El blog d'en Pere Nieto: La independència ens porta justícia social?\nLa independència ens porta justícia social?\nLa gent que es considera d’esquerres i nacionalista a Catalunya, davant de la situació de crisi actual pot optar per diferents estratègies que bàsicament es poden reduir a situar com a prioritària la independència per tal d’aconseguir els recursos necessaris i la capacitat per prendre solucions que ens facin sortir de la crisi des d’una visió social i la gent que considera prioritària la lluita social per cohesionar el país i avançar cap a la independència. Sense entrar a valorar altres opcions que respecto, això passaria per l’estratègia d’ERC en el primer cas o d’una part d’ICV-EUiA en el segon cas. Sé que no es poden simplificar les coses tan fàcilment però miraré d’explicar perquè ho plantejo.\nL’augment de recursos econòmics que podria tenir una Catalunya independent ens faria més justos socialment? Jo tinc clar que no, si més no en aquests moments. El govern de CIU ha decidit impulsar una política que s’allunya del model d’esquerres que alguna gent defensem. L’augment de recursos aniria encaminat a la promoció de la iniciativa privada, a la implantació de noves infraestructures pel desenvolupament no sostenible i a garantir que es puguin mantenir les lleis del mercat. Algú creu que amb més recursos econòmics la Generalitat i el seu conseller de sanitat no promourien les mútues privades? Un nou model per Catalunya no suposa una orientació més social de la despesa pública. Això ho garanteix un model social fort, combatiu, alternatiu. Això ho garanteix uns serveis públics potents. Això ho garanteixen majories d’esquerres.\nTambé és cert, no ens equivoquem, que la lluita per aquesta Catalunya social no és incompatible amb la lluita per la plena sobirania nacional. Al revés, sempre he defensat que una característica necessàries de les esquerres és garantir el dret ple a l’autodeterminació (i per tant inclosa la independència) de tots els pobles del món. Les llibertats nacionals han de formar part de la nostra identitat. Però no podem acceptar en cap cas que hi hagi gent que pugui pretendre fer veure que els problemes dels sectors més vulnerables de la societat es solucionen amb independència. Posar com a prioritat la lluita per la justícia social és una qüestió de valors, no de pressupost.\nA les eleccions municipals del proper 22 de maig jo apostaré per ICV-EUiA com a força política que critica les retallades aquí i a Madrid i com a candidatura en la que tota la gent que en forma part expressa la seva oposició a la política de retallades de CIU.\nPublicat per Pere Nieto a 18:23\nEtiquetes de comentaris: Municipals 2011, Política\nELS POBLES QUE VIUEN DE SUBVENCIONS ACABAN A LA RUINA.....TOTS SABEM QUE LES RETALLADES SON IMPRESCINDIBLES O ACABAREM COM GRECIA I PORTUGAL,I LLAVORS SI QUE SABREM LO QUE ES CANELA....I PER CERT POSATS A RETALLAR PODRIAN COMENÇAR PER ELS PARTITS POLITICS,SIBDICATS,ESGLESIES I ALTRES "ESTOMACS AGRAITS",I LAS BOJERIES I MENTIDES,SOBRE LA "FABULOSA NEGOCIACIO ECONOMICA DEL TRIPARTIT" QUE?PER QUATRE VOTS SI VAL LA PENA TAN CINISME?\n10 de maig de 2011 a les 20:19\nL'argument per a una Catalunya més justa, què té a veure amb la independència?\nNo tindríem, amb la independència, la mateixa correlació de forces polítiques? i, conseqüentment, Plantejaments, actuacions i debats similars als que corren en aquests moments?\nEl que és cert és que tots plegat encara em d'avançar força em democràcia, justícia i cohesió social, en participació, en posar els valors pel davant d'interessos partidistes., ...\nTenir més recursos no donarà necessàriament resposta a aquestes qüestions\n10 de maig de 2011 a les 20:35


El Programa Pilota Arreu del Món es presenta aquest dijous en el Museu de Galotxa de Godelleta – tucomarca.com\nHomeSeccióAgendaEl Programa Pilota Arreu del Món es presenta aquest dijous en el Museu de Galotxa de Godelleta\n12 maig, 2022 administrador Agenda, Esports, Godelleta, La Comarca, La Comunitat, La Foia de Bunyol-Xiva, Poliesportiu, Secció 0\nLa presentació oficial del Programa Pilota Arreu del Món està prevista per a aquest dijous, 12 de maig, en el Museu de la Pilota de Godelleta a partir de les 19,30 hores.\nEs trata d’una «iniciativa oberta a totes les col·laboracions i naix amb el ferm compromís de la generositat, amb un esperit solidari, de trobada, i amb l’objectiu d’estendre l’esport de joc de pilota a mà amb aqueix esperit de la igualtat des de la diversitat que impera en les bases de la *CIJB (Confederació Internacional de Pilota a mà). Al final, es tracta de crear espais de joc de la manera més senzilla, perquè es tracta de construir una xicoteta instal·lació, un mur, una pista llisa enfronte, i unes línies, perquè es puga jugar a pilota a mà», segons han informat fonts de l’organització.\nD’aquesta manera, el joc de pilota a mà «expandeix la seua xarxa de connexions de manera natural per innombrables territoris, però la Confederació Internacional de Pilota a mà (CIJB) vol fer passos més enllà per a continuar fomentant aquest esport i les seues variants, així com la cultura i tradicions que hi ha més enllà. És per això que el Programa Pilota Arreu del Món, impulsat per la CIJB, farà un nou salt per a teixir unes connexions entre diferents regions. Així, dijous que ve 12 de maig, a les 19,30 hores, es presentarà aquesta iniciativa en el Museu de la Galotxa de la localitat valenciana de Godelleta».\nEl suport del municipalisme\nSegons informen des de la Confederació Internacional de Pilota a mà, «hui dia ja s’han signat acords amb la Fundació Avance Àfrica per a la construcció d’un mur del joc de pilota en una escola d’Uganda, així com amb la Federació Equatoriana de Pilota Nacional per a l’adequació d’un altre mur en Sant Roque, (l’Equador). Són projectes que s’han reiniciat després de l’època de pandèmia que s’han viscut en els últims temps. Ara s’entra en una segona fase en la qual col·laboraran els ajuntaments valencians de Godelleta -seu d’aquesta presentació-, de Simat de la Valldigna i de Genovés, altres dues localitats especialment importants en la història d’aquest esport, i que sempre secunden i impulsen iniciatives de foment».\nCompromisos amb Colòmbia i l’Argentina\nCom la idea és sumar, i passar d’una municipalitat a una internacionalitat, la intenció d’aquesta segona fase és proporcionar l’ajuda necessària per a la construcció o adequació de pistes en el continent americà, en concret en països com l’Argentina i Colòmbia, tots dos compromesos amb la promoció del Joc de Pilota. A l’Argentina, i a través del prestigiós Club Regates de Mendoza, es patrocinarà un mur en el municipi de Guayamen. Per part seua, a Colòmbia, a través de la Federació de Pilota a mà-Chazas, s’adequarà un Chazódromo en el departament de Nariño, regió que ja va acollir l’últim i més reeixit dels Mundials de la CIJB. A més, també a Colòmbia es prepara una pista de One Wall en el departament de Pereira.\nTot això serà possible gràcies al compromís dels ajuntaments citats, en el seu desig de desenvolupar la pràctica d’un esport senzill, popular, inclusiu i que pot desenvolupar-se en qualsevol mur. D’aquesta manera, els noms de Godelleta, de Simat de la Valldigna i de Genovés estaran gravats en les noves construccions com a testimoniatge de la germanor dels municipis pilotaris valencians amb els d’altres latituds, en aquest cas amb tants llaços culturals comuns.\nMàxima col·laboració i suport\nEl Programa Pilota Arreu del Món ha comptat des del principi amb l’ajuda inestimable de dues entitats especialment vinculades a aquest esport. D’una banda, la Fundació José Luis López, mecenes principal en el procés d’internacionalització. López és, a més, el president d’honor de la CIJB. També ha sigut fonamental el suport de Caixa Popular, col·laboradora de la CIJB des de fa molts anys. A més, sempre ha existit l’impuls i suport de l’administració pública, tant la Diputació de València com de la Generalitat Valenciana.


Revista Entreacte archivos - Cultura es Política\nArchivo de la etiqueta: Revista Entreacte\nHi ha una pregunta que em fan molt sovint quan parlo en públic sobre internacionalització de les arts escèniques: què és pot internacionalitzar de l’escena catalana? La meva resposta és sempre la mateixa: “tot” i afegeixo, “sempre que es trobin els circuits, els clients o els col·laboradors interessats en la proposta”. Aquí està la clau de la internacionalització cultural: tant important és la proposta de l’artista o organització com saber trobar el receptor adient; descobrir-lo allà on sigui. Seguir leyendo Cultura Internacionalitzable. La Realitat Catalana →\nDifusión artística Performing arts Artes escénicas Cultura popular Danza Europa Teatre Internacionalització de la cultura internacionalización Cultura Arts escèniques valores de las artes Crisis Política cultural Gestión cultural


L'empresa catalana Boneless Grills presenta la primera barbacoa automàtica que es controla mitjançant una aplicació mòbil . ACCIÓ - Agència per la Competitivitat de l'Empresa\nL'empresa catalana Boneless ...\n• L’empresa catalana llença aquesta novetat al mercat que incorpora una pantalla tàctil i control automàtic a través del mòbil.\n• Boneless Grills ha comptat amb el suport d’ACCIÓ a través de la seva participació al Pla Embarca d’Start-Up Catalonia.\n• L’empresa barcelonina ha iniciat una estratègia d’expansió cap als EUA i preveu obrir-se a altres països com Alemanya, Mèxic i Hong Kong.\nL’empresa catalana Boneless Grills ha presentat la primera barbacoa automàtica que es controla mitjançant una aplicació mòbil. Amb seu a Barcelona, la companyia ha llençat al mercat aquesta innovadora barbacoa que incorpora una pantalla tàctil i un control automàtic que permet programar la cocció dels aliments.\nBoneless Grills ha comptat amb el suport d’ACCIÓ a través de la participació al Pla Embarca del programa Start-Up Catalonia, des de l’acceleradora que l’agència té al Baix Llobregat. “Fa poc que hem començat amb el Pla Embarca però estem segurs que amb l’ajuda del nostre mentor aconseguirem avançar més ràpidament en termes d’eficiència, assolint els nostres objectius a curt termini”, explica Roger Guasch, CFO de Boneless Grills.\nLes barbacoes de Boneless Grills compten amb un disseny europeu amb materials de primera qualitat i amb una tecnologia puntera que permet la possibilitat d’automatitzar tot el procés de cocció a partir d’una APP disponible per dispositius iOS i Android. “Nosaltres som els primers a nivell mundial que hem aconseguit desenvolupar aquesta tecnologia, tot i que ja existeixen aplicacions que permeten llegir la temperatura de la barbacoa, però no permeten programar-la automàticament”, comenta Guasch.\nL’empresa ha iniciat una estratègia d’expansió cap els Estats Units i preveu obrir-se cap a altres països com Alemanya, Mèxic i Hong Kong, on ja han iniciat una sèrie de negociacions.\n“Als EUA i a Canadà es venen més de 14 milions de barbacoes cada any, el que suposa més de 8.900 milions de dòlars de facturació, un mercat a gran escala i amb uns resultats molt interessants i golosos”, afegeix Guasch.\nDe cara aquest 2016 l’equip de Boneless Grills preveu assolir una facturació de 1,5M€, arribant a quadruplicar aquesta xifra al 2017. A més, presenten com a grans reptes d’aquest any el de millorar la penetració al segment del luxe als Estats Units i consolidar la seva estructura organitzativa, augmentant el nombre de treballadors i obrint una nova seu a Florida.\nEls fabricants de barbacoes compten amb Wayfair y Cookstoves com a partners, ambdós distribuïdors de barbacoes als EUA i a Canadà. El passat 2015 van rebre el segon premi dels VESTA Awards de la HPBExpo dels Estats Units, els guardons més prestigiosos del sector que premien la innovació.\nACCIÓ és l’agència pública per a la competitivitat de l’empresa catalana de la Generalitat de Catalunya. Impulsa la millora del teixit empresarial català a través del binomi internacionalització-innovació, posant a disposició de l’empresa 36 Oficines Exteriors de Comerç i d’Inversions que donen cobertura a més de 90 mercats. A més, assessora les empreses catalanes perquè aconsegueixin finançament, les ajuda a créixer mitjançant programes de capacitació i les orienta en matèria de clústers. També és responsable, a través de l’àrea Catalonia Trade & Investment, d’atreure inversions estrangeres a Catalunya


75 anys dels bombardejos d’Hiroshima i Nagasaki - Delas\nEl context actual d’inestabilitat mundial accentua la possibilitat de l’ús d’armes nuclears\nEl 6 d’agost del 1945 els Estats Units van llançar una bomba nuclear sobre la ciutat d’Hiroshima. El dia 9 d’agost en van llançar una segona sobre la ciutat de Nagasaki. En pocs dies van morir més de 200.000 persones. Els anys següents hi va haver moltes víctimes mortals més a conseqüència de les explosions. Fins i tot avui els hospitals de la Creu Roja japonesa continuen atenent milers de sobrevivents i de descendents d’aquells sobrevivents, ja que els efectes de la radiació s’han transmès a generacions posteriors. Aquests dies es compleixen 75 anys d’aquells bombardejos.\nFins ara, ha estat l’única vegada que s’han utilitzat bombes atòmiques contra la població civil.\nLes armes nuclears actuals ja instal·lades en míssils són entre 10 i 20 vegades més potents que les llançades sobre Hiroshima i Nagasaki. La catàstrofe humanitària seria, per tant, molt més greu.\nLa majoria d’experts alerten que el context actual d’inestabilitat mundial i d’augment de la confrontació accentua la possibilitat d’ús d’armes nuclears. Un indici d’aquesta confrontació és la retirada dels EUA del tractat bilateral INF, entre els EUA i Rússia, de limitació d’armament nuclear de curt i mitjà abast. D’altra banda, la política nuclear de l’administració Trump ha suscitat malestar i recels a la Xina i Rússia. Aquests dos estats també nuclears consideren que la postura nuclear nord-americana desestabilitza l’equilibri internacional, ja que preveu la utilització d’armes nuclears fins i tot com a resposta a atacs no nuclears.\nL’actitud bel·ligerant del govern nord-americà fa témer que no vulgui prorrogar el tractat New Start, també signat entre els EUA i Rússia i que venç el febrer del 2021. Si això es confirmés, no existiria cap tractat vigent de limitació d’armes nuclears entre els dos països, que acaparen més del 90% de l’armament nuclear mundial. Però encara n’hi ha més: la possibilitat de detonacions accidentals d’armes nuclears continua sent un perill molt real. S’han produït molts errors de funcionament, falses alarmes i interpretacions errònies d’informació que han dut gairebé a la detonació intencionada o accidental d’armes nuclears. Aquesta situació es pot agreujar amb la incorporació previsible de la intel·ligència artificial en l’àrea de l’armament nuclear.\nDavant d’aquest panorama en què la utilització d’armes nuclears no és descartable, cal tenir present la conclusió que es desprèn tant de diferents informes de la Creu Roja Internacional i de les Nacions Unides com de diverses trobades internacionals que van avaluar els efectes humanitaris derivats d’una explosió nuclear. I el que se’n conclou és que l’explosió d’una sola bomba nuclear sobre una ciutat provocaria una catàstrofe humanitària de tal magnitud que les infraestructures sanitàries i d’emergència serien incapaces d’atendre els sobrevivents. Una situació aplicable fins i tot als països amb un grau de desenvolupament més alt. Si avui explotés una bomba nuclear sobre una ciutat, gran part del teixit de primers auxilis, hospitals, bombers, organitzacions assistencials, quedaria arrasat i, per tant, no seria operatiu. La situació a Hiroshima després del 6 d’agost del 1945 n’és una prova: el 90% del personal sanitari va morir o va quedar ferit; 42 dels 45 hospitals van quedar inutilitzats…\nLa catàstrofe humanitària com a conseqüència dels bombardejos sobre Hiroshima i Nagasaki ha estat un argument cabdal del moviment antinuclear. Amb l’actual pandèmia del covid-19, el sistema sanitari ha estat sotmès a una tensió extrema fins al punt que, en alguns països, gairebé s’ha col·lapsat. És fàcil d’imaginar que aquest mateix sistema sanitari, mancat d’una bona part del seu personal i de les seves infraestructures, no podria fer front, en absolut, a una emergència com l’explosió d’una bomba nuclear sobre una ciutat.\nEl cos de bombers i d’emergències també quedaria afectat d’una forma similar. Si s’hi afegeix la destrucció d’infraestructures: clavegueram, vies de comunicació, subministrament elèctric, d’aigua, gas, telecomunicacions, etc., s’arriba a la conclusió que seria impossible de fer front a les repercussions d’una explosió nuclear. Els efectes (sanitaris, econòmics, socials, laborals…) de la pandèmia del covid-19 en una ciutat gran serien insignificants comparats amb els que es derivarien d’una explosió d’aquest tipus. Ens estem referint a l’explosió d’una bomba nuclear, però al món n’hi ha més de 13.000. I és evident que en una guerra nuclear hi hauria més d’una explosió.\nÉs immoral i inacceptable que hi hagi estats que tinguin aquesta capacitat de destrucció i de generar patiment a la població. La solució és l’eliminació i prohibició de l’armament nuclear, que és el que regula el Tractat de Prohibició d’Armes Nuclears, aprovat l’any 2017 per l’Assemblea General de l’ONU. Entrarà en vigor quan 50 estats l’hagin primer signat i després ratificat. L’estat espanyol ni tan sols l’ha signat i no sembla que tingui la voluntat de fer-ho. Inadmissible.\nPublicat en Diari Ara, el 05/08/2020


L'Ajuntament de Santa Coloma de Querat licita les obres d'arranjament de la plaça de la Pau | EL PORTAL NOU\nHome Societat L'Ajuntament de Santa Coloma de Querat licita les obres d'arranjament de la plaça de la Pau\nL'Ajuntament de Santa Coloma de Querat licita les obres d'arranjament de la plaça de la Pau\nPortalNou Valls dilluns, de juny 12, 2017 Societat\nL'Ajuntament de Santa Coloma de Queralt ha tret a concurs la realització de les obres d'arranjament i millora de la plaça de la Pau amb un pressupost de licitació de 229.503,04 euros. Segons el projecte, la necessitat d'aquesta actuació bé donada pel fet que l'estat actual de la plaça presenta una pavimentació en mal estat. Alhora, es condicionarà l'entorn del santuari de Santa Maria de Bell·lloc. La superfície total de l'àmbit d'actuació és de 2.211,99 metres quadrats.\nEl projecte de l'Ajuntament proposa una neteja visual de l'àmbit, eliminant en primer lloc els tres arbres que impedeixen la visualització completa de l'ermita, eliminant la font esfondrada i substituint les escales actuals per un sistema de marges i escales que permetin la contemplació de l'entorn en el dia a dia i la seva ocasional utilització per a esdeveniments de caire públic. També corregint les pendents de la plaça per evitar en el possible l'afectació de les aigües pluvials al santuari.


Crítica: Cabaret Voltaire ~ EspectáculosBCN\nInicio Teatro críticas Crítica: Cabaret Voltaire\nAixò és el que ens diuen en el fulletó de La Seca, per situar-nos en un temps i un món que ens cau molt lluny. Però, el més sorprenent, no és que ens caigui lluny en el temps i en l’espai… el més sorprenent és que ens cau lluny en tot. Sembla increïble que, al 1916, en mig d’un món embogit, ficat de ple en una guerra, hi hagués aquest esclat de creació. I encara sembla més increïble que aquest esclat creatiu s’escampés com una taca d’oli i arribés a tot arreu. Ens preguntem si ara, amb totes les tecnologies, totes les formes de comunicació, tot el nostre passat cultural… seria possible una explosió artística tan potent. I encara més, ens preguntem si nosaltres, que hem crescut en un món on la cultura hi té un lloc força important, ho hauríem acceptat.\nAmb una interpretació excepcional, Pau Bou, Maria Donoso, Xavier Llorens i Albert Riballo, ens reciten els poemes incomprensibles… o no… donat-hi forma, música, cos, moviment… fent que els poemes que sembla que no siguin res, i potser no són res, puguin arribar a tenir un significat. Quin? Això ja depèn de l’oient. Ells els interpreten. L’oïda la posem nosaltres. Poemes que semblen retalls de molts idiomes, que contenen paraules de tots els idiomes i de cap d’ells… poemes on tothom pot trobar-hi el seu lloc. Una interpretació que obliga a escoltar-se els uns als altres mentre cadascú recita. De vegades de forma simultània, de vegades en forma de coral, de duo, de trio…\nA La Seca Espai Brossa hi veureu un espectacle teatral que recrea un corrent artístic que es capbussa en l’absurd per donar sentit a tot allò que hi havia al voltant. La guerra era absurda, els conflictes eren absurds… l’art, al final, també esdevenia absurd. Com un mirall per retratar aquell caos. “El que celebrem, és a la vegada una bufonada i una missa de difunts”.\nPau Bou, Maria Donoso, Xavier Llorens i Albert Riballo, coordinats a la perfecció, ens mostren aquest caos, amb balls convulsius, crits, recitacions inconnexes, música sense música. “La millor música, és la dels canons” va dir Napoleó. Enmig d’una guerra, a Cabaret Voltaire, fan de la música un element trencador.\nA La Seca Espai Brossa hi trobareu una recreació del Cabaret Voltaire. Un espectacle que no té res a veure amb el que heu conegut fins ara. Com quan es fa dissabte en una casa, tot queda revoltat, potes enlaire, tot queda desorganitzat, desordenat… com si una tempesta hagués passat pel teatre i ho hagués capgirat tot. Per rematar-ho, fan una deconstrucció dels Pastorets. Una deconstrucció irònica i plena de fiblades. “Els dadaïstes són nens de bolquers d’una nova època”, ens diuen. O potser són vespes amb els fiblons ben preparats, disposats a punxar-nos perquè reaccionem.\nEn un món així, capgirat, revoltat i desordenat “l’única cosa que queda són els acudits i el posat de sang i fetge”.


A la nostra ciutat hi ha una plaça que té forma d’estrella? - Descobreix SFG\nA la nostra ciutat hi ha una plaça que té forma d’estrella?\nCom l’estrella polar, la plaça del Nord, assenyalava la direcció del creixement de Sant Feliu de Guíxols al segle XIX\nLa plaça va ser concebuda el 1882, quan l’hisendat guixolenc Bonaventura Mas va presentar un projecte d’urbanització en aquests terrenys, en el qual es contemplava la creació d’espais públics. De fet, aquesta plaça, com la urbanització, se situava al capdamunt del carrer de Sant Domènec que constituïa un dels principals eixos de creixement cap al nord de la ciutat, en paral·lel a la carretera de Girona. Però, la plaça pròpiament dita no es va començar a configurar urbanísticament fins l’any 1889, que es va realitzar el primer edifici al seu xamfrà amb el carrer Nou de Sant Antoni. Aquest habitatge, com la majoria de les cases d’aquesta zona, va ser per a persones de classe treballadora.\nSegons el projecte, en la plaça hi havien de confluir sis carrers, a més del carrer de Sant Domènec: Alba, Sant Bonaventura, Adén, Sant Adolf i Nou de Sant Antoni. En el Pla de Reformes i Millores de 1897, redactat per l’arquitecte General Guitart, el creixement al nord de la ciutat estava condicionat per l’harmonització d’aquesta urbanització amb el nou planejament i per a una correcta previsió de cara a la construcció de l’Asil Surís. Guitart explicava a la memòria del seu pla “con este plan está más o menos armónicamente relacionado el de los terrenos cuya base es la denominada Plaza del Norte, con una serie de calles radiales, en las que el capricho parece estar por encima de los intereses que representa, dando lugar, a parte de la razonada prolongación de la calle de Santo Domingo a complicar la urbanización de aquellos terrenos”.\nAixí, doncs, sembla que a Guitart aquesta forma tan creativa de la plaça, no li semblava massa funcional. Lluny de fer-ne una valoració poètica, més aviat pronosticava un bon trencaclosques de complicada solució des d’un punt de vista urbanístic.\nText: M. Àngels Suquet Fontana / Imatge: General Guitart


Parc UdG » Icatel Network S.L\nTelefonia Mòbil: Plans personalitzats amb qualsevol cobertura per garantir la comunicació total amb la seva empresa.\nConsultoria TI: Supervisem el teu pla de telecomunicacions amb un equip amb 20 anys d’experiència.\nTelefonia Fixa: Controlem les quotes fixes i establim plans optimitzats per a cada client.\nServip: El Servei Icatel Personalitzat t’assegura el nostre suport 24 hores 365 dies l’any.\nCentraleta: Les millors centraletes configurades per a la teva empresa. Disponible la Centraleta al Núvol.\nInternet: Connexions estables i ràpides perquè la teva empresa sempre estigui connectada.\nServidors: Servidors per a Backups, Base de dades, correu… possibilitat de servidor al núvol!\nVeu per IP: Estudi gratuït de l’infraestructura per a la posterior instal·lació i programació de línies extranacionals virtuals.\nServeis de Linux: Configuració personalitzada de Servidors amb Asterisk(PBX).\nXarxes i Seguretat: Creació de xarxes internes i configuració d’una seguretat òptima.\nTecnologia M2M: Utilitzem la Tecnologia M2M per interconnectar tot el teu maquinari en xarxa.\nTelèfon: 972 01 01 25\nC/ Emili Grahit, 91 (Bloc D, P0-D1)


La fira Altres Lletres de Valls comptarà amb 24 editorials\nLa fira Altres Lletres de Valls comptarà amb 24 editorials i una desena de presentacions\nEl dissabte 9 de novembre des de les 10.00 h i fins a les 19.00 h, la plaça de la Zeta s’omplirà de literatura i pensament crític\ndijous, 31 d’octubre 2019 - 09:41h\nLa plaça de la Zeta de Valls també acollirà la segona edició de l'EcoFira | Cedida\nValls celebrarà el 9 de novembre la primera edició de la fira Altres Lletres – Fira del pensament crític i l’acció conscient. Els impulsors d’aquesta primera fira són el Casal Popular La Turba i Llumull Accions Audiovisuals, que tenen l’objectiu de fer «una fira literària i crítica allunyada de l’època de més saturació editorial com és Sant Jordi».\nLa fira comptarà amb un total de 24 editorials que es repartiran per tota la plaça de la Zeta. En aquest sentit, des de l’organització s’ha treballat perquè hi hagi editorials molt diverses i per a tots els públics, des de la literatura infantil i juvenil, fins a propostes més polítiques, poètiques o de narrativa. A més, la plaça de la Zeta també hi haurà durant la mateixa jornada de la 2a Ecofira del Camp de Tarragona, amb diversos productors de proximitat.\nLes activitats centrals es realitzaran dissabte, però al llarg de tota la setmana s’han programat diversos actes com a prèvia. Així, els actes s’iniciaran dimarts a les 19.00 h, amb la presentació del llibre “Tu vida Épica” de Magda Barceló a l’Espai La Magrana. El dimecres els més petits tindran el seu espai amb el contacontes Roger Roig, dels contes del Patufet a la llibreria Tram, a les 18.00 h. Dijous es presentarà el llibre “Cinquanta còdols al mar” de Laura Casa a Cafès Líder a les 19.30 h mentre que divendres al local de la CGT s’hi presentarà el llibre “Anarquista... ¡Y orgullosos de serlo! d’Amadeo Bertolo, a les 19.00 h.\nAltres Lletres també servirà per obrir un espai sovint en desús, com és la cafeteria de Cafès Líder, a la plaça de la Zeta. De fet, totes les presentacions que es faran al llarg del dissabte tindran com a escenari aquest espai. Així, a partir de les 11.00 h hi haurà un contacontes amb “Contes a la piscina” a càrrec de l’escriptor Joan Mitjons, a les 12.00 h es presentarà el llibre “Batecs de vida” amb Marina Mallafrè i a les 13.00 h s’hi podrà descobrir “Una amistat corrompuda” de Xavier Rigall. A la tarda s’hi presentaran la revista Caramella, a les 16.00 h, “Insubmissió” de Joan Canela a les 17.00 h i el Calendari i receptari de la Berta Artigal, a les 18.00 h.\nBarri Antic de Valls fires literatura Valls


Tribuna Ganxona » URBANISME I OBRES AlertaSantFeliu es presenta demanant ajut a Torra i Puigdemont\nPortada » Portada » SOCIETAT » ENTITATS » AlertaSantFeliu es presenta demanant ajut a Torra i Puigdemont\nDe dreta a esquerra, la periodista Carme Casas, l'escriptor Toni Sala, el poeta i escriptor Narcís Comadira i Ramon Gascons, d'Amics de Tossa i SOS Costa Brava. (ALERTA SFG)\nLa presentació de la plataforma AlertaSantFeliu ha omplert la sala d’actes de la Cambra de Comerç fins al punt que moltes persones s’han hagut de situar als passadissos durant un acte adreçat en principi als mitjans de comunicació però obert a la ciutadania.\nL’acte ha anat a càrrec de la periodista Carme Casas, l’escriptor Toni Sala, el poeta i escriptor Narcís Comadira i Ramon Gascons, en representació d’Amics de Tossa i de SOS Costa Brava.\nLa presentació ha anat a càrrec del periodista i escriptor ganxó Toni Sala, que ha fet aquest discurs que transcrivim íntegrament:\n“Bon dia en nom de la Plataforma Alerta Sant Feliu.\nEls últims mesos s’ha disparat la preocupació a tota la Costa Brava pels disbarats urbanístics que s’anuncien: construcció de més de mil habitatges a la platja de Pals, prolongació de l’autopista de Blanes a Lloret de Mar, ciment a Cap Roig i Aigua Gelida, blocs d’apartaments a la Pineda d’en Gori de Palamós, urbanitzacions noves a la cala d’Aiguafreda de Begur, i a la Cala Morisca de Tossa, i una altra a Llançà en sol forestal… És a dir, un panorama apocalíptic.\nEns trobem en un moment semblant al que es va viure als anys seixanta i setanta del segle passat.\nÉs a dir, un moment de transició política, d’enfonsament d’un sistema i en definitiva de desorientació governamental que s’aprofita per depredar el patrimoni comú, diguem-ne patrimoni paisatgístic, diguem-ne patrimoni urbà.\nVolem fer d’entrada un petit incís per denunciar que aquest procés de destrucció urbana que afecta tota la Costa Brava s’acompanya d’un rentat de cara molt sospitós a través de la promoció, precisament ara, de la Costa Brava com a Reserva de la Biosfera. Ens podem preguntar quin sentit té promoure la Costa Brava com a Reserva de la Biosfera precisament en el moment que es denuncien aquestes salvatjades urbanístiques.\nSalvatjades que han arribat també a Sant Feliu de Guíxols, on ja podem veure uns primers desastres urbanístics increïbles. Per això un grup de gent, que esperem que cada vegada serem més, ens hem constituït en la Plataforma Alerta SantFeliu.\nAlerta Sant Feliu vol defensar els valors socials, urbans, mediambientals, paisatgístics i culturals a Sant Feliu de Guíxols contra les agressions de tota mena que els destrueixin, desequilibrin o adulterin.\nAlerta Sant Feliu vol fomentar tota mena d’activitats destinades a promoure l’autoestima i l’orgull per la nostra ciutat, i vol lluitar contra la turistificació ( és a dir, un model de ciutat que acaba expulsant la població local ), l’especulació urbanística i el model de turisme massiu tipus Lloret de Mar, model de turisme que, desgraciadament, sembla que l’Ajuntament d’aquesta ciutat ha començat a prioritzar.\nPodria semblar que Sant Feliu s’havia deslliurat de la destrucció, però aquesta Alerta Sant Feliu de Guíxols vol fer visible i denunciar que la nostra ciutat entra de ple en la llista de disbarats d’aquest procés de destrucció de patrimoni públic.\nEn poques paraules, descurança per part de l’Ajuntament d’uns béns que ell mateix hauria de protegir, amb una finalitat de fons merament mercantil. La forma d’actuació deu ser la mateixa que arreu: es funciona per etapes i a base de fets consumats.\nL’exemple més visible i alarmant l’hem tingut en la reurbanització del Racó de Garbí, que ens temem que s’ha convertit a hores d’ara en la punta de llança d’un procés que si no s’atura acabarà desfigurant tota la badia i segurament afectant tota la muntanya de Sant Elm.\nL’Ajuntament va obrir el termini per les al·legacions al projecte de re urbanització del Racó de Garbí durant l’estiu, de manera que el termini d’al·legacions passés discretament. Així i tot, se’n van presentar una quinzena, que van ser desestimades en la seva immensa majoria.\nVolem recordar que el partit que té l’alcaldia, Tots per Sant Feliu, s’havia presentat a les eleccions precisament amb el compromís de promocionar la participació ciutadana i transparència en les decisions de l’Ajuntament.\nEs van ignorar les al·legacions i les protestes dels veïns, doncs, i la reurbanització del Racó de Garbí va tirar endavant. En el cas de l’estany, que ara en parlarem, es van fer actes per demanar que no es destruís i es van recollir més de dues mil firmes a favor de conservar-lo, que no van servir de res.\nHi ha cinc actuacions al Racó de Garbí que han afectat un patrimoni urbà irrecuperable:\nPRIMERA. Una vegada començades les obres, es va veure que els oms de carrer, uns oms que per la seva posició arran de mar eren excepcionals a tota la costa, es van serrar sense contemplacions. És especialment greu perquè aquests oms estaven catalogats pel mateix ajuntament. Es van descatalogar d’un dia per altre, sense cap problema. Hi va haver protestes i recollides de firmes, però una vegada més es van ignorar. Els oms estaven catalogats, però es van serrar igualment.\nSEGONA. Hi havia un estany amb un desmai, amb peixos, nenúfars i una escultura també catalogada. Aquesta escultura és una obra de Joan Rebull, un dels escultors catalans més importants del segle vint, que té obra al MNAC o al Reina Sofía, a més d’obra pública a l’Ajuntament de Barcelona o a dintre mateix del Palau de la Generalitat. La gent coneixia aquesta escultura com La Pepita, però en realitat representava la Costa Brava, i per això estava posada a la plaça Ferran Agulló, que és el nom de l’home que va batejar aquesta costa. L’estany va ser derruït també d’un dia per altre, sense cap mena d’explicació racional, fora de la intenció, amagada als veïns per part de l’Ajuntament, de convertir en terrassa turística una plaça pública amb un estany molt estimat per la població, un estany que recordava l’estany de El Desconsol de davant del Parlament. L’estany s’ha convertit d’un dia per altre en la terrassa d’un restaurant, és a dir, s’ha fet una privatització immediata de l’espai públic. Hi havia un estany, ara hi ha la terrassa d’un restaurant. S’ha seguit el mateix model que a la plaça del costat, que també està ocupada per un restaurant pizzeria, amb cobert i tot. Hi havia dues places públiques, ara estan ocupades per restaurants.\nTERCERA. Durant aquestes obres, es va descobrir que la font del XIX que hi ha tenia una base de pedra de Girona. Tot i ser també una font catalogada, es va tapar a corre cuita aquesta base amb formigó.\nQUARTA. S’han substituït uns fanals discrets i coherents amb el mobiliari de la badia per uns altres de gegants i excessius, sense cap estètica, més propis d’un aparcament que d’un passeig davant de mar. Aquests fanals envaeixen les cases dels veïns i són molestos pels mateixos visitants. Suposem que són per atraure turistes, però només cal comptar-los per veure la desproporció: són onze fanals amb un total de trenta-set punts de llum, en una línia d’uns 250 o 300 metres.\nI CINQUENA. La reurbanització del Racó de Garbí va destruir tres balcons obra de Joan Bordàs i tota la barana del carrer. L’obra de Joan Bordàs, deixeble de Rafael Masó, és molt important per Sant Feliu. És la que dona la personalitat a Sant Feliu, amb edificis, arranjaments i mobiliari urbà exclusius. La destrucció dels tres balcons de la badia haurà servit per fer-hi una mena de graderia de formigó. Tant els tres balcons com la barana funcionaven a manera de bancs públics, que la gent feia servir per asseure’s. No n’ha quedat res, i és l’anunci del que segurament es pretén fer amb tota la badia. Convertir-la en terrasses. En definitiva, d’un dia per altre s’ha convertit un dels racons més personals i peculiars de Sant Feliu i segurament de tota la Costa Brava en una terrassa com qualsevol altra.\nI la nostra por és que això s’estengui per tota la badia. Perquè la destrucció del Racó de Garbí acabarà afectant tota la badia, que ara quedarà desfigurada, amb un calaix de formigó al final que en trenca la unitat.\nLa por d’Alerta Sant Feliu és que en realitat la reurbanització del Racó de Garbí només sigui la primera fase d’un projecte que vol convertir la badia sencera en un espai de terrasses i guinguetes privades. És a dir, eliminar els balcons i baranes de tota la badia. La reurbanització del Racó de Garbí ha disparat totes les alarmes per les intencions que delaten per part de l’Ajuntament, i ha tingut dues conseqüències:\nLa PRIMERA és que, vist com havien serrat els oms catalogats, immediatament es va témer per les alzines de la Rambla del Portalet. Resulta que al disseny de l’hotel nou que s’hi està construint, hi figuraven uns arbres diferents d’aquestes alzines.\nAlternativa Verda va fer una acció d’alerta i la revista local Àncora va dur el tema a portada. Segons l’Ajuntament, mai hi ha hagut la intenció de tallar les alzines, però la veritat és que als dibuixos aprovats per l’Ajuntament les alzines ja no hi apareixien. Un problema que tenim amb el govern és la poca fiabilitat en les seves declaracions.\nLa SEGONA conseqüència de la destrucció del Racó de Garbí va ser que un altre partit, Guíxols des del Carrer, veient-s’ho a venir, va presentar una moció a l’Ajuntament instant-lo a protegir l’obra de Joan Bordàs, que, estranyament, no està catalogada. El catàleg de l’Ajuntament té molts forats: per exemple, no té catalogada la muralla medieval del port. Per altra banda, l’Ajuntament tampoc respecta el catàleg, tal com s’ha vist en el cas dels oms, la font o l’escultura de l’estany. La moció demanant protegir l’obra de Bordàs va ser votada per tota l’oposició, però el govern ( composat per TSF, ERC i PSC ) hi va votar en contra, i per tant els balcons emblemàtics de la ciutat i la barana de la badia continuen sense protecció.\nLa negativa de l’Ajuntament a protegir els balcons ens sembla que deixa clar el futur que els espera.\nPerò no n’hi va haver prou amb això, perquè al cap d’uns dies l’Ajuntament va declarar a través del seu regidor d’urbanisme, Josep Saballs, que encarregarien, citem literalment, “una revisió general de tot el catàleg de la ciutat perquè hi ha elements que estan avui dia protegits i que no té massa sentit que ho estiguin”.\nÉs a dir: no ens demaneu que protegim el llegat de Joan Bordàs? Doncs ara us descatalogarem béns públics que de moment estan protegits.\nA Alerta Sant Feliu ens preguntem quins elements d’un catàleg que en si mateix ja és ple de forats volen ara desprotegir, i per què. És un mal símptoma el que va passar fa pocs mesos al monestir, on es van descobrir unes ruïnes medievals i van ser immediatament tornades a enterrar, tal com ja es va fer amb la base de la font del XIX.\nDe fons, la pregunta que Alerta Sant Feliu voldria fer a l’Ajuntament és: com pot ser que els que haurien de vetllar per la protecció dels béns públics, històrics, paisatgístics i més estimats de Sant Feliu es dediquen justament a derruir-los? Perquè s’està deixant Sant Feliu en mans de la depredació?\nCreiem que la resposta és, a banda d’una deixadesa que és conseqüència de la mateixa composició estranya del consistori – TSF, ERC i PSC: dreta i esquerra, independentisme i unionisme en un mateix equip de govern -, la intenció de decantar Sant Feliu cap a un model de turisme barat, és a dir, a base de terrasses i especulació immobiliària, feines de baixa qualitat i beneficis en mans de quatre. És a dir, depredació. Beneficis immediats a canvi d’hipotecar el futur. No cal insistir en els problemes amb què es troben ara ciutats com Barcelona o Lloret de Mar, que han optat per aquest model de turisme. Lloret de Mar per exemple és la ciutat catalana amb més places hoteleres després de Barcelona, i malgrat això és la tercera ciutat amb la renda més baixa de la província de Girona.\nAlerta Sant Feliu vol advertir especialment sobre el model de ciutat cap on s’encamina l’Ajuntament. Ens fa por que en un termini de molt poc temps, Sant Feliu es trobi irreparablement abocada a la destrucció de la seva personalitat. És trist, però ens temem que l’abandonament en què actualment es troba el passeig (bancs desmuntats, terrasses sense criteri, plàtans morts de set, brutícia en general) no sigui el preludi d’una operació consistent a promocionar la primera línia de la badia destruint els balcons i la barana i omplint-la de terrasses.\nVolem també fer notar que aquest model turístic es contradiu totalment amb el projecte del Museu Thyssen que si més no aparentment l’Ajuntament defensa. Ens preguntem com podem fer compatible la descatalogació i destrucció dels elements artístics i paisatgístics de Sant Feliu amb l’aposta per un museu de pintura catalana de primer ordre. No es veu la contradicció? Volem recordar que si la Baronessa Thyssen ha decidit portar aquí la seva col·lecció de pintura és perquè Sant Feliu manté una personalitat i uns valors paisatgístics que no es troben en altres poblacions, i ens temem que aquesta destrucció absurda de patrimoni cultural no acabi comportant la retirada del projecte del museu. Ens preguntem com es pot voler convertir Sant Feliu en una ciutat d’art al mateix temps que es destrueix el patrimoni artístic de la ciutat.\nUn altre exemple de la desprotecció en què ens trobem davant d’;un model depredador de l’activitat urbanística són les obres de l’Asil Surís. El partit que mana a l’Ajuntament va prometre a les eleccions que l’engrandirien per poder atendre la gent gran de Sant Feliu, que es troba amb una falta de places. Però les promeses han comportat l’enderroc d’uns murs que també eren patrimoni històric. Les obres, a més, s’han fet durant l’estiu, cosa prohibida per la normativa municipal, però hi ha pressa per tenir-les acabades abans de les eleccions.\nEn definitiva, Alerta Sant Feliu vol defensar el patrimoni ganxó i fer-ho potenciant una virtut que per nosaltres és essencial, que és l’autoestima. Creiem que al fons de tot, més i tot que les ganes de fer diner fàcil destruint patrimoni, hi ha una problema seriós d’autoestima. Una ciutat que s’estima a si mateixa no destrueix la seva personalitat. Una ciutat amb amor propi no s’automutila. No es converteix en una ciutat provinciana, ni s’emmiralla en models fracassats.\nA Sant Feliu, aquesta baixa autoestima ha arribat al punt d’;avergonyir-nos del nostre propi nom. Com a emblema de la conversió a un turisme barat, l’Ajuntament promociona el nom Guíxols en un intent absurd de substituir el nom de tota la vida, que és Sant Feliu o Sant Feliu de Guíxols, pel de Guíxols. Ha fet construir unes lletres infantils de colors per promocionar la marca, i els impresos publicitaris que surten de l’Ajuntament o que en deriven fan servir sempre el nom de Guíxols per comptes de Sant Feliu o Sant Feliu de Guíxols. És a dir, la desnaturalització i la poca autoestima de la ciutat arriba a nivells tan profunds com a la voluntat indissimulada de canviar-li el nom.\nAlerta Sant Feliu anuncia que mirarà de tirar endavant accions per potenciar l’autoestima i evitar més desastres. No serà fàcil, perquè la maquinària propagandística de l’Ajuntament és poderosa, i cada vegada hi dediquen més esforç, però comptem que la difusió de les nostres idees poden ajudar a crear consciència del que estem a punt de perdre, i resistència.\nLa primera acció que avui mateix portarem a la pràctica és una mena de S.O.S als dos presidents de la Generalitat, que ara us llegirem. Fa poc, l’alcalde ha anunciat que es reunirà amb el president Torra per tractar temes de cultura. Nosaltres volem que tant el President Puigdemont com el President Torra siguin conscients del que està passant ara mateix a Sant Feliu, i dels perills que ens amenacen des d’un punt de vista cultural.\nPer altra banda, demanarem també de ser presents en aquesta reunió. Alerta Sant Feliu compta entre els seus membres amb personalitats importants del món cultural català que poden aportar coneixement i suport en aquesta reunió que l’alcalde anuncia. No entendríem que es desestimés la seva col·laboració. També tenim previst redactar una declaració de compromís amb la defensa de l’obra de Bordàs i dels elements urbans catalogats de Sant Feliu de Guíxols. La idea és passar-la a tots els partits abans de les eleccions perquè la ciutadania pugui saber quins partits són sensibles als valors patrimonials i estètics de Sant Feliu de Guíxols i quins no.\nA banda d’això, tenim previstes exposicions, conferències i tota mena d’actes que promoguin l’autoestima i el coneixement de Sant Feliu de Guíxols. Comptem entre nosaltres persones que han estudiat la història i la idiosincràsia de la ciutat.\nAlerta Sant Feliu s’ha sumat també a la iniciativa SOS Costa Brava, perquè creiem que la destrucció de patrimoni públic està directament lligada a la destrucció de patrimoni paisatgístic.\nVolem acabar fent notar que si d’un lloc no ens hauríem esperat aquesta involució cultural és de Sant Feliu de Guíxols.\nEns hi hem trobat com qui es detecta un mal lleig. Sant Feliu tenia al seu darrere una tradició artística i una consciència cultural de primer ordre. Gaziel va reflexionar-hi molt, i va prendre Sant Feliu de Guíxols com a model per com havien de ser les altres ciutats catalanes. Actualment, en canvi, fa tot l’efecte que el patrimoni cultural de la ciutat és vist per l’Ajuntament no com una riquesa que s’ha de protegir i estimar, i que aporta els valors que busquen els nostres visitants, sinó, tot el contrari, com una autèntica nosa. Ens falta orgull ciutadà. És molt trist haver-se de defensar dels que haurien de defensar-te, però amb aquest ànim neix aquesta plataforma.”\nTambé us deixem una estampa de la carta que AlertaSantFeliu enviarà als Presidents Torra i Puigdemont:\nSecció: ENTITATS, SOCIETAT, URBANISME I OBRES | Etiquetes: alertasantfeliu, presentació\nÒmnium Cultural engega al Baix Empordà\nPresentació de “La sorra vermella”, de J.N. Santaeulàlia\nXavier Theros, Premi Josep Pla de novel·la, a la Biblioteca\nRafel Nadal presenta el seu darrer llibre a la Casa Irla


Tayside Hotel Bankfoot Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 12 allotjaments a Bankfoot.\nMill Street, Stanley, Bankfoot, Regne Unit - Veure al mapa\n"lovely traditional hotel. Great breakfasts! Good sized room..."\nConvenientment situat a Bankfoot, Tayside Hotel és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Tayside Hotel, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, servei d'habitacions, transport hotel/aeroport, instal·lacions per a reunions i banquets .\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara telèfon, TV satèl•lit/cable, aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, plat de dutxa per satisfer els clients més exigents. Camp de golf (a 3 km), pesca, jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Tayside Hotel no troba competidors en cap categoria.\nPayment Information: Payment is due when you depart the hotel. The credit card details you supply when booking will only be used by the hotel in the event of a late cancellation or non-arrival.\nTots els tipus de viatgers (256) Parelles (52) Viatgers en solitari (110) Famílies amb infants petits (28) Famílies amb infants grans (26) Grups (40)\nAllotjaments a Bankfoot


Comprar domini .NET.JO a Catalunya | Dominis lliures\nCercar dominis .net.jo\nDisponibilitat i preu de dominis .net.jo\nMitjançant aquesta utilitat podràs comparar el preu dels dominis d'internet .net.jo de i comprovar si nom de domini web que necessites es trova lliure o ja ha estat registrat prèviament per una altra persona, entitat o empresa. Si desafortunadament el domini ja ha estat registrat podràs realitzar un whois per conèixer les seves dades de registre, o també el podràs visitar directament per comprovar si està en línia.\n2.- En principi, si es tracta d'un lloc web d'empresa, hauries de comprovar si el nom de la marca està lliure. Per exemple, si vens rentadores MarcaX, sempre serà millor comprar el domini MarcaX.net.jo en lloc rentadoresbones.net.jo. Si no és possible, hauries de buscar un nom de domini que tingui implícita la paraula que millor representi l'activitat del teu lloc. En aquest cas, podríem triar rentadoresMarcaX.net.jo\n3.- És essencial que el nom de domini sigui fàcil de recordar. Per això, procura utilitzar un nom de domini curt, amb paraules bensonants i que contingui alguna keyword (paraula clau) rellevant. Però evita sempre donar-li caràcter d'eslògan, ja que els dominis tipus lamillorwebderentadores.net.jo, encara que sembli el contrari, avui ofereixen poca credibilitat i transparència de cara a l'usuari. Evita també l'ús del guió (-), pot donar lloc a confusió a l'hora de transmetre'l verbalment.


11 d´octubre de 2015, DIUMENGE XXVIII DURANT L’ANY\nEvangeli (Mc 10,17-30)\nRiqueses que ens aparten del Regne\nÉs un error generalitzar la crida que Jesús fa a aquest home ric. Jesús no diu enlloc que tots els cristians ens ho hàgim de vendre tot i donar-ho als pobres. Fer això seria una irresponsabilitat i no faria un món més just i més segur.\nHi ha gent que diu: l´Església ha de donar exemple, desprendre´s de les seves riqueses i resoldre el problema de la fam en el món. Com a rector de parròquia i membre de la cúria diocesana, puc dir que l´Església no és rica. Tenim un gran patrimoni immobiliari format sobretot per temples i per rectories. Els temples són edificis singulars, molts d´ells monumentals, que no es poden vendre per fer-hi pisos o oficines i que generen moltes despeses de conservació i restauració. Les rectories sovint són edificis vells, i les que estan infrautilitzades generalment són difícils de llogar o de vendre per treure´n un rendiment econòmic. El patrimoni de l´Església és difícil de gestionar. I, quan hem de fer una despesa important, ens cal demanar préstecs als bancs, com fa tothom.\nDit això, ¿quin ensenyament podem treure de l´evangeli d´avui? En primer lloc, que ser cristià no vol dir complir els manaments i quedar-se tranquil. És clar que cal complir-los, perquè són els senyals de pista que Déu ens dóna perquè puguem tenir una vida ordenada i en pau. Però ser cristià vol dir sobretot seguir Jesús. Això vol dir que el nostre criteri d´actuació no ha de ser buscar el màxim benefici o la seguretat personal, sinó fer allò que més convingui en vistes al Regne de Déu.\nHem vist a la primera lectura que el rei Salomó no demana a Déu grans riqueses ni moltes victòries militars, sinó enteniment per poder governar bé el poble. Jesús demana a l´home ric que es vengui les possessions perquè el pugui seguir en la seva vida itinerant.\nLes dues obsessions de la societat actual són la riquesa i la seguretat. Cap de les dues concorda amb l´esperit de Jesús, perquè ens posen a la defensiva i ens fan viure centrats en nosaltres mateixos.\nVivim pendents de la butxaca i del rellotge. I no està pas malament de tenir-ne. El problema és que hem de saber posar els nostres béns i el nostre temps al servei dels altres. Això val per a les persones i també per a les empreses i institucions. Les empreses són per a crear riquesa, però no per a acumular-la sinó per a distribuir-la amb justícia.


Se celebren les eleccions municipals que conduiran a la República, per Marc Pons\nSe celebren les eleccions municipals que conduiran a la República\nA Barcelona la participació va ser del 57,1%, que oscil·laria entre el 64,8% al Raval i el 45,2% a Sant Andreu-Horta\nBarcelona. Dimarts, 12 d'abril de 2022. 00:00\nTal dia com avui de l’any 1931, fa 91 anys, se celebraven els primers comicis electorals des del cop d’estat del 15 de setembre de 1923 i la instauració del règim dictatorial del general Primo de Rivera. A principis de 1930, el rei Alfons XIII, profundament desacreditat pel seu suport al règim dictatorial, havia precipitat la caiguda de Primo de Rivera i havia encarregat al general Berenguer la transició cap a la restauració de la monarquia parlamentària. Les eleccions municipals de 1931 havien de ser el primer pas, però es va convertir en un plebiscit oficiós que, amb el triomf dels partits republicans, precipitaria la caiguda de la monarquia.\nA Barcelona, aquells comicis van certificar la fi de la monàrquica i conservadora Lliga Regionalista com a partit hegemònic a Catalunya i el seu relleu per la plataforma Esquerra Republicana, formada pels partits independentistes Estat Català —de Francesc Macià— i Grup d’Opinió de Barcelona —de Joan Lluhí i Vallescà—; i els partits federalistes Partit Republicà Català —de Lluís Companys— i Joventut Republicana de Lleida —d’Humbert Torres—. La plataforma ERC va guanyar àmpliament a la capital catalana; a Reus, a Lleida, a Girona; i a set capitals de partits judicials: Sant Feliu de Llobregat, Vilanova i la Geltrú, el Vendrell, Valls, Montblanc, Cervera i Figueres.\nA Barcelona ciutat, la participació es va situar en un 57,1%, quasi deu punts per damunt dels darrers comicis abans del cop d’estat de 1923. Per districtes, la màxima afluència de votants es va produir als districtes del Raval, amb 64,8%; la Dreta de l’Eixample, amb un 63,6%; i Barceloneta-Ciutat Vella, amb un 61,6%. A la resta de districtes (Poble Sec-Montjuïc, les Corts-Sarrià, Esquerra de l’Eixample, Hostafrancs-Sants-Gràcia i Sant Martí) la participació es va situar entre un 50 i un 60%. El districte que va registrar menys participació va ser Sant Andreu-Horta, amb un 45,2%. En aquells comicis encara no s’havia establert el sufragi universal, i només van votar els homes majors d’edat.\nA Barcelona ciutat, la plataforma ERC va guanyar en sis dels deu districtes: Poble Sec-Montjuïc, Raval, Hostafrancs-Sants, Gràcia, Esquerra de l’Eixample i Sant Andreu-Horta. El percentatge de vot més alt el va obtenir a Hostafrancs-Sants, amb un 45,5%. La Lliga Regionalista es va imposar en tres districtes: Barceloneta-Ciutat Vella, les Corts-Sarrià i Dreta de l’Eixample. El percentatge de vot més alt el va obtenir a la Dreta de l’Eixample, amb un 32,4%. I la Coalició Republicana Socialista (formada pel PSOE i un grup de petits partits) va guanyar al districte de Sant Martí, que es va imposar a la resta de formacions amb un 47,7% dels vots.\nImatge principal: Seu de la plataforma ERC. Font Fundació Irla.


Toc d'alerta dels metges sobre les "fake news" de salut a internet | Junts contra el cancer - FECEC\nToc d’alerta dels metges sobre les “fake news” de salut a internet\nLes notícies falses, o “fake news”, també existeixen en l’àmbit de la salut. Aquesta setmana, el Col·legi de Metges de Barcelona ha organitzat una jornada sobre “Com combatre les fake news de salut a la xarxa”. Hi han assistit metges i periodistes per mirar de fer front comú per evitar que es difonguin informacions falses o poc contrastades que creen falses esperances, alarma, o, en el pitjor dels casos, posen en perill pacients que abandonen els tractaments convencionals.\nEls experts recomanen més actuació institucional, més implicació dels metges i més formació a la societat per saber discernir i buscar informació a webs i portals adequats i validats.\nComençar a buscar a Google obre una porta infinita de respostes, també en l’àmbit mèdic. En molts casos són poc precises i contrastades, i, en el pitjor dels casos, falses i perilloses. Tenen una gran viralitat a les xarxes i juguen amb la legítima necessitat dels pacients de trobar solucions. Molts cops, en boca de persones vinculades a l’àmbit sanitari.\nEls experts adverteixen que s’ha de buscar a les webs acreditades i, sobretot, consultar amb els metges el que han trobat.\nArribats a aquest punt, els metges recomanen tenir una actitud constructiva. Jutjar els que donen informacions falses i no els que se les creuen.\nHo ha explicat Amalia Arce, pediatra de l’Hospital de Nens i bloguera:\n“Els professionals hem de mantenir-nos ferms davant de persones que diuen coses que no toquen, però davant el pacient no. Al pacient li hem d’estendre la mà, hem d’estar al seu costat i hem de poder comunicar amb emoció i empatia.”\nEl Col·legi de Metges recorda que fa vint anys que tenen un segell per acreditar totes les pàgines d’informació mèdica que sí que són rigoroses. Ja n’han validat 400. És la WMA, la Web Mèdica Acreditada. El president del comitè tècnic és Gustavo Tolchinsky:\n“Podem donar una tranquil·litat al pacient que hi ha hagut altres professionals que valoren aquestes pàgines i decideixen si el seu contingut s’ajusta a allò que el coneixement actual permet informar el pacient i valoren, sobretot, la manera en què ho fan, que no generi falses expectatives.”\nEls metges, però, reconeixen que una arma eficient per contrarestar les “fake news” és ser molt més presents a les xarxes i tenir una comunicació més directa amb els pacients.\nUna altra assignatura pendent, diuen, és que des de l’àmbit més institucional es combati i es freni la divulgació de mentides.\nAutor: CCMA (07/04/2019)


Articles de la realitat*: La causa de la Covid-19\nrealitat* / Articles de la realitat* / La causa de la Covid-19\nPregunta ràpida: quina és la causa de la Covid-19? En la mateixa pregunta hi ha la trampa. És difícil fer-ho més fàcil: la Covid-19 és la Coronavirus disease (no confondre amb desembre) 2019, és a dir, la malaltia causada pel coronavirus de 2019 (l’anomenat SARS-CoV-2). No sembla que hi hagi cap trampa. Clar, les trampes bones són les que no es veuen. Tanmateix, algun lector astut o alguna lectora audaç poden haver pensat que la causa era un ratpenat o un pangolí de la Xina. I aleshores comencem a veure el problema... Parlar de “la causa” d’una malaltia, és a dir, reduir la complexitat del fenomen salut-malaltia a una sola causa, és una simplificació que genera determinades maneres de pensar i d’actuar davant les malalties.\nEtiquetes de comentaris: 12dejuny, Covid-19


El portal vxl.cat es renova, en el desè aniversari del Voluntariat per la llengua - Notícies del CPNL\nEls altres continguts amb què compta ara el portal són:\nUn blog d’experiències en què es recullen els testimonis de participants al programa.\nLes entitats (prop de 700 a tot Catalunya) i establiments col·laboradors (més de 2.000) del VxL, ara es poden consultar per poblacions o activitat.\nVoluntariat TV, que és un recull del material audiovisual que ha generat el programa al llarg de la seva història, tant de producció pròpia (com ara el vídeo de l’acte central de commemoració dels 10 anys), com el que s’ha emès a diferents mitjans de comunicació.\nMaterials de suport a les converses en català per a voluntaris i aprenents (com ara la col·lecció Parlem tu i jo o les fitxes del Llegiu i Parleu).\nEls avantatges a què tenen dret els participants del programa amb el carnet de VxL en persos equipaments culturals o establiments de tot Catalunya.\nEl nou espai web permet fer la inscripció en línia, emplenant les fitxes com a voluntaris (persones que parlen habitualment en català) o aprenents (persones que necessiten millorar el català oral), per tal de formar les parelles lingüístiques que es trobaran una hora a la setmana per parlar en català.\nEls 10 anys del VxL s’han celebrat també amb la posada en marxa d’una pàgina a Facebook i un perfil a Twitter, generals de VxL, que se sumen als diferents canals de comunicació territorials existents.


"Volare", de Joaquim Oristrell, a TV3\n"Volare", de Joaquim Oristrell, a TV3\nLa comèdia de diumenge a la tarda a la petita pantalla\nLa comèdia de diumenge a la tarda a la petita pantalla\n23/03/2016 - 16.28 Actualitzat 13/04/2016 - 16.13\n"Volare", la pel·lícula per a televisió de Joaquim Oristrell, es va emetre diumenge 27 de març a les 18.30 per TV3. Aquesta comèdia, amb pinzellades de misteri i suspens, se centra en el món dels somnis, un món paral·lel que ocupa un terç de la nostra vida i que revela coses importants de nosaltres mateixos.\nOristrell s'ha endinsat en aquest món al costat del psicòleg i estudiós dels somnis Jordi Borràs, que també l'ha assessorat a l'hora d'escriure el guió. "Volare" ha volgut plasmar el món dels somnis en clau de comèdia i misteri, i en fa, de tot plegat, una trama delirant, fresca i simpàtica que, segons ens diu el mateix director, "recorda el joc del Cluedo". És una coproducció de Messidor Films, Imposible Films i Televisió de Catalunya, amb la col·laboració de l'ICEC i l'ICAA.\nGuió: Joaquim Oristrell i Yolanda García Serrano\nIntèrprets: Joel Joan, Úrsula Corberó, Ramon Madaula, Dolo Beltrán, Carmen Balaguer, Peter Vives, Lluís Villanueva i Marina Gatell, amb la col·laboració d'Albert Ribalta\nMúsic: Joan Vives


El festival Guant torna a Valls a la tardor\nLa música i les titelles seran les protagonistes de la catorzena edició del certamen\ndimecres, 18 de juliol 2018 - 11:57h | Actualitzat a 18/07/2018 12:23h\nA partir del 20 de novembre es podrà veure l'exposició 'Majoria d'edat! Els 18 anys dels titelles de Micro Troupe'. | Cedida\nA la tardor Valls serà el centre de la catorzena edició del Guant, el Festival de Teatre de Titelles. Entre el 20 i el 25 de novembre, set companyies oferiran tot el seu talent en una edició on es posarà l’accent en el diàleg entre la música i les titelles. També s'oferirà una mirada cap al món oriental amb els titelles de paper amb la tècnica de la papiroflèxia, i per primer cop diumenge al matí es programarà una proposta per a infants a partir de només un any.\nCom a actes destacats hi ha l'estrena de la versió amb l'electrònica en directe de l'espectacle ‘Identitats’ de la capdavantera i històrica companyia catalana Rocamora, dissabte dia 24 al Teatre Principal. En un afany de potenciar aquest diàleg entre la música i les titelles, la companyia Matito de Cambrils amb els sons en directe d'Artur Gaia, membre de la mítica formació ebrenca Quico el Célio, el Noi i el Mut de Ferreries, el mateix 24, oferiran l’espectacle ‘Matito i la grandíssima roda de fira’.\nUn festival amb varietat de tècniques\nAmb la direcció artística d'Eudald Ferré, la mostra també oferirà altres tècniques que aportaran varietat i diversitat als espectadors. Així, la tècnica d'actor/narració i manipulació en directe es podrà veure a través de tres companyies catalanes. Festuc Teatre amb el seu muntatge ‘Adéu Peter Pan’, Mimaia Teatre amb el treball ‘Roig Pèl Boig’, i els murcians Teatro los Claveles, una companyia fundada el 1993 que presenta espectacles en català com ‘Les set Cabretes’, seran els exponents d'aquesta varietat tècnica.\nEl teatre d'ombres també estarà present i arribarà a Valls de la mà de la Companyia Mercè Framis i el seu espectacle ‘La Lluna i la pruna’, mentre que la centenària tècnica de la papiroflèxia desembarcarà amb el taller de titelles compartit amb l'artista tailandesa Arunee Vasanserekul.\nL'exposició ‘Majoria d'edat!’ que enguany presenta el certamen farà un viatge pels divuit anys de la companyia Micro Troupe, especialment suggerent perquè es tracta d'un grup que en els seus muntatges ha emprat diverses tècniques de titelles ja siguin de fil, de tija, de guant, de guant tradicional català, i de taula, combinades amb la interpretació dels actors i la música en directe. Dimecres 21 i dijous 22 s'oferiran visites guiades per part de la companyia i adreçades als centres escolars.\nEn el mes de setembre el Guant farà públiques les diferents poblacions que també acullen més espectacles així com altres activitats de dinamització de carrer.\nmúsica teatre Valls


Idees per al TSJC per solucionar el problema català | Jordi Serrano Blanquer\n← Unes estranyes eleccions\nVolkswagen té massa poder →\nPosted on 2 Octubre 2015 | Deixa un comentari\nImpressionat per la clarividència del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya a l’hora de citar a comparèixer Artur Mas vull donar-los més idees pel futur. Com sabeu han cridat a declarar al president el dia 15 d’octubre, dia en què els feixistes van afusellar el President Companys. El que s’ha dit menys és que la consellera d’educació Irene Rigau ha de comparèixer el 13 d’octubre, dia que van afusellar al fundador de l’Escola Moderna Francesc Ferrer i Guardia boc expiatori de l’anomenada per l’esquerra Revolució Gloriosa i per la dreta Setmana Tràgica. Ja posats, donaré més idees per quan els esdeveniments es vagin precipitant. Un dia o altra, es clar, citaran a declarar a Oriol Junqueras. Proposo el 6 d’agost. En aquesta data de 1936 va ser afusellat a la serra de Guadarrama Josep Sunyol, president del F.C. Barcelona i dirigent d’ERC.\nTambé sembla clar que a un altre que citaran, més d’hora que tard, serà a Antonio Baños. Ho poden fer el 24 de juny. En aquesta data de l’any 1851 la banda del Tarrés va assassinar de forma brutal Francesc de Paula Coello, periodista republicà com Baños i comandant de batalló de les Milícies Nacionals i camarada d’Abdó Terrades el primer alcalde republicà de Catalunya a Figueres.\nNo crec que els sindicats es mantinguin molt allunyats del procés català quan es desencadeni. A Joan Carles Gallego el poden citar el 30 de novembre. En tal data de 1920 fou assassinat per pistolers de la patronal catalana Francesc Layret. El mateix li passarà a Josep Maria Álvarez que el poden citar a declarar el 10 de març. Salvador Seguí, “el noi del sucre” secretari general de la CNT fou assassinat en aquesta data de l’any 1923\nLluís Rabell, un cop tot es desencadeni se sumarà a la declaració unilateral d’una república catalana, serà citat a declarar el dia 17 de novembre. En aquesta data de 1944 va ser assassinat pels nazis Josep Miret a Florindorft (Mauthausen). Miret, va ser membre del PSUC i de la resistència francesa. Finalment podrien citar a declarar Ada Colau. Una bona data seria el 9 de juliol. En aquesta data de l’any 1837 l’exèrcit espanyol va afusellar Ramon Xaudaró, el mític comandant del batalló de la Brusa. Líder del republicanisme barceloní.


Els colors del Parc Nou | Museu dels Volcans\nInici_Museu dels Volcans_Activitats_ Els colors del Parc Nou\nLloc: Museu dels Volcans i Parc Nou.\nActivitat per a cicle infantil i inicial de primària.\nTrepitjar un entorn cultural i natural. Cercar quin significat té el paisatge per a nosaltres, quines coses ens aporta i gaudir de l’observació.\nLa visita és dins el Parc Nou d’Olot, un jardí botànic de flora autòctona que representa una bona mostra de la vegetació que ocupava les valls d’Olot antigament. Amb aquesta activitat els alumnes aprendran alguna cosa més del seu entorn natural i dels canvis que aquest pateix al llarg de les estacions.\nS’ofereixen dues activitats diferents: la de primavera, quan tot floreix i els arbres i plantes treuen les fulles i ens proporcionen tints i colors, i la de tardor. quan hi ha infinitat de colors, els arbres es despullen i deixen els fruits. Podem recollir: castanyes, glans, fages, … i trobar el color perdut de la paleta de Gussinyé. Descobrirem les parts, les formes i els colors de prats i boscos.\nDescarrega’t la fitxa de l’activitat: Els colors del Parc Nou


HISTÒRIA – Ajuntament de Tavernes Blanques\nLa fundació de Tavernes Blanques resulta relativament recent. Pareix lògic admetre que va produir en formar-se una agrupació de cases en la carretera de València a Barcelona, que es denominava la Via Heràclia la qual en els temps anteriors als romans conduïa al temple gadità d’Hèrcules i que després de la dominació llatina va unir Roma i Gades amb el títol de Via Augusta en la qual es trobaven dotze mansions o etapes. Diverses idees es consideren sobre el nom de Tavernes Blanques: en primer lloc una fa referència a la possibilitat de l’existència d’unes tavernes on es consentia la venda no sols de vi sinó també d’aiguardents o beguda blanca cosa que va poder donar lloc a la denominació. D’una altra banda, es contempla la possibilitat que aquestes tavernes estigueren emblanquinades amb calç i el color en condicionara la denominació. També es comenta la possibilitat que el nom es deguera a l’existència en la població de blanquers o assaonadors de pell la qual cosa també podria haver donat lloc a la denominació del lloc. Finalment, s’estima una altra idea fonamentada en la suposició que el sòl on s’assentaven les primeres construccions locals fóra d’un color blanquinós, aquest fet juntament amb l’existència de les tavernes també podria haver determinat l’origen del nom de la població.\nAmb tot, no hi ha cap dada clara sobre si l’origen del municipi és o no antiquíssim, ja que la seua situació a la Via Heràclia fa pensar en l’existència d’alguna agrupació de cases que pogueren ser el germen de l’actual població. Després d’aquest incert origen cal fer referència forçosa al Llibre del Repartiment on de manera indirecta podem trobar els primers antecedents escrits.\nSegons pareix, Jaume I va tendir a disminuir el poder feudal, establint una relació que el mantinguera a ell com a únic senyor. D’aquesta manera va atorgar propietats emfitèutiques, és a dir, cedides a canvi d’un cànon anual, reservant-se’n el domini directe per a ell. Aquesta estratègia no es va desenvolupar com desitjava el monarca i es va veure en la necessitat de concedir senyorius al millor postor, fóra noble o plebeu.\nEs té constància de la pertinença del senyoriu de Tavernes Blanques, l’any 1445, a Bernat Peris, la família del qual va haver de viure per llarg temps a la població.\nAltres senyors del lloc que es coneixen són Francesc de Borja i Alfons d’Aragó. Aquest últim el va comprar a la família Borja i el va donar en testament al monestir de Sant Jeroni de Cotalba, a Gandia, que va exercir el senyoriu del lloc durant més de tres segles. A més dels seus drets sobre les terres i les cases posseïa també el d’anomenar el justícia (alcalde) i els dos consellers (regidors) que regien el poble durant un any. El convent el va conservar fins a la definitiva exclaustració dels monjos per ordre governativa el 1835 sent-ne totes les propietats confiscades per l’Estat. El 1837 van quedar abolits definitivament els senyorius d’Espanya.\nLa parròquia es va formar per desmembrament de la de Sant Llorenç de València el 1631. Els terratrèmols de 1768 i les avingudes de 1949 i 1957 van causar grans danys que van comportar reconstruccions i ampliacions posteriors.\nMés tard i amb l’expansió econòmica, s’hi van produir implantacions industrials i amb la formació de plans d’urbanisme i la consegüent pressió de València es va intensificar notablement l’assentament residencial.\nEl Consell General de València va disposar l’any 1400 l’establiment de dos cementeris: l’un per als cadàvers dels pobres desemparats i l’altre per als ajusticiats; però com que per deficiències administratives es prolongaven els sepelis d’uns i es negaven els d’altres, els va prendre a càrrec seu la Confraria de la Mare de Déu dels Sants Innocents Màrtirs la qual va construir una ermita al costat dels dos cementeris. En aquesta ermita es venera la Mare de Déu dels Desemparats.\nEls cementeris i l’ermita estaven enclavats al marge del barranc segons la crònica del rei Jaume. Al costat del pont van estar fins a 1790 les forques on es penjaven als reus ajusticiats a la plaça del mercat de València.\nLa confraria junt amb l’Ajuntament van acordar assolar l’antiga ermita i construir-ne una de nova, tot afegint-li el que havia sigut utilitzat com a cementeri a fi de donar-li més capacitat.\nL’escut del municipi va ser aprovat pel Ministeri de la Governació l’any 1951.\nLa denominació de Tavernes Blanques en substitució de Tabernes Blanques va ser establida per un Decret del Consell de data 25 de gener de 1982, publicat en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana d’1 de febrer de 1982 i en el Boletín Oficial del Estado de 20 d’abril de 1982.


Les beceroles successives: En general\nEn general disfruta de la compulsió. Ho ha après del silenci. I dels documentals on els animals es mengen uns a altres amb una diguem-ne pau envejable. I que no hi ha mal que cent anys duri. També quan el món vol una altra cosa per a tu i et ve a picar la porta de l’esperit de petit burgès precari, que el veus quan dorms, i sempre estat allà, dormint. Per defecte. Perquè, en general, si resulta que de tot l’assumpte sensible al capdavall estem fets per morir (morir, que la mort és tota una altra cosa molt més nostra del dia a dia amb un mateix), donar pas, i si l’assumpte sensible ve a ser un arquet de violi tocant-nos les cordes del viure, si al capdavall principi i final com un bon entrepà de serrà, com un amic, un fill, un bon alcuol, si per tant la vida és viure, anar passant, qui diu que desaparèixer no sigui transcendir?


El ball de Cercolets - festesReus.cat\nBall de CercoletsEl ball de Cercolets a la plaça del Mercadal\nEl ball de Cercolets\nEls folkloristes expliquen que aquesta dansa està vinculada a antics rituals agraris i, fins i tot, alguns han volgut veure en els cèrcols enramats de flors o de cintes de colors que els seus balladors porten a les mans –que són l'element que caracteritza el ball– els cèrcols de les bótes de vi, fet que relacionaria la dansa al moment de la verema. Les hipòtesis sobre el seu origen expliquen que són romanalles d'ancestrals costums pagans grecs i romans dedicats a la deessa Flora que al llarg del temps han anat modificant el seu sentit i estructura. Alguns el vinculen amb les festes de tardor mentre que d'altres el situen en els antics balls de celebració de l’arribada de la primavera. De fet, l'ús de cercolets i arcs és comú a diversos països d'Europa en ritus de pas –com els casaments– i altres cerimònies festives. Trobem el ball de cercolets arreu de la geografia dels Països Catalans: al Principat s'anomenen balls de cercolets mentre que al País Valencià en diuen balls d'arquets. Generalment els dansaires solen ésser joves, i en diversos indrets, només el ballen infants i, especialment, les noies. També el trobem com a part de danses complexes que tenen diverses figures –n'és un exemple l'antiga moixiganga de Lleida– i en altres indrets de l'estat espanyol.\nA Reus està documentat ja al segle XVIII, bé que no massa vegades, encara que probablement ja s'hi havia ballat abans. Així doncs, és esmentat en una relació de despeses de la festa major de 1725, concretament en la festa extraordinària que tingué lloc amb motiu de la promulgació del tractat de pau que acabava amb les disputes entre Felip V i l'emperador Carles d'Àustria. Podria ser que el ball de cercolets fos part d'una antiga moixiganga reusenca i que per aquesta raó no aparegui a la documentació amb aquest nom. El folklorista reusenc Josep Bargalló trobà entre els papers de Joan Ferran, una persona que havia estat al capdavant de diversos balls, un esquema que figura una colla de balladors amb cercoles i la indicació «mojiganga».\nJa al final del segle XVIII, sabem també de la seva participació, el 1798, en les festes celebrades amb motiu del trasllat de la imatge de sant Domènec a la seva nova capella, agençada al costat del portal de Monterols. Per les dades que es desprenen de la documentació, en aquest moment, i durant tot el segle XIX, formava part dels seguicis de les grans solemnitats reusenques, on hi participaven més de vint danses.\nBofarull cita aquest ball en els seus Anales, participant en la celebració amb motiu de les festes per la jura de la reina Isabel II, el 1833. En aquest moment, la dansa pertanyia al gremi de corders. Concretament, diu: «Los sogueros se distinguieron con la vistosa danza dels Cercolets, siendo de notar que particulares aficionados duplicaron este agradable objeto». Per tant, aquell any participaren dos balls de cercolets: el del gremi de corders (sogueros) –que era qui en tenia cura– i un altre de particular, cas no gens estrany. Igualment, el memorial de la festa ens descriu la dansa, encara que breument, dient: «la dels cercolets, que consiste en formar vistosas figuras con medios aros hermosamente aderezados». Torné i Barrera també esmentarà aquest ball en la seva Llibreta per recor de algunas cosas més notòrias, quan descriurà les festes celebrades a Reus els anys 1843 i 1844, amb motiu de la majoria d'edat d'Isabel II o de la vinguda a la ciutat de la reina mare Maria Cristina.\nEls anys 1850, 1859 i 1865 ens consta en celebracions vinculades al trasllat de la Mare de Déu de la Misericòrdia. Així, el 1850 és un dels balls que participen en el trasllat de la imatge, que tingué lloc per la Festa Major de Sant Pere. Igualment, el 1859, és un dels balls en les festes d'acció de gràcies a la Mare de Déu; i el 1865 també és present en les festes celebrades a la ciutat, els dies 8 i 9 de setembre, per donar gràcies a la Mare de Déu de Misericòrdia per la fi d'una epidèmia de còlera. El 1871 la trobarem encara en unes festes realitzades en honor del papa Pius IX, moment a partir del qual ja no en coneixem cap més referència.\nTambé sabem de la seva participació en altres poblacions veïnes com Mont-roig, el 1816, o la Selva del Camp –on era el ball de la confraria dels fadrins– en diverses ocasions durant la primera meitat del segle XIX.\nAmb el ressorgiment del seguici reusenc de la festa major, s'hi reincorpora el 1996 a càrrec de la Coordinadora de Danses Tradicionals de Reus, a partir del treball de recuperació del folklorista Josep Bargalló i Badia. Les seves balladores van vestides amb brusa i pantalons blancs, mocador creuat al pit i al cap i faldellí verd o vermell, picarols a les cames i un cèrcol guarnit amb flors. El ball és acompanyat musicalment per una formació de grallers.\nEL ball de Pere Joan Barceló\nEl ball de Pastorets\nEl ball de Galeres\nEl ball de Cavallets\nEl ball de Prims\nLa dansa del Mossèn Joan de Vic\naltres manifestacions festives\nEl ball de Dames i Vells\nEl ball de Sant Miquel\nEl canó de Festes\n1725-1871 Gremi de Corders.\nNova època o recuperat\nFestes de Sant Pere de 1996.\nAquesta dansa és caracteritza perquè els balladors porten a les mans uns cèrcols enramats de verd o guarnits amb cintes de colors. Els folkloristes vinculen aquesta dansa a rituals agraris.\nCoordinadora de Danses Tradicionals de Reus.\nEspardenyes amb vetes, picarols a les cames, calça curta i camisa blanques i faldellí verd o vermell, mocadors, un al cap i dos de creuats al pit, també verd i vermell.\nCèrcols enramats de verd i guarnits amb flors de colors.\nGrup de grallers.\nBall de Cercolets.\n28.06 Tarda i nit. Anada i tornada de Completes.\n29.06 Migdia. Ballada, pl. del Mercadal.\n29.06 Anada a ofici.\n29.06 Ball conjunt pl. Mercadal a l’entrada de St. Pere\n29.06 Tornada a l’Ajuntament.\n24.09 Tarda. Cercavila.\n25.09 Matí. Baixada al Santuari.\n25.09 Tarda. Actuació al Santuari.


Mollà: ”Bonig fa xantatge als valencians posant preu al finançament amb l’abstenció per a Rajoy” – Compromís Corts Valencianes\nMollà: ”Bonig fa xantatge als valencians posant preu al finançament amb l’abstenció per a Rajoy”\nLa portaveu adjunta de Compromís a les Corts, Mireia Mollà, ha qualificat de xantatge la proposta feta per la síndica del PP, Isabel Bonig, que ha posat com a condició per a canviar el model de finançament autonòmic que els diputats valencians de PSPV-PSOE i els de Compromís voten abstenció a la investidura de Mariano Rajoy. ”El canvi de model no és discutible. Bonig fa xantatge als valencians posant preu al finançament en demanar eixa abstenció”, ha afirmat.\nSegons Mollà, ”el que ha fet hui Bonig ha sigut dir ‘si s’absteniu els 11 diputats valencians, us canviem el model de finançament’. És a dir, vos comprem el vot. Hui Bonig ha posat damunt la taula un xec a tots els valencians i valencianes, que necessitem ja històricament el canvi de model de finançament, i ho ha fet a canvi de vots”.\n“Tot això no és seriós, perquè el canvi de finançament no és discutible. Es forme el govern que es forme, per al conjunt de valencians no és discutible. Hui no hi ha un pacte que reunisca tanta força en allò econòmic, polític, social i institucional com el canvi de model de finançament. El que passa és que Bonig ja va a la desesperada”, ha explicat Mollà.\nA més a més, Mollà ha afegit que el pacte Cs-PP “és una estafa als valencians i valencianes. Si repassem la literalitat que fa uns mesos Cs i PSOE proposaven sobre el canvi del model de finançament, deien que en sis mesos havia de produir-se el canvi de la Llei Orgànica de Finançament de les Comunitats Autònomes (LOFCA). Què ha passat? Que al pacte de Cs i PP parla que en un mes es constitueix una comissió de treball que actuarà paral·lelament al Consell de Política Fiscal i Financera i ja està. No diu res més. Així que no hi ha cap garantia que estem sempre en l’etern estudi. Tot està estudiat ja, i per això l’acord em sembla una estafa, vendre’l com si s’anara a produir”.\n“No caurem en eixa compra de vots. Tenim molt clar que un govern alternatiu, del que formem part Compromís i les confluències, és qui garantirà un canvi del model de finançament. Per a nosaltres, siga el govern que siga, continuarà sent indiscutible el canvi de model, i no haurà de caure en cap xantatge com el que fa ara el PP”, ha conclòs la diputada Mireia Mollà.\n←Álvaro: “El PP està desesperat per intentar destruir la bona gestió en dependència del Govern del Botànic”\nNadal: “El PP vol fer de Gran Hermano després d’haver arruïnat Educació amb el forat de CIEGSA”→


Necessitem un marc de llibertat i progrés: un país nou | VilaWeb\n«La manca de visió de futur en recerca s’ha materialitzat, sobretot, en els molts investigadors que no treballen als principals centres de recerca»\nPer: Xavier Estivill\nL’estat espanyol ha estat una rèmora per a poder avançar en l’àmbit social, econòmic, científic i cultural. L’impacte negatiu no l’hem patit només a Catalunya, sinó que molts altres llocs de l’estat s’han vist i es veuen perjudicats per un estat ancorat en el passat i curt de mires respecte com estructurar una societat de progrés.\nEspanya no ha viscut cap revolució que sacsegés la societat i les seves estructures. Catalunya sí que les ha viscudes, aquestes revolucions, perquè una vegada i una altra hem tingut un estat que ha oprimit i castigat la gosadia de la nostra gent de voler ser. Aquesta és una gran diferència entre nosaltres i ells. Els caldrà una revolució per a deixar el caciquisme de parlament, funcionariat i judicatura. Segurament, la nostra independència els farà millorar les seves estructures de govern. Ens interessa tenir uns bons veïns. Ens importa que també siguin feliços. Segur que ho seran molt més quan nosaltres siguem allò que volem ser, sense vassallatges ni prebendes. Gairebé tot el que tenim en recerca a Catalunya s’ha aconseguit per la tossuderia de voler desenvolupar les nostres capacitats aquí, i no haver de fer-ho sotmesos a la capital d’un estat on continuen invertint com volen i on volen.\nEn aquests anys de dificultats econòmiques, la manca de visió de futur en recerca s’ha materialitzat, sobretot, en els molts investigadors que no treballen als principals centres de recerca. Ells han sofert més que ningú l’efecte de retrocedir en el suport a la recerca i el desenvolupament. La república catalana no deixarà que això passi. Hem de construir un país que estigui basat en l’educació, la cultura, la ciència i el progrés, pel bé de tots i cadascun dels ciutadans. No fallarem. Tenim la sort que podem recomençar amb tot el que sabem, amb tot el que hem après del que no hem de fer i del que ens cal fer per construir un nou país. No defallirem!


Cursos 2014 de català gratuïts: Inscriviu-vos ! - Il·lustre Col·legi d'Advocats de Sabadell\nInici Notícies Llengua Catalana Cursos 2014 de català gratuïts: Inscriviu-vos !\nCursos 2014 de català gratuïts: Inscriviu-vos !\nCategoria: Llengua Catalana\nPublicat el dijous, 21 novembre 2013\nUn any més oferim a tots/es els/les col·legiats/des de l'ICASBD els Cursos de Català que ens facilita el Departament de Justícia de la Generalitat, en virtut de l'acord subscrit amb el CICAC.\nUs adjuntem tota la informació sobre aquesta nova edició 2014 dels cursos, així com la butlleta d'inscripció que els interessats heu d'emplenar i enviar al Servei Lingüístic del CICAC des d'ara mateix i FINS el DIUMENGE 1 DE DESEMBRE de 2013.\nRecordeu que aquests cursos ofereixen la possibilitat de preparar el certificat de nivell B, C o llenguatge jurídic i accedir a un examen amb certificat oficial del Centre d'Estudis Jurídics i Formació Especialitzada, equivalent al que expedeix la Direcció General de Política Lingüística.\nEls cursos es basen en un sistema d'autoaprenentatge, el seguiment del qual comporta una dedicació total de temps equivalent a 80 hores lectives (60 hores en el curs de llenguatge jurídic).\nCom a novetats, destacar que els inscrits als cursos B i C faran l'aprenentatge a través de la plataforma parla.cat. És una plataforma des d'on els alumnes es baixen els exercicis i disposen de moltes eines formatives en català.\nVolem també demanar el compromís de tots aquells que hi estigueu interessats, ja que LES PLACES SÓN MOLT LIMITADES (250 per a tot el col·lectiu) i els cursos, encara que siguin gratuïts per als advocats, tenen un cost que assumeix l'Administració. Per això, és molt important que us hi inscriviu com més aviat millor i que posteriorment en feu el seguiment.


El primer amor - Estel Solé\nEl primer amor no és sempre la primera parella que vam tenir, ni tampoc el primer enamorament no correspost. El primer amor és més primigeni, més pur, més lliure i més innocent: ser encara un infant i adonar-te que un sentiment absolutament desconegut et recorre el cos, de cap a peus, et sacseja i et paralitza. I no saber ben bé si és una mena de febre o de malaltia estranya de la qual ni familiars ni mestres t’han parlat.\nA l’escola, una vegada a l’any anàvem a patinar sobre gel i els nois i noies de cursos superiors havien de lligar els patins dels més petits. Jo tenia set anys i mentre aquell noi de la classe dels grans m’ajudava a posar-me les botes, vaig sentir que els meus cinc sentits s’accentuaven fins a un col·lapse tal que el món desapareixia. Els meus ulls ja no volien veure res que no fos ell, i tota jo bategava desitjant que no marxés del meu costat. Però tan de pressa com aquella malaltia estranya i preciosa s’apoderava de mi, va arribar, minuts després, una sensació punxant que, en aquell precís instant dels meus set anys, va fer niu a dintre meu i s’hi va quedar instal·lat: allà, enmig d’una pista de patinatge de gel plena d’infants que, de cop, em feien nosa, va venir-me a visitar la por que aniria lligada a l’amor per sempre més; la mateixa por que, una vegada i una altra, tornaria a punxar-me cada cop que em disposés a estimar. Però abans d’aquella basarda, hi va haver uns minuts gloriosos d’estimar sense mesures, ni condicions, ni normes, ni patrons establerts, ni possessions absurdes, ni culpes, ni submissions, ni judicis de moral. Uns minuts que permetien estimar des de qui som realment i no des de qui ens hem convertit amb els anys per voler agradar o per encaixar en els cànons de les relacions comme il faut.\nSi volem salvar-nos, hem de tornar a estimar, malgrat totes les pors, des d’aquells minuts d’amor infantil i originari. L’amor pot ser etern en un minut, en un instant. I aquest instant n’ha de ser l’estendard.


El contagi de covid es dispara al Pirineu\nActualitzada 30/06/2021 a les 11:03\nLa velocitat de transmissió frega els tres punts, mentre que Salut notifica 88 casos nous a tota la província, una xifra que no es veia des del maig\nProves PCR a localitats lleidatanes\n© Imatge d'arxiu d'un cribratge de covid-19\nLa covid-19 continua a l'alça. Aquest dimecres, Salut notifica al seu web de dades 88 nous contagis confirmats a la província de Lleida, una xifra que no s'assolia des de principis de maig. D'aquests nous casos, 67 corresponen al pla de Lleida i, 21 al Pirineu. Pel que fa als indicadors epidèmics, la velocitat de propagació del coronavirus baixa dos centèsimes a les comarques de Ponent, tot i que es manté per sobre de l'1 que limita el control de la pandèmia (1,16); i el Pirineu es dispara fins el 2,90, enfront el 2,34 d'ahir i l'1,72 de dilluns. El risc de rebrot es manté en nivell moderat al pla de Lleida, amb 46 punts, un més que el dia anterior; mentre que al Pirineu creix 43 punts més i ja es troba en 173, impulsat per les males dades de l'Alt Urgell i els Pallars (l'Aran, per exemple, es manté en nivell baix). La positivitat de les proves és del 2,53% a les comarques de Ponent (tres dècimes més) i del 4,58% a les de muntanya (quatre dècimes més).\nPel que fa al nombre d'hospitalitzacions, hi ha 13 pacients de covid-19 ingressats als hospitals del pla de Lleida, un menys que ahir, i els hospitals del Pirineu, que ahir no tenien cap persona ingressada per coronavirus, avui en tenen una. La xifra de morts a tota la província es manté en 817.\nEn el conjunt de Catalunya, el departament de Salut ha declarat 3.410 nous casos de covid-19 confirmats en les darreres 24 hores, que situen el total des de l'inici de la pandèmia en 651.308. No s'ha registrat cap mort més i el total des de l'inici de la pandèmia és de 22.265, segons el darrer balanç de la conselleria. En paral·lel, els pacients ingressats a planta són 458, nou menys, i hi ha set crítics menys a l'UCI (129).\nPel que fa a la velocitat de propagació, l'Rt, continua a l'alça i puja set centèsimes, fins a l'1,42, mentre que el risc de rebrot puja 18 punts en 24 hores i se situa en 164. La incidència acumulada a 14 dies torna a pujar i passa 110,97 a 119,13. El 6,19% de les proves de la darrera setmana han donat positiu.


[NdP] La CUP s’oposa a l’ampliació de la planta del Grup Maxam a la Canonja — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › L'Ajuntament › Govern › Grups municipals › Grup Municipal CUP › Notes de premsa i comunicats › [NdP] La CUP s’oposa a l’ampliació de la planta del Grup Maxam a la Canonja\n[NdP] La CUP s’oposa a l’ampliació de la planta del Grup Maxam a la Canonja\nEls grups municipals de la CUP a Tarragona i la Canonja han manifestat en reiterades ocasions la perillositat de l’empresa química Nitricomax del Grup Maxam, ubicada al Polígon Sud tarragoní, raó per la qual el diputat de la CUP-CC Sergi Saladié ha manifestat que s’oposen a la sol·licitud que fa el Grup Maxam a la Generalitat per tal d’ampliar les seves instal·lacions.\nLaia Estrada i Joan Pons, regidors de la CUP de Tarragona i de La Canonja, recorden que aquesta empresa va ser la responsable de la fuita d’òxid nitrós que el 25 de maig va provocar afectacions diverses a veïns i veïnes del barri de Bonavista (Tarragona) i a la Canonja, situats a uns 800 metres de l’empresa. Remarquen, a més, que l’any 2009 la mateixa planta va tenir una altra fuita d’àcid nítric que es va saldar amb una ridícula multa de 60.000 euros.\nAl juliol de 2013, Maxam adquirí les accions de Nitricomax, fins aleshores propietat d’Ercros, i es dedica a la producció d’àcid nítric. En concret, aquesta empresa química produeix 30.000 tones anuals d’àcid nítric, i amb l’ampliació prevista la multinacional pretén produir 40.000 tones més anuals. Pons i Estrada alerten que l’àcid nítric és un compost molt corrosiu, la inhalació del qual pot provocar corrosió a la pell, ulls, aparell respiratori i gastrointestinal, tos, asfixia, expectoració de sang, marejos, debilitat, dificultats per respirar, etc. Uns perills als quals no només s’exposen els treballadors de la planta, sinó el conjunt de la població.\nA més, Saladié recorda que l’interès comercial de l’àcid nítric rau bàsicament en que aquest component és la matèria primera de la fabricació d’explosius, activitat de la qual el grup Maxam, és un dels líders mundials. De fet, Maxam és una empresa referent en el negoci de l’armament, un holding de llarga trajectòria abans anomenat Unión Española de Explosivos (UEE).\nSaladié és conscient de “la importància de vetllar pel teixit industrial del Camp de Tarragona, però no a qualsevol preu”. Per a ell la salut pública i la desmilitarització del territori són aspectes que cal avantposar als interessos comercials d’una empresa, “sobretot quan hi ha hagut diversos episodis que han suposat greuges per a la salut de la ciutadania”. En cas que la Generalitat accepti la sol·licitud de la multinacional i s’iniciï la tramitació ambiental corresponent, els regidors de la CUP de Tarragona i La Canonja no descarten fer mobilitzacions en contra.\nTarragona, Països Catalans, 14 de gener de 2016


Barcelona. Dissabte, 4 d'abril de 2020. 05:20\nPer tal de fer més amè i entretingut el confinament pel coronavirus, l'Acadèmia Catalana de Gastronomia i Nutrició (ACGN) i ElNacional.cat hem posat en marxa una iniciativa pionera als mitjans de comunicació catalans que apropa els grans cuiners del país a través de receptes breus i fàcils de fer a casa. La primera recepta que vam poder gaudir va ser la del xef Carles Gaig i els seus ous fregits, la segona va ser de la xef Fina Puigdevall del restaurant Les Cols i els seu farro amb ous escalfats.\nSón unes propostes culinàries ideals per aquests dies de confinament que es poden seguir a través d'un tutorial en vídeo que els xefs catalans graven a les cuines de casa seva. En successives entregues apareixeran tots els cuiners que han estat guardonats amb el Premi Nacional de Gastronomia que entrega anualment l'Acadèmia Catalana de Gastronomia, que ha celebrat ja XVII edicions i que es va iniciar el 2002 amb el Celler de Can Roca de Girona.\nEl torn d'avui és pel reconegut xef Nandu Jubany amb la recepta de les patates estofades, una proposta perfecta per fer a casa! La recepta està acompanyada de les il·lustracions del seu fill Eudald Jubany.\nJubany diu no tenir la recepta màgica per aquest moment actual, però veu el got ple i ens envia un missatge optimista.\nLa trajectòria de Nandu Jubany\nNandu Jubany neix a Monistrol de Calders, el 19 de gener de 1971. Als 18 anys ingressa com a cap de cuina al Urbisol, el restaurant familiar, i posteriorment treballa en altres establiments de prestigi com el Cabo Mayor de Madrid o la Fonda Sala d'Olost de Lluçanès, on s'inicia en el tractament de les carns de caça. També passa un temps a Euskadi, a la cuina de Juan Mari Arzak, i al Bodegón Alejandro, de Martín Berasategui, on pren consciència del que representa treballar en un restaurant gastronòmic.\nEn aquesta primera etapa, dos cuiners catalans deixen una empremta notable en la seva vida i professió: Carles Gaig, a l'establiment cuinava en els seus dies de descans setmanal i amb qui té una gran afinitat humana i culinària; i Faust Terra, conegut com Marcel, qui li va donar la confiança necessària per començar la cursa de cuiner de restaurant gastronòmic.\nA la tardor de 1995, Nandu Jubany i la seva dona, Anna Orte, obren les portes de Can Jubany en una acollidora masia d'arquitectura tradicional reconvertida en un espai per descobrir un nou concepte gustatiu i, molt aviat, en un referent gastronòmic. Només tres anys després d'obrir, el 1998, el restaurant i el seu xef reben l'estrella Michelin.\nA post shared by Nandu Jubany (@nandujubany_oficial) on Mar 26, 2019 at 12:37am PDT\nEl 2001, amb Can Jubany totalment consolidat, comença una etapa d'expansió de el projecte culinari Jubany, que es concreta amb l'obertura d'un segon establiment: Mas d'Osor, a Viladrau. Aquest restaurant situat al cor de l'Montseny s'ha convertit en poc temps en un espai de referència per a celebracions i esdeveniments.\nDes d'aquest moment, la participació de l'xef en actes de referència dins el món de la gastronomia s'incrementa de forma progressiva. El 2002 participa al "Salone de l'Gust de Slow Food" de Torino i el 2003 a "La Ciutat de l'Gust", a Roma. El mateix any, Jubany té la seva pròpia vitrina a l'exposició "Els genis de foc" al Palau Robert de Barcelona.\nAl juliol de 2005 obre El Serrat de l'Figaró, a Taradell, una segona sala de banquets i convencions que incrementa l'oferta de Jubany, i on també s'ubica R + D Gastronomia, una empresa de solucions gastronòmiques.\nA poc a poc va prenent força la faceta de l'equip Jubany com a organitzador de banquets per a grans esdeveniments que més tard derivarà en la creació de Jubany Events. L'expansió de Jubany contínua el 2006, quan Nandu inaugura l'Hotel Mas Albereda a Sant Julià de Vilatorta, un petit gran hotel de 21 habitacions fruit de la reconstrucció d'una masia catalana de al segle XVI. També aquest any l'equip Jubany es responsabilitza de l'restaurant Zona Diesel, un establiment de menús diaris d'alta qualitat en una àrea de serveis de Vic.\nL'any següent Nandu s'implica per primera vegada en la coordinació de la cuina d'un gran esdeveniment anual a què encara segueix vinculat: el nomenament de l'Català de l'Any, que organitza El Periódico de Catalunya i que inclou un sopar servit pels principals noms de la gastronomia catalana.\nEl 2008 l'equip Jubany és el protagonista d'un dels sopars organitzades per Caixa Catalunya i servides al terrat de la Pedrera, a Barcelona.\nEl 2010 Can Jubany tanca per obres els mesos d'agost i setembre i reobre les portes a l'octubre, amb un establiment totalment reformat i una cuina nova. És la manera escollida pel xef de celebrar els 15 anys d'aquest establiment, que s'ha convertit en una referència de la gastronomia catalana. Aquest mateix any, al costat de l'restaurant, Nandu Jubany crea el seu hort, els fruits omplen els plats que ell i el seu equip serveixen als comensals.\nA post shared by Nandu Jubany (@nandujubany_oficial) on Nov 24, 2018 at 12:16am PST\nEl 2010, 2011 i 2013 Nandu Jubany participa al curs "Science & Cooking" de la Universitat de Harvard, als Estats Units, impulsat per la Fundació Alícia, amb una ponència sobre l'elaboració d'emulsions i l'allioli.\nA l'hivern de 2011 Nandu s'uneix a Carles Gaig, gran amic i col·lega, per impulsar un nou projecte: la gestió dels restaurants Orígens, Arrels i Sol i neu de l'Sport Hotel Hermitage & Spa d'Andorra. L'equip Jubany es posa a l'capdavant dels fogons d'aquest exclusiu resort de desembre a maig, quan passa el relleu a Gaig, a l'estiu i tardor.\nEl 2013 s'incorpora com a assessor gastronòmic de Majestic Hotel Group, propietat de la familia Soldevila-Casals i amb qui reobre, al febrer de 2014, el restaurant Petit Comitè de Nandu Jubany.\nEn 2014, la Guia Repsol concedeix el seu màxim reconeixement gastronòmic d'Espanya a l'restaurant Can Jubany amb tres sols Repsol. En el mateix any obre el restaurant FOC, a Singapur.\nA post shared by Nandu Jubany (@nandujubany_oficial) on Dec 9, 2019 at 5:53am PST\nL'any 2015 celebra els 20 anys de l'restaurant Can Jubany.\nJust un any després, el 2016, celebra el 10è aniversari de Mas Albareda i inaugura dos nous restaurants: Can Carlitos, a Formentera, i el Foc Sentosa, a Singapur.