'La llista de reproducció extraordinària de Zoey' proporciona una final extraordinàriament emocional (RECAP) - TV Insider - La Llista De Reproducció Extraordinària De Zoey\nPrincipal / La Llista De Reproducció Extraordinària De Zoey\nLa llista de reproducció extraordinària de Zoey proporciona una final extraordinàriament emocional (RECAP)\nAlerta de spoiler Sergei Bachlakov / NBC\n(Avís: A continuació, es mostren els spoiler MAJOR per a la molt emotiva final de la temporada 1 de La llista de reproducció extraordinària de Zoey, 'El papa extraordinari de Zoey'.)\nLa llista de reproducció extraordinària de Zoey acaba la seva temporada amb un final que és exactament el que va ser la resta de la temporada: musical, carregat de cor, i molt, molt emotiu.\nTot i que sospitaves que arribaria el final d’aquest episodi, és probable que no us prepari per als set minuts finals. Hi ha probabilitats, heu plorat. (Està bé. Probablement tothom ho va fer.) I amb això, aprofundim en els números i moments musicals que et van fer somriure, esquinçar-se i, fins i tot, fins i tot cantar.\nDesprés de veure-se cantar a totes les seves superfícies reflectants, Zoey (Jane Levy) està convençut que és un 'mal averany, algun tipus d'alerta'. I ella, doncs, fa un repàs a tots, començant per Mo (Alex Newell), que es troba 'enmig d'una avaria creativa'.\nDesprés va a casa per assegurar-se que tot està bé amb el seu pare (Peter Gallagher). 'És un dels bons dies', Maggie (Mary Steenburgen) diu. Però quan arriba per treure el seu anell de noces del desguàs, Zoey espanta que la seva mare s'encengui accidentalment en lloc de la llum. (Ella no).\nDesprés, descobreix a Max (Skylar Astin) va ser acomiadat i està preocupat per Joan (Lauren Graham) també serà després que Danny Michael Davis deixi el seu cap de veu.\nZoey pren a Max per un formatge de formatge per animar-lo, i mentre no han parlat últimament, ella promet ajudar-lo a conèixer els propers passos. Ella suposa que l’acomiadar per això va tenir la mala sensació.\nSimon (John Clarence Stewart) s'interromp, havia aconseguit compartir formatges de formatge amb Zoey i, després d'un intercanvi molt difícil, deixa a Zoey i Max a parlar. Però quan Max comença a omplir-la en la seva terminació, Zoey veu a Simon cantar.\nDe tornada a la feina, ella el segueix i li diu que no ha de ser gelós de Max. Simon admet que ho era, i mentre no es va dir molt amb Jessica, busca canviar això.\nZoey també pretén ajudar a Mo amb el seu bloc creatiu, tot i que insisteix que no té res a veure amb la ruptura amb Eddie. Però la seva tria de cançó diu el contrari. 'No esteu escoltant el que us demana que feu el vostre cor, i això sembla el contrari del Mo que sé', aconsella Zoey.\nDanny es deté a veure Joan i aprova a Max per recuperar la seva feina i revela que la necessita per fer-se càrrec de la companyia mentre passa 6-18 mesos a la presó, segons el que es trobi.\nMo es dirigeix a Eddie i admet que té por d’obrir-se i dir-li com se sent realment. Com que no sempre ha estat del costat receptor de l'amor, Mo allunya les persones. Així que abans que sigui massa tard, li diu a Eddie que es preocupa per ell i que vol que funcioni. Eddie li fa un petó.\n'Tot de mi'\nAbans de la nit de cinema, Zoey li diu a Max que va recuperar la feina, però admet que no la vol. 'Em va agradar la sensació que tenia el càrrec al sisè pis', afirma. 'Em va fer sentir bé, i em va anar bé. Simplement no vull tornar enrere. Està entusiasmat per bussejar en el desconegut. A ella li agrada molt aquest costat que li fa un petó perquè 'li va semblar', diu.\nAixí, doncs, la besa, només per interrompre en serenar-la amb una altra cançó d’amor. Finalment, Zoey es posa la mà sobre la boca per detenir-lo i suggereix que pensi en alguna cosa 'més sexy'. Això només el porta a cantar 'I Know You Want Me'. De manera que, per intentar tornar a besar-se, ella li diu que no pensi en res. Només llavors el seu telèfon sona; és Howie, i la 'lluna dolenta ... va pujar'.\n'Lullaby (Goodnight, My Angel)'\nMax va amb ella per veure la seva família. Els òrgans de Mitch es tancaran en hores i Howie el mantindrà còmode amb la morfina. Sap que només hi poden fer moltes coses per preparar-se, i està allà per ajudar a “facilitar la transició”.\nDavid (Andrew Leeds) i Emily (Alice Lee) són els primers que es prenen el temps per acomiadar-se de Mitch, i Zoey veu els tres cantar Billy Joel.\nMax truca a Simon per fer-lo saber perquè sap que Zoey el voldria. Ell suggereix a Simon que el faci un text o 'qualsevol cosa que facis'. Després que Max tingui una estona amb Mitch, durant el qual li va dir 'exactament com em sento per la seva filla', li diu a Maggie. Parlaran i analitzaran el que va passar després, li explica a Zoey. Ha de «centrar-se en tu mateix ara mateix».\nMentre es dirigeix, Simon es va aixecant i havia previst deixar una lasanya. Zoey el va ajudar, i ara està preparat per tornar el favor, li diu, amb un 'maleter'.\n'Somia un petit somni de mi'\nDesprés de veure que la seva mare es va acomiadar del seu marit, Zoey s'asseu amb Howie. 'És quan parlem de com és la mort?' ella li pregunta. 'La mort és horrible, lletja i grotesca i salvatge, deslleialment injusta', afirma. 'O potser la mort és bella i espiritual i transcendent i, de vegades, una escapada molt necessària i molt alliberadora dels nostres cossos físics quan ja no són habitables.'\nLlavors, és el moment de Zoey de parlar amb el seu pare mentre encara pot, i ella li va complir la seva vida. La feina és bona. Simon li agrada, però connectar-se amb Max complica les coses. 'No estic segur que m'importi' les cançons, admet. 'Crec que realment em podrien ajudar.'\nI quan arriben els seus últims moments, Zoey veu que Mitch la demana que s'uneixi a ell a la sala d'estar per a un últim ball. 'Què faig quan ja no puc sentir-vos cantar?' demana amb llàgrimes. 'Sempre em vas a escoltar, tant si és una cançó com si no. Tot el que heu de fer és escoltar ”, promet.\nNo hi ha cap altra manera de descriure l’escena final i la cançó de la temporada que extraordinària. Començant per la família pujant cap a casa i acabant amb ells asseguts a la sala d'estar, sense Mitch, els set últims minuts són dolços, desgarradors i prou perfectes.\nZoey comparteix moments amb tothom (la família, els interessos amorosos i els companys de feina) i els uns amb els altres abans que conclogui l’últim número de la temporada (de tot el repartiment) cantant la lletra final del número. Quina adaptació va tenir com a final? Però ara hi ha d’haver una temporada 2, no?


Notícies - Petit Aloma\nBlue color party at the Petit Aloma. Els nens i nenes de la llar, han vingut vestits i vestides de color blau. També han vist la classe decorada d'aquest color. Hem pintat un mural i hem cantat i ballat la cançó!!!!! Blau, blau, blau És el vestit que porto Blau, blau,...\nTaller de Plástica a primer cicle d'educació infantil. Els i les petits i petites de 2 anys, per familiaritzar-se amb obres d'interes artístic han treballat l'obra "Blau II", d'en Joan Miró. Han gaudit molt amb la visualització de les obres d'aquest pintor i han...\nTaller a P1: Avui juguem amb paper higiènic!!!! Els-les peques d'un any, han participat en un taller molt divertit, per a desenvolupar progressivament les pròpies possibilitats de moviment, experimentant amb el seu propi cos i amb diferents materials d'ús quotidià....\nManaments del Rei Carnestoltes a la llar. Ens espera una setmana molt divertida, cada dia una aventura diferent! I divendres, la gran Rua a Petit Aloma!!! Després d'una intensa setmana cumplint els manaments del Rei Carnestoltes, avui, els més petits, s'han vestit de...\nTaller experimental a Petit Aloma: Fred i Calor. Amb aigua tèbia i gel treballem els conceptes de fred i calor, per després pintar amb gels de color blau. D'aquesta forma, aconseguim que els nens i nenes experimentin les diferències entre els dos estats de l'aigua amb...\nContacti amb nosaltres i estarem encantats d’atendre la seva consulta\nPrivacitat: fent servir aquest formulari, accepta que emmagatzeguem les seves dades segons la nostra Política de privadesa(necessari)


Tot l'any, a excepció del 15 de juny al 15 de setembre.\nMentre duri l'estat d'alarma pel COVID-19, el Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació ha habilitat un canal a la seva pàgina web per tal que aquelles persones que necessitin realitzar cremes de restes agrícoles com a part de la seva activitat ho puguin sol·licitar.\nAquestes autoritzacions estan destinades exclusivament a les persones que es dediquen a les activitats agràries.\nD'acord el que disposa el Decret 64/1995, pel que fa a mesures de prevenció d'incendis forestals, s'estableixen per als terrenys forestals i la franja de 500 metres que els envolta els següents períodes i procediments:\n· COMUNICACIÓ: del 16 d'octubre al 14 de març. Les persones que necessitin fer foc cal que ho comuniquin prèviament adreçant-se a l'Oficina d'Atenció al Ciutadà de l'Ajuntament i, al mateix moment, se'ls entraran les dades a l'aplicatiu dels Agents Rurals.\n· AUTORITZACIÓ: del 15 de març al 15 d'octubre. En aquest període queda prohibit encendre foc sense una autorització prèvia. Per a obtenir l'autorització dels Agents Rurals, cal dirigir-se a l'Oficina d'Atenció Ciutadana de l'Ajuntament, on es gestionarà la vostra petició.\n· PROHIBICIÓ: no obstant el termini anterior, del 15 de juny al 15 de setembre resta totalment prohibit encendre qualsevol mena de foc a les diferents poblacions que es citen a l'annex del Decret 64/1995 sense una autorització expressa i excepcional del director general de Medi Natural de la Generalitat de Catalunya.\nEls terminis poden variar excepcionalment ateses les condicions climàtiques, perllongant-se les mesures per evitar incendis si fos necessari.\nA Vilafranca del Penedès, s'entén com a zona forestal:\n- La zona forestal del cim de la muntanya de Sant Pau\n- La zona forestal de La Serreta\n- El bosc de ribera de la riera de Llitrà\n- El bosc de ribera que apareix de manera puntual al voltant de la riera de l'Adoberia


The Book Junkie: Excerpt Reveal!!! Reaper's Fire-- Joanna Wylde!!!\nPosted by Joann Hohl at 6:07 AM


Yolanda Ruiz El passat de la Biblioteca del Museu Nacional d’Art de Catalunya és centenari i sempre ha estat lligat als museus de la ciutat. Durant un llarg període va ser de titularitat municipal fins que l’any 1990, amb la promulgació de la Llei 17/1990, de 2 de novembre, de museus, es va integrar en…\nEtiquetes: biblioteca, col·lecció\nNúria Perales i Patrícia Prats El Museu Nacional està en constant moviment i hem començat l’any amb una acció al carrer que ens permet afirmar-ho literalment. Un total de 14 obres de la col·lecció han viatjat en tramvia durant dos mesos i han sorprès els viatgers, més acostumats que aquest tipus de publicitat el facin…\nJoan Yeguas La remodelació de la col·lecció d’art del Renaixement i barroc, inaugurada el gener de 2018, va permetre recuperar moltes obres d’art que feia anys que romanien als magatzems de reserva. Moltes ja s’havien exposat anteriorment a les sales permanents, ja fos de forma puntual en remodelacions anteriors (com la de 2004) o per…


L’article 19è | Xavier Serra i Besalú | Professor de Filosofia a l’Institut “Salvador Espriu” (Salt, Gironès) | Articles | El Punt Avui\nL’article 19è L’article 19è L’article 19è L’article 19è + L’article 19è E-mail\nProfessor de Filosofia a l’Institut “Salvador Espriu” (Salt, Gironès) - 8 juny 2017 2.00 h\nL’article 19è L’article 19è L’article 19è L’article 19è L’article 19è E-mail\n“L’article 19 de la DUDH està vigent: és el meu dret. I el seu\nLa setmana vinent tornen les proves de la selectivitat a Catalunya. L’any passat s’hi van presentar –amb matrícula ordinària– més de 26.000 nois i noies. Tot i el 95% d’aprovats, és un esdeveniment massiu, rellevant, i emocionant. Els alumnes poden escollir entre examinar-se o bé d’història d’Espanya o bé de la història de la filosofia. Molts trien aquesta via, la de les idees, encara que sembli incerta. El 2105, la sèrie 4 va proposar un text emblemàtic de John S. Mill, de qui justament avui fa 144 anys de la seva mort. Vull recordar-ne un fragment d’ On Liberty, el seu famós assaig breu del 1859.\nMill permet entendre les nostres societats lliures: cerca una correcta relació entre l’autoritat i la llibertat. Per a Mill, com per a tothom, la individualitat és requisit previ per a assolir plaers més alts, per al bé ètic. El nostre filòsof britànic volia protegir la individualitat davant dubtosos “ideals democràtics”, que poden afavorir una “tirania de la majoria”. Se me’l pot criticar, però és un pensador influent: ¿els sona allò que la llibertat acaba on comença la dels altres? No ho va pas escriure ell, però la idea és seva. Dues propostes milianes són: a) amb la societat tenim un deute “en retorn del benefici rebut”; i b) respecte a les persones amb qui discrepem, i suposat que no es violi cap dret constituït, cal saber que “l’ofensor pot ser castigat per l’opinió amb tota justícia, però no per la llei”. I aquí rau el límit de la llibertat d’opinió i expressió, que ara alguns volen conculcar a Catalunya, i no només aquí. No es poden criminalitzar les idees.\nL’Estat espanyol accepta la Declaració Universal dels Drets Humans (DUDH). Allà hi llegeixo que “ningú no serà objecte (...) d’atacs al seu honor i reputació. Tothom té dret a la protecció de la llei contra tals intromissions o atacs” (art. 12.) i, més avall, que “tota persona té dret a la llibertat d’opinió i d’expressió; aquest dret inclou el de no ser molestat a causa de les pròpies opinions” (art. 19). Doncs bé, jo exigeixo que aquest 19è article de la DUDH sigui protegit i respectat. I amb tothom: amb el bisbe de Solsona o els meus amics de l’ANC, amb el líder del partit unionista de torn i tots els qui –impresentables o no– parlen i opinen, fins i tot a la lamentable teleporqueria d’algunes cadenes cada tarda.\nMill proposa que, si n’hi hagués, “l’ofensa” –mentre no sigui criminal i activa– resulti castigada per l’opinió, no per la llei. Demano que no es persegueixi ningú per les idees, pacíficament expressades, amb una mena de Precogs de la policia del Precrim (han vist la pel·lícula Minority Report, del 2002, suposo). L’article 19 de la DUDH està vigent: és el meu dret. I el seu. Podem pensar, parlar i votar. Ho podem dir tot, sense malmenar l’honor i la reputació de ningú. Enduguin-se els fiscals esbojarrats i els grups de pressió de lloguer, perquè –d’un bàndol o de l’altre– els mercenaris de la guerra d’idees només malden contra la llibertat i volen posar “fora de servei” l’article 19.\nEl Punt Avui. Girona 08-06-2017, Pàgina 4\nEl Punt Avui. Nacional 08-06-2017, Pàgina 4\nEl Punt Avui. Camp i Ebre 08-06-2017, Pàgina 4\nEl Punt Avui. Lleida 08-06-2017, Pàgina 4\nEl Punt Avui. Maresme 08-06-2017, Pàgina 4\nEl Punt Avui. Catalunya Central 08-06-2017, Pàgina 4


Friendly Fires ja treballa en el seu nou àlbum i no serà pop | wikiNoticia\nHas vist faltes en alguna notícia? WikiNoticia la fem entre tots! Si et registres podràs corregir els errors que has vist. Llegeix com funciona WikiNoticia o registrat!\tFriendly Fires ja treballa en el seu nou àlbum i no serà pop\nEntreteniment\t- Música\tdivendres, 13 de juliol de 2012 03:02\tFriendly Fires és una de les bandes indie rock dansi que més està pegant a nivell mundial i, després d'haver llançat Pala, la seva última producció, els anglesos van assegurar que ja estan treballant en el seu nou material i van revelar que no s'assemblarà en res al pop que van fer en la seva anterior producció. La banda va començar a treballar al costat del productor Andrew Weatherall i Ed Macfarlane, el cantant de l'agrupació, va assegurar que produeix coses amb resultats completament diferents al que la banda sol fer. En una nova entrevista va assegurar que estan encara escrivint i donant-li estil a les seves noves cançons. Estem aprenent a escriure música d'una manera diferent. Volem que escriure sigui alguna cosa extens i expansiu i dibuixar alguna cosa, suposo, més psicodèlic. Ara com ara ja tenen un track, però ja posseeixen quatre altres idees que serien les bases en les quals s'asseurien a treballar per idear la producció. Tots tenen uns vuit minuts de durada, la qual cosa significa que el disc no solament canviarà el seu so, sinó també el temps. Si ben el que diu és cert i ells són els artistes i els qui veritablement han de gaudir el que fan, la declaració que va donar em va quedar donant tornades en el cap: Estem en una etapa on ja llancem dues produccions reeixides i podem escriure alguna cosa que sigui enterament per a nosaltres. Fa un temps Mcfarlane va revelar que Friendly Fires podria arribar a llançar un àlbum sota un àlies i si bé sembla que aquestes cançons estan sent produïdes per Weatherall per a la banda, podrien tranquil·lament modificar aquest detall i prendre un altre rumb. En relació a aquesta decisió va explicar que això ho farien perquè no tindrien les boles com per fer alguna cosa tan diferent sota el nom d'una agrupació que ja es va fer un lloc i té un estil marcat. Anem, que després de tot no és estrany que hagin pres aquesta decisió. Veurem si el proper que escoltem de Mcfarlane i companyia serà de l'agrupació que ja tots coneixem o si serà el mateix trio amb un altre nom. Font Compartir Enviar a un amic


TRIBUNA BERGUEDANA: LA FUGIDA\nVa tancar la porta del cotxe d’una revolada, va arrencar el motor i va fugir, calia que s’allunyés d’allà, lluny, no sabia on, però no es quedaria ni un segon més allà en aquell poble, ni en aquella casa, on no la volien. Havia discutit molt fort amb els pares i deixava definitivament la casa familiar.\nTenia 19 anys, ja era major d’edat i podia escollir que volia fer; i sabia molt bé el que volia. Cantava en un grup musical i la setmana vinent enregistrarien el seu primer CD. Ella estava molt il·lusionada, la música era la seva vida, encara que sabia que els pares mai entendrien que hagués deixat la carrera de farmàcia, que continuava la tradició de la família. Ella l’avorria estudiar i ja feia mesos que no trepitjava la Facultat.\nAvui és va armar de valor i mentre dinaven els ho va dir. Temia la seva reacció, però no es pensava que fos tan violenta. Li van donar un ultimàtum, o deixava totes aquestes tonteries de la música i tornava a estudiar o ja podia buscar-se la vida pel seu compte. No s’ho va pensar massa i deixant el plat a la taula, va abandonar per sempre la llar familiar.\nEl cotxe s’allunyava d’aquella ciutat mitjana on havia viscut la seva infantesa i part de la joventut i on hi quedaven tants records. Tenia un nus a la gola i les llàgrimes li negaven els ulls; però havia de ser forta! Tenia bons amics i sabia que podia comptar amb ells. L’esperava una vida dura, però li era igual , era jove i tenia la vida per davant, de coratge no li’n faltava i volia tirar endavant seguint els seus somnis i il·lusions.\nEstirada damunt del llit, en una habitació d’aquella petita pensió, encara plorosa i sanglotant pensava en el pares... “ potser un dia, amb el temps, podré perdonar-los, però ara els odio profundament.” Va agafar un vas amb aigua i una pastilla i ho va engolir coll avall. Després va tancar la llum i va intentar dormir.\nM. Roser 17 de març de 2013 a les 22:46\nÉs una pena que els pares vulguin forçar el futur dels fills, i els condicionin perquè segueixin les seves passes...Cada persona ha de ser capaç de triar la seva pròpia vida encara que s'equivoqui!\nAnna Guilanyà 17 de març de 2013 a les 23:29\nTens raó, encara avui és donen alguns casos de pares que programen la vida del fills, per sort cada vegada menys. Cada u a d'escollir el seu camí.


El Baxi rep l'Oostende i Mitrovic continua - Regió7\nEl Baxi rep l'Oostende i Mitrovic continua\nEl pivot serbi renova per un mes i David Kravish, que s'ha perdut els 4 darrers partits per la lesió al turmell, és dubte per a avui\nEl Baxi rep l'Oostende i Mitrovic continua FIBA\nSisena jornada de Champions per al Baxi i quart partit de l'equip de Pedro Martínez com a local en la competició europea. Davant el conjunt belga del Filou Oostende, els manresans provaran de seguir sumant victòries dins del torneig continental, tot i que mirant de reüll el que més importa, que és la lliga ACB, en què l'equip està en la penúltima posició. Pot influir en la decisió de fer jugar avui o no un David Kravish més recuperat de l'esquinç al turmell però que serà dubte fins a darrera hora. Kravish s'ha perdut quatre partits des que es va lesionar fa disset dies amb el Bilbao. Els que continuen de baixa són Báez i Tomàs. El Baxi va confirmar ahir que Luka Mitrovic ha estat renovat per un mes.\nNelson, el darrer canvi permès\nSi Kravish entra a la convocatòria, Pedro Martínez tindrà 13 homes disponibles i caldrà descartar un jugador. En el darrer partit qui no va tenir cap minut va ser l'ala Sergi Vidal. A qui es donarà d'alta per a la Champions League, segons ha confirmat el Bàsquet Manresa, és al nou fitxatge, Luke Nelson, que ja va actuar en el partit davant del Monbus Obradoiro. Serà el quart i darrer canvi dels quatre que es permeten en la primera fase. Els altres tres que es van incorporar a la llista inicial de jugadors van ser Marc Peñarroya, Sergi Vidal i Luka Mitrovic. En declaracions que ha enviat el club, el britànic Nelson manifesta sentir-se molt còmode a Manresa: «Fins ara tot ha estat agradable, tot i que ha estat molt ràpid. Tinc ganes de començar a conèixer millor la ciutat. Sé com d'intens pot ser disputar partits al Nou Congost. Estic tornant a aprendre què vol dir jugar de nou a la Lliga Endesa, em cal agafar química amb els meus companys i demostrar de què soc capaç». En la seva temporada al Betis, en la 2017-18, Nelson va fer uns bons números, però al Gran Canària ha estat inèdit per culpa de lesions. L'equip de Las Palmas l'ha cedit fins a final de temporada.\nEl base Dani Pérez comenta, quant al partit d'avui, que «hem de retrobar bones sensacions, ens hem de preocupar de nosaltres. L'Oostende té un cinc de molta qualitat. Seria molt bo guanyar el quart partit, però encara és més important poder mirar a llarg termini i seguir millorant».


Estàs aquí:Inici Comunicats de la PVP Comunicat 210, La Setmana Que Ve Hi Haurà Vegueria !!, 31.01.2017\nFinalment ha arribat l’hora. Tot i que l’anunci oficial de l’ordre del dia del plenari de la setmana que ve no sortirà fins aquest divendres, ja es pot afirmar que en el plenari dels propers dimecres 8 i dijous 9 figurarà a l’ordre del dia l’aprovació de la Proposició de llei d'adaptació de la Llei 30/2010, del 3 d'agost, de vegueries, a la nova comarca del Moianès i a la creació de la vegueria del Penedès. El divendres es concretarà dia i hora. El fet que el debat de la llei de pressupostos s’hagi hagut de diferir ja que alguns grups de l’oposició han portat el text al Consell de Garanties Estatuàries, ha deixat via lliure per a la tramitació d’altres lleis entre les quals aquesta de creació de la Vegueria Penedès. Dimecres o dijous que ve serà doncs un dia històric per al Penedès, ja que després de més de dotze anys d’esforços l’objectiu serà acomplert. Cal, que tots ens en felicitem.\nCom vàrem anunciar en el nostre anterior comunicat, els darrers tràmits d’aquesta proposició de llei s’han fet en un temps relativament breu, i després del treball de la ponència i la presa o no en consideració de diverses esmenes, avui mateix s’ha presentat el text a la Comissió de Governació, Administracions Públiques i Habitatge que és qui li ha de donar el vistiplau per anar al Ple. La sessió d’avui de dita Comissió ha estat breu atès que els grups que donen suport a la llei, JxSí, PSC, CSQP i CUP, i que sumen 99 dels 135 escons de la Cambra, ja havien transaccionat la majoria d’esmenes i per tant avui han donat el seu suport al redactat definitiu que és el que serà aprovat pel Ple.\nI per completar les bones notícies de la setmana hem tingut coneixement que el Grup de treball encarregat del Pla Territorial del Penedès ha completat la redacció del document de Proposta preliminar, que properament serà presentat en públic. És un text que mostra, a partir de l’estat actual dels treballs, l’estructura final a completar i els continguts a desenvolupar. Planteja un seguit d’escenaris demogràfics i econòmics amb un horitzó temporal del 2031. Es tracta de població, ocupació, atur i habitatge, a partir dels quals estableix uns principis rectors pel que fa al tres sistemes territorials bàsics: espais oberts, assentaments, i infraestructures de mobilitat i transport. I tot plegat acompanyat d’un completíssim nombre de dades i d’una cartografia física i temàtica exhaustiva.\nAra vindran les fases d’exposició pública, esmenes, nova redacció i nova exposició pública, i finalment resolució favorable del Conseller de Territori i Sostenibilitat i aprovació pel Govern de la Generalitat. Queda un llarg recorregut, però aquest text de què avui parlem n’és la base indispensable, i si les coses van com esperem el Pla podria ser aprovat aquest mateix any.


“No es pot supeditar l’aprenentatge a l’horari d’aula” | Raül Garcia i Aranzueque | barcelona | Societat | El Punt Avui\n“No es pot supeditar l’aprenentatge a l’horari d’aula” “No es pot supeditar l’aprenentatge a l’horari d’aula” “No es pot supeditar l’aprenentatge a l’horari d’aula” “No es pot supeditar l’aprenentatge a l’horari d’aula” + “No es pot supeditar l’aprenentatge a l’horari d’aula” E-mail\nJaume Sarramona, a casa seva ORIOL DURAN.\n“No es pot supeditar l’aprenentatge a l’horari d’aula” “No es pot supeditar l’aprenentatge a l’horari d’aula” “No es pot supeditar l’aprenentatge a l’horari d’aula” “No es pot supeditar l’aprenentatge a l’horari d’aula” “No es pot supeditar l’aprenentatge a l’horari d’aula” E-mail\nQuin sentit té que el mestre faci una prèdica de tres quarts d’hora d’un contingut que es pot trobar en un vídeo?\nEls alumnes estan aprenent que hi ha moments difícils com els que han d’afrontar ells i els seus pares\nJaume Sarramona (Torregrossa, 1944), doctorat en filosofia i lletres, per la Universitat de Barcelona, és catedràtic emèrit de la Universitat Autònoma de Barcelona. Acaba de publicar el llibre La enseñanza no presencial en la educación básica. Guía práctica para maestros y profesores, de l’Editorial Horsori.\nQuè us va portar a escriure el llibre?\nVolia fer una aportació a les necessitats del moment. Quan hi ha una situació pandèmica com aquesta tots hem d’aportar el que puguem, i jo he intentat aportar la meva experiència perquè l’ensenyament no presencial ha estat sempre motiu de treball meu. Només diré que jo em vaig doctorar sobre l’ensenyament a distància. Els dos primers llibres que es van escriure en llengua castellana sobre l’ensenyament a distància, que es van publicar l’any 75, són meus.\nSou un home avançat al vostre temps.\nDes d’aleshores, tot i que he estat professor universitari presencial, sempre he mantingut relació amb organismes i institucions de tots els nivells d’ensenyament a distància. Vaig treballar com a assessor pedagògic del centre d’estudis CEAC, d’ensenyament per correspondència, i vaig organitzar la Universitat Nacional d’Educació a Distància (UNED), des del punt de vista pedagògic, a primers dels anys setanta. Després he col·laborat amb organismes privats, fins i tot amb l’Institut d’Estudis de la Salut per fer materials per als metges generalistes. Tinc una certa experiència de com es fa l’ensenyament a distància.\nI ara us trobeu que l’ensenyament a distància és al centre del debat educatiu.\nL’educació a distància en la pandèmia té un caràcter supletori, perquè és evident que en l’educació obligatòria hi ha d’haver una relació interpersonal i ha de ser presencial. Però, vaja, en aquests moments en què els alumnes tenen unes possibilitats d’aprendre fora de les aules com mai en la història, en què les fonts formatives són immenses, no podem perdre l’oportunitat d’aprofitar el desenvolupament tecnològic si tristament no es pot fer ensenyament presencial.\nEls mestres ja tenen prou recursos per fer aquest tipus d’ensenyament?\nÉs evident que, de manera general, no estan preparats, però, de la mateixa manera que els sanitaris han d’aprendre sobre epidèmies moltes coses que no sabien i molts treballadors que no havien fet teletreball s’han vist obligats a fer-ne, els mestres també s’han d’actualitzar. No és tan complicat, perquè els principis pedagògics són els mateixos.\nQuines són les principals recomanacions que feu als mestres?\nEl principi fonamental de l’ensenyament no presencial és que no hi pot haver improvisació. S’ha de dedicar un temps inevitable a la preparació i aleshores utilitzar els recursos de la tecnologia per fer coses. L’avantatge és que ara això es pot fer de forma immediata, per videoconferència, que és una cosa que els nanos fan amb el mòbil constantment.\nLa figura del mestre deu canviar molt en l’ensenyament a distància.\nS’ha de convertir, bàsicament, en una persona que organitza els recursos per facilitar l’aprenentatge. Potser la gran diferència és la convivència, que fa que el mestre forçosament sigui un model de comportament. Aquest aspecte queda una mica més diluït. Els mestres han de potenciar la part més didàctica, més organitzativa i més motivadora.\nDeu ser difícil adaptar-se a aquesta nova manera de fer.\nSí, però també depèn dels hàbits i el tipus d’ensenyament que fan a l’escola. Si a l’escola han fet un ensenyament molt dependencial, en què el mestre està molt a sobre i fomenta poc la iniciativa de l’alumne, hi ha més dificultats. El paper de l’alumne també canvia i la iniciativa personal, l’autodisciplina, la capacitat de superar els reptes que es plantegen, la perseverança... són valors molt importants. Passa el mateix amb el teletreball. Algunes de les característiques que es demanen als pares que ara fan teletreball són les que es demanen als alumnes.\nEls anem preparant.\nLes escoles han de fomentar la iniciativa personal. S’ha d’anar molt amb compte perquè hi ha una espècie de mitificació dels projectes i del treball en grup. Hem d’aprendre i necessitem aprendre al costat dels altres, però cadascú aprèn sol.\nLes circumstàncies actuals són una oportunitat per fomentar la innovació educativa?\nA què diem innovació? Hi ha innovació perquè l’ensenyament bàsic, almenys a Catalunya i arreu, no era a distància.\nVull dir que obliga a repensar coses.\nSobretot obliga a organitzar, sistematitzar, triar... Aquí no val qualsevol cosa perquè, a més, quan es fa ensenyament no presencial i s’envien i es pengen coses es fa pública la imatge del centre i del mestre. Queda allà.\nI ho poden veure els pares.\nTu tanques la porta de l’aula i el que passa allà ha estat, moltes vegades, una caixa negra. Ara tot és transparent i els pares ho poden veure, fer-se responsables i també conscients de l’ensenyament que fa l’escola. Aquells centres que amb responsabilitat, sense exagerar, no fent coses avorrides, posaven els deures que donaven la possibilitat als alumnes que aprenguessin algunes coses fora de l’aula, això ho tenen molt més interioritzat.\nLa majoria de centres, pocs o molts, en posen, de deures.\nI està bé mentre no siguin purament repetitius. No té cap sentit posar una divisió llarga.\nEls pares es veuen obligats a implicar-se més en els estudis dels fills?\nSí, excepte en els casos que els alumnes tinguin molta iniciativa personal i no ho necessitin. Els pares s’hi han d’implicar més i els docents que practiquen un ensenyament no presencial han de comunicar-se amb els pares. Com més petits siguin els nanos, més. S’ha de fer que els pares siguin còmplices del procés.\nEls pares no tenen el mateix capital cultural i econòmic, i l’ensenyament virtual pot fomentar les desigualtats.\nSí, però les desigualtat també hi són en l’ensenyament presencial.\nQueden més diluïdes, suposo.\nÉs cert. Per tant, per evitar les desigualtats s’han de prendre mesures especials segons la font d’aquestes desigualtats. Potser en algun cas hi ha alumnes que no tenen ordinador, en d’altres no tenen wifi. Potser, tal vegada, s’ha de suggerir als pares que busquin un lloc on hi hagi wifi o potser les escoles que no obrin per a tothom quan les circumstàncies sanitàries són adverses, les hem d’obrir per a alguns alumnes. És evident que l’escola ha d’atendre els alumnes amb més dificultats i s’han de posar les solucions. El que no és una solució és que per evitar les desigualtats no fem res.\nLlavors hi perd tothom.\nExacte. Primer perquè si no fem res, les famílies responsables ja s’espavilaran. És el mateix que passa durant les vacances d’estiu. Les famílies conscients saben que tres mesos sense fer res sistemàtic d’aprenentatge, o de repassar el que han fet durant el curs és un desastre. Si es comença el curs sense que els alumnes hagin fet res de tipus escolar que signifiqui actualitzar els coneixements i els hàbits que tenien, necessiten gairebé un trimestre per posar-se al dia. Les dificultats hi són. En algun cas seran tecnològiques, potser cada vegada menys, perquè les estadístiques de la quantitat de mòbils que tenen els alumnes fan esfereir. A partir dels deu anys, tres de cada quatre en tenen un de personal.\nEn l’ensenyament a distància també deu canviar la forma d’avaluar.\nLa forma d’avaluar no ha de canviar excepte pel fet que cal garantir que és l’alumne qui fa la feina.\nAixò és difícil de saber de vegades.\nS’han de posar unes activitats en què l’alumne necessiti demostrar que en sap i que ha après, d’una forma més personalitzada.\nHi ha el factor Google.\nHi ha programes que detecten el plagi. Un docent pot demanar que es pregunti als avis els seus antecedents i el tipus d’alimentació que duien i que comparin les calories amb el dinar que va fer l’alumne ahir. Això no es pot copiar. Hi ha molts recursos per fer activitats d’avaluació que demostren que l’alumne ha après sense necessitat d’estar pendent de si l’alumne copia. Hi ha molts recursos, sobretot quan l’avaluació és una aplicació contextualitzada del coneixement.\nL’ensenyament no presencial té el problema de la manca de socialització. Quin impacte té en els infants?\nL’escola es justifica que continuï sent obligatòria perquè socialitza i perquè és una institució que prepara per ser ciutadà. Per tant, prescindir d’aquesta relació directa i del paper dels iguals només es pot fer si hi ha una emergència. Em pregunto per què vam tenir les escoles tancades sis mesos. En altres països van dividir els grups. Uns hi anaven dilluns i dimecres i els altres, dimarts i dijous. Feien un dia a casa i l’altre a l’escola.\nDe tota manera, la manera de treballar d’ara de les escoles, sense poder fer grups, sense que el mestre es pugui acostar gaire als alumnes, amb mascareta... ho fa tot més difícil.\nÉs evident, però els alumnes també estan aprenent que en la nostra societat hi ha moments difícils com els que han d’afrontar ells i els seus pares. Si l’escola és un aprenentatge per a la vida també reflecteix les situacions que hi ha a casa, al carrer i en la vida. Podem afegir que la socialització, que és tan important, també té lloc fora de l’escola. Els alumnes, i especialment els adolescents, s’estan socialitzant més a través del mòbil que amb la conversa directa, un argument per no tancar les escoles.\nQuan s’acabi la pandèmia hem de conjugar l’educació presencial amb la no presencial?\nJo crec que de coses no presencials se n’haurien de fer sempre. No es pot supeditar la capacitat d’aprenentatge a l’horari d’aula. Avui dia això no té sentit. De la mateixa manera que el teletreball ha arribat per quedar-se perquè evita desplaçaments, contaminació, costos, afavoreix l’adaptació a la vida familiar, etc..., els alumnes, que són capaços de comunicar-se constantment amb el telèfon, per què no poden aprendre per altres mitjans? Quin sentit té que el mestre faci una prèdica de tres quarts d’hora d’un contingut que es pot trobar en un vídeo, en un programa, o fent una visita virtual en un museu? No podem prescindir d’això a les aules.\nQuè us sembla com s’ha fet la reobertura de les escoles?\nJa començo a sentir qui diu que les aules són segures i qui diu que s’han de tancar. No hauríem de trobar una solució intermèdia? També es deia que s’havia de doblar el nombre de professors, però això no s’improvisa. No es tracta de buscar un pastor més per portar un ramat d’ovelles. Entre tenir-ho tot tancat o tenir-ho tot obert, crec que podríem reduir els grups i combinar un ensenyament no presencial amb l’ensenyament presencial, tenir grups reduïts, mantenir les distàncies, i anar a escola en dies alterns. A veure si d’aquesta desgràcia en traiem conseqüències positives. Si se’ls motiva, els alumnes poden estudiar i aprendre pel seu compte sense anar sempre agafats de la mà. La vida també et demana que tinguis iniciativa. Ens hem de preparar per a un món on la tecnologia està present arreu. Els recursos tecnològics no serveixen només per fer petar la xerrada, sinó per aprendre.\nJaume Sarramona va ser un dels pioners de l’ensenyament a distància, als anys setanta del segle passat, quan l’educació no presencial es basava, sobretot, en els materials que s’enviaven per correspondència. La pandèmia del coronavirus ha obligat els centres educatius a recórrer a aquest tipus d’ensenyament de forma, de vegades substitutòria del presencial i, de vegades, complementària. Sarramona, tot i estar jubilat, ha volgut contribuir a facilitar la tasca dels mestres en aquestes circumstàncies extraordinàries amb el llibre La enseñanza no presencial en la educación básica. Guía práctica para maestros y profesores, de l’Editorial Horsori, en què es donen pautes als docents per aprofitar els avantatges de l’ensenyament no presencial, amb una bona mostra d’exemples reals de tasques didàctiques.\nEl Punt Avui. Girona 28-10-2020, Pàgina 16\nEl Punt Avui. Nacional 28-10-2020, Pàgina 18


bloGuejat: Resum mediàtic del mes\ni tant que ens interessa\nLa Joma va ressenyar també 'La reina de diamants', no? D'aquest no en parles? Segur que ja se n'han donat opinions.\nI és que no pares!\nDe l'abundor del cor la boca en parla. En el teu cas no solament la boca, sinó la mà, i els ulls que et brillen de satisfacció, com si no poguessin contenir l'energia que et vessa. Per molts anys sigui així.\nTens raó, XeXu, la linkaré a la propera.\nquina vida més moguda! jo com sóc subscriptora del diari Ara em llegeixo els teus articles ...enhorabona


Assemblea informativa per a afectats per les participacions preferents i altres productes financers tòxics - 06/07/2012 » La Cala RTV\nAssemblea informativa per a afectats per les participacions preferents i altres productes financers tòxics\n06 . Jul, 2012 a les 14:11\nDijous dia 5 de juliol a la tarda, va tenir lloc a la Sala d'Actes de l'Ajuntament de l'Ametlla de Mar, una assemblea informativa organitzada per AICEC-IDICAE, Associació d'Usuaris de bancs, Caixes i Assegurances de Catalunya, amb l'objectiu d'informar i explicar les eines que tenen al seu abast, totes aquelles persones afectades a la població per productes financers tòxics com ara participacions preferents, cèdules hipotecàries, pagarés, deute subordinat, obligacions convertibles en opcions u obligacions subordinades, productes que segons AICEC-IDICAE les entitats bancàries s'han dedicat aquests darrers anys a comercialitzar sense informar degudament als seus clients.\nSegons Àlex Daudén, tècnic de consum de l'associació, "hem explicat tot el tema dels productes financers tòxics i les seves característiques i, bàsicament, hem donat eines als afectats per saber que poden fer a partir d'ara".\nDaudén va explicar que hi ha sentències de tribunals a favor de consumidors afectats per participacions preferents. AICEC-IDICAE, junt a una plataforma d'afectats, estan preparant una demanda judicial conjunta contra les 52 entitats bancàries que han comercialitzat aquests productes, les quals en moltes ocasions, han negat la retirada de diners als seus clients. Aquests productes han afectat a 300.000 persones a Catalunya i més d'1 milió a tot l'estat.\n0 respostes a "Assemblea informativa per a afectats per les pa..."


PREESTRENA NOVES COREOGRAFIES - Club Patinatge Artístic Olot\nPREESTRENA NOVES COREOGRAFIES\nCom ja fa una colla d'anys, la vigília del Campionat Provincial de Grups de Xou, el CPA Olot presenta les noves coreografies que competiran aquest any 2015.\nEls grups juvenil, B i A han desvetllat el secret tan ben guardat durant mesos d'entrenament al públic d'Olot, que sempre li fa costat.\nAquest any, però, hem comptat amb la presència dels màxims representants de les marques EDEA SKATES i ROLL-LINE patrocinadors d'aquesta temporada. Com a obertura de la jornada, han lliurat a les actuals campiones del món, representant el CPA OLOT, vint-i-cinc jocs de patins. EDEA SKATES i ROLL-LINE. Ambdues marques italianes són líders mundials de botes i patins.\nLa jornada d'avui, ha estat de portes obertes, però hem demanat 1€ per un somriure, el somriure de la Carla. La Carla és una nena d'Olot que pateix AME i el CPAO ha volgut dedicar-li aquesta jornada. La petita Carla ha gaudit d'una emotiva tarda de patinatge al costat dels protagonistes i tant ella com la seva família han mostrat el seu agraïment per la iniciativa. El president de l'entitat, Joan Fàbrega, a més li ha lliurat un euro per cadascuna de les patinadores que formen part del club.\nLa presentació dels tres balls, ha estat un èxit i el públic, un any més, ha marxat sorprès, de l'enginy de Ricard Planiol creador de les tres coreografies que demà a la tarda competiran al Campionat Territorial al pavelló de Fontajau de Girona.\nAfició, demà TOTS A FONTAJAU!\nMolta sort als nostres patinadors!


RAPSÒDIA: 21 anys sense Calders\n21 anys sense Calders\nAvui es compleixen 21 anys de la mort del gran Pere Calders. Ho sé perquè m'ho ha recordat la M Josep Escrivà mentre m'adreçava al blog de Tomàs Llopis (L'Almussai) on ha penjat un conte en homenatge al genial escriptor.\nEl conte es diu "La prova contundent" i, realment, té un to calderià, murri i alhora defensor de situacions inexplicables. Us l'enllaço.\nMaria Josep Escrivà 21 de juliol de 2015 a les 16:10\nM'encanta saber que he fet de pont entre August Garcia, del Penedès, i Tomàs Llopis, de la Marina. I això sota l'aura benèfica del mestre Pere Calders. Impagables complicitats literàries.\nSalut, i gràcies per les atencions, August. I una abraçada, en aquest cas, des de la Ribera del Xúquer.\nAugust Garcia 21 de juliol de 2015 a les 16:19\nI jo encantat de passar per aquest pont que ens connecta: una llengua, i moltes sensibilitats artístiques diferents i, tanmateix, compartibles.\nA més, el gran Calders s'ho mereix de valent!\nXeXu 21 de juliol de 2015 a les 16:24\n21 anys sense ell ja, i jo l'he descobert fa quatre dies. Però no cal massa per respectar profundament la seva obra.\nAugust Garcia 21 de juliol de 2015 a les 17:32\nI quants n'hi ha que anirem descobrim i valorant més endavant! I quants ens passaran inadvertits… Calders, però, és un dels imprescindibles.\nCarme Rosanas 21 de juliol de 2015 a les 16:54\nJa hi he anat a llegir i val la pena, és molt divertit.\n21 anys i recordo exactament el dia com si fos ahir. Me'n vaig assabentar d'una manera ben curiosa. Vaig acompanyar a la meva filla a comprar-se un vestit,a una botiga de Sant Cugat i la dependenta ens ho va dir: sabeu que s'ha mort en Pere Calders? sense conèixer-nos de res... em va sorprendre tot plegat: la mort i que ens ho digués aquella noia. Per això me'n recordo. Fa 21 anys, la meva filla en tenia 18... ostres, el temps!\nGràcies per recordar-ho, pel conte que ens has apropat i pels records i somriures.\nAugust Garcia 21 de juliol de 2015 a les 17:35\nL'anècdota que expliques diu molt de la popularitat (de popular, del poble) que assolí Pere Calders. Tot un escriptoràs que trascendí les classes, dels lletraferits als que no ho eren tant. És una sort tenir escriptors així a la nostra cultura!\nPel temps no pateixis… és l'únic que tenim -com li va dir el pare de la Laura Borràs a sa filla. L'important és viure'l, oi?\nM. Roser 21 de juliol de 2015 a les 19:36\nM. Roser 21 de juliol de 2015 a les 19:39\nUna història molt divertida...A mi el nom de Pere Calders, sempre em porta a Antaviana... Anys enrere, a les escoles, es feia un concurs literari arreu de Catalunya, amb aquest nom, i jo vaig tenir la satisfacció que una nena de la meva classe de 3r, guanyés un dels deu premis, que tots tenien la mateixa categoria. Recordo que aquell any un dels jurats era En Martí i Pol. El poema que és curtet diu així:\nquan hem dones un petó\nI ves per on, el poema , la nena l'havia fet per mi!!!\nAugust Garcia 21 de juliol de 2015 a les 21:40\nQuin poema més bonic! Ja deus estar contenta que els teus alumnes t'estimin tant! Segur que, ara ja grandeta, té molts bons records de l'època que va passar amb tu.\nAnònim 22 de juliol de 2015 a les 8:54\nuna professora de català del institut em va fer avorrir aquest bon home :(\nAugust Garcia 22 de juliol de 2015 a les 9:27\nLlàstima, et vas perdre un filó de literatura que trobo que lliga força amb el teu to irònic. Bé, sempre hi ets a temps de tornar-hi pel teu compte.\nxavier pujol 22 de juliol de 2015 a les 11:28\nCom moltes persones de la meva lleva, el vaig descobrir amb "Antaviana" dels Dagoll Dagom.\nVàrem anar a l'estrena. Ens va sorprendre tant que vàrem repetir.\nI uns mesos més endavant els Dagoll la van tornar a presentar a la "Festa de Treball" del PSUC, i li van fer un petit homenatge al Pere Calders.\nA partir de tot això compràrem (i llegírem) molts llibres seus.\nUn dia (deu fer uns 5 anys) vaig tenir l'oportunitat de parlar amb la seva filla, Tessa Calders.\nVàrem coincidir que és un dels grans "oblidats" de la nostra literatura.\nUna mica com passa (no fa gaire es va comentar en alguns blogs) amb el Pedrolo.\nAugust Garcia 23 de juliol de 2015 a les 9:30\nAntaviana… quina paraula! i quin espectacle. Saps que no l'he vist mai? Me'l vaig perdre al seu moment i em sap greu. Jo em vaig acostar a la prosa de CAlders de la mà de les Cròniques de la veritat oculta. Sempre em ve al cap el conte "L'Hedera Helix", aquell que compra una planta que vol que creixi ràpid… i no té temps d'arribar a casa… Me'l vaig aprendre de memòria -més o menys- i el vaig explicar als meus alumnes. Els va agradar molt.\nEstic d'acord en això dels oblidats. Potser el problema és que la nostra cultura no sap revisitar i tornar a descobrir per a les noves generacions el seu immens patrimoni. Els anglosaxons això ho fan molt millor. Pedrolo, no només oblidat sinó també, en certa manera, menystingut… com un autor menor.\nEn fi, des de la societat civil dels blogs intentem recuperar aquests oblits, oi?\nHelena Bonals 22 de juliol de 2015 a les 14:27\nAmb Calders em passa com amb Simenon, m'agradava molt però me'n vaig cansar, no sé per què.\nAugust Garcia 23 de juliol de 2015 a les 9:33\nSí, de vegades passa amb alguns escriptors. O músics, o pintors… Potser quedem embafats. Llavors és millor deixar-los descansar. I potser passat un temps revisitar-los...\nLoreto Giralt Turón 23 de juliol de 2015 a les 10:20\nÉs un dels meus referents. Crec que, gràcies a ell, m'agrada llegir. Boníssim el conte del Tomàs Llopis\nElfreelang 23 de juliol de 2015 a les 13:05\nvaja fins ara no havia caigut que en gran Calders morí el mateix dia que el meu pare


Instituts de la UdG > Llengua i Cultura Catalanes > Inici > Arxiu de notícies\nSou a:UdG › Instituts de la UdG › Llengua i Cultura Catalanes › Inici › Arxiu de notícies\nXavier Pla ha presentat l’escriptor Jaume Cabré com un dels més importants de la literatura catalana i ha definit el seu darrer llibre com “una gran novel·la europea, no pels escenaris en què es desenvolupa, sinó perquè aborda la relació de l’art amb el mal, una de les grans qüestions del segle XX”. Pla també ha insistit, arran de la primera intervenció d’un escriptor en el cicle organitzat per l’Institut de Llengua i Cultura catalanes, que es tracta “d’aturar el divorci que sovint hi ha entre els creadors i la universitat”.\n“L’escriptor no pensa en el lector però el té en compte”. Amb aquest difícil equilibri ha abordat Jaume Cabré la relació que manté amb la literatura. “La creació és solitària”, ha afegit i ha citat el poeta Rainer Maria Rilke quan s’ha referit a les obres d’art com un espai de “soledat infinita”. Només l’amor arriba a comprendre-les i fer-les seves. Ha defensat que com a escriptor no tenia altra manera de parlar de literatura que no fos, precisament, amb la pròpia literatura, “que és l’esperit, mentre que la matèria de què està feta és la llengua”. Una literatura, ha prosseguit, que transforma la realitat, l’autor i el lector: “L’escriptor i el llenguatge estan sols, un davant de l’altre”.\nCabré ha fet una defensa de l’estil com a marca de l’escriptor. “Una novel·la són paraules”, ha dit, tot citant Mercè Rodoreda. L’estil és la raó de ser, ”allà on l’escriptor es reconeix per damunt de cap altra consideració. No es tracta d’escriure això, sinó d’escriure així”.\nJaume Cabré, autor de “Jo confesso” i de “Les veus del Pamano”, i també de reflexions sobre la creació literària, ha admès, en la reconeixença del seu deute amb el narrador rus Platonov, que “sóc escriptor perquè sóc lector, no suportaria no poder llegir”. Ha defensat la lectura com a base de l’escriptura i, amb ironia, tot seguit, ha etzibat al públic que “escric per no escriure’m a sobre”.\nHa descrit l’escriptor com l’ésser de les tres consciències: la de l’estil, perquè sap que “res del que s’escriu quedarà impune”; la literària, “perquè cal dedicar-li a l’escriptura la intenció de vida”; i, la tercera, la de la pròpia mort, “perquè saps que escrivint hi poses la vida, hi poses totes les energies, prens decisions de risc, tens dubtes... però has de continuar i arribés allà on pots arribar”.\nHa manifestat també l’ineludible compromís de l’escriptor amb la llengua, a partir de la intuïció i la saviesa lingüística. Ha criticat el fet que “estem en una societat de perfil baix” i ha discriminat escriptors i comunicadors tot i que ha admès que, aquests darrers, tenen molta influència per al model de llengua “que potser no se l’acaben de prendre seriosament” i també en la formació d’una opinió pública més interessada “en el que es comunica que en allò que es fa servir per comunicar”. En canvi, el contacte amb l’escriptor “és més selecte i minoritari”. Ha afegit que l’escriptor “escriu no pas per esdevenir referent social sinó perquè, si no, rebenta. Aquesta necessitat és la millor raó que justifica l’escriure”.\n“L’escriptor narra, explica, crea móns i el seu procés d’aprenentatge dura, aproximadament, tota la vida”. Ha assegurat que contempla la vida amb el cor i amb el cap com a garantia que atraparà el cor i el cap del lector, “que has d’aconseguir que percebi el món que li proposes com l’únic món possible”.


Els gruístas del País Basc anuncien aturs en Setmana Santa | Consumer\nEls gruístas del País Basc anuncien aturs en Setmana Santa\nDenuncien l'incompliment dels compromisos de les asseguradores\nLes empreses de grues d’assistència en carretera del País Basc preveuen realitzar parades tècniques a certes companyies d’assegurances durant Setmana Santa. Denuncien l’incompliment per part d’aquestes dels acords aconseguits a l’agost de 2004 que van posar fi a les mobilitzacions realitzades aquell any.\nEls gruístas bascos han advertit que els aturs es podrien estendre a la resta de comunitats autònomes per considerar que no s’han solucionat els conflictes de 2004 i 2005.\nL’Associació Basca d’Assistència en Carretera (Abeac) diu que ara estan obligats a portar tacògrafs, la qual cosa ha encarit el servei un 100%. Malgrat això, denuncia que algunes asseguradores han reduït les tarifes o han modificat les condicions contractuals, exigint majors prestacions per part de les empreses de grues.\nSegons Abeac, la supervivència de les empreses i el manteniment dels llocs de treball fan que els gruístas es plantegin de nou mesurades de conscienciació al ciutadà, o fins i tot aturs tècnics.\nAl seu judici, els consumidors “han de saber que paguen per un servei d’assistència a la companyia asseguradora que després aquesta pot ser que no sigui capaç de prestar-ho, o que l’hagi de fer en condicions de baixa qualitat”. Afegeix que les condicions conjunturals i estructurals que estan modificant el sector són “absolutament ignorades” per les asseguradores, situant a les empreses d’assistència “en una situació tan crítica com la qual va donar origen a les mobilitzacions passades”.\nLa Confederació Espanyola d’Assistència en Carretera (Ceps) també preveu dur a terme diferents mobilitzacions de protesta. Filemó Galarza, secretari tècnic de Ceps, ha dit que “encara no està fixat el calendari d’accions però tenim clar que cal buscar un moment d’impacte i la Setmana Santa ho és”.\nSegons Galarza, “estem en un moment en què els proveïdors de serveis estan intentant negociar tarifes amb les asseguradores i aquestes s’oposen a qualsevol modificació, per la qual cosa la situació és calcada a la qual hi havia en 2004”.\nEl secretari tècnic de Ceps denuncia que les companyies d’assegurances ignoren sistemàticament l’encariment dels combustibles, l’increment dels costos laborals i la nova regulació dels tacògrafs.\nasseguradores assistència gruistas-ca incumplimiento-ca\nLes asseguradores estan obligades a pagar un cotxe de lloguer mentre durin les reparacions\nLes asseguradores d’automòbils hauran d’explicar als seus clients les indemnitzacions per accident de trànsit, segons una nova directiva


El PP insta al Ayuntamiento de Castellón a dejar de boicotear el colector de Borriol y firmar el documento para desbloquear el proyecto | ppcastellon.es\nEl PP insta al Ayuntamiento de Castellón a dejar de boicotear el colector de Borriol y firmar el documento para desbloquear el proyecto\nPauner (PP): "PSPV y Compromís de la ciudad se alinean con sus jefes de filas en el Consell, Puig y Oltra, e intentan poner todo tipo de piedras y excusas para seguir torpedeando el proyecto en plena recta final "\nIbán Pauner ha instado hoy al Ayuntamiento de Castellón a "dejar de boicotear el colector de Borriol y firmar de manera inmediata la documentación para que Diputación dé luz verde a la contratación de las obras.\nEl concejal del Grupo Municipal Popular en Borriol, Ibán Pauner, ha instado hoy al Ayuntamiento de Castellón a "dejar de boicotear el colector de Borriol y firmar de manera inmediata la documentación para que el Gobierno Provincial dé luz verde a la contratación de las obras para la ejecución de esta infraestructura" que, cabe recordar, "lleva dos años paralizada primero por el Consell de Puig y Oltra y ahora por el bipartito que desgobierna la capital de la Plana".\nPauner, ha censurado la "falta de interés" y "dejadez de funciones" de la alcaldesa socialista, Amparo Marco, que "lleva varios meses para firmar un documento que el Ayuntamiento de Borriol, pese a la inestabilidad y crisis política que ha vivido en los últimos meses tras la ruptura del pacto de gobierno de Veïns de Borriol y Compromís, firmó en un día".\nEl dirigente del PP ha censurado que "si antes el ninguneo a Borriol venía desde la Generalitat ahora lo vemos también en el gobierno de PSPV y Compromís de la capital que alineándose con sus jefes de filas en el Consell, Puig y Oltra, intentan poner todo tipo de piedras y excusas para seguir torpedeando el proyecto en plena recta final para que puedan comenzar las obras".\n"No sabemos si la raíz de este ninguneo está en el nulo peso político del alcalde de Borriol, Silverio Tena, pero exigimos a Marco responsabilidad y voluntad política para rubricar cuanto antes el documento que tiene varios meses sobre la mesa y que es necesario para el tratamiento y la depuración de las aguas residuales de nuestro municipio", ha afirmado Pauner.


← FE I RITUALS…\nPer preparar-te per la pregària, neteja el cor i els sentits. Si el clima ho permet, surt al balcó o a la finestra i mira el cel una estona. Comprova els seus colors, i els seus canvis, les formes i els movimentes dels núvols; el suau moviment que provoca el vent que bufa, la llum que tenen totes les coses. Ara és la mirada, en altres ocasions posa tota l'atenció en un altre sentit: l'oïda, el tacte, el sabor d'un aliment… i respira, respira atentament.\nDIUMENGE 20º DEL TEMPS ORDINARI:\n"Déu m'ha beneït!"\nQuan desitgem que les coses surtin d'una manera però surten d'una altra, ens incomodem o fins i tot ens enfadem. Tanmateix no sabem si més endavant allò que semblava indesitjable pot acabar essent bo. Els meus pares es van conèixer fa més de seixanta anys al vestíbul de la Universitat de Barcelona quan anaven a recollir la nota de setembre de sengles exàmens que havien suspès. Sense fer apologia de la vagància, és lícit preguntar: i si un dels dos hagués aprovat el seu examen al juny?\nPotser ens podem mirar els contratemps des d'un punt de vista diferent.\nUn vespre de febrer vaig coincidir amb un company jesuïta a l'entrada del Centre Borja, la nostra comunitat. El company arribava content perquè a l'estació de Sant Cugat havia pogut agafar un autobús que li estalviava de caminar 15 minuts fins a casa. De fet, l'autobús anava retardat i per això ell l'havia pogut enganxar sortint del tren. El primer que em va dir en veure'm va ser: "Déu m'ha beneït permetent-me agafar l'autobús". Jo li vaig dir que potser Déu també l'hauria beneït si l'hagués fet caminar des de l'estació al Centre, perquè caminar és bo en molts casos – i també probablement en el seu cas concret.\nLi deu passar a més d'un que s'alegra quan les coses surten tal com espera i s'entristeix quan no surten així. I una visió creient pot traduir aquestes situacions en termes de "benedicció" i "no benedicció". Però és bo relativitzar aquest tipus de plantejaments. En efecte, diu Teresa d'Àvila que de vegades plorem més per les pregàries de petició que han estat escoltades que per les que no ho han estat. Quanta gent deu haver pregat per arribar a temps a agafar un avió… que després s'ha estavellat! Quan era jove i treballava a IBM, Bill Gates va inventar un nou sistema operatiu i el va presentar al seu cap dins de l'empresa. Devia haver "pregat" perquè el cap acceptés la idea; però com que no la va acceptar, en Gates va haver de fundar Microsoft.\nAquesta mirada més ampla sobre el que ens passa demana una actitud confiada davant de la realitat. Les coses vénen com vénen (l'autobús ve o no ve), i no sabem si finalment serà millor que vinguin d'una manera o d'una altra. Tal vegada la resistència que ens genera l'esdeveniment inicialment incòmode hauria d'evolucionar cap a l'acceptació: ha vingut com ha vingut, doncs anem a treure'n el màxim de profit. Perquè, com diu una dita oriental "Allò a què et resisteixes persisteix; allò que acceptes, es transforma". Es transforma de problema en oportunitat. Però aquesta transformació comença per la meva pròpia transformació: per la meva acceptació del fet que la riquesa infinita de la vida se'ns pot donar tant si inicialment ens bufa el vent a favor com en contra.\nUns versets del profeta Isaïes poden resultar suggeridors a aquest respecte:\n"Diu el Senyor: ‘Les meves intencions no són les vostres,\ni els vostres camins no són els meus.\nEstan tan lluny els meus camins dels vostres,\nLes vostres intencions de les meves\nCom el cel és lluny de la terra'." (Is 55, 8-9)\nI una mica abans diu:\n"Si m'escolteu, menjareu cosa bona\nEscolteu-me i viureu." (Is 55, 2-3)\n20 Tiempo Ordinario – B\nLa qualitat de vida, segons Jesús.\nQuan l’evangelista Sant Joan vol insistir i remarcar en una realitat d’importància decisiva posa en llavis de Jesús paraules que repeteixen, una i altra vegada, la mateixa idea amb diversos matisos.\n“Jo sóc el pa viu baixat del cel.”\n“El que el mengi, viurà per mi.”\n“El que mengi d’aquest pa viurà per sempre.”\nAquí s’està parlant de l’Eucaristia. Però no només d’ella.\nL’afirmació bàsica i central és aquesta: Jesucrist és font de vida per tot aquell que s’alimenta d’Ell.\nEn Jesús no hi trobarem cap doctrina, cap filosofia, cap religió fonamentada en una llei complicada.\nEn Jesús ens trobarem amb algú ple de Déu i capaç d’alimentar el nostre anhel de vida i de vida eterna.\nEn les societats modernes es parla molt de qualitat de vida.\nDesgraciadament, només es tracta de la qualitat d’algun producte més o menys especial.\nEns sembla que la vida millora quan millorem\n–el model del nostre cotxe\n–la capacitat del nostre ordinador\n–o la urbanització on vivim.\nPerò, tinguem-ho ben clar això: es pot tenir tota la qualitat de vida que ofereix la societat moderna o els nostres recursos econòmics i… no saber viure.\nNo és gens estrany veure persones quin únic objectiu és omplir el buit de les seves vides omplint-lo\n–de diners a dojo\n–de poder, etcètera, etcètera.\nMolts es dediquen, amb gran desfici, a omplir les seves vides de coses i més coses. Però, les coses són realitats mortes que no poden nodrir el nostre insaciable desig de viure.\nNo és casual que vagi creixent el nombre de persones que no coneixen –ni de lluny ni de prop– l’alegria i el goig de viure.\nEn què consisteix l’experiència cristiana?\nL’experiència cristiana consisteix, fonamentalment, en alimentar el nostre viure de Jesús i en Jesús\n–descobrint la força que Ell ens ofereix per a transformar-nos, pas a pas i dia rere dia.\nJesús infon sempre un desig immens de viure i de fer viure. Un desig de viure amb més veritat, amb més coherència, amb més amor, amb més donació, amb més generositat.\nHi ha una qualitat de vida que molts ignoren i desconeixen i que només la gaudeixen aquells i aquelles que saben i que volen\n–viure amb la senzillesa i la sobrietat de Jesús\n–viure amb la seva mirada atenta al sofriment humà\n–viure amb el seu desig d’una vida digna per a tothom\n–viure amb la seva confiança introntollable en Déu.\nSom d’aquests, nosaltres?\nQuina qualitat de vida valorem, nosaltres?\n–la dels diners egoistes\n–o la de la fraternitat generosa?\nQuina qualitat de vida valorem, nosaltres


Comprar Hummus all negre online a la Sirena\nInici > Productes>No congelats>Hummus all negre\nHummus elaborat de manera artesana amb base d’all negre, de color fosc, aroma fumat i sabor a regalèssia i vinagre balsàmic.\nProducte a punt per consumir. Emplatar i, depenent del gust, afegir un raig d’oli, pebre vermell o altres espècies.\nHUMMUS D’ALL NEGRE. Ingredients: Cigrons (50%), aigua, TAHINA (pasta de llavors de SÈSAM), oli de gira-sol, all negre (0,72%), sal, acidulant: àcid cítric. Conté SÈSAM i SOJA. Pot contenir traces de SULFITS.\nValor Energètic: 218 kcal/913 kj; Greixos: 17,7 g (dels quals, Saturats: 1,8 g); Hidrats de Carboni: 8,5 g (dels quals, Sucres: 0,3 g); Fibra: 9,2 g; Proteïnes: 5,1 g; Sal: 0,7 g.


La companyia- Cia.Trifaldó Cia.Trifaldó\nEls tres membres de la companyia es coneixen a l’Escola de Circ Rogelio Rivel, a la recta final de l’etapa formativa. Arran de la connexió entre ells decideixen formar companyia i sol·liciten una beca de recerca i creació al CoNca. Després d’un període de creació a l’espai de circ Cronopis de Mataró, contacten amb en Joan Manel Albinyana que, basant-se en un seguiment constant en primera persona, els farà la direcció de l’espectacle. La companyia fa una preestrena a l’espai de circ Cronopis el 27 de Març de 2011 i una estrena oficial de la mà de la productora “Camaleònica d’Espectacles” a la Mostra d’Igualada’11.\nDesprés de rodar l’espectacle durant mig any, passant per festivals com l’”123 del Pallasso”, el “Festivalet de Terrassa”, la “Fira de Tàrrega” dins l’espai La maleta d’espectacles o la “Fira Mediterrània” es posen d’acord amb Guillem Albà per fer una segona direcció, per tal de netejar i polir detalls de l’espectacle.\nL’eS3 ha estat nominat als premis de circ 2011 de la revista “Zirkolika” en la categoria de millor espectacle de companyia novell. I ha obtingut el premi especial del públic 2011 atorgat per la mateixa revista.\nDurant el 2012 han actuat a festivals com el “Ple de Riure” del Masnou, “La fira del circ al carrer” de la Bisbal, “La fira del Trapezi” de Reus, l’”Spoffin Street Arts Festival Amersfoot” d’Holanda, al “Brugge Plus” de Bèlgica, al “Festival Internacional de teatre al carrer” de Lekeitio, al Caixaforum de Madrid, a les Santes de Mataró, al “Festival Internacional de Teatre i Animació” de Viladecans…, entre d’altres.\nAPCC Ass. Professionals de Circ de Catalunya\nCirculant Circ en moviment\nCronopis Espai de circ a Mataró\nRogelio Rivel Escola de Circ\nPerduts a la Fàbrica\nTrifaldó al Crazyfriday!!


Crown Piast Hotel & Park Krakow Polònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nCrown Piast Hotel & Parkul. Radzikowskiego 109, Bronowice, Krakow, Polònia, 31-342 - Veure al mapaNotable7,7Basada en615comentarisCrown Piast Hotel & ParkVeure més fotos"Everything was just perfect, locatoion, hotel, staff, breakf..."RaghiCzech RepublicVestíbulVeure més fotosVeure totes les 50 fotosMolt bona ubicació 7,2Veure al mapa7,2UbicacióParticularitats que li encantaranaire condicionatmini bar\nComparar amb allotjaments semblantsSelecció actualCrown Piast Hotel & Parkandels by Vienna House CracowKrakow For You Budget ApartmentsGlobtroter Guest HouseValoració dels clientsNotable 7,7 (615 comentaris)Excepcional 9,2 (8 comentaris)Excel·lent 8,1 (238 comentaris)Excel·lent 8,6 (631 comentaris)BarriBronowiceKrakow CentreStare Miasto (Casc Antic)Stare Miasto (Casc Antic)Wi-Fi Wi-Fi GRATUÏTA Wi-Fi GRATUÏTA Wi-Fi GRATUÏTA Wi-Fi GRATUÏTADesdejuni Desdejuni inclòs Desdejuni inclòs Desdejuni inclòs Desdejuni inclòsSeleccionar datesVeure aquest allotjamentVeure aquest allotjamentVeure aquest allotjament\nDistàncies i informació bàsicaaeroports a prop8 kmAeroport Internacional Joan Pau II Krakow-Balice (KRK)63 kmAeroport Muchowiecestacions de tren i autobús4,7 kmKrakow Glowny Train Stationhospitals i clíniques3,6 kmJ.Dietla Hospitalfarmàcies600 mZiko Pharmacybotiga de conveniència750 mJubilatcaixer automàtic20 mATM\nSobre l'allotjamentDescripcióSituat en el cor de Bronowice, Crown Piast Hotel & Park és un lloc ideal des d'on descobrir Cracòvia. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un ambient ben cuidat i la seva proximitat a Mikro Cinema, Turó Kosciuszko, Teatre Groteska donen a aquest hotel un encant especial. Crown Piast Hotel & Park també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Cracòvia. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, servei d'habitacions, transport hotel/aeroport. L'ambient de Crown Piast Hotel & Park es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, escriptori, mini bar, telèfon són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Bany, centre esportiu, sauna, spa, massatge de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Crown Piast Hotel & Park és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Cracòvia.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantThe hotel restaurant is open between 11 and 23.\nPlease note that for bookings of more than 6 rooms, different policies may apply. Comentaris recents de clients\nPosizione non vantaggiosa per chi non è in macchina, L'hotel si trova in una posizione non proprio agevole per chi non è in macchina, anche perchè di sera nella strada per accedere all'hotel abbiamo notato dei tipi poco raccomandabili che stazionano nella zona. Pertanto l'hotel è consigliato a chi viene a Cracovia in macchina e non intende rientrare in hotel di sera.


FAC – Federació Ateneus Catalunya – Espai A\nTwitter Facebook Espai A\nXarxa d’Arts Escèniques Amateurs de Catalunya\nL’Espai A, és un circuit d’arts escèniques AMATEURS creat l’any 2011 amb l’objectiu de crear una programació estable d’arts escèniques no professionals arreu de Catalunya, per tal de posar a l’abast del públic en general, produccions de qualitat dins els àmbits del teatre, cant, dansa i música, així com també potenciar i impulsar la creació de nous públics, augmentar l’ús dels espais escènics dels ateneus i oferir nous canals per l’explotació de les produccions amateurs. L’Espai A és una unió d’esforços de diversos agents culturals del país, amb el suport de la Direcció General de Cultura Popular, Associacionisme i Acció Culturals del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, coordinat per la Federació d’Ateneus de Catalunya i amb la col·laboració de Moviment Coral Català, Federació de grups amateurs de teatre de Catalunya, Federació Catalana de Societats Musicals i Agrupament d’Esbarts Dansaires.\n2016/2017: un nou futur per l’Espai A\nUs informem que entre els mesos de gener i maig de 2016 s’ha celebrat la darrera edició de la Xarxa d’arts escèniques amateurs de Catalunya, l’Espai A. Després de cinc anys de funcionament, des del Departament de Cultura i la Federació d’Ateneus de Catalunya hem valorat que els objectius que s’havien fixat amb aquest projecte han estat assolits en gran part. Per tant, s’ha decidit tancar un cicle que, sens dubte, ha estat molt satisfactori per a tots els participants i obrir-ne un de nou.\nDes del 2011 que es va iniciar aquest projecte unint esforç amb diferents agents culturals del territori, s’ha donat l’oportunitat d’exhibir més de 90 produccions de gairebé 60 grups escènics amateurs (corals, bandes de música, esbarts dansaries i grups de teatre), oferint continguts culturals de qualitat a 27 teatres d’arreu de Catalunya. La resposta del públic que s’ha apropat a alguna de les 300 representacions realitzades ha estat molt positiva i s’ha aconseguit que els espectadors posessin en valor els espectacles amateurs.\nVolem agrair-vos a tots els grups, teatres, federacions i col·laboradors que heu participat en el projecte durant aquests anys la vostra tasca, dedicació i bona disposició perquè heu estat vosaltres qui ho ha fet possible.\nDes de la Federació d’Ateneus de Catalunya s’està treballant en una nova aposta de futur, la Xarxa de Teatres d’Ateneus de Catalunya, la qual podrà allotjar propostes escèniques que fins ara tenien cabuda dins l’Espai A, ampliant el nombre de sales d’exhibició i permetent programar tot tipus d’espectacle durant tota la temporada.\nPer enviar propostes ho podeu fer a través del correu xtac@ateneus.cat\n5a i última temporada Espai A\nEntre els mesos de gener i maig de 2016 15 ateneus han allotjat les 55 actuacions que s’han realitzat, comptant amb uns 2.500 espectadors arreu de Catalunya.\n4a temporada Espai A\nEntre els mesos de febrer i maig de 2015 han estat 16 ateneus d’arreu del territori català els que han escollit 18 espectacles que han format part de l’Espai A. Hi han participat 18 grups de teatre, dansa, cant i música, que en total han realitzat 60 funcions.\n3ra temporada Espai A\nEntre els mesos de febrer a maig de 2014 han estat 15 ateneus de les quatre províncies les que han acollit els 20 espectacles que han format part de l’Espai A. Hi participen 16 grups de teatre, dansa, cant i música i 15 espais escènics.\n2a temporada Espai A\nEntre els mesos d’octubre de 2012 i maig de 2013 va tenir lloc la segona temporada on hi van participar 17 espais escènics, 16 grups de teatre, esbart, coral i banda i es van programar un total de 78 funcions.\n1a temporada Espai A\nEntre els mesos de gener i maig de 2012 va tenir lloc la primera temporada on hi van participar 16 espais escènics, 16 grups de teatre, esbart, coral i banda i es van programar un total de 56 funcions. Cerca:\nAlbert Parra: "L'espectacle de l'Aquelarre, és una cosa plural" #Cervera @xarxanetorg xarxanet.org/cultural/notic… https://t.co/i2ssXOVkw2 @ajuts_entitats\nConvocada la 28a edició dels Premis Ateneus - 2017 xarxanet.org/financament/28… https://t.co/OCjCQMr2Ib @voluntaris_cat\nConvocats els Premis Ateneus 2017 voluntaris.cat/convocats-els-… @AteneusCat https://t.co/DV7gQTYc4C Amb el suport de:\t© 2016 Federació d'Ateneus - Plaça Víctor Balaguer, 5, 1r - 08003 Barcelona - 93 268 81 30 - ateneus@ateneus.cat // Entitat d'utilitat pública segons la resolució JUS/675/2013


Inici > Què s'estudia > Pràctiques > Pràcticum Filosofia\nGuia- protecció de dades per a estudiants/es en Pràctiques externes\nVídeo tutorial presentació pràctiques\nL’objectiu de les pràctiques externes és aconseguir que els / les estudiants que participen en elles accedeixen a unes maneres de fer properes a l’exercici professional, sota cert control per part de tutors, i considerant que l’acostament a la pràctica professional va a permetre’ls aprenentatges que inclouen saber (nous coneixements, aprofundiment en els ja adquirits), saber fer (maneig d’útils, situacions, tracte a persones, disseny de projectes, aplicació de coneixements i procediments), saber estar (treballar amb uns altres, dirigir i coordinar equips, complir rutines de treball) i saber ser (exercici responsable, respecte al codi deontològic).\nLes pràctiques es duen a terme amb una empresa, institució o centre amb els quals la Universitat de València (ADEIT-Fundació Universitat Empresa) té signat conveni corresponent amb anterioritat a la seua realització o puga reconèixer-los com a destinacions acceptables per a la seua realització. En aquest últim cas, parlem de autopràcticum, entenent que el lloc de pràctiques és buscat i proposat pel propi estudiant, sota la supervisió del Coordinador de pràctiques del grau. Aquest coordinador assignarà un tutor acadèmic a l’estudiant, tutor que s’encarregarà d’assessorar-li i avaluar la seva Memòria de pràctiques. L’estudiant realitzarà aquesta memòria, després de dur a terme les pràctiques en una institució sota la supervisió d’un tutor de pràctiques d’eixa institució.\nEl currículum del grau de Filosofia compta amb l’assignatura optativa ‘Pràctiques externes’, de 6 crèdits (150 hores). Es recomana no cursar aquesta assignatura fins no haver superat la meitat dels crèdits del grau, és a dir, fins a no trobar-se en tercer o quart curs, que és el moment en què s’ofereixen assignatures optatives en el grau.\nEs contemplen tres grans àrees d’actuació:\n(a) La docència de matèries filosòfiques en educació secundària.\n(b) La gestió cívica, editorial i cultural.\n(c) L’assessorament i consultoria (en bioètica, responsabilitat corporativa, convivència intercultural, mediació social, comunicació audiovisual, orientació personal, educació ambiental, etc.).\nLes competències implicades en aquesta assignatura s’avaluaran amb la realització per part de l’estudiant de la memòria de pràctiques, sota la supervisió del tutor d’universitat, com ha quedat dit.\nEls estudiants hauran de fer la seua preinscripció en les pràctiques a través de la secretària virtual (https://secvirtual.uv.es/) de la universitat.\nCom el seu nom indica, els i les estudiants també poden realitzar Pràctiques externes extracurriculars, és a dir, pràctiques que no estan catalogades sota la forma d’assignatura, integrada en el currículum. Per realitzar-les, l’estudiant ha d’haver superat com a mínim el 50% dels crèdits de la titulació i emplenar la sol•licitud en (http://www.adeituv.es/practicas-en-empresas/). La durada màxima d’aquest tipus de pràctiques és de 900 hores per curs acadèmic. Les àrees d’actuació poden ser les mateixes que en el cas de les pràctiques curriculars i, com ocorre amb aquestes, també es pot recórrer al procediment del autopràcticum. En tot cas, el Coordinador de pràctiques del grau assessorarà i supervisarà l’elecció i l’actuació de l’estudiant.


Niño de la Estrella | el cadafal\nPost 400 »\nJuliol 1, 2008 per daninoble\nArxivat a Vilafranca | Etiquetat bous, guerra civil, Vilafranca | 2 comentaris\na Juliol 3, 2008 a 2:12 am | Respon Andrés Verdeguer\nPot ser siga qui més s’alegra quan escrius de bous.\nHe buscat i traduït la biografia de Silvino Zafón “El Niño de la Estrella” del Cossío.\nRes a vore, totalment manipulada, la teua és molt millor.\na Agost 12, 2019 a 2:59 pm | Respon Nunez\nPour information concernant Sivino Zafon, ancien toréro dit “El nino de la estrella” décédé le 14 mars 1963 des suite d’un accident de mobylette à Orange dans le vaucluse (84) en France, il avait été inhumé au cimetière de trinquetaille en Arles (13) Bouches du Rhônes en France, au terrain commun carré 7, qui n’existe plus à se jour car la ville d’Arles à récupérer le terrains communs laissaient à l’abandon! Donc, les restes funéraire de Silvino Safon reposent désormais dans un ossuaire.


A numerical analysis of the modified Kirk's formula and applications to spread option pricing approximations\nHarutyunyan, Suren; Masip Borràs, Adrià (2017)\nIn this paper we study recent developments in the approximation of the spread option pricing. As the Kirk’s Approximation is extremely flawed in the cases when the correlation is very high, we explore a recent development ...\nA rereading of Adam Smith and his prevailing interpretations\nCamps i Mora, Hugo (2018)\nThis paper wants to critically analyse key aspects of Smith’s thought in order to show that the common view that he is a conservative author and a dogmatic proposer of laissez-faire policies is not correctly based. As ...\nA través del espejo y lo que el personaje encontró allí\nA través del análisis del motivo visual del personaje ante la pantalla en Perso-na, Videodrome, Synecdoche New York y Holy Motors este ensayo define la evolución del género en el (meta)cine en los últimos 50 años. La ...\nAbordatge infermer del pacient amb traumatisme cranioencefàlic greu (TCEG)\nHernàndez Magrí, Íngrid (2017-09-28)\nIntroducció: El traumatisme cranioencefàlic (TCE) es defineix com aquell traumatisme ocasionat al crani que compromet el correcte funcionament del cervell. Es classifica en un TCE greu (TCEG) quan el resultat en l'Escala ...\nGuixé Costa, Mònica; Rizo Dillon, Angélica (2014-09-10)\nEn aquesta unitat didàctica de 3r d’ESO estudiarem la funció de relació, duta a terme/npel sistema nerviós i el sistema endocrí, que conjuntament formen el sistema/nneuroendocrí. Per fer-ho utilitzarem com a context de la ...


LO CARRANQUER: LA PATUM de Berga 2016: programa, dates i horaris · @LaPatum @AjBerga\nLA PATUM de Berga 2016: programa, dates i horaris · @LaPatum @AjBerga\nAquí teniu el programa d'actes i els horaris de la Patum de Berga 2016:\n10 de la nit: Concert de Patum, a la plaça de Sant Pere. XIXè Memorial Ricard Cuadra, a càrrec de la Banda del Memorial.\n2 quarts de 6 de la tarda, a la plaça Viladomat: 65è Concurs Nacional de Colles Sardanistes, amb la Cobla Pirineu.\nA les 6 de la tarda, a la plaça de Viladomat: Sardanes, amb la Cobla La Principal de la Bisbal.\nAcabada la Patum, a la plaça de Viladomat: Sardanes, amb la Cobla La Principal de la Bisbal.\n12 del migdia, a la Casa de la Ciutat: lliurament de títols de Patumaire i Patumaire d'honor i dels premis del XLII Concurs de Cartells.\n2/4 d'11 de la nit, a l'avinguda del Canal Industrial: Concert de rock.\nA continuació, a la plaça de Viladomat: Sardanes, amb la Cobla Berga Jove.\nA les 6 de la tarda, a la plaça de Viladomat: Sardanes, amb la Cobla Berga Jove.\nAcabada la Patum, a la plaça de Viladomat: com a cloenda de les festes, Sardanes amb la Cobla Berga Jove.\nClica aquí per accedir al Programa oficial de La Patum 2016\nPublicat per Lo Carranquer Cervera a les 16:07\nSecció: Artesania i arts plàstiques, Balls folklòrics i danses, Cuina i Productes de la Terra, Foc i pirotècnia, Gegants i capgrossos, La Patum, Música d'arrel tradicional i popular, Sardanes


Els rebels albanesos fan una crida a la UE i als EUA per aturar el conflicte\n23 setembre 2021 07:46\nL'EAK vol la unitat dels kosovars i dels polítics per no perjudicar la lluita contra els serbis\nEP/AFP | 30 agost 1998\nEls rebels albanesos de l'Exèrcit d'Alliberament de Kosovo (EAK) llançaren ahir una crida a la Unió Europea i als Estats Units perquè intervinguin polítcament i militarment amb l'objectiu d'evitar una escalada del conflicte en la província, que podria tenir «imprevisibles conseqüències».\n«L'Estat Major general de l'UCK demana a la Unió Europea i als Estats Units en particular que activin de manera urgent els seus mecanismes polítics i militars per defensar els drets del poble albanès», segons un comunicat publicat a Pristina pel diari Koa Ditore. El text afegeix que «un retard per part de la comunitat internacional portaria noves víctimes, vessament de sang, noves destruccions i una extensió del conflicte amb imprevisibles conseqüències per a la pau i els valors democràtics».\nMés de 700 morts\nLes confrontacions entre les forces governamentals sèrbies i l'EAK varen causar més de 700 morts en sis mesos, entre els quals es troben 600 albanesos, i obligaren 230.000 persones a fugir de les seves cases. «Estam traslladant-nos des de fa tres setmanes i estam exhausts de mudar-nos constantment», confessà Emiri, de 65 anys.\nL'EAK va llançar també una crida a la unitat de la població albanesa i als homes polítics de la província. «És temps que cadascú sigui soldat de l'EAK», va afirmar i va continuar dient que les «dissencions entre partits polítics i diferents clans perjudiquen la lluita per la llibertat del poble albanès que du a terme l'ELK» contra les forces sèrbies.\nL'EAK és contrari a la política moderada del «president» dels albanesos de Kosovo, Ibrahim Rugova, i es nega a associar-se amb l'equip encarregat d'entaular negociacions amb Belgrad.\nEls combats continuen, segons l'EAK, en la zona de Pastrik, en la frontera amb Albània, i al sud-est «en la línia del front dels pobles de Zociste, Blace i Semeniste».\nSegons fonts kosovars, a Pristina, capital de Kosovo, uns quaranta albanesos, entre ells vuit nins, resultaren morts en una setmana a la província.\nUn equip de l'Alt Comissionat de les Nacions Unides per als Refugiats (ACNUR) observà ahir vuit cadàvers —entre els quals, es trobaven dos nins—, en un poble bombardejat per les forces sèrbies, al sud-oest de la província.\nD'altra banda, la policia sèrbia anuncià ahir haver «liquidat set terroristes» albanesos en la localitat de Klina, a l'oest de Kosovo, segons informacions del Centre d'Informació serbi de Pristina.\nSet membres de l'UCK havien atacat una unitat de les forces de seguretat sèrbies, al poble de Donja Susica, afirmà la policia. Aquest enfrontament, que durà unes dues hores, no va causar víctimes entre els policies, segons la font.


Conferències: Política i ficció (tercera edició) – La Volta\nAquest cicle es proposa pensar el lloc que ocupa la imaginació en allò polític, reflexionar al voltant dels indicadors i les gestualitats que interrompen les maneres d’organització d’una comunitat sensible. Les revoltes polítiques sempre han obert possibilitats d’imaginar l’inexistent, paraules, imatges, formes, repartiments, noves gramàtiques per a l’acció col·lectiva. Què pot voler dir una imaginació política?\nNo entenem la imaginació com si d’un esdeveniment miraculós es tractés, sinó com una manera de fer des de pràctiques situades en on els mètodes de la ficció tenen un paper decisiu. Proposem un doble eix de problematització: d’una banda, una anàlisi al voltant de la institució imaginària de la societat i les resistències sensibles; de l’altra, abordar la relació entre crítica, ficció i imaginació en les pràctiques polítiques instituents, les que intenten inquirir en els sentits actuals de la crítica com a potència de creació i com a força d’intervenció. En aquest sentit, ens proposem explorar una comprensió de la “crítica” que no sigui entesa com una activitat que jutja idees, pràctiques artístiques o moviments socials, sinó com aquella capacitat de perfilar el món.\nAquest cicle és fruit d’una col·laboració entre l’Associació Cultural la Volta i el Bòlit.\nImatge: Fotograma del vídeo ‘Cuando la fe mueve montañas’ de Francis Alÿs en col·laboració amb Cuauhtémoc Medina i Rafael Ortega, 2002, en la III Biennal de Lima, Perú.\nLa crítica com a força d’intervenció\nA càrrec d’Andrea Soto Calderón\nCornelius Castoriadis sosté que l’imaginari crea les condicions mateixes de la seva possibilitat. Per ell l’imaginari no té a veure amb el fictici tal com ha estat entès habitualment. El món no és una imatge de quelcom previ, “l’imaginari no és imatge de”, és creació incessant i indeterminada de figures, formes i imatges. Aquesta qüestió és fonamental per poder situar-: el fer, el pensar i el imaginar s’institueixen històricament. Si el que volem és activar la nostra imaginació creativa necessitem mètodes de contra adaptació, ja que intervenir activament en la superfície sensible de la ideologia implica no recórrer a la figura de l’engany en què es trobarien les persones alienades, sinó disputar el terreny material d’aquell espectral on es puguin imaginar altres formes de vida: no es tracta del que ens enganya sinó del que ens sedueix.\nAndrea Soto Calderón, és professora d’estètica i teoria de l’art i investigadora. Ha estat professora visitant en diverses universitats (París, Lisboa, Barcelona i Valparaíso). Les seves investigacions se centren en les transformacions de l’experiència estètica en la cultura contemporània, la investigació artística, l’estudi de la imatge i els mitjans, la relació entre estètica i política. Actualment desenvolupa un projecte d’investigació al voltant de les imatges a La Virreina, Centre de la imatge. Entre les seves publicacions, destaquen els seus llibres La performativitat de les imatges (Metalls Pesats, 2020) i Le travail des images amb Jacques Rancière (Les presses du réel, 2019).\nLa configuració sensible d’allò material\nUn ampli paisatge teòric i polític menysprea les mal anomenades “lluites culturals” (feminisme, antiracisme, LGTBI), precedides sempre dels adverbis modals ‘només’ o ‘merament’, per indicar que són “poc materials”. Però si volem sortir de l’esterilitat a la qual ens llança la dicotomia cultural / material, hem d’assumir que “allò cultural” no és allò que està situat en un pla inferior o secundari, sinó que constitueix la matriu mateixa que possibilita reconfigurar els marcs de sentit en els quals s’inscriuen els dolors materials.\nAntonio Gómez Villar, és professor de Filosofia a la Universitat de Barcelona (UB). Les seves principals línies de recerca tenen a veure amb les maneres en què s’ha redefinit el camp conceptual de recomposició de classe atenent a la transformació de les subjectivitats i les noves relacions culturals i polítiques; i amb l’anàlisi dels repertoris d’acció col·lectiva des d’una perspectiva antagonista. Els seus últims llibres són publicats són: “Maradona, un mite plebeu” (Ned, 2021), “I. Laclau i Ch. Mouffe: hegemonia i populisme “(Gedisa, 2021),” Working Dead. Escenaris de l’postrabajo “(La Virreina, 2019). I, properament, “Els oblidats. Ficció d’un proletariat inexistent “(Bellaterra, 2022).