi havia llibres per llegir, ni biblioteques on anar a cercar-los, i ens havíem de conformar llegint vides de sants i de santes. L'única manera de poder somniar un món millor a aquell que t'envoltava, era somniar sobre el que llegies que era anar pel cel. De fet crec que vaig començar a caminar més aviat pels camins del cel que pels de la terra. Elucubrava sobre allò que llegia, perquè el món que m'envoltava era trist: era el temps de la postguerra, de les mancances, del racionament, un temps en què les dones romanien a ca seva, sense perspectives.\n–Què vols dir quan afirmes que no tenien perspectives?\n–El paper de la dona no m'agradava. Els homes s'embarcaven a causa de la misèria i les dones quedaven a ca seva, brodaven, cosien i feien feines del camp. Les dones feien feina i donaven el dinar, feien feina i donaven de sopar, es colgaven i l'endemà tornaven a començar altra vegada, i a mi allò m'esborronava.\n–Quan vas començar a escriure?\n–De petita vaig somniar ben aviat que era una escriptora, per poder escriure sobre aquelles coses que no m'agradaven: les monges que ens renyaven, el pa negre, la misèria,... Per això el meu primer llibre Banc de fusta, recull aquestes històries, històries del meu carrer, de la meva vida quotidiana.\n–Era un llibre de denúncies?\n–No n'era conscient de denunciar res, perquè aquest concepte no entrava dins els meus esquemes. Jo el que volia era anunciar el que passava, donar a conèixer la meva realitat.\n–Una escriptora neix o es fa?\n–N'hi ha de les dues castes: n'hi ha que hi neixen, que són les escriptores de raça, i n'hi ha que han llegit molt, que han passat per la universitat i que poden fer una obra perfecta, però hi ha una diferència entre l'escriptor de raça i aquell que s'hi ha fet.\n–I on és aquesta diferència?\n–El lector és qui la veu, la diferència, quan llegeix l'obra, perquè amb l'escriptor que s'ha fet et trobes amb un treball correcte, ben estructurat, ben treballat, però a l'escriptor de raça el notes en la forma de treballar les paraules.\n–Quin seria el teu llibre de capçalera?\n–En aquest moment Alícia en terra de meravelles.\n–Per la picardia, la imaginació i perquè simplement amb aquelles quatre aventures soterrànies del seu somnis, hi ha la vida sencera, d'on sempre hi pots treure qualque cosa.\n–Ens podries anomenar un novel·lista que admiris?\n–Encara estic enamorada del primer de qui em vaig enamorar: Carson S. Mac Cullers, autor de la novel·la El cor és un caçador solitari (The heart is a lonely hunter, 1940), la primera obra que vaig llegir d'un autor traduït. Encara em dura l'enamorament per aquesta obra.\n–I un poeta?\nDe poesia no en llegesc tanta, però si hagués de triar una obra em quedaria amb la Divina Comèdia.\n–Quins temes t'interessen més quan et poses a escriure?\n–Tot el que són violacions de la vida i les mancances del món que tan malament hem construït. Tenim un món on n'hi ha que ho tenen tot i d'altres que no tenen res. M'interessa molt el dolor. El misteri del dolor és, per a mi, el més mal d'entendre, per això els meus personatges mai no són gaire feliços, però creuen en la felicitat i lluiten per ella. Tenen l'esperança que poden ser feliços, però sempre hi ha aquella violació als drets de la seva vida que els ho impedeix.\n–Hem d'arribar a la conclusió que els teus personatges són patètics?\n–No, però pateixen les conseqüències d'allò que els envolta perquè una persona sempre serà allò que és i les seves circumstàncies, com per exemple el cas de les dones maltractades. M'interessen molt les persones que pateixen un dolor interior molt intens.\n–Et documentes amb llibres de psicologia per definir els teus personatges?\n–No, no ho faig per evitar sentir-me influenciada. No voldria fer una novel·la amb un personatge que fos un model psicològic, però quan veig una persona sempre intent esbrinar les seves condicions psicològiques.\n–Està psicològicament trastornada, la nostra societat?\n–La societat la formam tots i no podem obviar que constantment hi ha guerres i violència.\n–Com comences una història?\n–Abans de començar a escriure pas una temporada absorbint tot allò que puc i enregistrant allò que veig, per tal d'anar definint els personatges. Sempre hi ha qualque cosa que he llegit al diari, qualque fet que m'han contat, coses que m'angoixen i tot junt em mou a començar una història.\n–Aleshores els teus personatges són reals.\n–Els meus personatges no són ningú en concret, però jo els he vist en el carrer.\n–En conjunt, com definiries la teva obra literària?\n–És realista i surrealista, alhora. Els meus personatges ho arrosseguen tot, tant la realitat més propera com les seves vivències, els seus somnis o el seu món interior. A mi m'agrada molt introduir-me dins aquest món interior.\n–De quina obra que has llegit t'hagués agradat ser autora?\n–D'El cor és un caçador solitari, ja us he dit que no hi ha altra obra que m'hagi agradat tant com aquesta.\n–Ara que se publica tant, com valores la relació quantitat-qualitat?\n–Pens que se publica massa. Les institucions subvencionen massa llibres i les editorials tenen necessitat de publicar. Crec que tothom té dret de donar a conèixer la seva obra, però s'hauria d'exigir una mica més de qualitat.\n–Quina valoració fas de la literatura catalana actual?\n–És difícil fer-la perquè s'edita tant que és pràcticament impossible llegir-ho tot i se crea molta confusió, especialment perquè no tenim una crítica seriosa i objectiva. De vegades la crítica valora més allò que ve de fora, que allò altre de qualitat que hem produït nosaltres. Encara hi ha un cert menyspreu per allò propi. Hi ha més editorials que mai, però desconec de quina manera es seleccionen les obres per publicar-les.\n–Què opines dels atacs secessionistes que rep la llengua catalana des de diferents àmbits?\n–És una situació trista i és intolerable que, en lloc d'escoltar els filòlegs, la unitat de la llengua es plantegi dins l'àmbit polític. És trist que li facin això a la llengua i com que la llengua és una de les coses que més m'estim, és una de les coses que més mal em fan. Aquí també es parla de la llengua en modalitat mallorquina, modalitat eivissenca,... És la mentalitat que hi ha arreu de les terres de parla catalana, la mentalitat de dividir i d'afeblir la gent i la llengua. La llengua té molt de poder: imaginau-vos uns Països Catalans amb molta gent parlant en català i el poder que tendria. És per això que la volen dividir. Aquí moltes de vegades no gosen dir llengua catalana i diuen "sa nostra llengua".\n–Antònia Vicens és actualment la vicepresidenta en funcions de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana (AELC), en substitució del traspassat Jaume Fuster.\n–D'aquí a poc temps celebrarem una assemblea general per elegir nou president, però jo no m'hi presentaré, tot i que continuaré de vicepresidenta per les illes pel temps que encara em queda, que són dos anys.\n–Que ens pots dir del recordat Jaume Fuster?\n–Era una persona a la qual jo no havia tractat gaire i dins l'associació vaig tenir poc temps per tractar-lo. Va ser, això sí, un excel·lent president, una persona que se sabia moure i amb les idees molt clares, a qui se l'estimava molt i això crec que és el millor que hom pot dir d'una persona.\n–Quins són els objectius de l'AELC?\n–Hi ha dos temes que me preocupen i pels quals crec que s'ha de lluitar: el dret professional dels escriptors i la seva promoció.\n–Quin ha estat el paper històric de l'AELC?\n–A l'AELC li devem que els escriptors tinguem contractes signats amb les editorials i que la nostra activitat estigui reconeguda i dignificada. Ja ha passat a la història aquella època en què els escriptors intervenien en conferències o taules rodones i encara havien d'agrair que els haguessin convidat. També he d'afegir que va ser gràcies a l'AELC que va néixer la Institució de les Lletres Catalanes.\n–Quina és la teva activitat dins l'AELC?\n–Per motius de mobilitat no em queda altre remei que, en moltes ocasions, delegar la meva representació. Entre d'altres, assistim a congressos de literatura de caràcter internacional i participam anualment a una convenció d'escriptors en llengua catalana, gallega i basca. Els membres de l'associació poden participar en aquests actes, alhora que compten amb un servei jurídic permanent per tal de cercar l'assessorament que necessitin.\n–Què suposaria per a la nostra literatura que un escriptor en llengua catalana obtingués el premi Nobel?\n–Que se parlaria una mica més de la llengua catalana i de l'escriptor guardonat, però jo no donaria més importància ni a aquest premi ni a cap altre.\n–Quin hauria de ser l'objectiu dels premis literaris?\n–Descobrir valors nous, perquè quan el premi recau en un autor consagrat, aquest autor ven uns quants llibres més però la literatura no hi guanya res.\n–A banda de la literatura quines altres coses t'interessen?\n–De joveneta vaig començar a pintar, però ho vaig deixar anar, perquè vaig trobar incompatible fer feina, pintar i dedicar-me a escriure. La meva passió actual són els animals; si tengués lloc a bastament, recolliria tots els animals abandonats que trob; actualment tenc dues moixes i dos cans, trobats tots ells. També m'agrada molt la música clàssica, en especial la barroca i la gregoriana.\n–De quina obra teva te sents més satisfeta?\n–Seria molt feliç de sentir-me satisfeta a aquestes altures, però de fet em faria por perquè no vull sentir-me autocomplaguda. En cada obra avances una mica més i d'això en depèn el nivell de satisfacció personal.\n–Què sents quan surt publicada una novel·la teva?\n–Temor. No torn a llegir una obra que ja ha sortit publicada perquè sé que sempre hi faria rectificacions. La meva ambició és trobar les paraules exactes, la paraula adient i insubstituïble, i per això m'estim més no revisar el que ja he publicat.\n–A 39º a l'ombra descrivies la influència del turisme en la societat mallorquina. Com escriuries ara aquesta novel·la?\n–A això ja ho he fet. Deu o quinze anys després, vaig escriure Gelat de maduixa, que no té res que veure amb aquella novel·la, però que va sortir precisament pensant en la manera així com escriuria en la distància del temps aquella obra. A 39º a l'ombra la vaig escriure vivint el moment, l'ambient del meu poble i del turisme en calent, quan jo precisament treballava a l'hoteleria.\n–Com està el món de l'hoteleria en l'actualitat?\n–Crec que pagam les conseqüències de la poca planificació que hi ha hagut. Hem tractat malament el paisatge i el turisme, i per això tenim un turisme de poca qualitat.\n(Maria I. Deyà i Antoni Roca: "Antònia Vicens, escriptora de la realitat", Pòrtula, núm. 209, febrer de 1999)


El director general de l'Aigua Manuel Aldeguer visita Silla després de l'episodi de pluges - Notícies - Ajuntament de Silla\nPortada > Actualitat > Notícies > El director general de l'Aigua Manuel Aldeguer visita Silla després de l'episodi de pluges\nAquest matí, el director general de l'Aigua de la Generalitat Valenciana Manuel Aldeguer s'ha reunit amb l'alcalde de Silla Vicente Zaragozá i el regidor d'obres estratègiques Josep Melero, per conèixer de primera mà les pròximes obres de pluvials que es realitzaran a l'avinguda d'Espioca i l'avinguda de Picassent i que estan dotades amb un pressupost de més d'un milió d'Euros i seran sufragades íntegrament per la Generalitat Valenciana\nLes obres, que van ser aprovades en el passat plenari, contemplen la construcció d'una rasa amb una tuberia des de la rotonda de l'Avinguda Espioca fins a quatre camins que s'encarregarà de desviar les aigües que vénen des de les poblacions d'Alcàsser i Picassent. Aquesta tuberia, estarà connectada amb altra ja construïda que desaigua en les bases de laminació de l'Avinguda d'Alacant.\nGràcies a aquesta obra, es preveu que Silla reculla un 35% menys de l'aigua i junt amb l'obra que s'esta executant actualment al camí vell de Russafa i que està previst finalitze l'any que ve, s'aconseguirà que minimitzar els efectes i molèsties causades per les fortes pluges, al carrer de Sant Rafael i la Rambla de la Independència.\nAquesta inversió d'un milió d'euros es suma a les inversions ja realitzades en les fases I i II que han suposat una inversió de 7,9 milions d'euros i la del projecte d'«Ampliació del col·lector de pluvials, modulació i lliurament de cabals i recuperació mediambiental del sistema de drenatge de la Bega», que s'està executant actualment i que compta amb un pressupost de 6.210.694,78€ als quals s'han de sumar 539.497,50€ del cost de les expropiacions. En total la Generalitat Valenciana ha invertit 15'6 milions d'euros en les diferents fases de les pluvials.\nPer a l'alcalde de Silla, Vicente Zaragozá, "Amb la concessió d'aquesta nova obra per part de la Generalitat Valenciana, es reafirma l'excel·lent relació entre l'Ajuntament i la Conselleria, que estan fent possible que s'executen les obres de les pluvials al nostre poble"\nPer altra banda, el regidor d'Obres Estratègiques Josep Melero, ha destacat que "l'actual govern esta portant a terme un pla estratègic i primordial per a Silla i que durant anys havia estat paralitzat"


Laia Recasens serà la nova regidora de la CUP a Tàrrega\nAssumirà la regidoria de Serveis Municipals, Medi Ambient i Mobilitat\nLaia Recasens serà la nova regidora de la CUP a l'ajuntament de Tàrrega. Graduada en periodisme i activista social, assumirà la regidoria de Serveis Municipals, Medi Ambient i Mobilitat, que ostentava Teresa Sala abans de deixar el càrrec després que l'equip de govern li vetés una xerrada de Josep Pàmies en el marc de la Fira del Medi Ambient. Ocupava el número 14 de la llista a les passades eleccions municipals i està previst que s'incorpori a l'ajuntament en el ple del proper mes de desembre.\nRecasens s'ha mostrat "molt contenta de poder assumir aquesta responsabilitat, ho faig amb moltes ganes de continuar tots els projectes iniciats al llarg de la legislatura i de poder impulsar-ne de nous en matèria de gestió de residus, medi ambient i sostenibilitat, bàsicament desenvolupament sostenible de la ciutat i mobilitat".\nD'altra banda, el portaveu i regidor de la CUP, Daniel Esqué, ha reconegut que ha estat "complicat" aconseguir el relleu perquè "estem enmig de la legislatura i deixar la vida personal per fer aquest pas endavant, costa". Esqué ha afirmat que “la Laia és una bona incorporació perquè a part de ser jove i tenir un punt de vista diferent, aportarà idees noves i molta energia per encarar aquesta segona meitat de legislatura”.\nCreen una nova àrea de l'Aigua\nAprofitant el relleu, es durà a terme una modificació de cartipàs que suposarà la creació d'una nova àrea de l'Aigua la qual assumirà Esqué dins la regidoria de Finances i Transparència. Esqué ha detallat que "ens trobem en la fase final de la concessió a 25 anys amb Agbar (acaba el 2024) i hem de decidir el millor model de gestió futur". En aquest sentit, ha recordat que la CUP sempre ha defensat la seva municipalització.


Intervenció de Gerard Alís en el debat de presa en consideració de la llei d'informació alimentària i nutricional | Partit Socialdemòcrata\nIntervenció en el debat de la presa en consideració de la llei d'informació alimentària i nutricional (20-10-2016)\nComenço avançant que els consellers socialdemòcrates votarem a favor de la presa en consideració de la proposició de llei d’informació alimentaria i nutricional.\nCreiem que aquesta llei és de gran importància com a eina per protegir la salut dels nostres ciutadans i alhora garantir la informació dels consumidors.\nAvui és un fet reconegut la important relació existent entre alimentació i salut; alhora, també està contrastat l’augment d’intoleràncies i alegries diverses, en la població mundial, i també a Andorra. Ens sembla clar que per evitar els riscos per la vida que una al·lèrgia pot comportar i alhora garantir la qualitat de vida i seguretat de l’alimentació d’aquells ciutadans que pateixen una intolerància, s’escau regular la informació alimentaria i nutricional.\nDoncs bé, ens sembla que, sense perjudici d’aportar precisions i millores en el període d’esmenes, aquesta proposició de llei compleix amb aquells requisits i per això donarem suport a la seva presa en consideració.\nNo puc acabar sense comentar el criteri del Govern respecte d‘aquest text. Sobta que si bé sembla mostrar sensibilitat per la qüestió tractada acabar recomanant que el text no sigui admès a tràmit. Veiem aquí de nou la manca de coherència i una notable prepotència per part de DA: cal consens i suport a tot allò que el Govern proposa, però ens topem a un no sistemàtic a tota iniciativa de l’oposició, encara que afecti qüestions de salut pública i que se’n comparteixi el fons.\nEm sembla que caldria que deixéssim a banda afanys de protagonismes i colors polítics, i tots donéssim suport al que considero una bona iniciativa per afavorir els drets dels consumidors i millorar la seguretat alimentària dels nostres ciutadans, especialment d’aquells que pateixen intoleràncies i/o al·lèrgies alimentaries.


Translate disekitarnya from Indonesian to Catalan\nResults for disekitarnya translation from Indonesian to Catalan\njumlahnya ada ratusan-- ribuan pulau disekitarnya,..\nn'hi ha centenars, milers de desèrtiques illes en aquest arxipèlag.\n/ sekitar satu jam yang lalu, mungkin lebih.\nfa una hora, potser més.\njalanan di sekitar sini tidak aman.\nels camins de per aquí no són segurs.\nkau punya perkemahan di sekitar sini ?\ntens un campament prop d'aquí?\nmungkin sekitar 10 orang dalam grupku.\npotser érem deu en el meu grup.\nsepertinya sekitar 26 menit.\nsekitar 20 mil.\nva fer 22 milles.\ndari gps, dia berjarak sekitar 500 kaki.\nel gps del mòbil diu que el tenim a un radi de 150 metres.\nsatu hari lagi berdiri sekitar- apa itu?\nun altre dia més esperant de peu, per a què serveix?\nsekitar 200 juta dolar.\nada suku bukit di sekitar sini.\nhi ha clans de les muntanyes per tot arreu.\naku bekerja di sekitar sini.\ntreballo prop d'aquí.\nsekitar tanda baca\nberhenti fuckin 'di sekitar dan memberinya tembakan.\nposa-li la dosi.\naku akan melihat kalian di sekitar.\nno us compliqueu la vida, nois\n- ... sekitar 5 mile dari sini\n- a uns vuit quilòmetres d'aquí.\napakah ini masih sekitar buku ibumu?\naixò és pel llibre de ta mare?\nsedang mengawasi sekitar?\ntens els ulls ben oberts?\njadi penghalang ini di sekitar lab walter?\ni aquestes barreres són al voltant dels controls del laboratori d'en walter?\nkehtaatkin (Finnish>Arabic)सेक्सी वीडियो फुल (Hindi>English)mai kal office nhi aaungi mam (Hindi>English)सेक्सी मूवी hd hindi (English>Hindi)to the point (English>Swedish)maksud rub (English>Malay)neevu chestava (Telugu>English)deteriorização acelerada do cérebro (Portuguese>English)हिंदी सेक्सी video baf (English>Hindi)le estoy llamando de parte de la señora (Spanish>English)nuova email (Italian>Finnish)might (English>Tagalog)radiante (Italian>English)außermittigen (German>English)hantavirus (English>Greek)tagalog ng advisory (English>Tagalog)hd saxy video hindi (Indonesian>English)parlamentspräsident (German>Swedish)maa beta kichudai ki story (English>Hindi)tu dors (French>Italian)applikationsbeschreibung (German>English)abi ko ug salida jud (Cebuano>Tagalog)semplici (Italian>English)


Desenes de milers d'euros en convocatòria no eviten la punxada de la manifestació per la supremacia del castellà\nImatge d'un cartell de la manifestació.\nMai, a les Illes Balears, s'havien dedicat tants de recursos a convocar una manifestació i mai havien tengut tan poc retorn. Espots televisius i falques de ràdio a Canal 4, falques a diverses ràdios, pàgines senceres durant dies a la premsa mallorquina en paper, viatges des de Menorca, Eivissa i Madrid pagats a manifestants, i un llarg etcètera 'd'inversió' en una manifestació que ha resultat un fracàs absolut i indiscutible.\nÚrsula Mascaró, Miguel Lázaro, Biel Company, Jorge Campos i Xavier Pericay són el rostre d'un fracàs. Un fracàs de desenes de milers d'euros, però un fracàs.\nPer Ens volen trepitjar, fa mes de 3 anys\nNo sé si arribarem a aclarir-ho mai, d'on surten aqueixs diners. Si ens ho diguessin, potser ens duriem una sorpresa majúscula... O no tant. El que hem de fer els bons mallorquins és no deixar-nos trepitjar per aqueixa genteta.\nEls idiomes salven Cultures. Les vides i les civilitzacions desapareixen, però les Cultures romanen gracies a les llengües.\nCom es pot apreciar o tenir empatia cap a un pacient, si d'antuvi ja es rebutja la seva llengua, que es la de la seva terra?\nPer EnbonMallorqui, fa mes de 3 anys\nper lo que vetx lo que vos pica més en d'avon sortíen es dobbés, segú que NO de cataluña, ni de omnium ni de ocb, segú que no se ha tengud qu'untá a politics de sas islas per que qui va sortí a es carré es sa gent que viu a Baléàs y que n'està farta de tanta humillació de tot lo nostro, no feys falta aqui, feys nossa.\nHo deuen haver subvencionat stalviant en cafè??\nUiuiuiui! Entre 5 i potser 25(?) euros seria, depèn de quantes desenes de milers estem parlant... que és molt tard i tenc son!! Però així i tot, ja n'hi ha!\nCada assistent els ha sortit a entre 50 i 100 euros! Hahahahaaaa!!!!\nHe vist concentracions amb més gent sense invertir-n'hi ni un i convocades en 10 minuts!\nI d'on sortien aquets doblers ???\nQui paga aquetes propagandes i aquets viatges ?\nPot ser surtin d'alguna "Subvenció" ?\nO tal vegada d'algun sobre ?\nA o B, ?\nS´hauria d´investigar d´on surten aquests diners, és estrany que entitats amb una dotzena de socis tinguin access a tants recurssos.


MERCADOS, INNOVACIÓN Y EMPRESA – Ajuntament Inca\nEsta área gestiona y organiza los mercados municipales. El mercado más importante se puede encontrar todos los jueves del año entre las calles más comerciales de la ciudad. Dependen directamente de esta área los siguientes departamentos:\nGestión y tramitación de subvenciones y ayudas para empresarios.\nISABEL VALLÉS GARRIDO\nRegidora (Unidas Podemos)\nVANESA BERGA GARZÓN\nFRANCISCO POL ALORDA\nSONIA FRANCISCA FRANCO RUIZ\nANDRÉS GILI VIZCAINO\nMaria Del Mar Navarro Reguillo\nRegidora (Independents d'Inca)\nÀNGEL GARCIA BONAFÈ\nRegidor (Independents d'Inca)\nDelegado de Proyectos Estratégicos y Transición Energética\nDelegado de Trabajo, Medio Ambiente y Bienestar Animal\nDelegado de Participación, Vivienda y Modelo de Ciudad\nMaria Antonia Pons Torrens\nDelegada de Derechos Sociales y "Gent Gran"\nMiguel Ángel Cortès Ramis\nDelegado de Economía Local y Comunicación Social\nDelegada de Mercados, Innovación y Empresa\nDelegado de Promoción de la Ciudadanía , Ferías y Dijous Bo\nDelegada de Igualdad, Salud y Patrimonio Industrial\nSebastián Oriol Díaz\nDelegado de Deportes, Movilidad y "Bon Govern"\nDelegada de Educación, Promoción de la Cultura y Memoria Democrática\nDelegada de Servicios y "Espai Públic"\nFrancisco José Verdejo Pérez\nDelegado de Servicios y Mantenimiento (INDI)\nAntonio Jesús Aguilar Chicón\nMargalida Horrach Beltran\nRosa Maria Tarragó Llobera\nFelipe Jerez Montes\nDelegada de Seguridad Ciudadana y Mobilidad (EL PI)\nMaria Francisca Barceló Truyol\nDelegada de Servicios y Mantenimiento (INDI)\nDelegado de Participación Ciudadana y Fiestas - (PSIB-PSOE)\nDelegado de Personal y Juventud - (PSIB-PSOE)\nDelegada de Servicios Sociales, Sanidad, Tercera Edad e Igualdad - (PSIB-PSOE)\nDelegado de Comunicación, Comercio y Turismo (PSIB-PSOE)\nDelegado de Cultura y de la Fundación Teatro Principal de Inca (MÉS per Inca)\nDelegado de Transparencia y Nuevas Tecnologías (MÉS per Inca)\nFestes d’Inca 2019 Descarrega el programa complet DISSABTE, 13 DE JULIOL 21.00 h CONCERT DE MELENDI. Entrades a la venda a Discos Baba Inca. Lloc: Quarter General Luque. 23.45 h GRAN VERBENA DE QUINTOS amb ENROCKATS + D ..\nEl quart Orgullosament Inca incidirà en la visibilitat del col·leciut LGTBI a la Part Forana de Mallorca Inca acollirà el divendres 19 de juliol el quart festival LGTBI, que organitza l’Ajuntament amb les associacions Únic i Ben Amics. L’esdeveniment, titulat ‘Orgullosament Inca’, ..\nEl Casal de Joves sa Fàbrica celebra una festa de final de curs per les associacions que hi realitzen activitats Exhibicions, música, caparrots, ball, teatre i castells inflables han protagonitzat la festa de final de curs de les diferents entitats que realitzen activitats al Casal de Joves sa Fàbrica d’Inca. El ..


Central Lodge Sihanoukville Cambodja - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nEstàndard amb ventilador - bany compartit - Llit\n171 Street 7 Makara, Central, Sihanoukville, Cambodja - Veure al mapa\nDistància des de l'aeroport 12,5 km\nTé alguna pregunta per a Central Lodge?\nMés informació sobre Central Lodge\nBen posicionat a Central, Central Lodge és un lloc ideal d'inici d'excursions a Sihanoukville. El centre de la ciutat és només a 1 km i l'aeroport és només a 20 minuts. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Central Lodge és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nCentral Lodge té 5 habitacions, totes amoblades amb gust per tal d'oferir comforts com armari, tovalloles, sabatilles, mirall, llençols. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Central Lodge és una selecció idònia per a la vostra estada a Sihanoukville.\nMercat Phsar Leu - 950 m\nPlatja Serendipity - 1,22 km\nTemple Wat Krom - 2,91 km\nIndependence Beach - 3,17 km\nPlatja Otres - 5,49 km\nMercat Otres - 6,27 km\nCascada Kbal Chhay - 11,03 km\nParc Temàtic Ream - 20,29 km\nMoll Serendipity Beach - 1,17 km\nPlatja Sokha - 1,8 km\nApartament suite - Entrada/Corredor/Escala


Mans Unides denúncia la «violència de mil cares que enfronten els pobles indígenes a Amèrica Llatina\n09 de agost de 2021. 10:00h.\nAmb motiu del Dia Internacional dels Pobles Indígenes, Mans Unides denúncia la creixent violència i exclusió que sofreixen els pobles indígenes.\nAmb motiu del Dia Internacional dels Pobles Indígenes, Mans Unides denúncia la creixent violència i exclusió que sofreixen els pobles originaris, especialment aquells que habiten territoris d'Amèrica Llatina en els quals Estats, companyies privades i organitzacions il·lícites tracten d'extreure beneficis a través de la seva explotació econòmica.\nLa pandèmia de la COVID-19 ha agreujat i fet més visibles les desigualtats que suporta la població indígena, que tenen gairebé tres vegades més probabilitats de viure en extrema pobresa que la no indígena, segons dades de Nacions Unides. Avui, els 476 milions d'indígenes en el món –un 6,2% de la població global– sofreixen una major vulneració dels seus drets, amb greus dificultats d'accés a la salut, a l'educació i a la presa de decisions sobre el seu propi desenvolupament.\nEls pobles indígenes fan front, així mateix, a una violència que ha anat creixent durant la pandèmia i que adquireix molt diverses formes. En 2020, Amèrica Llatina va continuar sent la regió mundial amb més assassinats de defensors de drets humans, amb 264 morts, entorn de 50 més que en 2019, segons l'últim informe de Front Line Deffenders. Gairebé la meitat d'aquests defensors –el 40%– van ser assassinats per defensar, precisament, els territoris i els drets dels pobles indígenes.\nDesprotecció, violència directa i violència estructural\nMans Unides, que en els últims cinc anys ha destinat més de 14 milions € a 163 projectes per a fer costat a comunitats indígenes a Amèrica Llatina, rep, constantment, alertes de les organitzacions amb les quals treballa. «De nord a sud, els nostres socis denuncien l'augment dels atacs contra líders indígenes i pagesos», assegura Mariana Ugarte, responsable de projectes de Mans Unides a Mèxic i el Perú.\n«Els pobles indígenes enfronten una violència de mil cares: primer, l'estructural, amb l'abandó institucional i la negació dels seus drets; i, d'altra banda, una violència directa que va des de campanyes de difamació i amenaces, intimidació policial i fustigacions, passant per detencions i empresonaments sense proves, fins a arribar a agressions, desallotjament de comunitats, violència sexual, segrestos i assassinats de líders indígenes», afirma Ugarte. «Després d'aquestes morts es troba la tala il·legal, el trànsit de terres, la mineria, el agronegoci, el narcotràfic…–continua– però el marc que acull tot això és el mateix: un model econòmic extractivista, el centralisme de les polítiques estatals i el racisme estructural».\nA la regió amazònica, amb un assassinat cada dos dies durant 2020, els pobles indígenes reclamen a Governs i agències multilaterals que protegeixin la vida de líders i defensors ambientals i de drets humans. L'Acord de Escazú semblava avançar en aquesta demandada protecció, en ser el primer mecanisme internacional que obligava els països a protegir els defensors ambientals. No obstant això, no ha estat ratificat per alguns dels països amb major nombre d'atacs contra defensors de la terra, com Colòmbia, el Brasil, el Perú, Guatemala i Paraguai, entre altres.\nEl narcotràfic contra els kakataibo en la Amazonia peruana Segons dades de l'Institut del Bé Comú, soci local de Mans Unides, durant la pandèmia hi ha hagut una dotzena d'assassinats de líders indígenes només en la Amazonia peruana. El poble més colpejat ha estat, sens dubte, el kakataibo, amb quatre líders assassinats. En aquest cas, és el narcotràfic la principal causa de les amenaces i atacs que sofreixen aquestes comunitats secundades per Mans Unides.\n«Al gener de 2020 –relata Mariana Ugarte–, el líder kakataibo Arbidio Meléndez va informar el Relator Especial de Nacions Unides per a la situació dels defensors dels drets humans sobre les amenaces que el seu poble estava rebent. Arbidio va ser assassinat dos mesos després prop de la seva comunitat. Ja en 2021, Herasmo García, integrant del comitè de control forestal de la comunitat de Sinchi Roca, va denunciar les amenaces que sofrien per part d'invasors de terra i narcotraficants. Herasmo va ser segrestat i assassinat poc després; igual que va ocórrer, dos dies abans, amb Iens Ríos, un altre líder indígena de Port Nou. Tots dos estaven amenaçats i tots dos havien sol·licitat protecció». Segons Luis Hallazi, de l'Institut del Bé Comú, «la desprotecció s'ha agreujat amb la pandèmia i s'ha generat l'escenari propici perquè les economies il·legals envaeixin els boscos i augmenti la violència». «La pressió als territoris indígenes –continua Hallazi– augmenta al no existir una deguda protecció jurídica de les terres comunals; és a dir, és necessari que l'Estat tituli les seves terres i les protegeixi de ser envaïdes per activitats il·legals. Protegir jurídicament el territori i protegir les persones amenaçades: en això estem treballant amb el suport d'organitzacions com a Mans Unides»\nExigint justícia per a Bernardo Caal a Guatemala\nCIDSE, aliança internacional d'organitzacions catòliques de la qual Mans Unides forma part, és una de les múltiples entitats que han alçat la veu en defensa de Bernardo Caal, líder indígena maia q'eqchi' empresonat a Guatemala.\nCaal, que espera des de fa anys poder apel·lar la seva sentència, va ser condemnat per robatori i retenció de treballadors d'una de les hidroelèctriques presents en un territori habitat per fins a 38 comunitats maia q'eqchi'. Aquestes poblacions, que necessiten del riu Cahabón per al seu manteniment, es van oposar a la construcció de set rescloses hidroelèctriques en aquesta conca. Bernardo va interposar mesures cautelars contra el projecte i, en 2017, els tribunals van reconèixer que es va violar el dret a la consulta prèvia a les comunitats, la qual cosa no va impedir les explotacions hidroelèctriques i tampoc va ser obstacle perquè, en 2018, Caal fos sentenciat a més de set anys de presó per acusacions que manquen de proves objectives, segons les organitzacions.\nEn una carta recent des de la presó, Bernardo Caal denúncia que el poble q'eqchi' té «els seus rius segrestats per a fer funcionar les centrals hidroelèctriques» mentre que les comunitats «no tenen electricitat i romanen en la foscor. Això es diu despulla, exclusió, discriminació i racisme», assenyala el líder indígena en la seva carta.\nComunitats aïllades i desallotjaments il·legals a Paraguai\nA Paraguai, un dels països amb més desigualtat en la distribució de terres –en el qual menys del 2,5% de la població posseeix més del 85% de les terres cultivables–, Mans Unides acompanya a indígenes i pagesos del Chaco paraguaià que veuen desaparèixer el seu hàbitat davant l'avanç de monocultius i terres dedicades a pastures ramaderes. Per a Carlos Vicente Alconcé, responsable dels projectes de l'ONG a Paraguai, l'Equador i el Brasil, «la causa principal de la violència cap a les poblacions indígenes del país és l'acaparament de terres per part de grans empreses i particulars dedicats a l'agronegoci».\nEn paraules de Lidia Ruiz, coordinadora executiva de Tierraviva, organització amb la qual Mans Unides treballa al país, «és molt dolorós veure l'abandó dels indígenes del Chaco, exclosos de polítiques públiques que garanteixin els seus drets més bàsics, mentre el Govern destina enormes inversions a mega infraestructures que només beneficien a empreses ramaderes i de grans, que a mig termini provocaran seriosos danys en les terres reivindicades per les comunitats; les mateixes comunitats que no tenen accés a aigua potable, a salut, a educació, energia i vies de comunicació».\nSegons Tierraviva, durant la pandèmia han augmentat els desallotjaments violents de comunitats. «Només de maig a juliol hi ha hagut deu desallotjaments –afirma Ruiz–, promoguts per empreses agroramaderes i executats per grups armats privats». Aquests desallotjaments vénen precedits o acompanyats de violència física, incendis provocats, fumigacions amb agrotòxics… «En la comunitat Lloma Piro'i, per exemple, civils armats amb escopetes i picanes elèctriques van atacar a les famílies, incloent als nens, i diversos habitatges, l'església i l'escola van ser incendiades», denúncia Ruiz.\n«Un cas molt significatiu és el de la comunitat Payseyamexyempa'a, amb la qual estem treballant al costat de Mans Unides per a enfortir les seves hortes familiars i els seus sistemes d'aigua», explica Ruiz. A pesar que la comunitat ha aconseguit recuperar una part de les terres que va haver d'abandonar fa quatre anys, les famílies es troben en una situació de pobresa extrema arran de l'aïllament al qual estan sotmeses, envoltades per finques de terratinents. «Per a sortir o entrar a les seves terres han de demanar "permís" als hisendats perquè els deixin utilitzar els seus camins "privats" –assenyala Ruiz–. En tots els racons del país, els grans propietaris tracten per diferents vies d'acoquinar als indígenes, fins i tot amb persones armades al seu servei, amb la perspectiva que les comunitats abandonin algun dia les terres en les quals viuen».\nEn els últims cinc anys, Mans Unides ha fet costat directament a més de mig milió de persones integrants de pobles indígenes de tot el món, a través d'un total de 225 projectes amb una inversió de més de 17 milions d'euros. Per a Alconcé, l'ONG ha de continuar «al costat d'aquestes poblacions, enfortir la seguretat jurídica dels seus territoris, impulsar iniciatives agroecològiques per a l'alimentació de les famílies, oferir eines de formació perquè les comunitats coneguin i reclamin els seus drets i, en definitiva, romandre al costat d'elles en la lluita pels seus drets, els seus boscos i la seva pròpia supervivència».


El día que Xevi Ramon ganó al Madrid por 6-3\nNoticia publicada al Mundo Deportivo (dimecres, 30 de gener de 2013)\n"El dia que Xevi Ramon ganó al Madrid por 6-3"\nEncara que hem modificat una mica el títol de l'article, nosaltres pensem que per als seguidors de la nostra entitat fa més justícia!! Esperem que no li sàpiga malament a l'autor al qui demanem disculpes per endavant!! Visca la Unió Esportiva Vilassar i visca el nostre Coordinador de futbol 11, en Francesc Xavier Ramon i Maltas, fill del GRAN Xevi Ramon. Aprofitem des d'aquest escrit, per desitjar-li una molt ràpida recuperació de la seva darrera intervenció. Molt aviat el veurem de nou pel camp de futbol animant a grans i petits amb el seu únic i generós tarannà.\nAnuari 2012-13 - Play Soccer\nEls dies 21, 22, 23 i 24 de gener, es faran les fotografies per l'anuari 2012-2013. Reviseu els horaris!! Imprescindible haver entregat l'autorització corresponent signada!!\n13 gener de 2013_Vic Unió Esportiva Club "A" 0-2 UE Vilassar de Mar_Crònica Pep Vidal\nUs deixem una setmana més amb l'article d'en Pep Vidal, un dels nostres comentaristes i col·laboradors del programa "90 minuts" (programa de Vilassar Ràdio, emès en directe des del Mpal. Xevi Ramon) Aquest cap de setmana ha fet un gran treball fent la cobertura del partit ambTwitter i Ona SPS.\nFitxa del partit publicada a la pàgina web de la Federació Catalana de Futbol.\nVic Unió Esportiva Club "A"\nU.E. Vilassar de Mar "A"\nAutor: Pep Vidal (@masnoublog). Publicat: 14 gener/2013\nEl primer equip de la Unió Esportiva Vilassar de Mar va aconseguir sumar una nova victòria i acaba la primera volta amb 26 punts, més a prop de la zona de privilegi que no pas de la zona de descens. En un partit igualat, els ahir vestits de blau van saber aprofitar les seves ocasions i es van endur els tres punts d'un camp complicat com el del Vic.\nAls primers compassos de partit va costar veure ocasions de gol. L'equip local dominava la possessió però era incapaç de superar la defensa del Vilassar, molt ben col•locada al llarg del partit. Peque va tenir la primera oportunitat del partit a la sortida d'un còrner (23'), però mica en mica els osonencs van anar despertant. El tram final de la primera part va ser quan els maresmencs ho van passar pitjor. Imanol va haver de ser novament decisiu, salvant dues ocasions clares dels locals en botes de Soler i Marc Casas (39' i 44'), aquesta última arribant a tocar el travesser.\nPassat el descans, el partit va agafar un ritme diferent. El Vic va sortir més obert, deixant més espais al darrere i va tenir algunes oportunitats com un u contra u de Puigdesens i una rematada creuada de Carrascal, però sempre topant amb un Imanol estel•lar. Aquest pas endavant del Vic el van saber aprofitar els de Manel Moya. Quan més apretaven els locals, Quim Solano va caure a la banda i va posar una centrada perfecte per l'arribada de Sergio Urbano, que va engaltar un bon remat i va fer el primer (59'). Els locals van intentar reaccionar ràpidament i Puigdesens va tenir una l'empat però no va saber definir (63'). En un còrner va arribar el cop definitiu, excel•lent centrada d'Aitor González i Sergio Navarro arribant amb força connectava un imparable cop de cap que va entrar després de tocar el travesser (67'). A partir d'aquí, el Vic va ser incapaç de reaccionar i no va inquietar la defensa perfectament col•locada en tot moment per Manel Moya i fins i tot va poder arribar el tercer amb una acció de Sergio Urbano (84'). A més els locals, van perdre per lesió de gravetat dos dels seus homes més destacats, Poves i Roger Casas.\nAcabada la primera volta amb una excel•lent nota, els vilassarencs hauran d'afrontar ara probablement el partit més complicat de la temporada al camp del líder Olot, que no ha deixat escapar cap punt del seu camp.\n28 de desembre de 2012. Partit Amistòs UE Vilassar de Mar - CE Hospitalet\nAcomiadem el 2012 amb un bon partit amistòs contra l'Hospi.\nUs deixem un enllaç amb el bloc oficial del CE Hospitalet amb els comentaris sobre el partit que es va jugar el 28/XII/2012 al Mpal. Xevi Ramon:\nUE Vilassar de Mar 1-4 CE l'Hospitalet\nCurs de Nadal 2012 per a monitors de futbol.\nAl Nadal, hem organitzat un curs per a monitors a Vilassar de Mar.\nSi voleu conèixer tota la informació sobre els cursos de monitor, calendaris i totes les seus, feu clic al següent enllaç de la pàgina web oficial de la Federació Catalana de Futbol:\nCursos de Monitor de Futbol (2012-2013)\nLa Escuela Nacional de Entrenadores de la Real Federación Española de Fútbol concedirà la certificació de "Monitor de Futbol Base" als alumnes que aprovin totes les assignatures del curs. El curs és presencial i l'assistència és obligatòria. L'alumne que no assisteixi com a mínim a un 80% de les classes lectives (per assignatura), teòriques i pràctiques de cada matèria, no podrà aconseguir la certificació. El tipus d'avaluació serà continuada i es realitzarà un examen final de cada assignatura.\nAquells alumnes que aprovin el curs i aconsegueixin la certificació de "Monitor de Futbol Base" podran col·legiar-se com a "Monitors" a la Federació Catalana de Futbol i obtenir un reconeixement en forma de llicència que els permetrà responsabilitzar-se federativament d'equips que participin en competicions de primera divisió de cadets, infantils, alevins, benjamins i prebenjamins.\nSi necessiteu més informació, no dubteu en demanar-la a les nostres oficines o als coordinadors.\nPresentació dels equips de la U.E Vilassar de Mar\nEl 28 d'octubre de 2012 farem la presentació dels equips de la U.E Vilassar de Mar!!\nVoleu participar amb la U.E Vilassar de Mar??\nEstrenem Portal WEB - 05 d'octubre de 2012


PortAventura obrirà el 8 de juliol amb el 30% de l'aforament i l'ús obligatori de mascareta ⋆ Socpetit.cat\nPortAventura World donarà el tret de sortida a la temporada el 8 de juliol, segons ha anunciat l’empresa aquest dilluns. El complex turístic de Vila-seca i Salou (Tarragonès) encetarà la 25a temporada amb més de tres mesos de retard per la covid-19, atès que preveia obrir portes el 27 de març. Amb l’objectiu de garantir una experiència en un “entorn segur”, PortAventura reduirà l’aforament a un 30% de la capacitat, activarà un sistema de venda anticipada d’entrada i adoptarà mesures per evitar aglomeracions. L’ús de mascareta serà obligatori i es faran controls de temperatura als accessos. L’empresa obrirà quatre hotels, però mantindrà el parc aquàtic tancat i no preveu programar espectacles fins al setembre.\nPortAventura World anuncia que ho té tot a punt per obrir portes el 8 de juliol com una “destinació turística segura“. La principal locomotora turística de la Costa Daurada, amb cinc milions de visitants per temporada -el 36% dels quals van ser estrangers el 2018-, es reivindica enguany com una opció idònia per al turisme nacional i de proximitat, tot i que no renuncia a seguir sent una destinació de referència “per famílies d’arreu d’Europa”.\nLa temporada del 25è aniversari estarà marcada per la pandèmia de la covid-19. L’ús de mascareta serà obligatori en tot el resort i es faran controls de temperatura a l’entrada dels parcs i hotels. També hi haurà dispensadors de gel hidroalcohòlic en tot el complex, i es reforçarà la higiene –inclosa la neteja i desinfecció continuada en atraccions i punts de contacte.\nEnguany el parc no vol aglomeracions i per això reduirà l’aforament a un 30% de la capacitat. També posarà en marxa “nous fluxos” de persones, evitarà grans aglomeracions i limitarà al màxim el contacte directe per garantir un distanciament de metre i mig entre persones. Per assegurar la limitació de l’aforament el client haurà de reservar la data de la visita amb antelació. A més, també es col·locarà senyalització i elements informatius arreu del parc i es fomentarà el pagament sense contacte.\nUn equip d’assessors externs ha auditat i certificat els procediments, el sistema de gestió i les infraestructures del programa de prevenció, segons l’empresa. PortAventura World informa que obrirà amb el segell turístic ‘Safe Tourism Certified’ que promou l’Institut de Qualitat Turística Espanyola (ICTE).\nEls parcs temàtics de PortAventura i Ferrari Land obriran el 8 de juliol en horari d’estiu, de les deu del matí a les deu de la nit, i d’onze del matí a quatre de la tarda, respectivament. L’empresa també obrirà els hotels PortAventura, Gold River, Mansión de Lucy i Colorado Creek -incloses les piscines-. El Caribe Aquatic Park es mantindrà tancat i, a més, el programa d’espectacles del complex s’ha hagut d’adaptar a la nova situació i es mantindrà sense activitat fins al setembre.\nFont: ACN Vila-seca / Salou\nConsells per viatjar amb nens i què portar a la maleta\nUn dofí animatrónic per reemplaçar els autèntics als parcs temàtics


adidas Magic Logo Rosa comprar i ofertes a Traininn\nClear Orange Clear Orange\nDescripció adidas Magic Logo\nTingueu en compte el vostre entrenament, no amb suor, en aquesta samarreta d'entrenament. Està fabricat en teixit lleuger i humit per ajudar-lo a mantenir-se sec. Es talla amb un ajust fàcil i suau per a un moviment sense restriccions.\nConfort en sec:\nClimalite emmena la suor per mantenir-se sec en totes les condicions\nMoviment solt i fàcil:\nLa construcció de teixits suaus i lleugers es talla per un moviment lliure i senzill "\nDobladillo curvat; Impressió de goma fina de gran mida Adidas Badge of Sport\nJersey 100% polièster únic\nVols comprar adidas Magic Logo? Estàs al lloc adequat! A la categoria de Samarretes de la botiga de fitnes trobaràs una gran varietat i tots els models disponibles, sempre amb el millor preu. Aconsegueix els millors productes de fitnes i que s’adapten a les teves necessitats i exigències a traininn. Estàs buscant un regal? Aleshores no et pots perdre les últimes ofertes de Roba dona.\nCaracterístiques adidas Magic Logo\nTecnologias adidas Magic Logo\nSostenibilitat adidas Magic Logo


LA MOLA, mola i EL MONTAU també.: QUI ÉS L'HOME DELS NASSOS\nQUI ÉS L'HOME DELS NASSOS\nL'home dels nassos és un personatge mitològic català que té tants nassos com dies li queden a l'any. Només se'l pot veure el trenta-u de desembre. A Barcelona la tradició es trobar l'home del nassos a les dotze en punt. Als pobles petits, es deia que apareixia a l'església i devorava la pica de l'aigua beneïda.


L’Ajuntament implica les escoles a participar del Dia Mundial sense Tabac — Ajuntament de Pineda de Mar\nL’Ajuntament implica les escoles a participar del Dia Mundial sense Tabac\nL’Ajuntament implica les escoles a participar del Dia Mundial sense Tabac La regidoria de Salut ofereix a les escoles diferents tallers i programes relacionats amb temàtiques https://www.pinedademar.cat/el-municipi/noticies/353 https://www.pinedademar.cat/@@site-logo/escutajuntament.png\nLa regidoria de Salut ofereix a les escoles diferents tallers i programes relacionats amb temàtiques\nEls guanyadors d’aquesta primera edició han estat Marc Ginesta i Yosra Aoulad, de l’Escola Sant Jordi. El lliurament dels obsequis s’ha fet aquest matí, per part de l’alcalde, Xavier Amor, i la regidora de Salut Comunitària, Montse Maynegre, a la mateixa aula de l’escola.\nA més del cartell, la imatge guanyadors il·lustrarà les postals que s’entregaran als alumnes de tots els centres educatius del municipi perquè els nens i nenes prenguin consciència de les conseqüències que comporta el tabac.\nPodeu consultar el cartell de la campanya des d'aquí.


pobler | 12 Setembre, 2009 11:43 | Compartir:\nAquí la transició real encara no s'ha fet. El país democràtic encara no s'ha fet, estam ben lluny. A part que, de democràcia, no n'hi ha mai prou. Se silencien moltes coses i, és més, s'uniformitza la informació. (Raimon)\n“La transició real encara no s’ha fet, és ben lluny”\nMai no m’he plantejat les cançons contra res, sinó per la llibertat. Era la dictadura qui s’oposava a nosaltres”\nFrancesca Marí | 11/09/2009 |\nFa més de quaranta anys que Ramon Pelegero, conegut per tots com Raimon, va de cara al vent. Tenia 18 anys quan ideà aquells mots que el 1962 es convertiren en un cant en favor de la llibertat. Quaranta-set anys després, aquesta llibertat encara no és plena i Raimon continua amb la intenció de mantenir viva l'espurna de l'esperança. Avui al teatre Principal de Palma el cantautor de Xàtiva farà un repàs a tota una trajectòria marcada per la seva manera de dir ‘no' a aquest\nUn viatge amb una vespa vos bastà per escriure una cançó com Al Vent. Uns inicis ben estranys... o té res de mite?\nÉs cert que vaig compondre la lletra mentre anava sobre una vespa, però aquests no foren els meus inicis. Era l'any 1959, anava a la universitat i vaig fer aquesta cançó sense cap altre pretensió. Era membre d'una banda, havia escrit alguns versos i també estudiava (amb beques). Com a bon valencià, sempre tocava un pito o una flauta. Ara bé, no fou fins l'any 62 quan vaig cantar per primer pic a Barcelona. En aquell moment sols tenia tres cançons fetes i en vaig fer una quarta per poder omplir un single. Els meus inicis haurien de comptar-se, en teoria, a partir d'aquesta data.\nI com arriba un noi de Xàtiva fins a Barcelona per gravar un disc?\nJoan Fuster i Eliseu Climent m'ajudaren. Vaig pujar a Barcelona a cantar i, a partir d'aquell disc, la meva vida canvià. Val a dir que, si no hagués acabat la carrera, potser hauria tingut un destí diferent.\nDes d'un primer moment Al Vent es convertí en un cant a la llibertat i avui encara ho és. Era la conseqüència de ser un fill de "rojos"?\nLes cançons vénen soles, encara que ets ben conscient del que fas. Jo sabia què feia, el vent com a metàfora d'adversitat i cercant un tipus d'ordre diferent al que hi havia. Era una barreja de lectures existencials... A més a més, la cançó m'ix en valencià perquè jo parle en valencià. En realitat, si jo hagués volgut ser cantant, no hauria fet una cançó en valencià. D'altra banda, venir d'una família ‘roja' marca de dues maneres: d'una banda, sents que formes part de la gent vençuda i, d'altra, tens l'orgull de ser amb els bons.\nEn realitat, era més fàcil cantar contra Franco?\nCantar sempre és difícil i cantar bé, encara més. Mai no m'he plantejat les cançons contra res, sinó per una llibertat, per una democràcia, per un benestar de la gent. Que després, a la dictadura, això li molestàs ja ho sabíem. Era la dictadura la que estava en contra nostra. Simplement, no era més fàcil ni més difícil, sinó que era un altre plantejament.\nAmb tot, arribà l'anomenada transició i encara l'any 1979 no vos deixaven cantar...\nEncara avui, la difusió a tots els mitjans de l'Estat espanyol de la majoria de gent que canta en català és inexistent.\nPerò sou un cantant reconegut internacionalment. Per què costa tant a l'Estat espanyol? A què són degudes reaccions com les del 1997 quan vos xiularen a l'homenatge de Miguel Ángel Blanco?\nNo em pitaren perquè cantàs bé o malament, sinó que pitaren a la persona que lluità contra la dictadura, que havia tingut uns postulats clars i que usava una llengua concreta. Això emprenyà un sector bastant ampli. Vaig pensar que hi havia persones que encara eren franquistes i que els molestava que els diguessin les coses pel seu nom. Avui encara n'hi ha.\nDurant anys ens heu dit que veníeu "d'un silenci antic i molt llarg". Creis que aquest silenci encara existeix?\nAquest país va molt lent en la seva recuperació de la memòria històrica. El que passa aquí no passaria a cap altre país del món. Encara avui hi ha una espècie de "pastissot" que és d'on va sortir la transició, sempre a peu coix i amb un perdigó a l'ala. Aquí la transició real encara no s'ha fet. El país democràtic encara no s'ha fet, estam ben lluny. A part que, de democràcia, no n'hi ha mai prou. Se silencien moltes coses i, és més, s'uniformitza la informació.\nAquelles mateixes lletres poden anar dirigides avui a casos de corrupció que, tant a Mallorca com al País Valencià, són tan presents?\nLa corrupció ve de lluny. Anselm Turmeda ja en parlava: "Diners de tort fan veritat, i de jutge fan advocat...". Ara bé, hi ha una cosa pitjor: una manera d'acceptació popular que l'oli per on passa deixa.\nEl moviment de la Nova Cançó celebra els cinquanta anys. Què representen per a vós?\nAixò dels cinquanta anys, s'ho han inventat. Jo fa cinquanta anys no cantava. Vaig fer Al Vent el 1959, però jo cante d'ençà del 62. La Nova Cançó fou un fenomen que anà apareixent sense dates. Era un moviment que feia un tipus de cançons que aquí no s'havien fet i que havia escollit una llengua que no era l'oficial sinó la pròpia, una llengua que havia estat oprimida.\nPerò desaparegué el moviment amb l'anomenada democràcia?\nLa Nova Cançó no neix ni mor, fou un moment que també es visqué a Itàlia, a Amèrica i a Alemanya, on hi havia cantants que feien aquest tipus de música potser amb un excés de militància de partit. Aquí la militància era difusa perquè hi havia la dictadura. Quan aquesta acabà, la Nova Cançó prosseguir i ha donat un seguit de noms com Serrat, Guillermina Mota, La Trinca, Maria del Mar o Llach. Nosaltres no érem un grup homogeni i cadascú continuà la seva feina. Allò que ens unia era cantar en català i fer un tipus de música que no era l'estrictament comercial.


CDPO, DARP, DDGI, ONF, SDIS66, Sivu des Alberès,\nPrograma Jornada de Llançament COOPEREM Tríptic Jornada de Llançament COOPEREM\nPer tal de donar a conèixer els objectius del projecte i les activitats que es realitzen en el marc del COOPEREM, l’acció de comunicació pretén:\nElaborar un Pla de Comunicació intern del projecte\nCreació i el mantenir actiu el web del projecte\nCoordinació les tasques de difusió del projecte\nOrganitzar tres jornades al llarg dels tres anys que dura el projecte\nActivitats realitzades en el marc de l’acció 2\nConstitució del Grup de Comunicació del projecte. S’ha format un grup de comunicació amb participació d’1-2 membres de cada soci per tal de garantir, agilitzar i maximitzar l’eficiència i el bon desenvolupament de la comunicació interna i externa. Trobades: 5 d’octubre de 2018, 14 novembre 2018\nElaboració del Pla de Comunicació. S’ha elaborat el Pla de Comunicació del projecte per assegurar una comunicación coherent del projecte i seguir una identidad corporativa comú. El Pla conté les accions de comuniació previstes, el públic objectiu, els canals a usar, la planificació de les accions, els processos a seguir i les normes a respectar per elaborar materials seguint la normativa del programa POCTEFA.\nJornada de Llançament del projecte. El 29 de maig es va dur a terme a Girona la Jornada de Llançament del projecte, en què hi van participar més d’un centenar de persones de diversos perfils professionals. Més enllà de la presentació del projecte, es van convidar a experts en altres temáticas a exposar les seves experiències en aquesta jornada per tal de buscar sinèrgies comuns. Més informació >\nEl projecte COOPEREM als mitjans de comunicació. Tots els socis del projecte estan compromesos en garantir l’impacte del projecte a nivell local, regional i nacional, i això es reflecteix en els mitjans de comunicació en què el projecte ha estat citat. Més informació >\nComuniació 2.0. Una part dels esforços de comunicació es destinen a la difusió del projecte en les noves xarxes socials, i en concret, a Twitter, Facebook i YouTube. Segueix-nos per estar al dia de les novetats!\nParticipació a esdeveniments europeus per donar a conèixer el projecte i per crear sinèrgies amb altres projectes:\nXXVIII° Rencontres Nationales des Praticiens du Brûlage Dirigé (Villefranche de Conflent, 3-5 oct). Més informació >\nTrial 2 del projecte H2020 DRIVER+ (Aix-en-Provence, 23-24 oct)\nSeminario de Riesgos Naturales y Protección Civil (Zaragora, 12 nov). Més informació >


El mètode per ordenar l’habitació dels nostres fills i de casa nostra. – Blocdepares\nEl mètode per ordenar l’habitació dels nostres fills i de casa nostra.\n10 pròposits d’any nou per a nens\n4 / gener / 2016\nMarie Kondo s’ha fet famosa per ordenar. La seva feina és ajudar a la gent a ordenar casa seva. Arran de l’èxit de la publicació del seu llibre “La màgia de l’ordre” (Editorial Ara Llibres) milers de persones mostren a Youtube com aplicar el seu mètode (com ordenar l’armari de la roba, la llibreria, el menjador de casa,…).\nÉs un mètode per ajudar-nos a treure coses de casa que no ens serveixen i ara és un bon moment per implicar als xics de la casa i fer lloc a les joguines noves. I d’aquesta manera aconseguir el somni de tot pare i mare, de que l’habitació dels seu fill o filla estigui ordenada.\nÉs tracta de demanar-te o demanar als nens si tal joguina o objecte ens aporta alegria. Segons la resposta o el grau d’alegria es dóna, es llença o es guarda.\nEn el fons és un exercici emocional força profund, ens ajuda pensar en el que fem a diari, endreçar la casa i fins i tot els nostres hàbits.\nSegurament el que ens ensenya és prendre consciència per envoltar-nos de coses que valorem, procurar estar amb persones que estimem i fer les coses que realment volem fer i ens omplen.\nUs animem a que llegiu l’entrevista que li van fer a la secció “Gent Corrent” de El Periodico, i us animeu a provar-ho amb els vostres fills i filles i potser també amb vosaltres mateixos.\nPer llegir l’entrevista cliqueu a: Marie_Kondo


Setenil de las Bodegas (Cádiz): Què hi puc veure i on puc dormir\nVols eliminar "Setenil de las Bodegas" dels llocs on has estat? No es poden eliminar valoracions de racons o de destinacions. No es pot treure el "Hi he estat" perquè tens publicada una Opinió sobre aquest lloc :)\nLas 4 mejores casas rurales de Setenil de las Bodegas


“Els tests evitaran que gent hagi d’anar a l’atur i més morts” - Altaveu el diari digital d'Andorra\n“Els tests evitaran que gent hagi d’anar a l’atur i més morts”\nEl ministre de Salut i una infectòloga que forma part de l’equip que ha dissenyat l’operativa que ja està en marxa tornen a insistir en les “bondats del projecte”\nJoan Martínez Benazet i Cristina Royo durant la compareixença.\n“No ho diem per generar por” però “els tests evitaran que hi hagi gent que pugui anar a l’atur o que hi hagi més morts”. El ministre de Salut, Joan Martínez Benazet, aquest dimarts amb la metge internista i infectòloga Cristina Royo, component de l’equip que ha dissenyat l’operativa que des d’ahir està en marxa i que dilluns que ve s’obrirà a la població en general, han tornat a insistir en “la bondat del projecte”. En allò que les proves d’anticossos es fan “de forma voluntària” i que “ens ho hauríem de fer quants més millor”.\nMalgrat que hi ha 55.000 registrats segons les dades de Govern, també és cert que hi ha persones registrades que no decidiran fins que el seu comú els doni hora si realment acudeixen als laboratoris mòbils o no, fins i tot, hi ha gent que acudirà als ‘stop labs’, si ho fan, després d’haver-se fet fer les analítiques per la via privada i, suposadament, amb més prestacions i detalls. Però això no serveix a l’administració, que vol tenir les dades de tota la població només per a ús epidemiològic, suposadament. Martínez Benazet ha insistit que hi haurà un respecte màxim al “dret a la intimitat” i “garanties jurídiques” alhora que ha demanat un exercici de “responsabilitat” en favor del “bé comú”. Els resultats del test no s’inclouran en la història clínica. Ara, si s’ha estat malalt, sí.\nEls tests, han insistit el titular de Salut en un parell d’ocasions, facilitaran que no es perdin “llocs de treball” ni hi hagin difunts. Més difunts, és clar. Es frenarà la transmissió de contagis. “De tot desastre en surt una oportunitat”, ha insistit Martínez Benazet referint-se a “un drama mundial” davant el qual “s’ha actuat de la forma més responsable” possible. El ministre ha traçat un panorama dramàtic, certament, “amb pèrdues de vides”, “seqüeles” amb derivacions de la malaltia cap a fibrosis pulmonars, “pèrdues econòmiques, problemes socials… No estem amenaçant”, ha remarcat usant un to cada vegada més advertidor.\nMartínez Benazet ha insistit que hi haurà un respecte màxim al “dret a la intimitat” i “garanties jurídiques” alhora que ha demanat un exercici de “responsabilitat” en favor del “bé comú”\n“No hi ha cap amenaça. Ningú no amenaça, l’amenaça està a fora i no és una grip”, ha insistit Martínez Benazet que els darrers dies ha endurit molt el seu missatge amb la suposada voluntat que la ciutadania es faci sí o sí els testos que la infectòloga Cristina Royo, metgessa internista a l’hospital sorgida de l’escola de Can Ruti, el mateix centre on treballa l’assessor governamental Oriol Mitjà, ha explicat una mica més tècnicament com són, perquè serveixen i la prova a què s’han sotmès els dispositius.\nRoyo també ha apuntalat el discurs de la necessitat de fer-se els tests i la importància global que tindran per decidir sobre polítiques de desconfinament o altres qüestions com, per exemple, aclarir futures estratègies hospitalàries, com poden ser la diferenciació de zones Covid i zones que no ho siguin. O poder detectar nous focus de la malaltia, entre altres qüestions. Juntament amb el ministre han tornat a insistir en “la importància de realitzar les proves” perquè “no hi ha cap país que hagi fet” un projecte com aquest. “La informació serà molt important per a nosaltres i de rellevància per a la comunitat”, ha recalcat Martínez Benazet.\nEl ministre ha insistit que “la intenció no és classificar les persones sinó el seu benestar i la seva seguretat” i, en aquest sentit, remarquen i remarquen, Andorra pot ser una referència de país lliure de la Covid. Cristina Royo ha explicat en quins casos les persones que se sotmetin al test hauran de quedar aïllats i ha afirmat que fent una doble tongada de tests “ens assegurem que detectem correctament” els paràmetres que s’han d’aconseguir amb les proves serològiques. La doble volta de proves es fa també per “evitar els períodes finestra”, que són aquells espais en què el virus no es mostra.


"Molts pacients de coronavirus són joves, afecta a tothom"\nSalut // 1 d'abril - 13:26h\n"Molts dels pacients a l'Hospital de Mataró són joves, el coronavirus pot afectar a tothom"\nEntrevista amb Lluís Force, doctor de la Unitat de malalties infeccioses del servei de medicina interna de l'Hospital de Mataró.\nLluís Force, de l'Hospital de Mataró.\n"La xifra de morts està sobreestimada en comparació amb els contagis; es calcula que pot haver-hi vuit o deu cops més positius dels detectats"\n"L'aïllament serveix per tallar la transmissió i que la sanitat pugui absorbir els casos detectats"\n"El virus pot afectar a tothom, a Mataró hi ha molta gent per sota dels 75 anys, per sota els 65, per sota dels 55... I els seus efectes són variables"\n"La millor estratègia és un estricte higiene de mans, és la manera d'evitar la transmissió del virus"\n"És un virus que es transmet molt fàcilment, per això cal respectar el metre i mig de distància, rentar-nos les mans freqüentment..."\nEl covid-19 ha agafat a contrapeu al món sanitari?\nEra una situació que no ens esperàvem, però quan va arribar a Itàlia llavors sí era esperable que passés el que ha passat. Crec que la polèmica que hi ha al voltant de la resposta i els moments de cada acció és innecessària. Ja hi haurà temps quan haguem aconseguit controlar la pandèmia.\nAl principi es deia que era com una grip.\nMai vam pensar que fos una grip, però a vegades per explicar les coses de manera planera no s'expressen bé algunes coses. La realitat és que el que ha passat a la Xina indica que el 80% dels pacients tenen infeccions amb síntomes menors, més lleus que una grip i controlable. Després hi ha un 14% que presenten un quadre clínic important amb afecció pulmonar, dificultat respiratòria i febre elevada i persistent. Això, la febre, és clau: si no marxa en quatre dies cal prendre mesures. Per últim, el 6% desenvolupen una complicació via reposta inflamatòria exagerada, que provoca un edema pulmonar amb severa manca d'oxigen. El que sabem d'aquests casos és que es manifesten a partir del vuitè dia i entre aquest i el dotzè.\nHi ha una franja d'edat més vulnerable al covid-19?\nPot afectar a qualsevol persona de qualsevol edat. Està clar que les persones més grans de 65 anys i que tinguin altres malalties cròniques poden tenir més problemes, però la realitat és que a l'Hospital hi ha molts pacients joves. La meitat tenen menys de 75 anys. Molts tenen menys de 65 anys. Molts també tenen menys de 55 anys. La resposta i afectació és molt variable, de moment no tenim un patró.\nQuè ens diuen xifres com els més de 8.000 morts a Espanya?\nLa xifra de mortalitat està sobreestimada, perquè es compara amb les persones diagnosticades, però els estudis parlen que segurament hi ha deu vegades més contagiats dels identificats. Però la majoria formen part del 80% que parlàvem abans.\nLes mesures de confinament són les adequades?\nLa pandèmia s'ha aturat en països com la Xina tallant la transmissió. Si no estàs amb ningú, no es pot transmetre. L'aïllament serveix per reduir la transmissió i aplanar l'epidèmia, permetent que el sistema sanitari pugui absorbir els casos detectats. Cal recordar que els resultats no són immediats, i que passats els 14 dies cal esperar els 8-10 on poden manifestar-se situacions greus.\nI polítiques de tests massius com a Corea del Sud, són recomanables?\nÉs una altra estratègia vàlida: si a Mataró som 125.000 habitants, els hi fem la prova i confinem els positius, els altres poden seguir amb l'activitat i aplanes segur la transmissió. Les dues maneres, o una mixta, són vàlides.\nQuè hem de fer per prevenir-nos del contagi?\nSobretot, seguir una higiene de mans estricte. Si estàs en contacte amb el producte en alguna zona que hagis tocat i et toques la cara o els ulls, pots contagiar-te. Cal tenir en compte que la tasa de transmissió de la grip és d'1.2, i del coronavirus de 3.5. Si això ho fem exponencial, imagina't. Cal mantenir la distància de seguretat per evitar que les microgotes que treiem quan parlem puguin tocar-nos. Per això les mascaretes en persones amb el virus són clau, per evitar que contagiïn a altres.\nI si sortim a comprar, què hem de fer?\nLa mascareta mai resta, tot i que si mantenim la distància de metre i mig no és imprescindible. Passa el mateix amb els guants. Ofereixen falsa sensació de seguretat: com que porto guants ho toco tot i no em rento les mans. Després em toco la cara i podem acabar amb el virus. El covid-19 aguanta tres dies en la goma dels guants. Posar-te'ls, entrar al supermercat i llençar-los un cop has comprat és raonable, però la millor fórmula és netejar-se les mans amb freqüència.\nCal fer-ho amb solucions alcohòliques?\nA l'Hospital ho fem perquè tenim accés, però no és més efectiu que l'aigua i sabó. Això sí, rentar les mans bé suposa mínim 30 segons.\nHi ha qui diu que ens treiem la roba quan entrem.\nés una mica exegerat pensar que tindràs el virus a la sola de la sabata, l'agafaràs per allà i et posaràs la mà a la cara. El millor és ser raonable: et desvesteixes, poses la roba a rentar i et rentes les mans.\nI si rebem paquets per missatgeria?\nAgafes el paquet, l'obres, treus el contingut sense tocar-lo massa, llences la bossa i caixa a la brossa i et rentes les mans. La clau està en la higiene de mans.\nCom es conviu a casa amb una persona amb positiu per covid-19?\nSer més estricte amb les recomanacions: mantenir superfícies netes, usar banys separats si es pot i dormir en habitacions separades; si has d'estar més a prop de metre i mig de la persona infectada, qui té el virus que porti mascareta. També ser més freqüents en la higiene de mans, tenir estris separats...\nVaig tenir que anar per urgencies dues vegades porque tenia tots els sintomes de coronavirus, amb febre durant 15 dies i tota l esto a hem deien q era un grip i q marches a casa, el mes fort es q jo no vaig demanar anar a urgencies amb 70 anys hem van agafar i cap alla que hem van portar.\nMichele, 2 d'abril - 02:58h\nEls treballadors de l hospital de Mataró que estan en contacte directe amb pacients COVID 19 encara no disposen d EPIS posant en alt risc la seva salut\nAnonim, 1 d'abril - 17:04h


NuMat Medtech, empresa guanyadora del Premi EmprenedorXXI 2020 | FUNDACIÓ BIT\nportada Actualitat\tNuMat Medtech, empresa guanyadora del Premi EmprenedorXXI 2020\nL’empresa biotecnològica NuMat Medtech, amb seu al ParcBit, dedicada al desenvolupament de biomaterials innovadors i tractament de superfície per a dispositius anatòmics com implants dentals, pròtesis ortopèdiques i dispositius per a l’emplenat, reconstrucció i regeneració de l’os, ha estat la guanyadora de la tretzena edició dels Premis EmprenedorXXI de Balears de CaixaBank.\nEls Premis EmprenedorXXI tenen com a objectiu principal identificar, reconèixer i acompanyar les empreses innovadores de recent creació amb major potencial de creixement d’Espanya. Estan organitzats per CaixaBank, a través de DayOne, i coatorgats pel Ministeri d’Indústria, Comerç i Turisme, a través d’ENISA, Empresa Nacional d’Innovació. També hi col·labora la Comunitat Autònoma a través de dos òrgans instrumentals, com són l’IDI, depenent de la Conselleria de Transició Energètica i Sectors Productius, i la Fundació Bit, depenent de la Conselleria d’Administracions Públiques i Modernització.\nEl premi per al guanyador, NuMat Medtech, inclou una dotació econòmica de 5.000 euros i una beca per participar en un programa d’acompanyament internacional a Sillicon Valley o a la Universitat de Cambridge. Els finalistes d’aquesta edició han estat Flip Food, Hotelbreak y Modosmart.


Àsia Central i els seus colors\nDe l'1 al 10 d'agost de 2020\nAquest és un programa ideal per a totes aquelles persones que no vulguin anar als típics destins turístics, un programa amb caminades molt fàcils per descobrir aquest país de l'Àsia Central que conserva encara unes tradicions ancestrals, que està envoltat de muntanyes, on hi trobem grans llacs i infinites terres de pastura i, una llum especial que dóna als colors la màxima intensitat. L'amabilitat de la seva gent, la senzillesa, la seva hospitalitat i la seva rica gastronomia ens acompanyaran al llarg de tot aquest viatge.\n- La Vall de Skazka: les seves argiles petrificades de múltiples colors amb el gran llac Issyk Kul al fons.\n- El Caravanserai de Tash Rabat: Refugi i descans per als comerciants de l'antiga Ruta de la seda, Tash Rabat s'ha mantingut gairebé intacte durant segles i avui es mostra pràcticament inalterat.\nDia 2: Recorregut per la ciutat de Bixkek.\nTrobada amb el guia a l'aeroport Internacional "Manas" a la matinada. Trasllat a Bixkek. Temps per descansar una mica, dinar de benvinguda i llavors anirem a fer una visita per la ciutat de Bixkek, on podrem veure la Plaça central Ala Too, el museu històric Estatal, la Casa Blanca, la Casa del Parlament, l'estàtua de Lenin i el canvi de Guàrdia d'Honor entre altres coses.\nAllotjament en hotel 3*. MP\nDia 3: Bishkek – Llac Issyk Kul.\nAl matí visita del conjunt històric de Torre de Buranà. Després dinarem en una casa local d'una família local on ens oferiran una mostra de la seva gastronomia. Visitarem els petròglifs de Cholpon Atà i arribarem al nostre hotel a la vora del gran llac Issyk Kul.\nAllotjament en hotel 3*. PC\nDia 4: Llac Issyk Kul - ciutat de Karakol.\nPel camí farem una parada per visitar el Museu de Przhevalskii i els seus jardins a la vora del llac. Arribarem a Karakol, anirem a dinar en un restaurant de la ciutat i a la tarda farem un passeig per la ciutat per veure la mesquita Dungana i una església Russa Ortodoxa de fusta. Sopar a casa d’una família dungana.\nAllotjament en hotel. PC\nDia 5: Ciutat de Karakol - congost de Yety Oguz - poblet de Tamga.\nDesprés d'esmorzar anirem a visitar el museu de Karakol. Seguidament anirem cap al congost de Yety Oguz per fer una excursió per aquest lloc fascinant envoltat de grans muntanyes acolorides i amb un espectacular riu que les travessa. Seguirem en vehicle fins a un campament de iurtes a la vora del llac Issyk Kul on passarem la nit.\nCampament de iurtes. PC\nDia 6: Congost de Yety Oguz – vall de Skazka - Llac Son Kul.\nViatjarem al llarg de la costa sud del llac Issyk Kul, segon per la seva extensió entre els llacs alpins després del Llac Titicaca. Passejarem i farem fotografies en el congost de Skazka que significa ‘història fantàstica’ amb els seus sediments i formes curioses de vius colors. Dinarem a la casa d'una família kirguís al poble de Kochkor. Seguirem el nostre viatge a través de diversos colls de muntanya amb vistes impressionants fins a arribar al llac Son Kul on els pastors nòmades encara avui porten els seus ramats d’ovelles, vaques, cavalls i iacs durant la temporada d’estiu. Una excel·lent ocasió per poder-los conèixer de prop, aprendre de les seves vides i conviure una experiència amb ells.\nDia 7: Llac Son Kul - Tash Rabat.\nEsmorzar i trasllat fins a la ciutat de Naryn travessant el pas de Moldo Ashuu (3.446 m), per visitar la Mesquita Blava, la Plaça Central i el Museu de la Independència. Després de dinar seguirem fins a Tash Rabat i el seu caravanserai, on farem una petita excursió.\nDia 8: Tash Rabat – Chon Kemin.\nEsmorzarem al campament de iurtes en el mateix lloc que els antics comerciants de la ruta de la seda ho feien fa centenars d'anys. Aquest dia tenim una etapa una mica llarga de desplaçament però amb vistes impressionants de la regió. Dinarem al poble de Kochkor i continuarem el nostre viatge fins a arribar a la vall de Chon Kemin.\nHostal (Guest house). PC\nDia 9: Chon Kemin – Bixkek.\nArribarem a Bixkek amb temps per dinar i a la tarda, visitar el famós mercat d'Osh (tancat els dilluns) o un altre lloc on podeu fer algunes compres si ho desitgeu. Sopar en un restaurant on podrem gaudir d’un concert folklòric sobre les històries èpiques del famós Manàs.\nDia 10: Bixkek - Barcelona.\nDe bon matí trasllat a l'aeroport per tornar cap a casa.\nGrup mínim: 1\nPreu per persona: 1.280 €\n- 5 nits en hotels en habitació doble\n- 1 nit en Guest House en habitació doble\n- 3 nits en campaments de iurtes de 3, 4 o 5 persones\n- 9 esmorzars\n- 8 dinars\n- Aigua embotellada 1 litre per persona i dia\n- Suplement habitació individual en hotels i hostal: 150 €\n- Assegurances de viatge i anul·lació\n- Hi ha pensió completa durant tot el viatge excepte el sopar del dia 2, ja que com que el vol arriba normalment de matinada, el que més desitjarem serà dormir.\n- Encara que el vol arribi de matinada, aquella nit està inclosa, per tant podem entrar a l'habitació i descansar una mica. El dia 2 només es visitarà la ciutat de Bixkek.\n- Si hi ha disponibilitat, per les 3 nits en campament de iurtes, es poden usar només per a dues persones, pagant un suplement de 25 €. Si es vol usar individualment, el suplement és de 45 €.\n- Les dues dates estan garantides sempre que s'aconsegueixi un mínim de 4 persones.\nMés en aquesta categoria: « La Ruta de la Seda: des de Bixkek a Samarcanda per la vall de Fergana *\tEls contrastos de l'Àsia Central »\nEnllaç del comentari\tdivendres, 19 gener 2018 09:41\tPublicat per\tNatalia\nEnllaç del comentari\tdimecres, 07 desembre 2016 09:17\tPublicat per\tRallodselcobe