PCPC: Resolució en el 20º Seminari Comunista Internacional\nResolució en el 20º Seminari Comunista Internacional\nResolució sobre els aixecaments populars i les intervencions imperialistes al món àrab\n1. La crisi sistèmica del capitalisme ha exacerbat totes les contradiccions al món. En aquest marc se situen les mobilitzacions populars que estremeixen a un gran nombre de països en el Mitjà Orient i a Àfrica del Nord, així com les intervencions estrangeres en aquesta regió.\nExigim l'alt immediat de tota intervenció directa o indirecta de potències imperialistes diverses i les seves forces aliades als països de la regió.\nAfirmem clarament que és només al poble al que li toca el dret de decidir el sistema i els dirigents de la seva elecció, sense ingerència alguna de l'exterior.\n2. Els aixecaments populars a Tunísia i a Egipte en particular són el resultat d'innombrables lluites, en les quals centenars de milers de treballadors han participat des de fa molts anys. Recolzats tant pel moviment sindical com per les forces progressistes i comunistes del país, aquests aixecaments han tingut èxit a enderrocar a dictadors corruptes, que des de fa dècades eren aliats de les potències imperialistes i d'Israel.\nSaludem la lluita valenta dels treballadors, dels joves i les dones de Tunísia i Egipte.\nEls seus aixecaments han creat relacions de forces més favorables per al poble, oferint noves oportunitats per fer avançar la seva lluita antiimperialista, democràtica i social.\nEl combat està lluny d'acabar. Les forces progressistes, democràtiques i comunistes s'organitzen a Tunísia i Egipte amb la intenció de consolidar les conquestes democràtiques i socials pagades amb sang, davant la contra-revolució i les ingerències imperialistes.\nExpressem la nostra solidaritat amb les masses populars, els comunistes i els progressistes de Tunísia i d'Egipte en la persecució del seu combat.\n3. En vista de l'extensió dels aixecaments populars, com a Iemen, les diferents grans potències imperialistes temen que la situació a la regió escapi al seu control. No s'han trigat a intervenir directament, o per mitjà de forces sotmeses a elles. Washington així li ha donat llum verda al seu aliat saudita per a una repressió sagnant del moviment popular en Bahrein.\n4. A Líbia, les diferents forces imperialistes han volgut avançar-se als desenvolupaments que puguin perjudicar els seus interessos. Invocant la pretesa amenaça de massacres genocides a Líbia, França, Gran Bretanya i els Estats Units van fer passar la Resolució 1973 en el Consell de Seguretat. Aquesta Resolució es burla de la Carta de les Nacions Unides, que recolza el respecte de la sobirania i de la integritat nacional i la recerca de solucions pacífiques als conflictes armats. Aquesta Resolució, per contra, permet a l'OTAN i als seus aliats impulsar una guerra de reconquesta de Líbia com a trampolí per reprendre el control del conjunt de la regió.\nExigim el cessament immediat d'aquesta agressió militar a Líbia. Recolzem tota iniciativa de reglamentació pacífica del conflicte sense la interferència de les potències estrangeres i responent a les aspiracions legítimes del poble libi.\n5. Síria és víctima de maniobres de subversió i provocació planificades per l'imperialisme nord-americà, el seu aliat israelià i altres forces reaccionàries a la regió. Des de fa molts anys, Washington busca tombar el règim de Síria, al que ha classificat en la categoria del pretès “eix del mal”. Els Estats Units busquen només reemplaçar-ho per marionetes de Washington i els seus aliats. Ens oposem decididament a les ingerències i amenaces d'agressió de l'imperialisme i d'Israel contra Síria. Recolzem el front de totes les forces patriòtiques i democràtiques que treballen per la realització de les reivindicacions justificades de les masses.\n6. Recolzem la lluita del poble libanès i la seva resistència nacional amb la intenció d'alliberar els territoris encara ocupats per Israel, i a instaurar un règim no confessional i democràtic en el qual tots els libanesos puguin viure amb tota la igualtat.\n7. La política hipòcrita es manifesta en el tractament reservat per Washington i els seus aliats cap a l'Estat d'Israel. D'aquesta manera, han rebutjat condemnar i sancionar a Tel Aviv per la seva agressió contra Gaza al gener de 2009. Han permès a Israel massacrar a 1,500 palestins, a ferir greument a milers d'uns altres, o a destruir conscientment els seus hospitals.\nExigim que l'Estat d'Israel sigui obligat, sota pena de sancions severes, a aplicar les diferents resolucions de les Nacions Unides que li concerneixen. Començant per les resolucions que reconeixen el dret al retorn i la indemnització de refugiats palestins i la creació d'un Estat palestí amb Jerusalem com a capital. Al mateix temps, saludem l'acord inter-palestí signat recentment en el Cairo, i del que esperem sigui l'inici d'un procés de reforçament de la lluita del poble palestí.\nMentrestant, les potències imperialistes, els Estats Units i la Unió Europea sobretot, han de suspendre tots els acords preferencials que han conclòs amb l'Estat d'Israel.\n8. El suport hipòcrita de Washington i els seus aliats a la “democratització” a la regió serveix per cobrir els seus objectius reals, al servei dels seus propis interessos i freqüentment contraris: reafirmar el seu control sobre els recursos energètics del conjunt de la regió; garantir la protecció de la seva punta de llança en el Mig Orient: Israel; consolidar el seu domini sobre aquesta zona d'importància geoestratègica primordial; assegurar les seves vies d'accés cap a Àfrica, l'Oceà Índic, el Golf i el conjunt del Mig Orient.\n9. Les intervencions imperialistes no aporten mai ni la pau ni la democràcia. Fomenten la violència, la progressió de l'integrisme, del tribalisme, la divisió del país. No salven vides humanes sinó que, per contra, les sacrifiquen més cada dia. l'Iraq i Afganistan mostren clarament al que la subversió “made in USA” desemboca.\n10. L'OTAN, que no para d'engrandir el seu camp d'agressió i de domini imperialista, ha de ser dissolta. Cada país membre de l'OTAN ha de sortir d'aquesta organització.


Inici > ‘Burrocràcia’ persistent\nFins a quatre vegades ja des de l’àrea de prestacions de la Caixa Andorrana de Seguretat Social s’ha aturat el pagament d’unes analítiques i d’unes proves diagnòstiques a un bon amic per “incidències” amb el full groc i la documentació que s’hi adjunta. És cert que en una de les ocasions la culpa –si és que cal buscar culpables– era de l’interessat, ja que en la recepta mèdica adjuntada mancava el número de col·legiat del facultatiu i alguna altra dada. Ara bé, amb les altres tres n’hi ha per llogar-hi cadires.\nEl procediment ben senzill. Carta signada pel director de prestacions on es diu que manca un informe mèdic i se l’insta a portar-lo a l’àrea de control sanitari. Desconec si el responsable és l’administratiu de torn, el metge o la pròpia burrocràcia del sistema. I és que bàsicament l’informe se sol·licita per conèixer el motiu i justificació de la petició de la prova o analítica corresponent, una informació que, en els tres casos de què parlem, figurava a la recepta del metge adjuntada ben grapadeta en el full groc corresponent. Mandra de llegir, desídia o simplement incompetència?\nI és que fins a tres vegades el meu amic ha hagut de de-manar al metge que posés que repetís en un informe allò que ja va escriure a la recepta, demanar cita i acudir a l’àrea de control sanitari on, en les tres ocasions, han posat un segell a l’informe i res més. De veritat que cal tot això? No existeix ja la història clínica compartida on, en cas de dubte, els facultatius de la CASS podrien consultar l’expedient del meu amic? Ah no, que els metges de la CASS no tenen accés a la HCC. El que deia, burrocràcia persistent.\nURL d'origen: https://www.bondia.ad/opinio/burrocracia-persistent


4-3-3: ROBIN FOOD\nRobin Food no vesteix de verd ni tampoc es dedica a fer justícia, tornant al poble el què un dia li va ser robat per engreixar les panxes i les carteres dels nobles de l'edat mitjana. Robin Food sí que es dedica a engreixar les nostres panxes amb una concepció de la cuina directe, sense esferificacions ni nitrògen líquid. Fa justícia a la seva manera, ens retorna aquelles receptes i aquella manera de cuinar que qualque dia va ser robada de les nostres vides i de la nostra realitat. Aquella cuina que ens fa tornar el record, els aromes, els sabors i els colors de la manera de cuinar de les nostres padrines i de les nostres mares. Robin Food ens retorna aquella cuina que ens ha estat robada, i què ha estat oblidada i arraconada per una concepció gastronòmica marcada pel disseny i la modernitat, que prioritza el poc menjar dins un plat, pel meu gust, excessivament gran. Si vos agrada menjar, Robin Food TV és el vostre canal. Si vos agrada riure també. Robin Food és David de Jorge, un cuiner nascut a terres basques que entén la cuina com un plaer digne de ser present a totes les llistes dels pecats capitals. És una persona peculiar, especial, gran (de tamany i d'esperit) i amb un sentit de l'humor directe sense necessitat de reduccions, encapsulacions ni d'altres utilitats bioquímiques. Si el voleu conèixer teniu un enllaç en aquest mateix bloc. Salut i disfrutau. I com diu en David de Jorge: "Viva Rusia".\nEscrit per xisco a les 0:18\nEtiquetes de comentaris: Gastronomia, Persones 4-3-3


S'obri l'expedient per declarar BIC la paella valenciana - Nosaltres La Veu\nS'obri l'expedient per declarar BIC la paella valenciana\nDimecres, 7 d'abril de 2021 a les 11:20h\nLa Comissió Tècnica per a l'Estudi i Inventari del Patrimoni Immaterial de la Generalitat ha decidit aprovar que es procedisca a la incoació de declaració de bé d'interés cultural (BIC) «La paella valenciana. L'art d'unir i compartir», per ser «un plat tradicional i contemporani al mateix temps, constituir un fenomen integrador i posseir un caràcter representatiu de la societat valenciana».\n«La paella és un símbol identitari del territori valencià», considera la comissió. «Ha perdurat al llarg dels anys, transmetent-se de generació en generació, cosa que ha permés que en l'actualitat es continue mantenint l'essència dels nostres costums, pràctiques i rituals en l'art de la preparació d'aquest plat», afegeix.\nA més, «és un element vertebrador clau de la gastronomia valenciana». Les diverses possibilitats que ofereix la seua elaboració, «juntament amb la seua rellevància com a icona cultural a l'estat espanyol, converteixen aquest plat en un bé únic no només del patrimoni cultural valencià, sinó també a escala internacional», remarca.\n«La preparació i elaboració d'aquest plat s'han convertit en un fenomen social», insisteix. Perquè «un simple dinar familiar de diumenge o un multitudinari concurs d'arrossos es configuren com un espai idoni on posar en valor l'hospitalitat, el bon veïnatge, el diàleg intercultural i el respecte que caracteritza la nostra terra».\nTotes aquestes característiques fan de la paella «un bé immaterial molt preat, amb una tradició historicocultural de gran importància en tots els àmbits, siga local, regional, nacional o internacional».\nD'altra banda, «els mètodes de cultiu i obtenció dels ingredients per a elaborar-la, els instruments artesans que s'utilitzen per a cuinar-la i l'àmplia tradició històrica que comporta fan de la paella un bé exclusiu, mereixedor d'una distinció que contribuïsca a mantindre i preservar la nostra diversitat cultural davant del creixent fenomen globalitzador».\nAltres béns de rellevància local (BRL)\nLa Comissió Tècnica, en la reunió mantinguda, també ha aprovat la declaració d'altres béns de rellevància local (BRL): el Tribunal del Comuner d'Aldaia (l'Horta); el Cant de la Carxofa d'Alaquàs (l'Horta), el «Canto de los Mayos», la «Hoguera de la Virgen de Loreto» i el «Ritual de Judas» de la Venta del Moro (la Plana d'Utiel-Requena); la «Tarde de Jotas« a Gátova (el Camp de Túria); les Danses de les Carasses i les Falles de la Nit de Reis de Petrer (el Vinalopó Mitjà); els Fatxos de la Nit de Nadal d'Onil (la Foia de Castalla), i l'Albà de l'Alcora (l'Alcalatén).


SOMNI DE BAGDAD, EL. BENET I JORNET, JOSEP MARIA. 9788423613113 La llar del llibre\nSOMNI DE BAGDAD, EL\nA Berenàveu a a les fosques, Josep Maria Benet i Jornet analitza la submisa acceptació dels nous valors del franquisme en la societat de la postguerra. L´obra se centra en un grup de set personatges de la classe obrera, que viuen al Raval barceloní i repr ...\nBENET I JORNET, JOSEP MARÍA\n«No és que estigui de cap manera en contra del gènere, ben al contrari, però personalment no veig motiu ni raó per escriure, ni ara ni mai, unes memòries ortodoxes. Em perdria, em faria mandra i, a més, em sortiria un nyap. Però sí que he ensopegat amb persones i fets que no n'eren, d'avorrits... Si no hagués tingut persones de les quals em feia gràcia parlar, situacions o fins...


Les Pungoles opina i viu: Elevat tonelatge....ja n'hi ha prou\nElevat tonelatge....ja n'hi ha prou\nCrec que la cosa s'està desmadrant......i les coses, ara per ara, no van sobrades. I perquè dic això??\nEls convido a estar una tarda pels dos carrers principals de la nostra urbanització i entendran peruè escric aquest article.\ntot som conscients que el nostre asfalt està en les últimes i no sembla que ens importi. Les "mamis i papis" de Les Pungoles i CanMiret amb els seus cotxets, no veuen o no volen veure, que quan fan entrar els autocars del SEK i companyia fins a la nostra estimada cruïlla, i quan els ineptes dels conductors dels mateixos, volen donar la volta es passejen per un carrers paral.lels, que poc a poc i progressivament, no deixen de mostrar-nos el sota-asfalt en forma de petites finestretes que després nosaltres haurem de patir i compartir dia rera dia. I qu pagarà amb diners de la nostra butxaca?? El que em pregunto és com poden haver-hi veïns que a les enquestes diguin o tinguin la barra de dir que no calen les obres.......suposo que abans els hi calen ulleres de veure o vindre més sovint, o tenir que vendre la casa, llavors no dirien el mateix.\nTan difícil seria que els seus nens els recollíssin en un punt, on amb els mateixos cotxes que utilitzin per baixar dos carrers, no entrin a dins de la nostral'urbanització??Què no ho veuen el que passa i qeu els nostres carrers no ho soporten? Què no tenim prou amb el tractor desmanegat del senyor de la granja que aquest últim any té la curiosa actitud de passar pel nostre asfalt en canvi del camí de carro, que ara també als autocars els hi agrada destrossar el que no paguen?? Si us plau, els demano que fassin servir els ulls i el sentit comú!!!\naixo es molt facil la junta pasant per el ajuntament por demanar que es posin senyals de maxim pes de vehicles, i ja esta\nAixò és demanar massa a la Junta!!!!!!\nNo estic d'acord amb aquest escrit, potser que fem servir les energies per reivindicar el que realment fa falta.\nEl que diu el salva te raó ... hi ha alguna normativa??? Doncs apliquem-la.\nNo hi ha normativa, ..., doncs a demanar-la a la Generalitat ¡¡¡


Se celebrarà diumenge 7 d’octubre\nDiumenge vinent, 7 d'octubre, se celebrarà la primera edició de la Caminada Solidària organitzada pel Club Atlètic Igualada i l'empresa Petromiralles. La caminada, de caire popular, no competitiva i oberta a tohom, té un recorregut de 12 quilòmetres, amb sortida i arribada a l'estadi Atlètic de la capital de l'Anoia. Les inscripcions es destinaran a la Fundació Cors Units.\nLa caminada, per un recorregut plàcid i obert a un públic familiar, transcorrerà per un circuit degudament senyalitzat, i consta d'una volta complerta pels limits del terme municipal d'Igualada: Barri de Fàtima, Set Camins, Les Comes II, carretera de les Maïoles, Mirador de Montserrat, Can Roca, Parc Central, Barri de Montserrat, Torre del Requesens, Anella Verda del riu Anoia, i Estadi Atlètic.\nEl preu de la inscripció és de 5 euros per participant, i de 10 Euros per a les famílies amb menors d'edat (pare, mare i fills). Al ser una caminada solidària, els guanys de la mateixa aniràn destinats a la Fundació Cors Units, entitat benèfica què, amb el suport de l’Hospital de la Santa Creu i Sant Pau, té cura de la patología cardíaca i oncològica infantil.\nLes inscripcions es poden fer presencialment, a les oficines del CAI (Estadi Atlètic), o mitjançant la pàgina web del CAI. La informació actualitzada de la caminada, es pot trobar a la mateixa web del CAI. Un cop formalitzada la inscripció s'entregarà un dorsal/distintiu que el/la participant haurà de portar en un lloc visible, el dia de la caminada. El distintiu es podrà recollir en el mateix moment de la inscripció, si és presencial, o bé de 6 a 9 del vespre a l'Estadi Atlètic, i el mateix dia de la caminada, al lloc de sortida, fins a mitja hora abans de la mateixa.\nEs disposarà de servei de guarda roba i vestuari, a l'Estadi Atlètic. Es prega ser respectuós principalment amb el medi natural, i guardar les deixalles fins arribar a l'avituallament, on hi haurà un lloc adequat per deixar-les.\nL'orgaització assenyala que, per questions de seguretat, els participants que vagin acompanyats de gossos, els hauran de portar lligats, afegint que la participació de la caminada es fá sota la responsabilitat i el propi risc dels participants. Tot i així, l'organització té contractada una pòlissa de responsabilitat civil, per als participants. El sol fet de participar, vol dir que s'accepta tot el preceptuat en el reglament de la caminada.\n4 d'octubre 2018.00:04h\n”Famílies amb menors d’edat”, fins aquí bé ; llavors especifica ”pare, mare i fills”.\nPotser ningú ha vist que al segle XXI les famílies tots sabem que poden ser: ”pare, pare... Llegir més i fill/a/fills/es”, ”mare, mare i fill/a/fills/es”, ”pare i fill/a/fills/es”. mare i fill/a/fills/es”... bé, podria seguir però crec haver-me fet entenedora.\nObrim els ulls!! i de passada, obrim la ment també.\n1 d'octubre 2018.20:33h\nQue no Castells, que no, que sols amb fotos , no es guanyant les eleccions...\n5 d'octubre 2018.18:50h\nEsteu ben obsessionats amb el Castells.\nSi el temps que dediqueu en criticar-lo en cada notícia l’empressiu a aprendre a escriure en català ...\n1 La Fira de Sevillanas porta a l'Avinguda un peculiar 'Igualada Eye' 4404 lectures\n2 Detenen a l'home que cultivava les 1.128 plantes de marihuana al centre d'Igualada 2244 lectures\n3 Els judicis contra deu persones per posar cartells de l'1-O a Vilanova comencen aquest juny 2156 lectures\n4 Poble Actiu demana el vot amb un vídeo a ritme de rumba 2067 lectures\n6 El debat d'alcaldables igualadins a l'Ateneu es focalitza en la qüestió de l'habitatge i l'economia 1639 lectures\n7 Els Mossos detenen un menor per robar mòbils en un institut d'Igualada 1550 lectures\n8 Vilanova 365 fa la proposta de cobrir la pista exterior de Can Titó i fer un nou gimnàs 1478 lectures\n9 L'igualadí David Andrés deixa de ser cap de cuina de l'ABaC i apunta a nous projectes 1181 lectures\n10 Per la Conca demana el vot per les candidatures que han firmat el manifest per la preservació del territori 1036 lectures


El valor principal del rune-lagus és l'augment del poder de les habilitats paronormals. Rune-lagus també és sovint anomenat la runa dels psicòlegs, ja que es creu que és capaç de salvar a les persones de diverses pors i fòbies . Aquesta runa ajuda a la gent a normalitzar una situació difícil, restaura l'equilibri de l'ànima. A més, els encanteris que es construeixen sobre rune-laguz, afilen la intuïció , estableixen contactes amb el subconscient. Per a les dones, aquesta runa es considera molt favorable.\nLaguz ajuda a trobar el que està amagat, i això s'aplica tant al coneixement com a les ubicacions de coses amagades.\nRuna-laguz enamorat ajuda a enfortir les relacions, atura les disputes i l'abús, fomenta el matrimoni i estableix un estat d'ànim romàntic.\nEl rune-lagus invertit és un advertiment. Significa el perill de fracàs dels teus plans, tensió excessiva. També és una advertència contra els vostres intents d'anar més enllà dels poders que teniu en aquest moment. També això hauria de ser una indicació per a vosaltres que la vostra intuïció us deixarà endavant, se't temptarà de fer alguna cosa dolenta. La posició invertida d'aquesta runa és un senyal d'acció immediata, després de la qual cosa pot sortir d'una situació dolenta.\nA més, aquesta runa pot simbolitzar una dona, amb l'arribada de la qual la teva vida es convertirà en un problema. El rune-lagus invertit és una indicació que ara no podeu actuar amb prudència i judici.\nCombinacions de runes\nSi l'Univers us ha donat allò que necessiteu amb l'ajuda de la influència de la runa, estigueu disposats a donar-li alguna cosa a canvi. Per tant, és tan important pensar acuradament i ponderar les seves accions. Les runes han de ser utilitzades per a la seva pròpia defensa, per a la curació i la bruixeria, però no per obtenir guanys personals. En relació amb això, és molt important utilitzar els signes màgics molt acuradament. Recordeu també que darrere de cadascuna de les runes es troba el seu propi mecenes: la deïtat. Per al desenvolupament general, us explicarem una mica sobre les varietats de sistemes rúnics. Hi ha els següents tipus:\nRunes eslaus amb 18 cartells.\nRunes armaniques amb 18 cartells.\nLes runes víriques per 16 runes.\nFutork en 33 runes.\nI, finalment, el futark clàssic en 24 cartells: les runes més antigues.\nÉs important recordar que les runes no només estan escrites. Es tracta d'una enorme capa de cultura que abasta diversos aspectes: la mitologia, la màgia i la religió, per tant, cal tenir en compte l'artesania rúnica amb respecte.\nDivinació del Tarot per al futur "3 cartes"\nCompartiment de fortuna en mapes de Lenorman\nEl poder de l'amor és l'adivinació\nDivinació per nom\nGuessing en partits\nEndevinalles sobre espelmes\nSabates - tendències de moda 2015\nCria de nutria a casa\nQuè portar de Munic?\nPascal Duvier primer va trencar el silenci i va parlar del robatori de Kim Karadshyan\nBosses de platja Victoria Secret\nCom tallar una orquídia després de la floració?\nZac Efron ha après a plorar "a l'ordre" i gaudeix d'això\nQuin tipus de fruita puc menjar amb pancreatitis?\nSodi i peròxid d'hidrogen\nFalla hormonal - causes\nMotxilles esportives per a dones\nValors familiars i familiars\nBonic maquillatge nocturn\nSidra a casa\nCom fer que un noi s'enamori?\nCom cuinar el paté del fetge?\nLlit-llit amb armari


Joan Coderch, el professor que manté viva una llengua morta\nSchool of Classics – University of St Andrews\nSwallowgate, Butts Wynd, St Andrews, Escòcia\nJa sigui amb locucions i frases fetes, per mitjà de la nomenclatura científica o amb lemes d’institucions i escuts de molts territoris, el llatí és una llengua clàssica encara ben present en el nostre dia a dia. I a més, com a llengua de la Santa Seu, disposa fins i tot d’organismes que n’impulsen la creació de textos i n’adapten constantment el vocabulari en l’actualitat. Per tot plegat, no és estrany que pel món trobem grups de neoparlants, traductors en línia, algunes emissions de ràdio i fins i tot portals de notícies en llatí.\nPerò, i en grec antic, l’altra gran llengua clàssica d’Occident? Aquesta pregunta, se la devia fer el doctor en filologia clàssica Joan Coderch (Barcelona, 1962) quan, al tombant del segle XXI, va decidir de posar fil a l’agulla a Akropolis World News, “el portal de notícies del món en grec antic”, amb la intenció de cobrir el buit absolut que havia trobat. Des del final de l’any 2002, quan va començar a fer de professor assistent de grec i llatí a la Universitat d’Oxford, periòdicament hi ha anat publicant resums de fets destacats de l’actualitat internacional escrits en dialecte àtic del segle V aC: des de la invasió de l’Irac arran dels atacs de l’11 de setembre de 2001 fins a la victòria de Joe Biden a la presidència dels EUA, passant per la mort de Michael Jackson.\nMés enllà de la dificultat intrínseca d’escriure en una llengua antiga, en la redacció dels textos hi ha una complicació afegida evident: com es tradueixen conceptes i objectes ni imaginats a la Grècia de fa més de dos mil·lennis? A mesura que s’ha anat engrandint la llista de notícies publicades a Akropolis World News, doncs, també s’ha fet més llarg el vocabulari modern que Coderch ha hagut d’anar creant (ambulància, empresària, iceberg, periodista, fumar, dijous, novembre…) per a aquesta llengua més immortal que no pas morta, com li agrada de definir-la.\nPer a Coderch, com assegurava en una entrevista fa alguns anys, tota aquesta feina que porta a terme al portal no s’aparta gens de la que desenvolupa des de fa tretze anys a la Facultat de Clàssiques de la veterana Universitat de St Andrews, a Escòcia: “És una manera més de conèixer el llenguatge d’una cultura que ha tingut un paper importantíssim en el procés de configuració del món modern i en què s’han escrit obres meravelloses.” Perquè no hem d’oblidar, reblava, que del grec clàssic hem heretat conceptes com art, filosofia i, sobretot, democràcia.\nI una mica més: L’esforç de Coderch per fer més fàcil l’accés d’estudiants i estudiosos al grec antic també s’ha materialitzat en la traducció a aquesta llengua d’algunes obres literàries més o menys contemporànies. No en va, a la reduïda llista de llibres moderns amb versió en grec clàssic apareix el seu nom tres vegades: en la traducció d’El Petit Príncep, d’Antoine de Saint-Exupéry (2017), en una aventura de Sherlock Holmes, de Sir Arthur Conan Doyle (2010) i en un dels títols de la sèrie de Don Camilo, de Giovannino Guareschi (2010).


Oslo, 31 de agosto - Cines Verdi Barcelona\nTítol original: Oslo, 31. August\nData d'estrena: 17-01-2014\nIdioma: Anglès Noruec\nAnders aviat finalitzarà un tractament en un centre de desintoxicació. Com a part de la seva teràpia per deixar les drogues i recuperar la seva vida, li autoritzen a anar a la ciutat per assistir a una entrevista de treball. Aprofitant aquest permís, es queda a la ciutat i es reuneix amb vells amics als quals feia molt temps que no veia.\nAls seus 34 anys, Anders és intel·ligent, guapo i de bona família però està profundament traumatitzat per les oportunitats que ha desaprofitat i per les persones a les quals ha decebut. Encara és jove, però sent que la seva vida ja ha acabat.\nEl dia s’acaba i es presenta una llarga nit en la qual els errors del passat suscitaran la possibilitat de l’amor i l’esperança d’imaginar una nova vida per la qual lluitar.


«No és normal que la Generalitat Valenciana no faça un ús preferent del valencià» - Nosaltres La Veu\n«No és normal que la Generalitat Valenciana no faça un ús preferent del valencià»\nAnna Oliver Advocada i presidenta d’Acció Cultural.\nDiumenge, 27 de febrer de 2022 - 06:00h\nAnna Oliver, presidenta d'ACPV | Prats i Camps\nDesprés de les eleccions a la Junta Directiva 2022 d’Acció Cultural del País Valencià (ACPV) i de presentar la manifestació del 25 d’abril d’enguany, que se celebrarà a Castelló de la Plana, parlem amb la presidenta d’Acció Cultural del País Valencià, Anna Oliver (Carcaixent, 1972) sobre l’actualitat.\nHan celebrat eleccions a la junta directiva, que queda integrada per Toni Gisbert, Tomàs Llopis, Anna Gascon i Enric Cogollos. Per què han apostat per aquestes persones?\nHi ha una part de continuïtat, perquè Toni, Anna i Tomàs ja estaven a la junta. La seua feina és important. Ferran Suay va eixir de la junta per qüestions personals, i la vacant l’ha cobert Enric Cogollos, que està especialitzat en recursos humans. Com que la idea és que cadascú a la junta s’encarregue d’una àrea concreta, buscàvem eixe perfil tècnic. A més, Enric està vinculat a ACPV des de molt jove, coneix la casa i ha col·laborat en campanyes anteriors. És una persona de confiança i s’ha implicat en l’entitat.\nNomés s’ha presentat una candidatura a la junta directiva. Això és positiu o negatiu?\nJo trobe que és positiu. El procés electoral és transparent: hi ha un reglament que està publicat a la pàgina web, estan els estatuts, s’han anunciat amb antelació els terminis per presentar candidatures, s’ha enviat tota la informació a tots els socis, s’ha publicat en xarxes... Crec que el fet que només s’haja presentat una candidatura va en sintonia amb el dia a dia de la gent, que pot formar part d’una associació i pagar una quota perquè s’hi sent identificada, però potser fer el pas ade participar en una junta directiva ho troba excessiu. Alhora, potser la gent troba que la junta d’ACPV és una cosa molt llunyana i complicada. Però els canvis es fan amb la voluntat d’aproximar-nos i reflectir que per a estar a la junta només calen conviccions i ganes de treballar.\nTambé hi ha hagut relleus a Òmnium Cultural i a l’Obra Cultural, tot i que de més magnitud. Coneix Xavier Antich, el nou president d’Òmnium?\nNo, no el conec personalment. Ni a ell ni al company de l’Obra, Joan Miralles. Òbviament, els he anat seguint i sé qui són, però no en tinc contacte personal.\nHi ha previsió que aquests canvis afecten les relacions que hi ha entre les entitats? Per exemple, la Federació Llull.\nNo, en absolut. Tampoc coneixia a Josep de Lluís ni a Jordi Cuixart [presidents sortints de l’Obra Cultural Balear i d’Òmnium Cultural]. De fet, a Cuixart el vaig conèixer en la pitjor de les circumstàncies, en una visita a un centre penitenciari. Les entitats sempre estan per damunt de les persones i, per tant, després del relleu, la Federació continuarà funcionant.\nLes entitats que integren la Federació Llull, amb Plataforma per la Llengua, A Mesa pola Normalización i Kontseilua han exigit als partits polítics que esmenen la llei de l’audiovisual per garantir la presència de les llengües minoritzades en els continguts de les plataformes audiovisuals. Ho fan perquè han notat en els partits certa feblesa a l’hora d’afrontar aquestes negociacions?\nNo. Nosaltres ens vam reunir amb els partits dels territoris en què es parlen aquestes llengües i que tenen representació al Congrés dels Diputats. I els vam dir que, davant la tramitació de la llei i coneixent l’avantprojecte, constatàvem que aquesta llei no complia ni uns mínims, i vam proposar a les formacions que l’esmenaren. Nosaltres no podem estar a expenses dels partits. Representem la societat civil, que també està organitzada més enllà dels partits polítics i, per tant, pensem que podem sumar i aportar. Volem que se senta la nostra veu.\nNomés es van adreçar als partits territorials amb representació al Congrés...\nSí: Compromís, Esquerra Republicana, Junts per Catalunya, PDeCAT, CUP, PNB, EH Bildu i BNG.\nI quina receptivitat van trobar?\nA la reunió a Madrid va anar bé. Tots ens van escoltar i tots van coincidir que calia esmenar la llei. Hi ha una dinàmica comuna i cal treballar en aquesta sinèrgia: ja que representem minories lingüístiques, cal establir mecanismes de cooperació i d’esforços, i hi estan d’acord, accepten les nostres esmenes i les incorporaran. Ara falta que els números donen i que es canvie l’avantprojecte de llei.\nConfia en eixa capacitat de pressió?\nConfie en fer política en majúscules. Si jo no creguera que un representant de Compromís al Congrés no serveix per a res perquè és minoritari, no estaria creient en la política. Si tinc un representant al Congrés, he d’esperar que defense els meus interessos. Per tant, amb la resta de partits, crec que la pressió pot ser viable. Perquè a més, el govern de PSOE-Unides Podem tampoc no va sobrat de suports.\nEncara en l’àmbit polític, estem a punt d’entrar en un nou cicle electoral, el del 2023, amb diverses curses electorals al País Valencià, a l’Estat espanyol, etc. Les possibilitats de l’extrema dreta li generen preocupació?\nEm preocupa el creixement de l’extrema dreta arreu de tot Europa. I em preocupa perquè, en clau valenciana, els partits del Botànic van guanyar les eleccions de manera molt ajustada el 2019. Això vol dir que, davant una possible desmobilització dels votants potencials d’aquestes formacions, l’extrema dreta tindria moltes possibilitats. Si la decepció i la desil·lusió pesen molt, això pot generar paràlisi i que aquests votants es queden a casa. En canvi, el vot de la dreta sempre és més constant: aniran a les urnes. I eixe joc de majories em preocupa, clar.\nPensa que els votants potencials dels partits del Botànic tenen arguments per a la desmobilització?\nCrec que, després de dos anys de pandèmia, desil·lusió, paràlisi i desafecció a la política –això últim no s’ha remuntat–, és complicat mobilitzar el vot entre les persones que no són militants.\nI què pensa que han de fer els partits del Botànic per mobilitzar aquest vot?\nCrec que s’han d’adreçar, per exemple, a la gent jove. Però no només durant l’etapa pre-electoral. Hi ha generacions senceres que s’incorporen al vot quan fan 18 anys i que són ignorades. Alhora, els partits també s’han d’adreçar no només al vot fidel, sinó al flotant, que es mou d’unes sigles a altres i, sobretot, com deia, a la gent més jove, que crec que és la més desafectada als partits i la que se sent més allunyada del sistema electoral.\nQuin balanç faria del govern valencià durant aquesta legislatura?\nEsperàvem més? Sí. Crec que tot el món tenia una expectativa molt elevada del primer Botànic, que es faria una casa neta i, a partir d’aquest punt, es construirien coses. Jo he de dir que no soc massa de tirar llenya al foc. Sembla que com que del Botànic esperàvem molt no tenim en compte que hem travessat tota una pandèmia que, com que ara sembla que l’estem deixant enrere, ja ningú o poca gent se’n recorda. Gestionar això ha sigut molt complicat. Però clar que es podrien fer passos concrets en matèria lingüística i no posar pals a les rodes davant la llei d’igualtat lingüística, davant la capacitació pública, davant la reciprocitat entre les televisions públiques del domini lingüístic o davant l’entrada del Govern valencià a l’Institut Ramon Llull. Quins motius hi ha per no avançar en aquestes qüestions? Aparentment, cap. Ara, també s’ha de dir que s’ha fet una gestió de la pandèmia que ha millorat la que s’ha fet en molts altres territoris, quan és un afer molt complicat. Crec que en l’àmbit social també s’ha fet un bon treball. La Conselleria d’Educació no ho ha tingut fàcil i ha gestionat bé la situació de les escoles. Per tant, no posaria un 10 al Govern valencià, però tampoc no el suspendria.\nEsmentava una sèrie de reptes del Govern valencià, com ara l’entrada a l’Institut Ramon Llull, la capacitació lingüística o la reciprocitat. Per què pensa que hi ha contenció des del Govern del Botànic per fer aquests passos?\nPerquè és un govern de coalició i, per tant, els interessos s’han de mantenir en equilibri. És evident que al PSPV aquestes qüestions no l’interessen. De fet, solucionar la reciprocitat correspon a Presidència, com també l’entrada a l’Institut Ramon Llull. I crec que per no molestar una part del seu electorat no ho fan.\nPel que fa a l’antic Bloc, ara rebatejat com Més Compromís, hi ha una aposta molt clara per rebaixar o dissimular el discurs nacionalista tradicional. S’ha vist reflectit en la ponència, entrevistes o declaracions. Com ho veu?\nCrec que Més Compromís vol aproximar la política a la gent i que la gent entenga que el partit no es limita als símbols, que és una acusació que ha patit sempre. I volen transmetre que fan, com ells diuen, «política per a la gent». Però és que clar, els nacionalistes també som gent. A mi em sembla bé que la política s’aproxime a la gent i em té igual que es parle o no de la llengua mentre se’n faça ús. No m’interessen els eslògans si en el dia a dia es fa política pel país. Però, evidentment, forme part d’una entitat que treballa per la llengua, per la cultura i pel país, amb uns valors determinats, i no m’agrada que això s’abandone, sinó que m’agradaria que es reforçara. Així i tot, que l’Any Fuster haja estat assumit per la Generalitat Valenciana i que s’hi hagen sumat els governs català i balear crec que era impensable no fa deu anys, sinó potser fa tres anys. S’estan fent avanços, i la nostra obligació és la d’empentar per anar més enllà i no retrocedir. No m’agradaria estancar-me en la forma, sinó en el fons. Em preocupa, sobretot, que hi haja retrocessos en temes en els quals hem avançat, com ara el de la competència lingüística en la funció pública.\nPer què li preocupa?\nPerquè és una d’eixes coses que es poden sacrificar per prioritzar altres urgències. Però pense que aquesta qüestió és una urgència indiscutible. A ACPV ens arriben queixes diàries, tant de gent associada com de no associada, que no pot fer ús de la seua llengua en els serveis públics. Això no és normal. Tampoc no és normal que la Generalitat Valenciana com a institució no faça un ús preferent del valencià, i que les declaracions del president no siguen sempre i preferentment en valencià. Això no ocorre, i prestigiar la llengua és fonamental. Cal no oblidar que fa unes setmanes, a Alacant, es va intentar que la ciutat deixara de ser considerada valencianoparlant i que el valencià passara a ser optatiu en l’educació. Prestigiar la llengua, que es veja la seua utilitat i la seua necessitat no és tindre cura d’una peça de museu, sinó defensar la nostra realitat i la nostra visió del món. Això està en les seues mans, i en aquest sentit crec que no s’està posant tot l’interès necessari.\nHi ha altres formacions, com ara Esquerra Republicana del País Valencià, que últimament han guanyat transcendència amb iniciatives com ara la ILP Tres Voltes Rebel. Des d’aquest partit insisteixen molt que detecten una sensibilitat valencianista, territorial i sobiranista que va en augment entre l’electorat. Què en pensa?\nCrec que la gent busca proximitat, que la persona que parle en representació d’ells sàpiga de què parla, que conega el territori i les problemàtiques. Això es trasllada al vot en clau valenciana, perquè l’electorat busca gent amb qui identificar-se. I crec que part de l’èxit de Més Compromís es deu a aquest factor.\nCanviant de tema, han presentat la manifestació i els actes del 25 d’abril d’enguany, que se celebrarà a Castelló de la Plana. Coincidirà amb el norantè aniversari de les Normes, signades en aquesta ciutat...\nI amb el discurs de Joan Fuster l’any 1982, també a la plaça de bous. Ho hem fet així perquè volem descentralitzar i eixir de la ciutat de València per treballar tot el territori. I com que la diada d’enguany coincideix amb l’efemèride d’aquell discurs, que va ser commemoratiu de les Normes de Castelló –el 1982 se’n celebraven els cinquanta anys– i, a més, les paraules de Joan Fuster són molt recordades per molta gent, també entre persones que en aquell moment no havien nascut, pensàvem que era una bona idea fer el 25 d’abril a Castelló de la Plana. La manifestació del 1982 va ser una gran mobilització convocada per ACPV, que va aconseguir aplegar molta gent. I a més, com que estem en l’Any Fuster, perquè celebrem el seu centenari, aquesta era una bona manera de tancar el cicle del 50 aniversari d’ACPV. Són eixes coses que serveixen per recuperar i reivindicar els referents, i per això anem enguany a Castelló de la Plana.\nPer acabar, què més farà ACPV enguany per l’Any Fuster?\nEstem ultimant un programa d’activitats. Farem ús de les xarxes socials per aproximar Fuster als joves amb un llenguatge adequat, cosa que exigirà molta creativitat. Com que s’ha llevat l’assignatura de literatura catalana, Fuster no és treballat als instituts, no és conegut, encara és anatema, i això és vergonyant. Alhora, hi ha un fum de llibres que es publicaran enguany i després, en el territori, es faran coses que tindran el seu significat territorial. Cal fer activitats de Fuster vinculades a cada ciutat, a cada poble, i no exportar tot el que es pense des de València. Cada cosa ha de tindre un sentit allà on es faça. Per últim, també treballarem en els aforismes de Fuster al centre Carles Salvador i a les unitats didàctiques.


Turist Motel Novokuznetsk Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nShebelinskaia Ulitsa 14, Kuybyshevskiy, Novokuznetsk, Rússia, 654063 - Veure al mapa\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Turist Motel és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Novokuznetsk. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Turist Motel, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos recepció 24 hores, instal.lacions de barbacoa.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, plat de dutxa, sala d'estar a cada habitació. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com sauna, billar. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Turist Motel no troba competidors en cap categoria.


35 nous casos a Formentera, on hi ha 368 positius actius | RadioIlla Notícies Formentera\nInici Coronavirus 35 nous casos a Formentera, on hi ha 368 positius actius\nFormentera ha registrat en la darrera jornada 35 nous casos de contagi per covid. Així, la xifra de positius actius s’enfila als 368 afectats. Un 98,10% d’aquests, 361, presenten un quadre lleu i es troben aïllats i sota seguiment facultatiu.\nA Eivissa s’han detectat 672 noves infeccions, i la xifra de positius actius ascendeix a 6.153, dels quals 6.119 presenten quadre lleu. El nombre de persones hospitalitzades és de 43, amb 4 ingressos a l’UCI, 3 d’elles procedents de Formentera, i 39 en planta, de les quals 3 provenen de Formentera. Cal lamentar la defunció, ahir, d’un home de 85 anys ingressat a la Unitat F de Medicina interna des de feia 7 dies.\nFinalment, el nombre de professionals en vigilància activa és de 220, dels quals 104 són positius. L’augment de professionals en vigilància activa en una sola jornada, de 28 a 220, és degut a la manca d’actualització dels darrers dies. El creixement ha estat progressiu i paral·lel a l’increment sofert en la resta de la societat i de l’augment de la incidència a Eivissa i Formentera.\nDes de l’àrea de Salut s’aclareix que estar en vigilància activa no suposa necessàriament estar de baixa. Molts dels professionals sanitaris que es troben en aquesta situació continuen teletreballant, recolzant en consultes telefòniques, rastreig o altres tasques.\nPel que fa a la campanya de vaccinació, a Formentera s’han administrat 16.817 dosis, i hi ha 9.730 persones que ja han completat la pauta d’immunització, un 90,8% de la població diana.


VOLEN VEURE MÓN: AQUÍ PAU...I DESPRÉS GLÓRIA\nAQUÍ PAU...I DESPRÉS GLÓRIA\nAQUÍ PAU....I DESPRÉS GLÒRIA\nEn Peret Ramoneda començava sempre la lectura del diari matinal per la pàgina de les esqueles. La manera més natural és començar per la primera plana. Hi ha molta gent, però, que s'aplica a fer-ho de les més diverses maneres. Qui busca primer els esports, n'hi ha d'altres, en canvi, que van de seguit als sucesos i també s'hi troben els que s'afanyen en aconseguir respostes als seus problemes a través de les planes d'anuncis: el pis per llogar, el traspàs d'una barberia o la senyoreta apta para todo, són els temes preferits de més gent del que sembla.\nCorrien els anys 40 i la gent com el Peret havien fet duros fabricant mantes o uniformes per a una Europa entestada en la seva guerra. Els països bel·ligerants sols tenien temps per fabricar les seves bales i els seus canons. La resta, al preu que fos, ho compraven a països neutrals.\nEl nostre país s'estava encara recuperant d'una cruel guerra civil i el poble tenia fam. Tothom se'n sortia com podia i els més eixerits feien els diners a cabassos atenent la demanda dels que es dedicaven de ple a donar-se garrotades.\nEls Perets de l'època tenien calers, muntanyes de calers. Tenien també les ganes de gastar-los però, sobretot, tenien l'obsessió d'exhibir-los. En tenien molts , se'ls havien guanyat amb el seu esforç (d'honradesa ni se'n parlava) i ara el que contava era proclamar als quatre vents que ells eren els guanyadors.\nLa mansió a Pedralbes, el majordom i el chauffeur. La finca d'estiueig, l'aiga i la querida eren els senyals externs imprescindibles per entrar en aquest club de conqueridors. Si a això s'hi afegeix el pedrusco per l'anell de la senyora (la oficial, és clar) i el cigar llarg i gruixut per a ell, ja tindreu l'escenari en què es bellugava el nostre Peret aquell matí bo i esmorzant mentre s'assabentava dels que havien deixat aquest mar de llàgrimes per passar a millor vida.\nLa Cisqueta (ara Doña Francisca) havia rebut amb entusiasme i impaciència mal dissimulada aquella onada de riquesa, immensa, potent i engrescadora; plena de joies, de luxes i de adulacions en que sin comerlo ni beberlo, s'havia trobat immersa. Tot ho acceptava, tot ho fruïa, i tot ho exhibia. No hi havia posada de llarg a la que no assistís ni tómbola de las Hermanitas de los Pobres en què no participés. Hi havia, malgrat tot, quelcom, que ella tenia molt clar i que al Peret el tenia ben preocupat. El Peret era seu, era per a ella i només que per a ella. Els cotxes, tots; les cases, les que fessin falta; el servei, a dotzenes; però per això de la querida no senyor, no hi passava. Bé prou que sabia que era un senyal extern de riquesa que s'afanyaven a ensenyar tots els seus amics i coneguts. Tenir-ne una era quasi com de precepte i fins i tot, més d'una, era normal, però això, ja anava el gust de cadascú. Primer i sempre davant de tot la senyora, l'oficial per entendre'ns i després ja es presumia i exhibia amb la intensitat que calgués l(a)’ amigueta de torn. Doña Francisca era d'una gelosia patològica. Això és tan cert com que el Peret no era culpable d'aquesta malaltia. Si ella no era capaç d'adaptar-se als temps que vivien, ell si que havia de fer-ho per compaginar la xacra de la seva dona amb el que, entenia ell, es tenia que acomplir.\n―Luci, acaba ya de ponerme los huevos al plato y dile a Doña Francisca que llegue.\n―Si Don Pedro, lo que Vd. mande\nArriba a corre cuita la Cisqueta amb cara de "a veure que voldrà ara".\n― I doncs, què passa Peret?\n― Que, què passa?, que ja t'he dit cent vegades que això de Peret s'havia acabat. El Peret ja no hi és. El Peret se'n va anar amb el darrer carro de draps que vam vendre a la Cordonera del Sur. Sóc en Pedro i prou. A veure si te'n recordes d'una punyetera vegada.\n― Ai Pedro!, si és que després de tants anys de dir-te Peret . Què vols que et digui? em surt encara que no vulgui. Però bé, et prometo que faré un esforç. Amb l'ajut de Déu no m'ho tindràs que recordar més això. Però, ara que hi penso, ¿només per això m'has cridat?\n― Es clar que no, dona. Em tens que perdonar que pot ser per un moment he perdut els nervis. M'acabo d'assabentar per La Vanguardia d'una notícia que m'ha deixat ben trasbalsat....\n― I doncs, què ha passat Per....Pedro? Què és això que et preocupa tant?\n― Te’n recordes del pobre Ramiro Lafuente? aquell Delegat del Sindicato Vertical?\n― Mira, ara no hi caic....\n― Sí dona, aquell senyor alt i gros amb el que havia sortit tantes vegades a sopar. Pot ser que faràs memòria si penses amb la seva pobre vídua. Aquella bona senyora que a la missa de dotze dels Dominics s'agenollava sempre en un banc davant nostre.\n― Ah! pot ser si. Em sembla que ara hi caic. Si mal no recordo, ella aprofitava els viatges que el seu marit tenia que fer sovint a Madrid, per assistir al ropero de les paulines.\n― Bé, pot ser si, a mi aquests detalls se m'escapen. Ella, segurament és una gran senyora però t'asseguro que ell era tot un caballero. Sempre al seu lloc i sempre amatent del serveis que et podia fer. És... una gran pèrdua.\n― Déu meu, quin greu em sap! sobretot per a tu que et veig seriosament afectat.\n― Mira, demà a les 10 h. és l'enterrament i avui a partit de les 9 h. del vespre les despulles quedaran exposades a la seva casa de La Bonanova. Els familiars i els amics més propers, entre els que naturalment m'hi conto, farem vetlla tota la nit pregant per la seva ànima.\n― I és clar que sí, Per...Pedro. Això és molt bonic i es diu molt amb el teu gran sentit de l'amistat. Més que res em sap greu perquè acabaràs esgotat i demà no tindràs ni forces per anar a la feina.\n― Treu dona! això és el de menys. Mira que pensar en aquests detalls en aquests moments!.\n― No t'enfadis home, jo només t'ho deia...\n― Bé dona, ja està dit. Acabem aquesta discussió sense sentit. Penso que encara que no és molt, si puc fer una última cosa per al meu amic, és la meva obligació i punto.\nL'habitació, encara amb les cortines corregudes, deixava passar malgrat tot, unes rengleres de llum d'un sol que ja feia una bona estona que havia pres possessió de la ciutat. Això permetia endevinar que aquella cambra no era gran, tampoc era petita. Just el que necessitava per viure amb el confort en què tans anys havia somniat. Es llevava tard. Les primeres hores del matí només servien per anar a treballar i això, la Glòria feia temps que ja no ho practicava. I és per aquest motiu que quan, cap allà a dos quarts de deu, va sonar el telèfon, se'n va emportar un bon ensurt.\n― Ai Senyor, què passa, qui por ser a aquestes hores!\nD'esma i gairebé com una autòmat va intentar atrapar l'auricular que seguia sonant amb impertinència.\n― Digui, Qui és ?\n― Glòria, Glorieta meva. Sóc jo, en Peret que....\n― Tu Peret! què fas a aquestes hores? Que no saps que no començo a estar disponible fins cap el migdia?\n― Ja t'explicaré dona, deixem parlar. És clar que ho sé però, què et penses? si et truco tan aviat ja et pots pensar que és per un motiu important. Bé vaja, que et vull donar una bona noticia, dona..\n― Ah bé. això ja és un altra cosa. De pressa doncs, no em facis patir més però ...espera....espera....deixem veure si ho endevino.\n― I és clar que ho endevinaràs. De sorpreses com aquesta ja saps que te n’he donat forces aquests darrers temps i .....\n― Ja ho sé! Què pot ser aquell anell de brillants que a mi m'agradava tant o ...\ndeixem dir....no...no...calla. Ara hi caic. Ben segur que és l'abric de visó que em vas prometre l'hivern passat i que després el garrepa d'en Peret se'n va oblidar.\n― No dona no, tot anirà venint al seu temps. Ara t'ho explico. És molt més immediat que el que et penses. Mira, acabo de veure a La Vanguardia que s'ha mort un senyor molt important del món dels negocis i jo tinc l'ocasió; què dic l'ocasió? l’obligació! d'anar a vetllar-lo.\n― Ara ja ho entenc ― contestà ella intentant amagar la profunda decepció que li havia causat la notícia ― el que em vols dir és que avui tindrem sarao ho endevino?\n― Es clar que sí dona ― contestà en Peret content de què la Glòria hagués encertat quasi bé a la primera ―. Ja saps que hem d'aprofitar cada moment que puguem per estar junts sense despertar sospites. Ja coneixes com és la meva Francisca. No vull ni pensar la que s’armaria si ho arriba a saber..\n― Què bé Peret! ― ara la Glòria havia reaccionat i ja estava plenament imbuïda del seu paper d’amigueta que estimava amb "bogeria" a un Peret que quasi tenia més anys al clatell que duros en el banc.\n―Què contenta estic! Tu diguem a quin hora vindràs i jo, tu ja em coneixes, tindré el sopar preparat i tot el que calgui perquè siguis ben feliç. Oi que tu ja m'entens cor meu?\nI en Paret que baixa la veu...\n― Ara no puc seguir parlant. Adéu i fins cap allà quarts de deu... i ara encara més baixet, adéu reineta meva....\nLa porta era oberta de bat a bat i el silenci tancat i negre com la gola del llop. En Peret va entrar amb la cara de circumstàncies que el cas requeria. Va tenir que deixar passar una estona per acostumar els seus ulls a aquella mitja penombra. Grups de gent, de parents i amics de tota la vida que rodolaven per aquí i per allà com ànimes en pena. Semblava com si volguessin acompanyar el seu amic en els primers passos de qui sap on.\nUnes mans amigues, afables i servicials i la remor del que devia ser un dels misteris del rosari (el de dolor possiblement), el van conduir fins la cambra on reposaven les despulles del que havia estat el Delegado del Sindicato Vertical. Havia estat un gran amic especialitzat en resoldre litigis socials d'aquells que no agradaven a ningú.\nUnes bones lletanies, unes abraçades i abans de mig hora ja estaria fent companyia a qui, de ben segur, el necessitava més que aquell pobre desgraciat pel qui ja ningú podia fer res. La seva Glòria era molta Glòria i si París bien vale una misa, la seva amigueta bé que valia una nit d'enterrament amb vetlla inclosa.\nVa saludar a la vídua amb paraules de consol que semblaven talment sortides d'un fons de dolor veritable. Després, amb la parsimònia que requeria el cas, repartia abraçades a tort i a dret.\nTothom el va veure i el van veure realment compungit. Estava afectat, semblava que seriosament afectat. Eren ja les nou i els tenia que deixar una estoneta. La maleïda feina el requeria uns moments. No trigaria, però, a tornar per fer la vetlla de la nit.\nAl voltant de les sis de la matinada en Peret es va reincorporar a la trista cerimònia d'acompanyar al seu amic fins el trànsit del més enllà. Hi havia encara molta tristesa a l’ambient i encara es podia respirar el dolor serè dels presents. El cansament, però, ara ja acompanyava a la pena i qui més qui menys, entre lletanies i parenostres feia la seva bacaineta. Ara s'ha adormit en Pere i ara s'ha adormit en Pau i de cop i volta un bufec del veí despertava a aquell que s'havia cregut més resistent.\nNo, la veritat és que no li va ser gens difícil a en Peret reincorporar-se a la vetlla. Assegut en un racó amb el cap cot i el rosari als dits quedava sòlidament immers dintre del grup.\nAl voltant de les set del matí, la poca llum que començava a escampar aquell sol de primavera, va ajudar a què, ara un ara l'altre, anessin desfilant a poc a poc. El fet era que el funeral era a les deu i calia intentar aclucar els ulls una estoneta abans de la cerimònia religiosa.\nEl Salón Rosa era un lloc ben adient per trobar unes amigues i criticar a les altres. Santa Eulàlia, el no va más de la moda i la Perruqueria Terrados, eren els llocs de precepte per on tenien que passar les senyores benestants si no volien quedar irremissiblement excloses de la crema d'aquella Barcelona tan pobra i tan quiero y no puedo de l'època.\nA les 9h. del matí ja sonava la porta de la perruqueria per obrir a doña Francisca que tan bon punt va saber l'hora del enterrament va saber també que no estava presentable per l'esdeveniment. Clienta antiga. No va tenir cap problema per ser atesa com calia a l'hora que calia.\nAllà s'hi feia de tot: la permanent, les ungles, marcar i rentar i el que és més important, s'hi confessava.\nTant la propietària com les dependentes la coneixien bé. Sabien dels seus gustos i les seves virtuts. Les bones propines dissimulaven, si s’esqueia, els petits vicis de la clientela.\nAquell dia, entre la permanent i massatges, entre dimes i diretes va poder explicar a tota la dependència amb orgull i una satisfacció mal dissimulada, la mena de marit que tenia.\n― No sabeu? avui el meu pobre Peret m'ha arribat a casa a les set de la matinada!\n― Què diu ara, doña Francisca? em deixa bocabadada. Ves qui ho tenia que dir del seu marit....\n― No, Pepita no, no vagis per aquí que estàs ficant la pota!\n― Bé, Doña Francisca, vostè perdoni... jo em pensava que... com que els marits a aquestes hores o estan fent inventaris o dormint a casa..... després...el to amb que ho deia, m'havia fet pensar.... sense voler...\n― Pepita, Pepita! no cal que et disculpis més. Si precisament t'ho explicava per dir-te lo contenta que estic amb el meu home.\n― Ho veu? és això el que no puc entendre. Vostè que ha mantingut sempre aquesta rectitud pel que fa al matrimoni, ara resulta que està contenta perquè el seu marit se li ha tornat un tronera.\nPer fi, Doña Francisca li va fer entendre que en el cas del seu marit, tornar a les set del matí a casa no era cap deshonra sinó tot el contrari. Perquè se n'assabentessin totes ho va dir ben fort i ben a poc a poc: -Don Pedro havia passat tota la nit vetllant les despulles del seu amic absent i enyorat.\nL'església estava plena a rebotir. Quan el xauffeur els va deixar a la porta faltaven encara cinc minuts per a les deu. La Francisca i el Pedro van entrar a poc a poc. Els amics de sempre els van fer un lloc entre ells. Encara no havien acabat de saludar-se i de intercanviar les mostres de dolor pertinents, que ja començava la cerimònia. Quan l'oficiant va demanar que es posessin dempeus, ho va fer tothom alhora i en mig d'un gran silenci. Bé, no exactament tothom: en Peret s'havia quedat assentat. Dormia a cor que me'n dons. A la seva cara que presentava un aspecte de gran cansament, i apareixia també, com mig escapat, un somriure de felicitat que resultava tan enigmàtic com indesxifrable.\nDoña Francisca amb un gran sentiment d'afecte que no li cabia en el pit, li va passar la mà per sota del seu braç per convidar-lo amb dolçor i delicadesa a seguir dempeus la cerimònia de l'enterrament. En Peret, ara ja dret, la mirada absent... i encara el somriure que ningú no s'explicava.\nLa vida seguia però, i calia tornar a les rutines diàries. L'endemà pel matí en Peret esmorzava......i, descansat i feliç, repassava les esqueles amb més avidesa que mai.\nPublicado por www.volenveuremon.com en 19:26


Llei trans, el disbarat del generisme | Article de Joaquim Coll\nLlei trans, el disbarat del generisme\nUna norma polèmica Opinió Basada en interpretacions i judicis de l’autor sobre fets, dades i esdeveniments.\nNo és estrany que el feminisme radical s’hagi posat en peu de guerra, la nova norma és un salt que pot tenir greus afectacions, com ja s’està veient en alguns països\n10 de de juliol del 2021. 22:53\nLa ministra d’Igualtat, Irene Montero, parla molt, però escolta poc. D’això es queixen els metges especialistes en transsexualitat, així com nombrosos grups feministes, que no han sigut tinguts en compte i que es mostren alarmats, particularment preocupades com a dones, pel canvi de paradigma que representa el projecte de llei trans que el Consell de Ministres va aprovar la setmana de l’orgull LGTBI. La qüestió és complexa perquè aquesta proposta barreja conceptes diferents, sexe i gènere, amb greus conseqüències políticament i jurídicament. D’entrada, fa servir un genèric inespecífic, llei trans, que la ciutadania identifica amb les persones transsexuals, amb la millora dels seus drets, una cosa que gairebé tothom celebra en la nostra societat, malgrat l’inquietant augment d’agressions homòfobes. Espanya és un país pioner en el reconeixement de la transsexualitat i des del 2007 disposa d’una important llei, susceptible de ser millorada. Sorprenentment, hi ha un deliberat intent per fer-nos creure que fins ara no s’havia fet res.\nEn realitat, la llei trans no tracta de la transsexualitat, sinó que sobretot desenvolupa i es fa ressò del transgenerisme, ficant en un mateix sac situacions diverses. El generisme, en resum, propugna el dret a canviar de sexe sense cap requisit mèdic, un dret que s’entén sense límits, sota el principi de «la lliure determinació de gènere». El primer canvi de paradigma incumbeix doncs a la definició del gènere. Si per al feminisme és un constructe social i cultural que ha servit per constrènyer la vida de les dones a l’atorgar-los rols desiguals per raó de sexe, amb l’arribada del generisme la mirada ja no és social i crítica, sinó d’exaltació del sentiment individual. Si per al feminisme, el sexe dona significat al gènere, per al generisme és al revés, el sexe es defineix per la vivència personal.\nEl pas següent és el reconeixement jurídic de la identitat de gènere, amb la qual cosa les polítiques a favor de les dones articulades partint de la desigualtat estructural per néixer femelles es converteixen en irrellevants. Si s’esborra el sexe, ¿no s’esborra les dones?, denuncien moltes veus feministes. Estem davant un salt conceptual de gran transcendència que es podria estendre a altres categories socials com, per exemple, l’edat. Què importen els anys cronològics que jo tingui si em sento vell o jove, i a partir d’aquesta vivència meva exigeixo uns drets que fins ara només podia reclamar en funció de l’edat (una pensió o l’accés a unes beques per a joves). El principi de la lliure determinació es podria estendre a altres àmbits, afectant la seguretat jurídica i les polítiques públiques de discriminació positiva.\nEl món trans insisteix molt en la necessitat de «despatologitzar» el procés de canvi de sexe com si això es pogués fer al marge de la salut. Sanitàriament, com explica la metge endocrina Isabel Esteva, prestigiosa experta que ha dirigit durant dècades la Unitat de Transsexualitat d’Andalusia, suposa negar l’evidència que una persona que no es troba a gust amb el seu cos, ment o genitals, pateix disfòria i necessita ajuda dels professionals mèdics. No per negar-li cap dret, sinó perquè és una transició complexa i molt delicada. Però passa, a més, que si aquesta llei prospera serà possible canviar administrativament de sexe sense patir disfòria, sense fer res, ni tan sols canviar de nom. Jo podria ser reconeguda legalment com a dona mantenint els meus atributs físics, també el meu nom masculí, només perquè ho vull. No és estrany que el feminisme radical s’hagi posat en peu de guerra. És un salt que pot tenir greus afectacions, com ja s’està veient en alguns països, per exemple, amb polítics que es converteixen en dones per beneficiar-se de les quotes de gènere o atletes (homes) que participen en categories femenines.\nPer últim, però no menys important, hi ha la qüestió de la infància. Pretendre com fa el projecte de llei que amb 14 anys un adolescent pugui iniciar un canvi de sexe amb mètodes irreversibles (hormonació, cirurgia), o que deixen importants seqüeles si després es vol desfer el camí, és un autèntic disbarat. El disbarat que suposaria el triomf del generisme.


Els ajuntaments de l’Alt Penedès s'uneixen per reactivar les empreses agroalimentàries i dels vins i caves\nRedacció Vilafranca del Penedès 25-02-2021 05:21\nEls ajuntaments de l’Alt Penedès s'uneixen per reactivar les empreses agroalimentàries i dels vins i caves . CC Alt Penedès\nL’objectiu del projecte és treballar totes les baules d’aquesta gran cadena per fomentar un model socioeconòmic sostenible, mitjançant l’impuls de la tecnologia i l’acompanyament a la transició digital de les persones i les empreses de l’Alt Penedès\nEls 27 ajuntaments de l’Alt Penedès s’han adherit al projecte que el Consell Comarcal ha presentat al programa “Treball, talent i tecnologia” de la Diputació de Barcelona. El programa “Treball, talent i tecnologia” de la Diputació de Barcelona consisteix en un fons de pressió per a cada municipi per dur a terme actuacions per a la reactivació econòmica i social que ajudin a pal·liar els efectes de la crisi de la COVID.\nDurant el mes de desembre passat, el Consell Comarcal va fer una proposta als ajuntaments per presentar un únic projecte i treballar-lo a nivell comarcal per aprofitar al màxim els recursos tècnics i econòmics i l’experiència acumulada dels diferents ens locals executant projectes vinculats a la cadena de valor dels productes agroalimentaris i dels vins i caves.\nEn concret, va proposar als ajuntaments actuar com a ens gestor per delegació i presentar i executar un projecte mancomunat únic titulat “Tecnologia i talent en la cadena de valor alimentària a l'Alt Penedès".\nCom que la dotació econòmica de cada municipi és diferent en funció del nombre d’habitants i el nombre de persones en situació d’atur, hi ha municipis que no podrien executar totes les línies de treball del projecte. Amb la suma de les aportacions econòmiques corresponents a tots els ajuntaments (395.000 €) i amb el colideratge entre tots els municipis i el lideratge unificat del Consell Comarcal, es pot executar un projecte molt potent que pot generar un gran impacte en tot el teixit productiu i l’ocupació de la comarca.\nPer tal de presentar públicament el projecte, que s’executarà durant els anys 2021-2022, el dimarts 23 de febrer es va fer una roda de premsa al Consell Comarcal de l’Alt Penedès.\nCristina de la Cruz, consellera comarcal d’Empresa i Ocupació i de Productes de la Terra, va afirmar que “el més rellevant d’aquest projecte és haver estat capaços de posar-nos tots d’acord, a nivell tècnic i a nivell polític”.\nLa consellera va explicar les 4 línies d’actuació: 1) Coneixement de l’actiu tecnològic del territori (anàlisi i diagnosi), 2) Participació activa d’atents privats (aliances estratègiques), 3) Desenvolupament competencial de les persones (reduir la bretxa digital) i 4) Acompanyament a la transició digital de les empreses.\nCristina de la Cruz va explicar que “el sector de la indústria de productes alimentaris i begudes representa més d’una quarta part de la facturació que generen les empreses de l’Alt Penedès, i aquestes empreses generen també millers de llocs de treball. A tots els municipis de l’Alt Penedès hi ha empreses d’aquest sector; si actuem sobre aquesta cadena de valor podrem generar sinergies en tots els àmbits i arribar a treballar les 4 línies a tots els municipis”.\nLa cadena de valor dels productes alimentaris i vins i caves abasta totes les empreses implicades en el procés de produir, elaborar i vendre aquests productes: ramaderia i agricultura i els seus proveïdors, laboratoris, certificadors de qualitat, consultories, fabricants d’additius alimentaris, elaboració del producte, empaquetament, disseny, publicitat, majoristes, botigues al detall, grans cadenes d’alimentació, transport, maquinària, restauració, turisme, etc.\nL’objectiu del projecte és treballar totes les baules d’aquesta gran cadena per fomentar un model socioeconòmic sostenible, inclusiu, competitiu i igualitari mitjançant l’impuls de la tecnologia i l’acompanyament a la transició digital de les persones i les empreses de l’Alt Penedès.\nImma Ferret, alcaldessa de Santa Margarida i els Monjos, va afirmar “és un projecte molt engrescador si pensem en la riquesa i l’ocupació que pot generar aquesta cadena de valor (...) Els municipis més grans podem crear sinergies comarcals i ser solidaris amb els municipis més petits”.\nJoan Manel Montfort, tinent d’alcalde de Desenvolupament econòmic i projecció exterior de l’Ajuntament de Vilafranca del Penedès, va afegir “els treballadors de cada municipi es mouen per tot el territori, no té sentit treballar a nivell local. En aquests moments tan complicats, cada cop treballem més en grans projectes d’àmbit comarcal que coincideixen amb les línies estratègiques de concertació territorial de la Diputació”.\nXavier Lluch, president del Consell Comarcal de l’Alt Penedès, va agrair a tots els ajuntaments “que hagin tingut una visió comarcal i que hagin confiat en el Consell Comarcal per gestionar el projecte. La reactivació econòmica ens beneficiarà a tots independentment d’on vivim i on treballem. Hem d’aconseguir que els nostres productes tinguin més valor afegir per generar més ocupació i, sobretot, ocupació amb valor afegit”.


L’Urgell suma 5 morts i 25 positius per Covid en l’última setmana – Comarques de Ponent\nL’Urgell suma 5 morts i 25 positius per Covid en l’última setmana\nL’Urgell ha registrat un total de 25 positius i 5 morts per Covid des de dissabte passat (dia 27 de febrer), segons l’Agència de Qualitat i Avaluació Sanitàries de Catalunya (AQuAS). L’Urgell acumula 2.858 positius i 58 morts per coronavirus des de l’inici de la pandèmia.\nPel que fa a les víctimes mortals, segons l’Agència de Qualitat i Avaluació Sanitàries de Catalunya (AQuAS), són 58 les persones que han perdut la vida per la Covid-19 a la comarca, 5 més que fa una setmana. Tot i això, segons dades facilitades pels ajuntaments i altres fonts, a l’Urgell hi ha almenys 67 víctimes mortals per coronavirus (11 usuaris de la residència de la Fuliola, 11 usuaris de la residència Mare Marcel·lina de Verdú, 7 usuaris de la residència Monestir de Sant Bartomeu de Bellpuig, 5 usuaris de la residència de Maldà, 4 usuaris de la residència Mas Vell d’Agramunt, un usuari de la residència d’Anglesola, 15 veïns de Tàrrega, 5 veïns de la Fuliola, 4 veïns d’Agramunt, 1 veí de Tornabous, 1 veïna de Castellserà, 1 veí de Verdú i 1 veí de Bellpuig -el més jove mort a Lleida per Covid amb 24 anys-) als quals s’hi sumem les 11 víctimes mortals sospitoses de la residència de la Fuliola des de l’inici de la pandèmia, la xifra s’eleva a 78. D’aquests, entre 39 i 50 han mort en una residència de la comarca.\nPel que fa als positius, el municipi que n’ha sumat més en l’última setmana és Tàrrega amb 14 nous casos fins a un acumulat de 1.281. En segona posició hi ha Agramunt amb 4 positius fins a un acumulat de 419. Per la seva part, Bellpuig i Verdú han registrat 3 positius fins a 452 i 115, respectivament, i Anglesola un cas (79).\nQuinze municipis de l’Urgell no han registrat nous casos de Covid des del passat 27 de febrer (un més que la setmana anterior). Són la Fuliola (183), Tornabous (57), Castellserà (46), Belianes (36), Maldà (32), Vilagrassa (31), Sant Martí de Riucorb (31), Ossó de Sió (21), Preixana (16), Ciutadilla (15), Guimerà (13), Vallbona de les Monges (12), Puigverd d’Agramunt (9), Nalec (4) i Els Omells de na Gaia (3).


Un monjo de Montserrat, amenaçat de mort per defensar l’1-O\nSergi d’Assís Gelpí, monjo de Montserrat des de fa més de 20 anys, ha denunciat públicament que va rebre una amenaça de mort per haver defensat l’1-O i el dret d’autodeterminació dels catalans. En concret, l’amenaça la va rebre per l’homilia que va fer el passat 24 de setembre, en què qualificava el referèndum de “dret humà”.\nEn l’homilia, el monjo va animar a “dir no a la repressió i sí a la llibertat i al respecte als drets més fonamentals” i va criticar el menysteniment a “les institucions del nostre poble”. “Déu ens ajudi a saber afrontar aquests dies sempre amb esperit pacífic. Hem vist com s’han amenaçat i en alguns casos s’han vulnerat drets fonamentals: El dret de reunió, la llibertat d’expressió, es prohibeix un dret tan senzill com el dret de ser consultats. Hem de dir no a la repressió i sí a la llibertat i al respecte dels drets més fonamentals. I, si algú té dubtes, que agafi la Declaració dels Drets Humans; per exemple, l’article 19 sobre la llibertat d’expressió”, va demanar.\nEl fragment de l’homilia en què parla de la situació catalana es pot escoltar a partir del minut 4:45 d’aquest àudio:\nAra, gairebé un any després, el frare ha revelat en una entrevista a la revista local Reviu, que aquelles paraules van fer que rebés crítiques i una “amenaça bastant desagradable”. “En cap moment no em vaig penedir d’haver defensat els drets humans. No vols que et facin mal, és clar, però encara menys vols renunciar a la defensa dels drets més fonamentals.”, ha explicat.\n— Sergi d’Assís (@sergidassis) August 11, 2018\nEn l’entrevista, a més, Sergi d’Assís defensa el paper actiu que ha de tenir l’Església en la defensa dels drets. “No podem callar allà on hi ha injustícies, no es pot ser neutre quan es vulneren els drets humans”, ha assegurat.


Cardedeu CoEduca - INS El Sui\nLa comunitat parla\nSabíeu que les dones de mitjana cobrem un 13% menys a l’any que els homes? O mai us heu preguntat perquè els grans filòsofs, científics o artistes són homes?\nVivim en un sistema patriarcal que ens limita com a persones, ens classifica i jerarquitza les pròpies vides i relacions. Cal prendre’n consciència i treballar per viure de manera més conscient, lliures i responsable des de les pròpies experiències i àmbits d’actuació de cada persona .\nAixò i altres temes es podran treballar i reflexionar amb el projecte de *Cardedeu Coeduca*, que engegat des de fa dos any pretén incorporar la *coeducació* treballant amb tots els agents educatius dels centres i des d’una mirada transversal. Al Pla Marcell, per exemple, la Comissió Coeduca va realitzar una càmera oculta per mostrar com reaccionem davant situacions de discriminació quotidiana, com es veu al vídeo “Que no t’etiquetin, Efecte Jove”.\nSom l’únic poble de Catalunya que impulsa una programa per reduir l’educació sexista. Quina oportunitat i quin goig poder-la aprofitar! Tinc ganes de veure quina una en fareu al Sui…\nSi us interessa el projecte, aquí en va una cobertura integral:\nFil a l’agulla <filalagulla.org/noticies/que-cardedeu-coeduca-9-juny/>\nCooperativa d’Iniciativa Social encarregada del projecte “Èxit de Cardedeu Coeduca”, Article ARA <Cardedeu Coeduca>\nCategoria: La comunitat parlaPer Administrador octubre 30, 2018\nAnteriorPublicación anterior:Marshmallow – Treball cooperatiuSegüentPublicación siguiente:Participació al Consell Escolar\nParticipació al Consell Escolar


La potència de twitter | El blog de Maite Ruiz\nLa potència de twitter\nPublicado: 30 octubre, 2013 en Comunicació corporativa, Internet, Periodisme, Xarxes socials\nEtiquetas:comunicació, futur, internet, marketing, xarxes socials\nUs he parlat en vàries ocasions de la potència de Twitter com a xarxa social. És cert que s’ha convertit en la meva preferida, per estar actualitzada del què passa, per seguir a amics i companys, per divertir-me amb els # més sorprenents i els twits més sarcàstics, per seguir els programes de ràdio i televisió, per comentar socialment el futbol o el reality TV de torn (en aquest cas només segueixo MasterChef).\nPerò la força de Twitter va més enllà de tot això, I ho deixa ben clar l’informe Twitter presentat per Redbility i InfluenZia, i que ha comptat amb la col·laboració de la Universitat Europea de Madrid, per conèixer el comportament dels twitaires. I resulta que Twitter ha esdevingut una font d’impacte emocional ja que, diu l’estudi, el 97% dels twits generen algun tipus d’activació emocional: des de felicitat, ego i orgull cada cop que reps una menció, un RT o simplement emets una opinió (i ja no us explico si aconsegueixen un Trending Topic); ansietat durant l’espera de càrrega dels links; interés, bon humor, curiositat… i tot un seguit de xocs i impressions de gran interès si el teu objectiu és donar major visibilitat als twits o gestionar publicitat relacional.\nTwitter es ja un mitjà de comunicació imprescindible fins i tot per molts periodistes, capaç de promoure corrents d’opinió fins i tot abans que parlin els grans líders d’opinió mediàtics, capaç de fer callar o canviar l’opinió els qui no volen anar contracorrent de la xarxa, capaç d’ascendir al cel o esfonsar fins l’infern a qualsevol sense distinció de raça, color, sexe, idioma o religió.\nUn ofereixo algunes dades sobre twitter: el món Twitter té avui més de 500 milions de comptes oberts i 200 milions d’usuaris actius diàriament, cada dia s’emeteb 400 milions de twits i s’obres 11 comptes nous per segon. Des de 2009, Google va integra els seus missatges en els motors de cerca, l’any 2012 va facturar 316 milions de dolars i està a punt de sortir a borsa….\n¿Encara dubteu de la potència de Twitter?\nCom posar fi a la desafecció ciutadana envers el periodisme\nPeriodisme amb valor afegit


Sergi Belbel estrena 'una bretolada' després de 7 anys - Teatre Barcelona\nSergi Belbel estrena aquest divendres 29 d’octubre Les Roses de la Vida al Barts Club, que es podrà veure només fins diumenge. Després de 7 anys sense estrenar cap text, Belbel presenta una comèdia esbojarrada que ha definit com “una bretolada per a quatre intèrprets i un gos”. La peça, que compta amb la col·laboració d’El Terrat, és un text “sense desig de transcendència” que l’autor va escriure “a raig”.\nL’obra, protagonitzada per Roc Esquius, Enric Cambray, Núria Sanmartí i Gemma Martínez, reivindica el teatre francès dels anys 50 i 60, la Comédie Française, amb “esquetxos totalment esbojarrats”. S’hi podrà veure un jove emprenedor amb un problema greu, un terapeuta desolat per la mort del seu gos, una temible presidenta d’un país estranger mancada d’amor i la seva estranya i intrèpida secretària. Un joc constant de malabarismes verbals i piruetes lingüístiques que “a partir d’una petita minúcia provocarà un tomb inesperat a les vides dels quatre personatges”.


Les projeccions de vídeo de l'espectacle teatral 'Temps', de Quim Masferrer, obra de la borgenca Sara Boldú - Notícies de les Borges Blanques i les Garrigues - Ràdio Les Borges 107.1 FM\nBoldú ha elaborat diversos documentals i ha treballat a diversos mitjans com a operadora de càmera\nLa Sara Boldú va estudiar Realització d'Audiovisuals i Espectacles a l'EMAV (Escola de Mitjans Audiovisuals de Barcelona). Ha treballat a vàries productores com a operadora de càmera, com ara: Intercamera o Mediapro fent programes per televisions estatals 'En ruta con la guía' a TVE, 'Bienestar' a La Sexta i, a TV3, 'L'estiu en directe', 'Posa't en forma'. A Barcelona TV ha estat operadora de càmera en el programa 'La nit d'esports' i també de directes.\nA més, Boldú ha fet assistències d'operadora de càmera per MTV, Al Jazeera TV, All Music Italia, O Globo Brazil, NHK Japó. Antena 3, Tele 5, TV3 i TVE. Des de fa vuit anys està treballant al programa 'Repor' de TVE. D'altra banda, ha elaborat diversos documentals com ara 'Muntar el pollastre' o 'El torero de los Andes' i fa reportatges tipus 'freelance'. Pel que fa a l'espectacle 'Temps', ha elaborat les projeccions amb què interactua el personatge principal.\nUn home acaba de saber que li queden 90 minuts de vida. Què pot fer? Res millor que experimentar una sensació d'absoluta llibertat, possiblement la més genuïna de tota la seva vida. A 'Temps', les convencions passen a ser cotilles d'un món que ja no és el del protagonista i amb el qual passa comptes; exerceix la llibertat de qui ja no té res a perdre, de qui es pot permetre riure-se'n del mort, ell, i de qui el vetlla, el públic.\nEl retret, la crítica, la ironia, el sarcasme, la ràbia, els comiats, els records, els desitjos estroncats i els somnis mai complerts, fan una mixtura amarada d'humor i tristor, una tragicomèdia sobre el temps, la vida i la mort.\nLes entrades per l'espectacle es poden adquirir de manera anticipada al departament de Recaptació de l'Ajuntament de les Borges (10 euros) i a taquilla en costen 15.\nL'obra és una tragicomèdia sobre el temps i la mort (foto: teatre de guerrilla).\nSara Boldú ha fet les projeccions de vídeo de l'obra (foto: Sara Boldú).


ciència ficció | Sóc el que llegeixo\nNOSALTRES de Ievgueni Zamiatin\n27/01/2016 / Soc el que llegeixo\t/ 2 comentaris\nHi ha llibres, històries, que tenen una olor especial, un gust concret… el sabor dels clàssics. I això que potser sona massa cursi, és una obvietat pels qui llegeixen de forma habitual. I no cal que siguin històries signades per grans noms, ni que hi hagi una nota introductòria o un pròleg que t’ho avanci. Malgrat això, aquesta obra de Zamiatin va arribar a mi amb un avís previ: és una de les obres que va inspirar Orwell per escriure “1984” i a Huxley per “Un món feliç“. Davant d’aquesta premissa, m’hi vaig aferrar amb ungles i dents i l’he col·locat al podi d’honor de les distopies.\n“És més assenyat aniquilar-ne uns quants de pressa que no donar a molts l’oportunitat de destruir-se, de degenerar, etcètera. És tan cert que frega la indecència.”\n“Nosaltres” recrea el quadern de notes del número D-503, un dels integrants de la societat governada per l’Estat Únic. Una societat regida per l’ordre matemàtic i en què tot està previst, planificat i controlat. En D-503 s’adreça als potencials lectors d’aquest quadern, que representen ser integrants d’altres civilitzacions a qui deixa les notes com a llegat. Això les converteix en un testimoni fidel de les seves impressions i seran un reflex de la tempesta interna que s’esdevindrà dins seu al topar-se amb l’I-330, portadora d’aires dissidents i fora de la lògica de l’ordre establert.\nI aquí comença la màgia. El desplegament narratiu que Zamiatin fa amb els viratges psicològics del protagonista és magnífic. Els pensaments i els sentiments del protagonista es desgranen en un espiral d’intensitat ascendent en el que s’intercalen grans reflexions filosòfiques que t’obliguen a rellegir-les una vegada i una altra per confirmar que si, que aquest text del 1921 segueix vigent.\nPerò el que m’ha captivat és la profunditat de la reflexió a nivell personal. Lluny d’un debat dens i presumiblement feixuc a nivell polític i social, la crida a la rebel·lió i a la llibertat de Zamiatin es gesta en les arrels de la societat, és a dir, en la part més íntima d’aquest nosaltres. I ho fa d’una forma extremadament gràfica mostrant l’escissió del “jo” del personatge principal. D’alguna manera em reafirma en la creença de que tots i cadascun dels nostres actes i pensaments són política. I que és la suma d’aquests el que conformarà un nosaltres, amb l’esperança de que sigui el més digne possible.\n“Estic davant d’un mirall. I per primer cop a la vida, exactament per primer cop, em veig d’una manera clara, precisa i conscient. Em veig amb sorpresa, com si fos ell. Vet aquí jo, ell: unes celles negres, traçades en línia recta. I al mig, com una cicatriu, una arruga vertical (no sé si abans ja la tenia). Uns ulls grisos, d’acer, encerclats per l’ombra d’una nit sense dormir. I darrere d’aquest acer… resulta que mai no he sabut què hi havia. Des d’allà (aquest allà és alhora aquí i infinitament lluny) m’observo a mi, a ell, i sé del cert que ell -amb les celles traçades en línia recta- m’és un estrany, que m’és aliè, que és el primer cop a la vida que el veig. I que jo sóc l’autèntic, jo i no ell…”\n05/03/2015 05/03/2015 / Soc el que llegeixo\t/ 1 comentari\nDe nou em trobo navegant entre gèneres poc freqüents en la meves últimes tries literàries. Aquest cop una novel·la que s’impulsa en la ciència ficció per crear un fil conductor dramàtic i altament reflexiu.\nLa història es desenvolupa a partir d’un fet extraordinari: la desaparició sobtada de milions de persones a la Terra. La reacció dels personatges davant d’aquest fet, la recerca d’explicacions, l’aparició de les creences, la fe,… És que alguna cosa pot seguir igual després d’un succés tan inexplicable?\nPerrotta va desplegant històries paral·leles de diferents personatges que sovint conviden a reflexionar sobre la pèrdua, la incertesa, la fragilitat, el canvi… Tot plegat amb una lleugeresa aparent que fa que la lectura resulti extraordinàriament fàcil. D’alguna manera m’ha recordat a la sensació que vaig tenir després de llegir alguns dels llibres de José Saramago, a partir de fets extraordinaris, improbables o inexplicables, reflexionar sobre el món en que vivim i com el vivim.\nPosteriorment a la lectura del llibre, m’he empassat els 10 episodis que configuren la primera temporada de l’adaptació que s’ha fet de la novel·la en format sèrie i que ha emès l’HBO i Canal+. L’autor ha participat en l’adaptació cosa que em va animar encara més a mirar-la. Malgrat algunes modificacions de la trama i en l’estructura dels personatges, es pot dir que és força fidel al llibre. Òbviament el fet audiovisual aporta una nova dimensió a la història però, tot i així, prescindeix d’algunes de les reflexions que per mi son cabdals en el llibre i que són el que el fan altament recomanable.\nNo vull obviar una menció més que especial per l’edició. Edicions Del Periscopi en cada una de les seves publicacions fa un regal al lector amb un treball de maquetació i edició acurat i bell. Bravo pel treball i la originalitat.


PROCÉS DE PREINSCRIPCIÓ ED. INFANTIL, PRIMÀRIA I ESO 2019-2020 CALENDARI I PASSOS\ndel 29 de març al 9 d'abril (ambdós inclosos)\n1) On trobar l’imprès:\nA la secretaria de l’escola (document imprès)\nAl següent enllaç: Fes clic aquí\nMolt important: s’ha de presentar una única sol·licitud i al centre demanat en primer lloc. La presentació de més d’una preinscripció (a diferents escoles) comporta la invalidació dels drets de prioritat.\n2) Documents que cal adjuntar a la sol·licitud:\nOriginal i fotocòpia del DNI de la persona sol·licitant (pare, mare, tutor/a) o de la targeta de residència on consta el NIE si es tracta de persones estrangeres.\nOriginal i fotocòpia de la targeta sanitària individual (CatSalut), si la teniu.\nEn el cas de nens/nenes d’origen estranger, cal presentar el passaport del/de la menor o el llibre de família del país d’origen.\n3) Punts de baremació i mapa d’àrea territorial d’influència d’ed. infantil i primària.\nBarems de prioritats d’admissió: criteris generals\nExistència de germans matriculats al centre o de pares o tutors treballant al centre.\nÀrea territorial de proximitat – ATP - (no acumulables)\nDomicili familiar dins l’àrea territorial de proximitat (ATP) del centre.\nTreball dins l’àrea territorial de proximitat (ATP) del centre.\nQuan el domicili de la persona sol·licitant és al mateix districte municipal que el centre però fora de l’ATP (resta de l’Eixample)\nQuan el domicili de la persona sol·licitant sigui a Barcelona ciutat però fora del districte municipal de l’escola (resta de districtes de la ciutat).\nDomicili familiar a l’Eixample.\nTreball dins l’Eixample.\nDomicili a Barcelona ciutat, però fora de l’Eixample.\nBeneficiaris d’ajut de la renda mínima d’inserció.\nDisminució igual o superior al 33% de l’alumne/a, pares o germans.\nMapa de l’àrea territorial d’influència per infantil i primària, recordar que per Eso l’àrea és tot l’Eixample.\n4) Altres documents:\nIndicació dels documents que també s’han de presentar en cas d’al·legar altres circumstàncies: lloc de treball, família nombrosa o monoparental.\nproximitat del lloc de treball de la persona sol·licitant\nQuan el domicili familiar que s’al·lega no coincideix amb el DNI de la persona sol·licitant o de la targeta de residència on consta el NIE (persones estrangeres), s’acredita amb el certificat o volant de convivència de l’alumne/a on ha de constar que conviu amb la persona sol·licitant.\nAportació d'una còpia del contracte laboral o d'un certificat emès per l'empresa. En el cas de treballadors autònoms, es té en compte el domicili acreditat a l’Agència Tributària i s’ha de presentar una còpia del formulari de la declaració censal d’alta, modificació i baixa en el cens d’obligats tributaris (model 036)\nOriginal i fotocòpia de la documentació acreditativa de ser beneficiari/ària de la prestació econòmica de la renda mínima d’inserció.\nOriginal i fotocòpia del certificat de discapacitat emès pel Departament de Benestar Social i Família de la persona que al·legui aquesta condició. També s’admeten certificats emesos per l’ICAM o pels organismes competents d’altres comunitats autònomes. En tot cas en el certificat s’haurà d’acreditar que la discapacitat és igual o superior al 33%.\nTambé es consideren en aquest apartat els pensionistes de la Seguretat Social que tinguin reconeguda una pensió d’incapacitat permanent de grau total, absoluta o de gran invalidesa i dels de les classes passives que tinguin reconeguda una pensió de jubilació o de retir per incapacitat permanent per al servei o inutilitat.\n5) Un cop lliurada la preinscripciótota la informació dels resultats es publiquen al plafó de davant de secretaria :\nPublicació llistes amb la puntuació provisional\nSorteig (necessari en situacions d’empat)\n15, 18, 19 i 20 d’abril\nPublicació llistes amb la puntuació definitiva


Xavi Barroso: “Jugar contra el Caldes serà especial” - FC Barcelona\nHomeSeccionsHoquei PatinsPrimer EquipNotíciesXavi Barroso: “Jugar contra el Caldes serà especial”\nXavi Barroso: “Jugar contra el Caldes serà especial”\nEl blaugrana, format al CH Caldes abans d’arribar al Barça amb 13 anys, torna per primer cop a Caldes per disputar un partit oficial “El Caldes acaba de pujar, s’ha d’adaptar a la categoria, però ve de fer un gran resultat contra l’Alcoi i té opcions de classificació”, recorda Ricard Muñoz\nBarroso, durant el partit contra l'Alcoi. FOTO: V. SALGADO - FCB\nAquest dimarts el FC Barcelona Lassa d’hoquei patins visita la pista del Recam Làser CH Caldes, que aquesta temporada disputarà l’OK Lliga. L’equip de Caldes de Montbui, que va superar l’Alcoi diumenge (4-1) té encara opcions de poder classificar-se per a la Final Four en cas de victòria. Per tant, els homes de Ricard Muñoz hauran d’estar ben atents i fer el seu joc per certificar la primera posició del grup que s’aconseguiria sumant un punt.\n“Estem creixent i sobretot ajustant coses que anem incorporant. El Caldes acaba de pujar, s’ha d’adaptar a la categoria, però ve de fer un gran resultat contra l’Alcoi i té opcions de classificació”, comenta Ricard Muñoz, que afegeix que “per a nosaltres és una prova més per classificar-nos per a la Final Four”.\nFinalment, el tècnic blaugrana explica que el Caldes estarà molt motivat: “Quan el Barça va a jugar a qualsevol pista sempre hi ha un plus del rival, també una motivació per a ells. Hem de saber que hem de competir i lluitar fins al final. Acaben de pujar però estaran preparats per competir”.\nPer a Xavi Barroso no serà un partit més. El ‘26’ blaugrana té passat a l’entitat calderina i aquest dimarts es retrobarà amb amics i familiars: “Em fa molta il·lusió tornar a casa, jugar contra amics, amb gent amb la qual vaig començar a patinar i amb moltes ganes de treure els tres punts”, explica un Barroso que admet que va presenciar el Caldes-Alcoi.\n“L’altre dia vaig veure el Caldes-Alcoi i em deien que si venia a espiar-los. M’aprecien molt i sé que se n’alegren molt de que sigui al Barça, jugar contra el Caldes és especial i més si hi ha amics”.\nL'Igualada, el rival del Barça a semis


El Casal de Nadal per a infants de Torredembarra obre inscripcions gratuïtes\nEs durà a terme del 27 al 30 de desembre\nImatge d'arxiu del Casal de Nadal per a infants de Torredembarra ARXIU / INFOCAMP\nDimarts, 14 Desembre 2021 09:47\nLa Regidoria de Joventut i Infància de l’Ajuntament de Torredembarra presenta el Casal de Nadal “Gaia, Wonka”, que es durà a terme del 27 al 30 de desembre, de 17 a 20 h, al Casal Municipal, amb la realització tècnica de l’entitat Viu Lleure.\nEstà dirigit a infants de 3 a 12 anys (de P3 a 6è). Enguany la temàtica central està dedicada a les joguines i els tresors amagats.\nLes inscripcions restaran obertes fins al proper 27 de desembre. Les places són limitades i es prioritzarà els infants empadronats a Torredembarra. La inscripció és gratuïta i també es disposarà de servei de vetllador/a per a aquells nens o nenes amb necessitats educatives especials.\nGaia, el protagonista d'enguanya\nGaia és un personatge social que li agrada conèixer la gent i les seves particularitats. Després de viatjar pel món sencer a través de la seva porta màgica, ha conegut milers de formes de jugar i aprendre alhora. Aquesta vegada cal la col·laboració de la canalla de Torredembarra per trobar un tresor amagat al municipi. Té relació amb la fabrica de joguines de Gaià Wonka, on diuen que del no res fan joguines inimaginables! Alguna cosa tindrà que veure el Nadal i el solstici d’hivern, perquè just per aquest dies la lluna desapareixerà del cel! S’aconseguirà, plegats, retornar la lluna al cel i el secret de les joguines màgiques?\nEl Casal de Nadal està organitzat aplicant totes les mesures per a la prevenció de la Covid-19, amb grups bombolla de deu infants que treballaran tallers on podran desenvolupar la seva creativitat i imaginació.


Els projectes d’economia social, protagonistes del BizBarcelona\nBARCELONA - 21/02/2017\nEl saló d’emprenedoria Bizbarcelona prestarà especial atenció en aquesta edició del 2017, que se celebrarà del 31 de maig a l'1 de juny a Fira de Barcelona, als negocis i les empreses d’economia social. Així, dins dels diversos espais d'assessorament i networking del saló, hi haurà un d’específic on s'englobaran tot tipus de serveis empresarials per a la creació i consolidació de negocis i d'empreses d'economia social. Segons l’organització, aquest tipus de entitats són una realitat creixent a la ciutat que conformen tot un ecosistema divers i fort a Barcelona que atresora pràctiques empresarials innovadores resilients als reptes socioambientals del present.\nAquesta edició de BizBarcelona vol així donar servei a empreses cooperatives i a tota la resta d’entitats del tercer sector, com ara entitats associatives i empreses socials, entre d'altres. En aquest apartat, professionals de diferents entitats col•laboradores oferiran orientació personalitzada sobre qüestions fiscals, laborals o jurídiques i es resoldran dubtes sobre màrqueting, finançament, innovació, vendes i mercats, entre altres temes. El saló Bizbarcelona by Barcelona Activa està promogut per l'Ajuntament de Barcelona, la Generalitat de Catalunya, CaixaBank, la Diputació de Barcelona, PIMEC i la Cambra de Comerç de Barcelona i compta amb la col•laboració de les entitats de la BizCommunity.\nLa transformació seran el gran leitmotiv d'aquest any de Bizbarcelona by Barcelona Activa, concretament, la transformació social, econòmica i tecnològica a Bizbarcelona per impactar a les empreses. Aquest fil conductor s’estructura en tres eixos. A banda de les empeses d’economia social, els altres dos grans conceptes del saló són les noves tendències i les eines per a la digitalització. L'objectiu final de tots tres eixos és que els assistents trobin inspiració, coneixement i solucions per crear, transformar i adaptar els seus projectes a un entorn dinàmic. Per destacar el caràcter d’aquesta edició, BizBarcelona ha triat el lema "Suma't al moviment transformador.\nAprofundint en l’idea de transformació i de nous temps, els continguts i activitats de Bizbarcelona, dirigits per igual a emprenedors i pimes, volen mostrar com els nous contextos de canvi obliguen a buscar noves solucions i reinventar-se per adaptar els projectes a les noves necessitats marcades per l'economia verda i circular que aposti per la sostenibilitat ambiental, social i econòmica. Segons la direcció del saló, el nou context econòmic és molt més plural pel que fa a diversitat de models de negoci i pràctiques empresarials, i per tant, segons els responsables de BizBarcelona ara es fa més imprescindible encara la transformació dels processos empresarials, productes, serveis i, fins i tot, de les relacions amb clients.\nSostenibilitat i tecnologia\nUn primer bloc temàtic de Bizbarcelona concretarà més les necessitats actuals d’empreses i organitzacions en general aportant l’anàlisi de les principals tendències econòmiques, tecnològiques i empresarials, així com de generació d'impacte social i ambiental, amb noves formes d'activitat econòmica basades en reduir, reutilitzar, reciclar i recuperar, que estan movent el mercat global i que poden determinar l'èxit d'un negoci, l'augment de les vendes o l'obertura de nous nínxols. Hi haurà ponències a càrrec d'experts que serviran d'inspiració per crear o adaptar l'activitat empresarial a cada conjuntura. A banda del programa de conferències, espais d'assessorament i networking, Bizbarcelona es complementa amb una zona d'estands amb la participació d'un centenar d'empreses, entitats i institucions que presentaran productes i serveis a mida per a persones emprenedores, autònoms, pimes i projectes d'economia social i solidària.\nUn altre bloc temàtic aprofundirà en l'àmbit de la transformació tecnològica de les empreses, en línia, entre d'altres, amb el Pla "Barcelona Ciutat Digital" que pretén promoure i enfortir el teixit econòmic digital i innovador de la ciutat. En aquest sentit, s'oferiran ponències sobre negocis digitals; logística i distribució; Big data i Internet of Things; màrqueting digital i xarxes socials; tecnologia mòbil; i experiència del client. Finalment, el saló ofereix un any més l’anomenat Mercat de Finançament, impulsat per Barcelona Activa, que comptarà amb la participació de l'Institut Català de Finances, Business Angels, entitats financeres, inversors privats i xarxes de crowdfunding, on els emprenedors poden cercar alternatives de finançament per als seus projectes.


Arrenquen les segones jornades gastronòmiques de la Cuina de l’Arròs de tardor - Ajuntament de Mont-roig del Camp\n04/10/2018 Ajuntament, Turisme\nDel 6 al 21 d’octubre es podran degustar, en format plat o menú, les propostes culinàries de setze restaurants de Mont-roig i Miami Platja.\nLa segona edició de les jornades gastronòmiques de la Cuina de l’Arròs de Tardor arrenca aquest cap de setmana amb les propostes culinàries de 16 restaurants de Mont-roig i Miami Platja. Del 6 al 21 d’octubre oferiran plats i menús amb l’arròs com a protagonista acompanyat dels productes típics d’aquesta època. Arròs melós amb llagostins i carxofa, arròs caldós amb secret ibèric i rovellons, arròs de cranc blau i bolets, risotto de bolets amb pernil i poma o arròs amb bacallà i verdures a la brasa, que s’ha pogut degustar a l’acte de presentació, aquest matí, al restaurant Limonero, són algunes de les propostes d’aquesta edició.\nEl catàleg de les jornades. (descarrega’t el pdf)\nA la presentació de les jornades, que ha comptat amb la presència de la regidora de Turisme, Yolanda Pérez i els restaurants participants, l’alcalde Fran Morancho ha explicat que les jornades ajuden a promocionar els establiments de restauració locals però també el municipi i que “tots hi sortim beneficiats”. A més, ha remarcat que aquesta edició compta amb 4 restaurants de Mont-roig, que també s’han volgut sumar a la iniciativa i que això permetrà donar a conèixer als visitants que som un municipi divers amb oferta gastronòmica i de qualitat repartida per tot el terme municipal.\nLa Cuina de l’Arròs de Tardor, permetrà degustar diverses propostes d’arròs a preus per tots els públics, que van dels 6 als 16 € els plats i dels 18 als 24 € els menús.


Els bisbes catalans buscaran donatius per internet per afrontar el sosteniment de les esglésies - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa web de l'Arquebisbat de Tarragona permet escollir la parròquia que es vol ajudar\nacn | barcelona 06.05.2020 | 20:21\nEls bisbes catalans buscaran donatius per internet per afrontar el sosteniment de les esglésies Regió7\nEl bisbes catalans han decidit posar-se a buscar donatius per internet per afrontar el sosteniment econòmic de les esglésies de Catalunya "durant aquest període de confinament i també de cara al futur immediat". Un dels primers bisbats en fer un pas endavant en aquest sentit ha estat l'Arquebisbat de Tarragona, que des d'aquest mateix dimecres ja permet fer donatius escollint el temple que es vol ajudar. En motiu de les mesures de confinament pel coronavirus les parròquies s'han quedat sense ofrenes mentre han de seguir afrontant les despeses corrents, han explicat fonts eclesiàstiques. Aquesta preocupació ha estat una de les qüestions de la reunió que han tingut els bisbes de la Conferència Episcopal Tarraconense per via telemàtica.\nEls bisbes han tractat sobre la nota del 29 d'abril de la Conferència Episcopal Espanyola (CEE) on s'exposaven les mesures de prevenció, higièniques i organitzaves per afrontar les properes fases del progressiu desconfinament. Segons aquestes indicacions les misses a la fase 1 es podran fer amb un terç de l'aforament i a la fase 2 amb el 50%.\nLes parròquies i els llocs de culte reprendran les misses tenint present les fases de desescalada que les autoritats vagin indicant i d'acord amb les concrecions que cada diòcesi determini. Seran "molt obedients amb les autoritats", han explicat fonts coneixedores de la reunió.\nDurant la reunió també s'ha posat de relleu la tasca que estan duent a terme les Càritas diocesanes.