La Ribera d’Ebre va ser una de les primeres comarques de Catalunya en participar del projecte de creació de la xarxa de telecentres l’any 2002. Amb els anys, la comarca ha esdevingut un referent en la implantació del treball a distància i el coworking rural. Gràcies a l’esforç dels ajuntaments i el Consell Comarcal, avui […]\nEl desplegament de la teconologia 5G a la comarca de la Ribera d’Ebre comença a donar els seus fruits. Aquesta setmana, l’empresa de telecomuniacios japonesa Fujitsu i l’Àrea 5G Terres de l’Ebre han mostrat com es pot treballar en la implementació de la xarxa 5G privada empresarial per a impulsar la telemedicina en entorns rurals. L’acció […]\nConcentracions contra la guerra d’Ucraïna en diversos municipis de la comarca\n1 març 2022 · Noticies\nAquesta tarda, diversos municipis de la Ribera d’Ebre s’han concentrat en contra de l’atac militar a Ucraïna. Davant dels seus respectius ajuntaments han llegit el manifest unitari de l’Associació Catalana de Municipis i Comarques (ACM) que condemna la violència davant l’atac militar injustificat del govern de Rússia contra la població civil ucraïnesa, que va començar […]\nEl ple de febrer del Consell Comarcal de la Ribera d’Ebre —que s’ha celebrat aquest dilluns al vespre— ha aprovat les bases que regeixen la concessió de subvencions als ajuntaments de la comarca per a escoles municipals de música. També ha donat el vistiplau al projecte d’adequació i millora de l’entorn de l’oficina de turisme […]\n21 febrer 2022 · Noticies\nAquest matí, Turisme del Consell Comarcal de la Ribera d’Ebre ha donat el tret de sortida a una nova edició de ‘La Ribera en flor’. Es tracta d’una iniciativa coordinada pel Consell amb el suport d’ajuntaments i empreses de serveis turístics, a través de la qual es proposen activitats per gaudir de la floració dels […]\nAquest mes de febrer, el Consell Comarcal de la Ribera d’Ebre ha posat en marxa un nou Pla d’Ocupació per a veïns i veïnes de la comarca. Es tracta del programa Treball i Formació, subvencionat pel Servei d’Ocupació de Catalunya (SOC) i amb el finançament del Servei d’Ocupació Estatal. Les sis persones beneficiàries són de […]\nEn el marc del programa Ribera d’Ebre VIVA, el Consell Comarcal ha obert la preinscripció per als cursos per a persones que es troben a l’atur i estan buscant feina. Així, de moment, s’han programat aquests tres cursos: Construcció: reparació i rehabilitació d’habitatges (abril) – Inclou 20 hores de prevenció de riscos laborals a la construcció. Operari/ària […]\nL’ens provincial impulsa la promoció turística conjunta de divuit ens públics i privats de les Terres de l’Ebre, entre els quals el Consell i l’Ajuntament d’Ascó La Ribera serà present en fires nacionals, estatals i internacionals, i diposarà d’una campanya ràdiofònica específica a emissores raiofòniques catalanes i en mitjans de comunicació de l’Estat espanyol. Aquest […]\n27 gener 2022 · Noticies\nEl Ple del Consell Comarcal de la Ribera d’Ebre, que s’ha celebrat aquest dimecres 26 gener, ha aprovat per unanimitat la pròrroga del conveni entre l’Agència de l’Habitatge de Catalunya i el Consell per facilitar els tràmits de l’oficina d’habitatge comarcal. D’aquesta manera es vol promoure la borsa d’habitatge i l’accés al programa de mediació […]\n20 gener 2022 · Noticies\nAquest dimecres, Assumpta Farran, directora general de Polítiques Ambientals i d’Energia, i Jesús Gómez, director territorial del Departament d’Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural, s’han reunit amb els representants del Consell de la Ribera d’Ebre i les alcaldies de la comarca amb la voluntat d’explicar l’estratègia del Govern de la Generalitat en l’àmbit de la […]


The Ofiice's Plop, Jake Lacy celebra el seu 36è aniversari; coneix el valor net de l'actor aquí - Notícies D'entreteniment\nThe Ofiice's Plop, Jake Lacy celebra el seu 36è aniversari; coneix el valor net de l'actor aquí\nEntertainment News/ofiices Plop Jake Lacy Celebrates His 36th Birthday\nMentre la resta del món celebra el dia de Sant Valentí, L'Oficina El membre del repartiment Jake Lacy celebrarà el seu 36è aniversari. Jake és conegut pel seu personatge Pete 'Plop' Miller de la exitosa sèrie de televisió L'Oficina. Conegueu els espectacles i el patrimoni net de l’actor a continuació.\nLlegiu també: John Krasinski dóna lletres perdudes des de fa molt de temps a la cançó del tema 'The Office' a 'SNL'\nPatrimoni net de Jake Lacy\nEl valor net de Jake Lacy es valora al voltant dels 5.00.000 dòlars, segons va informar Celebrity Net Worth. Lacy va néixer i es va criar a Greenfield, Massachusetts, on va descobrir el seu amor per la interpretació. Es va casar amb Lauren DeLeo el 22 d'agost de 2015. Tots dos van fer el nus a Dorset, Vermont. La data de naixement de Jake Lacy és el 14 de febrer de 1985.\nSèrie de Jake Lacy\nLlegiu també: Ressenya de 'SNL': John Krasinski brilla, però Kate McKinnon i Beck roben el programa\ncom descarregar la versió antiga de Snapchat\nL'últim programa de Lacy titulat Alta fidelitat va emetre's a Hulu l'any passat el 14 de febrer. Els fans del programa van tenir un xoc quan es va anunciar que no hi haurà una segona temporada a la sèrie romàntica. Molts van elogiar el paper de l'actor a la sèrie i es van sentir tristos perquè no hi hagués una segona temporada.\nLacy va protagonitzar la exitosa sèrie Noies, que es va emetre del 2012 al 2017. Va interpretar el personatge de Fran Parker al programa de televisió. Va interpretar al personatge de Keith a Billy & Billie del 2015, protagonitzada per Adam Brody i Lisa Joyce. El 2019, va ser Ron a la pel·lícula Fosse / Verdon. El 2020 va fer la seva aparició a la minisèrie protagonitzada per la senyora America, com a Stanley Pottinger.\nLlegiu també: El programa SNL de John Krasinski sorprèn els aficionats mentre besa a Davidson, parla sobre la detenció\nLa seva actuació més memorable fins ara és el seu personatge Pete 'Plop' Miller L'Oficina. Va aparèixer a la novena i última temporada. Va substituir el personatge de Mindy Kaling, Kelly Kapoor, i el personatge de B.J. Novak, Ryan Howard. Pete Miller és executiu d’atenció al client a la sucursal Scranton de Dunder Mifflin.\nEl repartiment d’Office\nL'Oficina inicialment era una sèrie britànica protagonitzada per Ricky Gervais com a cap i gerent. La versió nord-americana de la sèrie, que és la versió més llarga de L'Oficina sèrie, protagonitzada per Steve Carrell en el paper principal. John Krasinski, que és molt conegut pel seu personatge Jim Halpert, és l’enginyós del món i sempre fa broma a Dwight Schrute, interpretat per Rainn Wilson. El personatge de Jenna Fischer, Pam Beesly, interpreta l’interès amorós de Jim Halpert i la recepcionista del programa. Altres membres del repartiment són Angela Kinsley com a Angela Martin, Mindy Kaling com Kelly Kapoor, Brian Baumgartner com Kevin Malone i altres.\nLlegiu també: John Krasinski i Dwayne Johnson tornen per l'episodi de vacances d'algunes bones notícies\ncolors interiors moderns de mitjan segle\nquant va fer nate diaz ufc 202\nper què youtube va moure els comentaris\nen què es troba la presó?\ncom transferir bitcoins des de l’aplicació d’efectiu\nquè és el valor net de cam newton\nhorari de botiga d'artesania Michael


PROFESSORA DE DANSA CLÀSSICA I JAZZ\n- Grau elementary de la Royal Academy of Dance.\n- Especialitzada en expressió corporal i psicomotricitat\nCarol Martín neix a Barcelona l’any 1980.\nA l’edat de 8 anys inicia els estudis de dansa clàssica, dansa moderna i clàssic espanyol a l' Escola de Ballet Maribel, és aquí on aconsegueix el Grau Elementary de la Royal Academy of Dance, així com una formació en vàries disciplines (jazz, espanyol, contemporani y hip-hop).\nÉs en aquest mateix centre on inicia la seva experiència professional com a professora d’iniciació a la dansa i de jazz inicial.\nPosteriorment amplia la seva formació al llarg de 4 anys a l'escola de flamenc "La Tani", rebent classes de la pròpia Tani i de Yolanda Cortés.\nA continuació s’especilitza en jazz a l'escola "Company&Company" amb Máximo Hita i jazz i tècnica i postural a “ Estudis Escènics El Timbal” de la mà de Victor Rodrigo i Anna Agustí.\nPer continuar complementant la formació en dansa realitza el Curs d'estiu “Dansa com a joc” a l’escola d’expressió i psicomotricitat Carme Aymerich.\nL’any 2001 realitza els estudis de Tècnica en Educació Infantil al Centre d’Estudis Bemen3.\nL’any 2012 obté la Llicenciatura en Pedagogia per la Universitat de Barcelona (al 2012) i especialista en dansa i expressió corporal.\nÉs a l’any 2008 quan inicia la seva trajectòria com a ballarina, actriu i animadora de la Cia. Dansa Cotton i integra espectacles itinerants amb artistes com Paz Padilla, Regina do Santos, Tate Montoya, Jordi LP, Moncho, Mag Lari, Lita Clavel "La Maña"...\nDes de l’any 2001 fins l’actualitat és Professora especialista en expressió corporal i dansa (des de P4 fins a tercer de primària) al Col·legi Sant Andreu de Badalona i coordinadora i dinamitzadora de grups a l’Escola Singuerlín de Santa Coloma de Gramanet.\nL’any 2008 s’incorpora a la Fundació Talita, com a professora especialista en expressió corporal i teatre, veu-dicció i dansa amb alumnes amb Síndrome de Down.\nL’any 2017 s’incorpora a La Galeria per impartir classes de Ballet.


Zlp Manual plataforma bastida suspesa per a finestra de neteja proveïdors i fabricants - Xina Factory - Wuxi Huake\nPolipastes elèctrics edifici suspès plataforma bressol Descripció TDT han estat àmpliament exportat. Construcció d'elevació s'instal·la i es desmunta convenientment i pot créixer tan alt com l'edifici créixer d'alçada. L'aixecador ha tan avantatges com propietat constant, seguretat, fiabilitat, portant flexible,...\nPlataforma suspès elèctric bressol Descripció\nEdifici TDT Polipastes han estat àmpliament exportat.\nConstrucció d'elevació s'instal·la i es desmunta convenientment i pot créixer tan alt com l'edifici créixer d'alçada. L'aixecador ha tan avantatges com propietat constant, seguretat, fiabilitat, portant flexible i bona adaptabilitat, etc., millora eficiència de treball i pot reduir la intensitat de treball dels treballadors.\nValorat amb capacitat (kg) de càrrega\nValorat amb velocitat elevació (m/min)\nMax. height(m) elevació\nDimensió interior gàbia (L*W*H)(m)\n3 * 1.3 * 2,5\nPes de gàbia (kg)\nPes de secció de pal (kg)\nDimensió de pal secció (mm)\nPenjador Valorat amb capacitat d'elevació (kg)\nMòdul de cremallera\n* Enginyers disponibles per a maquinària de servei a l'estranger. \_\nWuxi Huake màquina equips és que una empresa d'alta tecnologia especialitzada en investigació, desenvolupament i fabricació de plataforma de treball.\nLa nostra empresa és també una de xinesa plataforma exportació de bases.\nEls nostres productes van ser certificats per la CE, que garanteixen la qualitat dels productes.\nAl mateix temps, ens han establert relació comercial i tècnic de cooperació amb Alemanya, americà, Anglaterra, Rússia, Espanya, Itàlia i etc.\n1.Q: esteu factoria o empresa comercial?\nR: Som una fàbrica, amb 40.000 m2 espais i preus de fàbrica.\n2.Q: termini de pagament?\nR: T/T, L/C a vista.\nR: garantia termini de 12 mesos després de la data de data B/L. Després d'un any, si les parts han de ser canviat, vostè pot comprar de nosaltres a baix preu.\nR: Guangzhou, Shanghai, Tianjin i altre port principal a la Xina.\nSi vostè està buscant la bastida plataforma suspeses manuals de zlp per a la neteja de finestra, Benvingut a contactar amb nosaltres. Som un dels professionals Xina fabricants i proveïdors, equipats amb una fàbrica productiu al seu servei. Vostè pot estar segur per comprar els nostres productes personalitzats fets a la Xina amb preus raonables.


Avís legal - El Coet\nEn compliment del deure d'informació estipulat en l'article 10 de la Llei 34/2002 d' 11 de juliol dels Serveis de la Societat de la Informació i del Comerç Electrònic, David Gironés Pascual, amb DNI 39912945X, d'ara endavant El Coet, en qualitat de titular del web www.elcoet.cat, amb adreça a Avinguda Pau Casals, 19, codi postal 43840 de Salou, Tarragona, direcció de correu electrònic david@elcoet.cat y teléfono 660748089, procedeix a comunicar-los la informació que conforma i regula les condicions d'ús d'aquesta pàgina, les limitacions de responsabilitat i les obligacions que els usuaris de la web que és publicat sota el domini www.elcoet.cat, assumeixen i es comprometen a respectar.\nLa utilització de www.elcoet.cat atorga la condició d'Usuari de www.elcoet.cat, sigui persona física o jurídica i obligatòriament implica l'acceptació completa, plena i sense reserves de totes i cadascuna de les clàusules i condicions generals incloses en l'Avís Legal. Si l'Usuari no estigués conforme amb elles, s'abstindrà d'utilitzar www.elcoet.cat. Aquest Avís Legal està subjecte a canvis i actualitzacions pel que la versió publicada per El Coet pot ser diferent en cada moment en què l'Usuari accedeixi al Portal. Per tant, l'Usuari ha de llegir l'Avís Legal en totes i cadascuna de les ocasions que accedeixi a www.elcoet.cat.\nA través de www.elcoet.cat, El Coet facilita a l'Usuari l'accés i utilització de diversos Continguts publicats per mitjà d'Internet per El Coet o per tercers autoritzats.\nL'Usuari està obligat i es compromet a utilitzar www.elcoet.cat i els continguts conforme a la legislació vigent, l'Avís Legal i qualsevol altre avís o instrucció que es posin en coneixement, ja sigui per mitjà d'aquest mateix Avís Legal o en qualsevol lloc dels Continguts que conformen www.elcoet.cat, com són les normes de convivència, la moral i els bons costums generalment acceptades. En aquests termes, l'Usuari s'obliga i compromet a NO emprar qualsevol dels Continguts amb fins i efectes il·lícits, prohibits en l'Avís Legal o per la legislació vigent, contrari als drets i interessos de tercers o que de qualsevol manera puguin fer mal, inutilitzar, sobrecarregar, deteriorar o impedir el normal ús dels Continguts, els equips informàtics o els documents, arxius i tota classe de continguts magatzemats en qualsevol equip informàtic propi o contractats per El Coet, d'un altre USUARI o de qualsevol usuari d'Internet (hardware i software).\nL'Usuari s'obliga i compromet a no transmetre, difondre o posar a disposició de tercers qualsevol mena de material que formi part de www.elcoet.cat, com informacions, textos, dades, continguts, missatges, gràfiques, dibuixos, arxius de so i/o imatge, fotografies, gravacions, software, logos, marques, icones, tecnologia, enllaços, disseny gràfic i codis de fons, o qualsevol altre material al qual tingués accés en la seva condició d'Usuari de www.elcoet.cat, sense que aquesta enumeració tingui caràcter restringit. Així mateix, conforme a tot plegat, l'Usuari no podrà:\nReproduir, copiar, distribuir, posar a disposició o de qualsevol altra manera comunicar públicament, transformar o modificar els Continguts, excepte que tingui autorització escrita i explícita de El Coet, que és titular d'aquests drets, o bé que estigui legalment permès.\nSuprimir, manipular o de qualsevol manera alterar el “copyright” i altres dades identificatives de la reserva de drets de El Coet o dels seus titulars, de les empremptes i/o identificadors digitals, marques d'aigua o qualsevol altre medi tècnic establerts pel seu reconeixement.\nL'Usuari s'abstindrà d'obtenir i d'intentar accedir als Continguts utilitzant mitjans o procediments diferents dels que, segons els casos, s'hagin posat a la seva disposició per aquesta finalitat, o s'hagin indicat per aquest fi en les pàgines web on es trobin els Continguts, o en general, els que s'emprin habitualment a Internet per aquest efecte sempre que no provoquin cap risc de dany o inutilització de la web www.elcoet.cat, i/o dels Continguts.\nTotes les marques, noms comercials o signes distintius de qualsevol classe que apareixen a www.elcoet.cat són propietat de El Coet o si no pot ser, dels seus respectius propietaris, sense que pugui entendre’s en cap cas que l’ús o accés al Portal i/o als Continguts doni a l’Usuari cap dret sobre les esmentades marques, noms comercials i/o signes distintius i sense que es puguin entendre cedits a l'Usuari, com tampoc cap dret d’explotació que existeixin o puguin existir sobre aquests Continguts. De la mateixa manera els Continguts són propietat intel·lectual de El Coet, o de tercers en el seu cas, per tant, els drets de Propietat Intel·lectual són de titularitat de El Coet o de tercers a qui se’ls hagi autoritzat el seu ús, a qui correspon l’exercici exclusiu dels drets d’explotació dels mateixos en qualsevol manera, i en especial, els drets de reproducció, distribució, comunicació pública i transformació. L’ús no autoritzat de la informació continguda en aquesta Web, així com la lesió dels drets de la Propietat Intel·lectual o Industrial de El Coet o de tercers inclosos en www.elcoet.cat que hagin cedit continguts donarà lloc a les responsabilitats legalment establertes.\nDISPONIBILITAT DE WWW.ELCOET.CAT\nEl Coet no garanteix la inexistència d'interrupcions o errades en l’accés a www.elcoet.cat, als seus continguts, ni que aquests es trobin actualitzats, encara que desenvoluparà esforços, per intentar evitar-los, arranjar-los o actualitzar-los. Per tant,, El Coet no es responsabilitza dels danys o perjudicis de qualsevol classe produïts en l'Usuari provocats per errades o desconnexions en les xarxes de telecomunicacions que produeixen la suspensió, cancel·lació o interrupció del servei del portal durant la prestació del mateix o amb caràcter previ.\nEl Coet exclou, excepte les contemplades en la legislació vigent, qualsevol responsabilitat pels danys i perjudicis de tota naturalesa que esdevinguin de la falta de disponibilitat, continuïtat o qualitat del funcionament de www.elcoet.cat i dels Continguts, a l’incompliment de l’expectativa d’utilitat que l'USUARI hagués pogut atribuir a www.elcoet.cat i als Continguts.\nEl Coet no es fa responsable dels continguts de les pàgines enllaçades, del funcionament o ús dels Hiperenllaços ni del resultat dels mateixos, ni garanteix l’absència de virus o altres elements en els mateixos que puguin provocar alteracions en el sistema informàtic (hardware i software), els documents o els fitxers de l'Usuari, excloent qualsevol responsabilitat pels danys de qualsevol classe causats a l'Usuari per aquest motiu.\nL'accés a www.elcoet.cat no implica l'obligació per part de El Coet de controlar l'absència de virus, cucs informàtics o qualsevol altre element informàtic danyat. Correspon a l'Usuari, en tot cas, la disponibilitat d’eines adequades per la detecció i desinfecció de programes informàtics danyats, pel que El Coet no es fa responsable de les possibles errades de seguretat que es produeixin durant la prestació del servei de www.elcoet.cat, ni dels possibles danys que puguin donar-se al sistema informàtic de l'Usuari o de tercers (hardware i software), els fitxers o documents emmagatzemats en el mateix, com a conseqüència de la presència de virus en l’ordinador de l'Usuari emprat per la connexió als serveis i continguts de la Web, d'un mal funcionament del navegador o de l'ús de versions no actualitzades d'aquest.\nLa prestació del servei de www.elcoet.cat i dels Continguts té, en principi, una durada indefinida. Tanmateix, El Coet, qi/o de qualsevol dels Continguts en qualsevol moment. Quan sigui possible, El Coet advertirà prèviament l'acabament o suspensió de www.elcoet.cat.\nQUALITAT DE WWW.ELCOET.CAT\nDonat l’entorn dinàmic i canviant de la informació i dels serveis que se subministren a través de www.elcoet.cat, El Coet posa èmfasi, però no garanteix la completa veracitat, exactitud, fiabilitat, utilitat i/o actualitat dels Continguts. La informació de les pàgines d’aquest Portal només té caràcter informatiu, consultiu, divulgatiu i publicitari. En cap cas, ofereixen o tenen caràcter de compromís vinculant o contractual.\nEl Coet exclou de tota responsabilitat per les decisions que l'Usuari pugui prendre basant-se en aquesta informació, així com per les possibles errades tipogràfiques que puguin tenir els documents i gràfics de www.elcoet.cat. La informació està sotmesa a possibles canvis periòdics sense previ avís del seu contingut per ampliació, millora, correcció o actualització dels Continguts.\nTotes les notificacions i comunicacions per part de El Coet a l'Usuari efectuades per qualsevol mitjà es consideraran eficaces a tots els efectes.\n+ (34) 660 74 80 89\n©2021 El Coet. Tots els drets reservats


Arxius de SOCIETAT | Pàgina 3 de 90 |\nRosa Maria Abadal, directora Forn de Cabrianes: "Estimar l'ofici ha sigut la clau del nostre èxit"\nnovembre 8th, 20180 El Forn de Cabrianes, amb seu a Sant Fruitós de Bages, ja fa 83 anys que té les portes obertes. Des del 1933 l'empresa treballa per crear nous productes des de coques de crema, pastissos i pa de proximitat. La seva directora comercial, Rosa Maria Abadal, ha explicat per Ona Bages que l'èxit del forn ha estat "ser molt treballadors"...\nnovembre 7th, 20180 Les obres del pont Pere Otger que van començar l'11 de juny continuen parades. Construccions Jordi Riera era l'empresa que s'encarregava de dur-les a terme però està en fallida i no se n'ha pogut fer càrrec. Actualment el pont té aixecada la vorera i l'asfalt, i ara falta col·locar les noves peces de formigó, el mobiliari urbà...\nLa remodelació de la fàbrica Cal Clarassó crearà un carrer nou a Santpedor\nnovembre 7th, 20180 Les obres van començar a l'agost i està previst que acabin entre 2019 i 2020. El nou espai públic de vianants comparà amb la xemeneia de la fàbrica a peu de carrer L’antiga fàbrica tèxtil de Cal Clarassó, a Santpedor, s’està remodelant per encabir-hi la llar d’avis de Ca l'Arola amb un bar obert a tothom, sales...\nnovembre 5th, 20180 Pinyes, complements de les enramades i l’ajuda dels veïns del poble, són les coses que necessiten els comerciants de Sallent per guarnir els carrers de la vila aquest Nadal. Es volen adornar amb materials naturals, caixes reciclades, elements vegetals, i alguns detalls que Els Amics de les Enramades cediran per l’ocasió. Una de...\nBona acollida de la primera edició dels Dissabtes de Plaça Gran a Santpedor\nnovembre 5th, 20180 Els mercats ecològics i de proximitat de la Plaça Gran, i de segona mà i d'intercanvi de la Plaça de L'Església, van atraure desenes de persones en la seva primera edició Desenes de persones va apropar-se dissabte a la primera edició dels Dissabte de Plaça Gran a Santpedor. Un esdeveniment que el primer dissabte de cada mes...\nJaume Fontanet, gerent Fontanova: "cada cop hi ha més gent que planifica la seva mort"\nnovembre 1st, 20180 Fontanova té funeràries a varis pobles del Bages i gestionen a l'any gairebé 1.000 defuncions Avui és Tots Sants i molta gent va als cementiris a recordar els seus familiars i amics. Cada cop són més, però, els qui opten per la incineració, enlloc del tradicional enterrament amb taüt en un nínxol. Les cerimònies, per altra...\n[ALERTA] - El Riu Llobregat podria arribar a nivells poc habituals\noctubre 31st, 20180 La Generalitat de Catalunya ha informat avui que la crescuda del riu Llobregat podria arribar a cotes no habituals. El cabal podrà comportar inundacions a parcel·les rústiques i afectar a zones properes al riu. L'Agència Catalana de l'Aigua (ACA) també ha informat de la crescuda que serà provocada per la sortida de l'embassament...\noctubre 30th, 20180 3 de cada 4 panellets que es venen són de pinyons, que segueixen sent els preferits pels consumidors catalans. Són dades del Gremi de Pastissers, que, a més, preveu una bona campanya, similar a la de l'any passat, en què s'espera vendre 250.000 kg de panellets. Unes dades que recolzen els pastissers de la comarca, ja que aquest any...\noctubre 30th, 20180 Dispositiu especial per Tots Sants als cementiris de la comarca. A Santpedor com cada any han començat les tasques de rehabilitació i posada a punt. Llums espatllats, flors, i arreglos de tot tipus. La brigada municipal porta dies treballant al cementiri de Santpedor per posar-lo a punt pel dia u de novembre. L’alcalde de...\nFibracat donarà cobertura de fibra òptica a tot Santpedor\noctubre 30th, 20180 Fibracat i Másmóvil s'uniran a Movistar com a operadors de fibra òptica a Santpedor La fibra òptica amplia el ventall d'operadors a Santpedor. Fibracat i Masmóvil desembarcaran properament al municipi. Els manresans de Fibracat són els que ho tenen més avançat. Ja han presentat a l'Ajuntament un pla de desplegament de la fibra...\nPage 3 of 9012345...


L’exigència de Foix | Cultura | EL PAÍS Catalunya\n7 FEB 2020 - 20:33\tCET\nEl 1960, Josep Vicenç Foix (Barcelona, 1893-1987) va reunir a Onze Nadals i un Cap d’Any les nadales en vers que enviava cada any als amics. Amb el mateix esperit festiu, la seva fundació celebra cada entrada d’any amb un nou llibre del poeta de Sarrià. Com que ja té tota l’obra editada (i ben editada, tot s’ha de dir), aquests volums reflecteixen una tria crítica, agrupant temàtiques que perden visibilitat en el format d’obres completes o remarcant títols d’un escriptor essencial del segle XX.\nEl llibre d’enguany destaca el paper de Foix com a “publicista” als anys trenta, en el sentit que tenia aleshores el terme d’activista cultural a la premsa escrita. El gros dels textos són col·laboracions al diari La Publicitat, portaveu del partit Acció Catalana i del bo i millor del catalanisme intel·lectual. Foix, que hi dirigia la secció literària, hi parla d’escriptors i artistes plàstics, sobretot catalans (però sempre amb l’antena posada arreu). També s’apleguen escrits publicats en altres llocs, alguns, pocs, d’anteriors (el més antic és de 1918, any emblemàtic en l’obra de Foix) i d’altres posteriors a la guerra, arribant fins als anys setanta.\nAmb bon criteri, aquest recull de noms propis vistos per la intel·ligència perspicaç de Foix no ha estat ordenat segons la data de publicació dels articles, sinó per ordre cronològic dels autors abordats (25 escriptors a la primera part; vuit artistes plàstics a la segona). Així, de Llull a Ferrater, Noms propis dona prou pistes de la ferma i coherent idea que Foix tenia del sistema literari català, i de retop guanyem una excel·lent aportació al necessari repensament del nostre cànon (no deu ser casualitat que el responsable de l’edició sigui Jordi Cornudella, que ja va ser el curador de l’extraordinari Curs de literatura catalana contemporània de Gabriel Ferrater, un dels llibres imprescindibles de l’any passat i amb el qual aquest de Foix té no poques concomitàncies, com ara la visió d’un Carles Riba molt més realista que metafísic).\nLa gràcia de Noms propis ve del fet que l’incansable publicista Foix és, també, escriptor, i amb una poètica ben definida, al marge dels corrents dominants (s’ubica entre “alguns dels qui podíem semblar més dissidents”). Això no li impedeix valorar autors i tendències, tant literàries com plàstiques, que no comparteix però que entén que tenen cabuda necessàriament en el projecte cultural català. I, així, veu Joan Maragall, Eugeni d’Ors, Josep Carner, Josep Maria de Sagarra o Riba com a “distints i distants”, però els escolta i aprecia (admetent que ell “anava per les meves”) per “la necessitat de respectar, d’acceptar totes les aportacions i de considerar les tendències, àdhuc les més distanciades de la nostra, perquè sabíem que una comunitat nacional no és cap feix igualitari i que cada poeta és la veu d’algú o d’alguns”.\nDes d’un nacionalisme hereu de Prat de la Riba, exigent, antiidealista, immune a la nostàlgia historicista de les glòries pretèrites i al “tirar al dret, que és l’expressió mateixa de la barbàrie”, defensa el paper de la llengua i la cultura com a vertebradores de la nova comunitat. Així, té molt interès com descriu la idiosincràsia genuïnament catalana de Ramon Llull i Joan Miró, lírics i racionalistes alhora: “simplicitat, claredat, objectivitat, plasticitat i, no rebutgem la paradoxa, REALISME”. I és un encert total percebre Llull i Josep Pla com a poetes, és a dir, com a autors que, des de formes i gèneres diversos, copsen en tota l’essencialitat el poder de la literatura.\nEn definitiva, un llibre estimulant i carregat d’actualitat.


Joan Maria Pou: "El Barça 'Més que un club'? Avui hauríem de parlar de si continua sent-ho, o no" Joan Maria Pou: "El Barça 'Més que un club'? Avui hauríem de parlar de si continua sent-ho, o no"\nJoan Maria Pou: “El Barça ‘Més que un club’? Avui hauríem de parlar de si continua sent-ho, o no”\nQuan va acabar la carrera de periodisme, va començar a treballar en ràdio, ja que sempre havia tingut clar el que li agradava. Ha decidit fer el “No ho sé” i deixar de parlar només d’esport per fer també actualitat, compatibilitzant-ho tot a RAC 1, ja que té un gran interès per les dues coses. M’explica que se sent un privilegiat per poder fer durant tants anys el que a ell li fa feliç professionalment. Narrar tots els partits del millor Barça de la història no és un fet que qualsevol hagi pogut dur a terme.\nTinc 41 anys. Vaig néixer a Barcelona i també hi visc. Sóc periodista, presentador, però sobretot un professional de la ràdio. Em vaig casar amb la Tatiana Sisquella. El seu record m’acompanya sempre. Tinc la sort de ser del Barça, des què vaig néixer.\nQuins canvis creus que s’han produït en els últims 20 anys del món de la ràdio?\nLes xarxes socials, el fet que la gent pugui escoltar els programes quan vulgui, permet que la gent recuperi el programa en funció dels seus horaris i de les seves necessitats.\nQuin és el teu dia a dia a l’emissora?\nDes que faig el “No ho sé” arribo a les 15h i marxo després del programa, de 15 a 21h es prepararen els temes del dia, i de 21 a 23 és el moment de cuinar el plat en directe amb els oients.\nEn el programa “El Barça juga a RAC 1”, et consideres el màxim responsable? O el vostre sistema de treball no es basa en una jerarquia rígida?\nSóc el director, però la clau de l’èxit és que hi hagi moltes veus de nivell i que cadascú sàpiga quin és el seu rol i el defensi amb professionalitat i passió.\nEm podries fer cinc cèntims de quin és el paper de cada membre de l’equip del programa?\nEl Roger i la Sònia són els encarregats d’explicar-nos aspectes del camp que des de la graderia no es veuen, i portar dades que ens ajudin a desxifrar el partit.\nEl Costa és l’analista del Barça i dels rivals, el Raül és un analista extra i dels que aporta més to RAC 1 que és una cosa que també fan molt bé el Puig i el Mullor, que estan pendents dels altres camps i de les xarxes socials, i jo narro el partit.\nHeu tingut algun conflicte intern fort a l’hora de preparar un programa a causa de la diversitat d’opinions?\nNo, podem tenir diversitat d’opinions però tots entenem la ràdio de la mateixa manera i les divergències que hi pot haver són tan mínimes que no.\nEn els debats esportius que es realitzen habitualment a la ràdio, creus que els periodistes són habitualment objectius o hi té molt a veure en els seus arguments la preferència per un o altre equip?\nA les tertúlies es demana opinió, i evidentment és subjectiva. Es pot tenir una opinió informada o desinformada, i a mi m’agraden molt més els opinadors que saben de què parlen.\nQuè n’opines del fet que contínuament es posin traves als periodistes esportius quant a accedir als esportistes i per tant que traslladar la informació a la gent sigui cada vegada més complicat?\nNo m’agrada, distancia els esportistes dels seguidors, però cada vegada els clubs es comporten més com a empreses que decideixen què volen que se sàpiga i què no, i saben que hi ha un tipus d’informació que val diners, llavors la venen.\n“Cada vegada els clubs de futbol es comporten més com a empreses que decideixen què volen que se sàpiga i què no”\nSi haguessis de posar un percentatge a la quantitat d’informació que es fa pública i a la que no, quin seria?\nÉs un percentatge mínim de la que es podria arribar a publicar si tinguéssim accés a moltes fonts. La de coses que se sabrien, però no només al Barça sinó a qualsevol institució d’aquesta magnitud.\nQuè en penses del fet que en moltes ocasions es barregi l’esport amb la política?\nLa política és a tot arreu, quan tu dius que no s’ha de barrejar esport i política ja estàs fent trampa perquè l’esport i la política estan barrejats des del seu origen. Jo crec que la política és gairebé a tot arreu i està bé tenir-ho present.\nQuina opinió et mereix tot el que esta succeint amb les estelades al Camp Nou? Creus que és just que en altres estadis no es sancioni l’exhibició d’altres banderes considerades il·legals? Per què creus que succeeix això?\nJo no entenc que no es puguin ensenyar símbols polítics sempre que al darrere hi hagi ideologies pacífiques, democràtiques i cíviques. Quan es diu que ensenyar una estelada és barrejar política i esport, aleshores quan s’ensenya una bandera de França no és fer política?\n“L’esport i la política estan barrejats des del seu origen”\nAlgun cop has sentit que t’hauria agradat trobar-te en el lloc d’un simple aficionat en comptes de ser el narrador del partit? Si és així, quan i per què?\nNo, el que segurament em passarà quan deixi de fer els partits de futbol és que el primer dia que vegi un partit del Barça i no tingui un micro al davant em sentiré estrany i pensaré “què hi faig aquí?”.\nCom descriuries el moment de celebrar els gols de la victòria d’un partit important com la final de la Lliga de Campions d’aquest any contra la Juventus? (O qualsevol partit important)\nSón moments d’una intensitat enorme, perillosos perquè has de recordar que tens un micro davant i que del que es tracta es de transmetre el millor possible el que està passant, i per tant has de tenir un control de les emocions.\nQuè significa per a tu el fet que el Barça sigui “Més que un club”?\nEn una època en què els catalans no podien expressar amb llibertat el que pensaven doncs el club va servir com una eina per fer-ho, i moltes coses que es deien al camp del Barça només es podien dir al camp. Avui hauríem de parlar de si continua sent més que un club o no.\nCreus que ets un privilegiat per poder retransmetre els partits del Barça, cosa que a molta gent li agradaria fer?\nEm sento molt privilegiat, perquè explico els partits del Barça i perquè he tingut la sort de coincidir amb els millors Barces de la història, el de Guardiola i altres Barces que estan entre els cinc millors de la història com per exemple l’actual.\n“El Barça ‘Més que un club’? Avui hauríem de parlar de si continua sent-ho, o no”\nHi ha algun professional del gremi que admiris i que sigui el teu model a seguir?\nPer un narrador de partits en català el Joaquim Maria Puyal és un referent, és un pioner que va fer les coses molt ben fetes, i que va ajudar que els que veníem després tinguéssim el camí més senzill del que ho va tenir ell.\nQuines habilitats i aptituds creus que s’han de tenir per ser director d’un programa de ràdio esportiu?\nJo crec que s’ha de saber treballar en equip, tenir clar què vols explicar i com ho vols explicar i després envoltar-te de gent vàlida.\nQuin consell li donaries a algun/a jove que vulgui dedicar-se a aquesta professió en un futur?\nQue de seguida que pugui agafi el micro i comenci a equivocar-se, a passar nervis, a fer directes, la millor manera d’aprendre a fer ràdio és fer ràdio. Tenir alguns conceptes teòrics mínims però a partir d’aquí començar a fer. Això és un ofici, i la manera d’aprendre a fer l’ofici és fer-lo.


Biografies del Tercer Reich - Douglas MacArthur\nPosted by biografiestercerreich on Gener 26th 1880 to General\nDouglas MacArthur va néixer el 26 de gener de 1880 a Little Rock. Els 19 anys va entrar a l’acadèmia militar de West Point i va sortir-ne el 1903 amb el grau de tinent d’enginyers. Durant la Primera Guerra Mundial va servir en qualitat de cap d’Estat Major de divisió, comandant d’una brigada d’infanteria i, durant dues setmanes en les que no hi va haver cap combat, comandant de divisió en funcions. Després de cinc mesos de lluita a França, on va ser ferit, no va tornar a servir en la campanya. Després de la Gran Guerra va ser ascendit prematurament al generalat i les missions que li varen donar li varen fer perdre la rigorosa educació militar professional El 1935 se’n va anar a viure a Filipines per treballar com a conseller militar del president Manuel Quezón.\nDurant la Segona Guerra Mundial, el 1941, va ser nombrat comandant en cap a les Filipines i, en el moment de l’atac japonès a Filipines, MacArthur va cometre molt errors alhora de valorar l’estratègia japonesa i en la preparació del sistema defensiu del arxipèlag. Amb la imminent derrota, i per ordre del president Franklin Delano Roosevelt, el març de 1942 va abandonar el presidi de Corregidor per dirigir-se al seu quarter general a Austràlia. En el moment d’embarcar va dir la seva cèlebre frase per la qual es recordat:\nAra me’n vaig, però tornaré.\nQuan l’oficina d’informació militar havia d’escriure la frase de MacArthur li varen demanar que canviés el verb tornaré per tornarem, però MacArthur s’hi va negar. Al cap de dos anys va complir la seva promesa. El 1943 va ser cap del Pacífic sud-oest, i el 1945 de la totalitat de la força aliada del Pacífic. MacArthur va ser un general refinat, que va introduir una nova manera de guanyar l’enemic basant la seva estratègia en el principi de que l’atac s’havia de llançar en el moment i en el lloc on l’adversari es trobés en una posició desequilibrada. Però per guanyar les tropes japoneses, MacArthur va optar per envoltar i aïllar als japonesos tallant-los les comunicacions i les línies de provisions.\nEl 2 de setembre de 1945, MacArthur va rebre la capitulació de Japó en el cuirassat Missouri. Després va ser nombrat governador de Japó com a cap suprem de les potències aliades, on va presidir la democratització i la desmilitarització del país per part dels nord-americans i un petit grup d’australians. MacArthur va jugar un paper actiu en la reconstrucció de l’economia nipona i en el naixement de la nova Constitució.\nEl 1950 va ser nombrat comandant en cap a Corea. L’any següent volia atacar la Xina amb la bomba atòmica per capgirar la guerra de Corea, però la seva idea no va ser acceptada i va acabar posant fi a la seva carrera en les forces armades nord-americanes. Aquell any va ser substituït per Matthew Ridgway. Douglas MacArthur va morir el 5 d’abril de 1964 a Washington D.C.\nLa imatge d’en Douglas MacArthur es coneguda per què sempre portava ulleres de sol i per la pipa de fumar.\nDurant la guerra va estar sempre enfrontat amb el comandant suprem de la flota del Pacífic, en Chester W. Nimitz.\n← Bernardo Attolico\nYosuké Matsuoka →


El bloc del Sr. Lluís Tomàs: de juny 2010\nAvui toca fer les lletres i les icones "una mica" més grans a Windows XP.\nÉs bastant senzill, no més cal:\nUna vegada obert el Windows fem clic amb el botó dret del ratolí sobre la pantalla i triem "Propietats"\nLlavors ens surt aquesta finestra:\nPodem aprofitar per canviar el tema (com es presenten les coses al Windows) i cliquem a "Configuració"\nAquí hem de clicar a "Avançats" per passar a la següent pantalla:\nAixí li hem dit a l'ordinador que faci servir més puntets per les lletres i surten com més fines..\nEns avisa que això pot canviar la manera com es presenten les coses... (si no ens agrada sempre es pot tornar a canviar)\nAra hem de fer clic a "Presentació" i aquí hem de canviar el cos de la lletra, podem posar Normal, Gran o Molt gran.\nSi cliquem a "Efectes" ens surt aquesta finestra on hem de triar "Utilitza icones grans", la resta d'opcions són per fer que els moviments de finestres siguin més macos, o perque sota el nom de les icones surti la imatge de fons o una "ombra" que facilita la lectura... es pot provar i remenar tant com es vulgui.\nQuan acabem de fer aquests canvis ens avisa que s'ha de reiniciar l'equip, reiniciem i ja ho tenim, queda més o menys així:\nPublicat per Sr. Lluís Tomàs a 9:30\nEtiquetes de comentaris: miniguia\nEstava jo fent miniestadístiques dels resultats de les proves de suficiència i a l'hora de posar els que no l'han superada tenia dubtes sobre la forma del signe "inclòs" així que he anat a Sant Google i m'he trobat amb aquesta pàgina:\nOn podem trobar la història dels signes matemàtics, i el que és més important: els propis signes :) i no em mireu així que fa molt temps que no treballo amb conjunts la memòria és limitada (la meva)\nPublicat per Sr. Lluís Tomàs a 8:21\nEm comenta Romà Mendoza que Josep M. Closa ha elaborat un guió per restaurar la màquina i també eliminar les pantalles negres que surten cada 10 minuts i que, segons sembla, no tenen gaire utilitat.\nHan penjat aquest document PDF que està molt detallat i seguint-lo pas a pas no he trobat cap problema ni cap forat per treure definitivament les pantalletes.\nPublicat per Sr. Lluís Tomàs a 21:12\nEtiquetes de comentaris: EduCAT1X1, miniguia, Toshiba NB-200, Windows XP\nAl centre ja hem rebut els miniportàtils de l'EduCAT 1x1 i divendres ens en van repartir un a cada membre del nucli impulsor, per tant me'n toca un.\nAra estem en fase d'experimentació.\nLa caixa és així:\nI una vegada obert queda així:\nEl "bitxo" és aquest:\nI ara l'engeguem:\nHe triat la opció "Windows" per començar actualitzant l'antivirus :D\nEl primer que m'he trobat és aquesta finestreta negra, de fet en son dues (al menys) que són part del programa "antirobatoris"\nPer connectar-me al Wifi de casa he fet el següent:\n- Fer clic sobre el globus groc que avisa que hi ha xarxes Wifi a l'abast\n- Triar la meva Wifi\n- Posar-hi la contrasenya de la xarxa (la meva és WEP, no sé com es faria en una WPA) s'ha de posar en majúscules i correctament, sinó es connecta però no "navegues"\n- I ja està! Ara la icona de xarxa sense fil ja no té la X vermella i les ones estan de color verd.\nUn altre dia posaré com s'actualitza l'antivirus, el Windows XP, com s'instal·la el Firefox 3.6.3 en català, la màquina virtual de java, el Chrome de Google i alguna altra cosa més.\nTambé posaré com fer-lo anar amb:\n(Nota mental: el del reflex sóc jo i el meu bonic Nexus Güan)\nPublicat per Sr. Lluís Tomàs a 21:31\nEtiquetes de comentaris: EduCAT1X1, instal·lació, miniguia, Toshiba NB-200, wifi_windows\nI ara un de vídeos dels elements de la taula periòdica dels elements, pròpiament dita.\nTambé estan en anglès i tenen un estil un tant peculiar.\n...com el "fleky" del hormiguero...\nPublicat per Sr. Lluís Tomàs a 13:43\nEtiquetes de comentaris: anglès, ciències experimentals, vídeos divulgatius\nNo recordo com però ja fa temps vaig anar a petar a una pàgina web molt interessant, sobre tot per a la gent de ciències experimentals, especialment per als de química.\nAllà hi ha uns PDF's que es poden descarregar i imprimir i contenen coses com aquesta:\nL'adreça és aquesta: ADREÇA i a més a més de treballar els elements de la taula periòdica també es treballa l'anglès. D'això se'n podria dir EduQUEU 2x1.\nPublicat per Sr. Lluís Tomàs a 13:35\nEtiquetes de comentaris: anglès, ciències experimentals, documents\nAvui toca presentar un web que ja fa anys que ens ofereix aplicacions alternatives a les comercials però de codi obert i sota llicència GPL.\nAntigament es deia althomelinux.net però ara ha canviat per Alternativas libres i està classificada per tipus d'aplicacions.\nEls numerets entre parèntesi és el nombre d'aplicacions existents. També té un cercador per buscar per el nom del programa comercial o del lliure.\nMoltes de les aplicacions funcionen sobre Windows, tot i originalment estan fetes per Linux.\nPublicat per Sr. Lluís Tomàs a 22:23\nEtiquetes de comentaris: aplicacions, gpl, linux, software\nUna companya em va demanar una mica d'ajut sobre un robot de la marca LEGO, fins a les hores desconeixia aquests aparells, ja que jo havia treballat amb la gent d'Olot amb robots electromecànics (amb relés) i controlats per PIC, amb una introducció a PICAXE.\nAixí que mentre buscava informació per mirar d'ajudar-la a resoldre el problema vaig trobar aquesta pàgina amb continguts molt interessants sobre els robotets de LEGO.\nPublicat per Sr. Lluís Tomàs a 20:29\nEtiquetes de comentaris: projectes tecno, robòtica\nNo recordo on ho vaig veure, però he ensopegat amb una aplicació GPL que permet fer autèntiques meravelles en 3D a partir d'una esfera i d'una barra d'eines.\nEl podeu trobar a: Sculptris\nL'únic inconvenient (tret de la meva poca perícia artística) és que de tant en tant es queda penjat... suposo que deu anar millor en màquines més potents.\nPublicat per Sr. Lluís Tomàs a 20:15\nEtiquetes de comentaris: disseny gràfic, eines_informàtiques, gpl\n24 formes interessants de fer servir Google Docs a la classe.\nEnllaço un un enllaç a una presentació feta amb Google Docs sobre com fer servir Google Docs a la classe.\nPublicat per Sr. Lluís Tomàs a 13:22\nEtiquetes de comentaris: colaboració, contingut_didàctic, google Apps, WEB 2.0\nAvui plantejaré la idea de fer xup-xup, en referència a la cuina d'hores de cocció per obtenir platillus deliciosos, ja fa temps que pel cap em fa xup-xup la idea de crear materials didàctics diferents al llibre tradicional, al "mostro" - "memoritzes" - "demostres" - "puntuo".\nFins ara no ho veia massa aplicable en el meu cas particular perquè, com tothom sap, als IES les condicions per fer ús de les dotacions informàtiques acostumen a ser bastant complicades, quan no hi ha una reserva preferent hi ha una incidència o l'Internet no funciona, o el soft que necessites no està instal·lat...\nPerò amb l'arribada de l'EduCAT 1x1 sospito que aquests inconvenients desapareixeran, no de cop ja que l'arrencada és i serà complicada, però a mig termini s'estabilitzarà el tema i serà bastant normal l'ús quotidià dels miniportàtils.\nLa idea, el xup-xup és anar el·laborant materials que facin més entenedora i engrescadora la Tecnologia a la ESO (es pot fer extensiu a altres àrees), de moment he creat un Wiki a Wikispaces per anar ordenant les idees i poder tenir una coordinació accessible i flexible entre tothom que s'hi vulgui apuntar.\nPublicat per Sr. Lluís Tomàs a 21:33\nEtiquetes de comentaris: colaboració, contingut_didàctic


El Museu de Terol acull l’entrega de les XIII Beques Endesa | Bonart\nEl Museu de Terol acull l’entrega de les XIII Beques Endesa\nEl balanç de la participació obtinguda, 490 artistes en les Beques Endesa, permet parlar d’un èxit qualitatiu i quantitatiu d’aquestes convocatòries. D’altra banda, la selecció de becaris realitzada pel jurat ens confirma una aposta majoritària per aquells creadors que expliquen ja amb una trajectòria estimable però que requereixen un impuls que consolidi i afavoreixi la seva creativitat. En qualsevol cas, aquest respatller econòmic permetrà que duguin a terme els seus projectes creatius artistes d’interès, tant emergents com uns altres que compten amb ja una major experiència.\nAmb edats que oscil·len entre els 30 i els 44 anys, tots becaris de la tretzena convocatòria de les Beques Endesa han obtingut l’aval del jurat per la qualitat, originalitat i interès dels seus respectius projectes i la confiança en què sabran llaurar-se un lloc propi en el panorama de l’art contemporani.\nAndrea Canepa (Lima, Perú, 1980) resideix a València i és Màster en Arts Visuals i Multimèdia per la Universitat Politècnica de València. Compte en la seva trajectòria amb 2 exposicions individuals i 25 col·lectives. També ha obtingut diversos premis i beques que li han permès formar-se a Berlín i Londres. La seva obra està present en la col·lecció de l’IVAM i en la col·lecció de dibuix de DKV Seguros. Madrid, València, Murcia, Lima, Berlín, Barcelona són algunes de les ciutats on ha exposat. El projecte pel qual Andrea Canepa ha obtingut la Beca Endesa 2013 es titula “Tots els carrers de l’any”. Consisteix en la realització d’una sèrie de 365 dibuixos a tinta xinesa, aquarel·la i retolador. Segons l’artista, “la idea va sorgir en descobrir que, al voltant del món existeixen carrers nomenats per commemorar cadascuna de les dates del calendari. Cada dibuix mostra el carrer i inclou un petit paràgraf amb el seu nom, ubicació i una curta explicació de l’esdeveniment que motiva el seu nom. He decidit cenyir-me solament a carrers a Llatinoamèrica. Sent peruana és un context que m’interessa revisar i posar en qüestió”. En resum, el projecte artístic d’Andrea Canepa pretén qüestionar, a través d’aquesta citada sèrie de dibuixos, els mecanismes que existeixen darrere de la construcció de la memòria històrica oficial i de les diferents identitats nacionals en el present.\nMaría Jesús González (València, 1978) és llicenciada en Belles arts per la Universitat Politècnica de València. Posseeix també el Diploma d’Estudis Avançats per aquesta universitat. Forma grup artístic amb Patricia Gómez. Ha realitzat 4 exposicions individuals i 30 col·lectives. En la seva trajectòria cal anotar també diverses beques i premis, com el premi de fotografia de 2010 de “El Cultural” de “El Mundo” o el Premi Cutlog 2009 de la Fira d’Art Contemporani de París. La seva obra està present en col·leccions de museus, fundacions i altres entitats de València, Sevilla, Madrid, Viena, Palma de Mallorca, Salamanca o Filadèlfia. El projecte artístic que ha plantejat María Jesús González, i que li ha permès obtenir una de les Beques Endesa 2013, es titula “Somnis en trànsit”. L’objectiu general del projecte se centra a documentar i recuperar, per mitjà de l’estampació mural, la fotografia i el vídeo, les petjades escrites que les persones migrants van deixar sobre les parets dels llocs que van ser passant tant en origen (Centre de detenció de Nouadhibou i far de Cap Blanco, a la ciutat de Nouadhibou, Mauritània) com en destinació (CIES oficials i no oficials de Canàries). Es tracta així de generar, en últim terme, un arxiu físic i documental que permeti conservar la memòria i la història de les persones en trànsit que utilitzen la ruta que parteix des de les costes occidentals africanes fins a les Illes Canàries.\nAitor Lara (Baracaldo, 1974) resideix a Sevilla. És fotògraf, encara que va cursar estudis Filosofia a la Universitat de Sevilla. Posseeix, entre altres premis, el de Fotografia “Juana d’Aizpuru” en 1999. Ha obtingut també diverses beques per a la realització del seu treball artístic, com la Beca Ruy de Clavijo de la Casa Àsia en dues edicions o la Beca Fundació Art i Dret en 2010. Les seves fotografies han estat exposades en nombroses ocasions en ARC i en PhotoParís. Compte en el seu haver-hi amb 9 exposicions individuals i 16 col·lectives. El projecte artístic pel qual Aitor Lara ha obtingut la Beca Endesa 2013 consisteix en un assaig fotogràfic de retrat documental entorn de la vigència interpretativa del concepte de màscara. Aquest assaig ho integraran una sèrie de 30 fotografies i un audiovisual. A través d’aquest material, Aitor Lara pretén mostrar a l’espectador la profunda solitud i el desarrelament que arrosseguen moltes persones en les societats contemporànies de diferents àrees del món. Una crisi de valors que, en opinió del fotògraf, “genera noves formes i processos en la recerca d’identitat, noves vies d’interpretar-se, amb nous sentits de la transcendència, que actuen també, en ocasions, de matalàs espiritual”.\nSergio Prego (Sant Sebastià, 1969) és llicenciat en Belles arts per la Universitat del País Basc. Té una trajectòria artística molt estimable, acreditada per 13 exposicions individuals i més de 40 col·lectives. La seva obra ha pogut contemplar-se en galeries i museus de Bilbao, Barcelona, Madrid, Nova York, Colònia, Siena, Nàpols Berlín, Basilea, León, Torí, Màlaga i València, entre altres ciutats. Entre els reconeixements obtinguts, destaca el premi Gure Artea del Govern Basc en la seva edició de 2012. El treball artístic de Sergio Prego té sempre un caràcter experimental i en ell empra tant el vídeo, l’escultura i les instal·lacions per reflexionar sobre el cos i l’espai. No en va en les seves obres, Prego planteja alterar les convencions que regeixen la relació entre espai i temps, entre el cos humà i el seu entorn. El projecte que ha obtingut la Beca Endesa 2013 planteja, segons el propi artista, “la creació d’un dispositiu expositiu compost per una sèrie d’unitats pneumàtiques que en el seu interior albergaran dibuixos i escultures producte d’un treball de laboratori”. L’objectiu del projecte és, en opinió de Prego, “el desenvolupament d’una investigació entorn del concepte de plasticitat”. L’artista tracta així d’aconseguir “l’establiment de noves categories estètiques i la seva expressió plàstica, al mateix temps que incentiva la construcció d’un àmbit conceptual per a la gestió i comunicació de l’activitat artística”.\nEtiquetes: Aitor Lara · Andrea Canepa · Maria Jesús González · Museu de Terol · Sergio Prego · XIII Beques Endesa


7:35 de la mañana - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nFrancisco Javier Ortíz Fulton\nIbarretxe & Co. S.L.\n7:35 de la mañana és un curtmetratge musical rodat en blanc i negre pel director, actor i guionista càntabre Nacho Vigalondo l'any 2003; va suposar la seva primera incursió cinematogràfica com a director. En ella també hi actua, canta, i representa una peculiar i desastrosa coreografia.\nEs tracta d'una història aparentment surrealista, amb una forta càrrega d'humor negre i una intriga sostinguda fins a la sorpresa final, i que es desenvolupa en un escenari únic: una cafeteria.\nVa tenir força èxit tant per part de la crítica com del públic, i va rebre diversos premis i nominacions en diferents festivals de cinema, d'entre les quals la de l'Oscar al millor curtmetratge.\nUna dona entra en una cafeteria a esmorzar, com fa habitualment, i demana un cafè i una pasta. Estranyada, observa que els cambrers i els clients estan completament en silenci, i que hi dos músics al fons. De cop i volta, un individu surt de darrere d'una columna i comença a cantar una cançó i, de mica en mica, s'hi aniran incorporant la resta de persones del bar.\nSembla una declaració d'amor en la qual tots hi participen, alegre i improvisada, fins al moment en què un client no és capaç de llegir el text que li toca cantar; llavors, l'home l'amenaça deixant al descobert els cartutxos de dinamita que duu enganxats al seu cos.\nLa dona, espantada, avisa pel mòbil a la policia, que arriba en el moment en què s'acaba la cançó i l'individu surt de la cafeteria amb una gran bossa de confeti.\nMarta Belenguer: dona\nNacho Vigalondo: individu\nAntonio Tato: Luis / Cambrer\nBorja Cobeaga: Ajudant cambrer 1\nJavier Reguilón: Ajudant cambrer 2\nAlejandro Garrido: client barra\nCésar Velasco: client 1\nEsperanza Palacios: client 2\nManuel Nebreda: client 3\nSebastian Elices: client 4\nResu Vigalondo: client 5\nDolores Gonzalez: client 6\nAlejandro Tejerías: client 7\nPatricia Maldonado: client 8\nJavier Sanchez De La Cima: Nen 1\nSantiago De Los Santos: Nen 2\nPremi del públic al millor curtmetratge al Festival de Cinema Fantàstic de Suècia\nPremi de la Joventut al Festival Internacional de Curtmetratges de Clermont-Ferrand, a França (conegut com el Cannes dels curtmetratges)\nPremis del públic, del jurat d'estudiants, i menció especial al Festival de cinema de Milà.\nPremi UIP al Festival de Curtmetratges de Drama (Grècia)\nPremi Lluna de Bronze al millor curtmetratge al Festival de Cinema Jove de València\nPremi al millor curtmetratge a Sotocine (Mostra de curts i llargs de Cantàbria)\nNominat a l'Oscar al millor curtmetratge\nNominat al millor curtmetratge per l'Acadèmia de Cinema Europeu\nSegon lloc a la Competició de curtmetratges iberoamericans\n↑ Nacho Vigalondo a Adictosalcine.com (castellà)\n↑ Premis del curtmetratge a IMDB\n↑ Ressenya que en fa Roger Ebert (anglès)\n7:35 de la mañana - Lloc web oficial (castellà)\nFitxa del curt a CómoHacerCine (castellà)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=7:35_de_la_mañana&oldid=22120924»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 15 oct 2019 a les 09:05.


El simbolisme de la façana del Naixement de la Sagrada Família (Barcelona) – FILATURA URBANA\nAgost 27, 2018 Juny 11, 2020\nEl simbolisme de la façana del Naixement de la Sagrada Família (Barcelona)\nLa Sagrada Família de Gaudí gaudeix de culte i veneració múltiple. El seu simbolisme meravella a curiosos i entesos, i la seva bellesa a creients, agnòstics i ateus. És una icona i, en certa manera, és la imatge internacional de la ciutat de Barcelona, com ho és la Torre Eiffel a París, el Big Ben a Londres, Sant Pere del Vaticà a Roma o el Capitoli a Washington, entre d’altres símbols equivalents. Cada icona construïda representa un monument al símbol d’un poder. Fent-ne una lectura senzilla: la Torre Eiffel honora el poder de la tecnologia transformada en una imatge omnipresent (la llum de la ciència, com el far d’Alexandria); el Big Ben honora al parlament anglès, i el seu rellotge el control del temps; Sant Pere honora al poder del Papa, entès com a representant de l’Església de Déu a la Terra; i el Capitoli honora el poder del parlament nord-americà a imatge de la cúpula de Sant Pere, establint-se com a capital (en origen) del poder maçó i simbolitzant una capital alternativa al Vaticà, que es deu a un poder suprem que no és exactament el poder de Déu. El Vaticà i el Capitoli s’erigeixen com a icones en competència pel lideratge d’un imperi transformat en icona històrica: el poder d’Egipte, Grècia i Roma. Tots aquests poders, a excepció del Vaticà (que probablement és del segle XVIII, previ al Capitoli, resultat d’una manipulació cronològica global), es creen al segle XIX (també la Sagrada Família), un cop Egipte i Palestina cauen sota el protectorat franco-britànic (francmaçó). I tots els poders es creen un cop Egipte i Terra Santa cauen a mans de l’autoritat Otomana (oficialment al segle XVI, però podria haver estat més tard). Són, per tant, un poder desplaçat d’Orient a Occident amb un origen cronològic incert (que apunta a ser més recent), atenent a la datació de la major part d’aquestes icones.\nSigui quina sigui la data real del Vaticà i del desafiament otomà, un fet és ineludible: cau Terra Santa i es creen símbols equivalents o alternatius a tot Occident, fent ombra als símbols de l’Islam instal·lats a Jerusalem, La Meca i Medina.\nI què representa la Sagrada Família? Oficialment representa al naixement de Crist, que s’honora en un temple expiatori on es simbolitzen el Naixement, la Passió i la Glòria del Crist Salvador, el Rei d’Israel divinitzat pel Cristianisme amb la vocació d’evangelitzar tots els pobles del món. Però representa també altres coses, que alimenten en conjunt una representació del poder de la Creació.\nLa Creació, en diversos sentits, té el seu relat al temple expiatori o basílica de la Sagrada Família de Barcelona. I aquesta creació honora un poder ocult: la Maria Magdalena catalano-provençal, entesa com a Verge Negra o deessa Isis, que provinent d’Egipte porta el Calze de l’Aliança a Montpeller, i des d’allà trasllada els poders imperials dels reis d’Israel a Occident, establint els Regnes Cristians que, en determinat moment de la història, dissenyen el projecte cristià des de la Roma italiana, després d’haver-se iniciat a Avinyó. Aquesta descripció es contradiu amb el mapa cronològic oficial, però aquest està també dissenyat (probablement entre els segles XVI i XVIII dC) i no s’ajusta a la realitat.\nInterpretació simbòlico-geomètrica de la façana del Naixement\nSeguint la identificació dels carrers que emmarquen la façana del Naixement, s’hi observa una intencionalitat: s’apunta a la família imperial catalana. Per què imperial? Perquè apunta a Montpeller, a Eudòxia Comnena, de l’Imperi Grec o Romà d’Orient, qui fou l’àvia de Jaume I. Eudòxia fou contemporània al Crist que la “Nova Cronologia” (https://chronologia.org) identifica sota la figura de l’emperador Andrònic Comnè, que hauria tingut una amant dita Eudòxia Comnena. Les coincidències són múltiples. Eudòxia anà a Provença i allà deixà la descendència a través de la casa de Barcelona, que passaria a tenir sang imperial des d’aleshores. És, per tant, una crònica equivalent al mite del Priorat de Sió, que apareix al segle XIX. Però hi ha més punts a considerar: el pare de Jaume I fou Pere el Catòlic, fent una al·legoria a Sant Pere, el fundador de l’Església. La mare de Jaume I fou Maria de Montpeller, qui faria referència a la Magdalena, però com a filla de Crist i Eudòxia, els emperadors de l’Imperi. Per aquest motiu, i per cap altre, es coneix a Eudòxia com l’Emperadriu; mentre que Maria, no casualment, seria enterrada (oficialment) a Sant Pere del Vaticà, al costat de Peronella, la filla oficial de Sant Pere.\nEl vincle entre Sant Pere i Pere el Catòlic és clar: és Maria de Montpeller. És la Reina de Provença i dels Catalans. La seva mare Eudòxia, per altra banda, seria qui fundaria l’Orde hospitalària de l’Esperit Sant, a Montpeller, essent monja d’un convent benedictí un cop es feu vídua. I no anà a un monestir qualsevol, anà a Aniana, des d’on es diu que l’Orde Benedictina inicià el seu periple expansiu per Europa Occidental. És a dir, se’ns està dient que Eudòxia fou la fundadora de l’Església cristiana a Europa? Igual que Maria, la Verge, Eudòxia vestí com una monja. Igual que Maria, ella fou la portadora de l’Esperit Sant. L’Orde de l’Esperit Sant, a partir del segle XVI, esdevení l’orde més important que lluïren tots els Reis de França fins la Revolució Francesa. Esperit Sant = Reis de França = Al·legoria Merovíngia (que hauria estat una invenció dels segles XVIII i XIX).\nPerò hi ha una situació en una escala més àmplia que ho acaba d’aclarir:\nA través de la transformació de la ciutat que representà per a Barcelona els Jocs Olímpics de 1992, s’uneix Grècia amb la Sagrada Família. I s’hi ubiquen les úniques dues torres gratacels de la ciutat, emmarcant el Carrer Marina i el Port Olímpic, fent referència simbòlica a les torres d’Hèrcules, el símbol del poder i l’expansió greco-egípcia. El vincle amb la Magdalena és doncs amb Grècia, la Grècia Egípcia, que és la Terra Santa històrica juntament amb Palestina. I el Port Olímpic representa l’arribada de l’Imperi Grec a terres catalanes, en què hauria arribat també el poder de la deessa Isis, convertida en Palas Atenea, en un moment històric en què Atenes se la fa sota el domini català. Palas vol dir Verge, com la Maria, i dialoga amb “Palastina” de la mateixa manera que Gàl·lia dialoga amb Galilea.\nEl “port grec” barceloní, que uneix la Vila Olímpica (Grècia) amb el Carrer Marina, representa l’arribada per mar de la Maria Magdalena greco-egípcia fins a Provença. Per aquesta raó s’equipara a MARINA amb MARIA MAGDALENA, representant el mateix: la Maria Hel·lena que arriba per Mar.\nLa narrativa històrica, en aquest sentit, és múltiple. Eudòxia Comnena era grega, com ho fou Helena, la famosa Helena que té el seu particular episodi amb París (París i Helena de Troia), essent una referència simbòlica a la Magdalena i a Sant Pere, la Maria i el Pere pares de Jaume I. Però no són els únics equivalents. També s’hi troben Constantí i Helena (en què Constantí ve d’Occident i ella fou la seva inspiració), i Marc Antoni i Cleopatra (ell prové d’Occident i ella és Grega). Tots ells són símbols, recreacions, de la unió d’Occident amb una emperadriu o deessa, que és l’Isis egípcia i grega. París i Helena, Constantí i Helena i Marc Antoni i Cleopatra són la mateixa història èpica, que glorifica a l’Imperi Egipci, Grec i Romà. La crònica d’Eudòxia i Maria de Montpeller, que casa amb Pere el Catòlic i tenen per fill a Jaume I, seria una crònica històrica alternativa, que apunta a l’inici de l’imperi català, que també seria Templer (del Temple de Salomó), amb seu i arrels a la Provença catalana. Salomó, amb el seu temple, seria contemporani a l’Orde del Temple de Salomó. La història oficial, però, hauria barrejat els fets cronològicament per deixar-ne un rastre ocult, sense esborrar-lo.\nLa narrativa literària, tenyida de fets històrics, també és evident. Només cal contrastar aquestes cròniques amb la famosa gesta del Cèsar Roger de Flor, que llueix la flor de lis vermella sobre fons blanc, com els colors de l’Orde del Temple de Salomó i el símbol de la monarquia franco-provençal que també fou catalana. Roger fou Cèsar i casà amb la filla de l’Emperador. Però n’hi ha d’altres, de més literàries, com la crònica de Tirant lo Blanc, que és un calc de la crònica de Roger de Flor; així com la crònica de la bella Viena i el cavaller París; o bé la crònica de Pierre de Provença i la bella Magalona, filla del Rei de Nàpols que fundaria la primera església a tocar de Montpeller, essent una còpia bastant fidel de la crònica oficial d’Eudòxia Comnena.\nFeta aquesta introducció, és l’hora d’explorar com hi dialoga la façana del Naixement de la Sagrada Família amb aquest simbolisme:\nA la façana s’hi identifica una elevació, de l’1 al 5, amb diferents significats:\nSANT CALZE, ARCA o ORIGEN. Representa l’eix central o l’Arbre de la vida. Al seu tram inferior es representa un origen, que és el Sant Calze, que aquí suporta la vinguda de l’Esperit Sant a la Verge Maria. Al seu punt superior es transforma en un arbre coronat per un Esperit Sant, que representa el retorn de l’Esperit Sant o Pentecosta, seguint el Nou Testament. L’Esperit Sant apareix abans de néixer Crist i un cop aquest mor i ressuscita.\nGRÈCIA I EGIPTE. El “2” representa a les torres d’Hèrcules, simbolitzant l’Imperi Greco-egipci que acull el naixement de Crist. Però també representen a dos poders, que s’haurien aliat en la forma d’un Pacte o Arca de l’Aliança. Són Orient i Occident, i representen a l’espai àrab-persa i cristià que caracteritza a l’Edat Mitjana. Són els poders que s’alien i la història oficial ha transformat per un costat en els imperis romans d’Orient i d’Occident, i per l’altre en el Cristianisme i l’Islam. Per tant, hi va haver una època en què aquests poders compartien símbols i poder, i aquest es trobà a oficialment a Jerusalem (terra d’Abraham, Salomó, Crist i Mahoma). S’hi poden veure dues columnes salomòniques, en espiral, que simbolitzen el pacte o Arca entre els dos poders.\nEGIPTE I BABILÒNIA. El “3” representa geomètricament al poder de Babilònia, que és El Caire tal i com descriu clarament cada un dels mapes medievals, i els símbols de les seves tres piràmides, conegudes com piràmides de Gizeh. Aquest poder és posterior a les torres d’Hèrcules i de l’Arca de Salomó, i seria molt més recent del que ens diu la història oficial des del segle XIX. Per això les piràmides contenen tanta perfecció, perquè són modernes, molt més modernes del què se’ns diu. En aquesta línia, la Babilònia de Mesopotàmia s’hauria inventat a posteriori per esborrar el rastre de la veritable Babilònia egípcia, seguint la revelació de l’Apocalipsi (Cap. 14). Al seu torn, la cúspide arrodonida de les tres piràmides fa referència a l’emblema de l’Ordre Benedictina, de gran tradició occidental i catalana, tractant-se d’un model monàstic nascut a Egipte que honora a l’obra d’Eudòxia Comnena.\nPROVENÇA I CATALUNYA. El “4” representen les 4 barres catalanes, que també són provençals, i simbolitzen la glòria de l’Imperi que arriba a Occident, a través del Pacte o Arca de l’Aliança de Salomó, que també és el Sant Calze.\nEl “4” també representen als 4 punts cardinals, als 4 elements i a la creu de Crist.\nLa forma de les quatre torres, separades lleugerament del centre, simbolitzen quatre dits agrupats de dos en dos, com en la salutació francmaçona o en la benedicció sacerdotal jueva (fent un gest amb la ma) . Són símbols del poder catalano-provençal, d’Avinyó i Templer, abans de ser Romà i Papal.\nPROPORCIÓ ÀURIA O DIVINA. El “5” representa la unió de les 4 barres o punts cardinals, elements o Creu, als què s’hi uneix l’Esperit Sant. El “5” és al pentàgon de l’Home de Vitruvi, i al dodecaedre que formen 12 pentàgons, unint els números amb les 12 constel·lacions, els 12 apòstols i les 12 tribus d’Israel en les 3 dimensions. La geometria ens situa l’Esperit sobre un xiprer, que té la forma d’una flama i es troba coronant el Naixement bíblic. El xiprer simbolitza la llum, la corona o l’esperit que tot ho il·lumina, i es troba a la zona central-superior de la façana. Les 4 barres l’honoren.\nLa separació de les quatre barres o torres principals pel mig deixa espai a la llum o Esperit Sant, que és emmarcat en una geometria triangular, coronant a un triangle. La simbologia dialoga amb el símbol de l’ull que corona la piràmide dels bitllets d’un dòlar.\nDe forma resumida, aquestes 5 formes o combinacions geomètriques ens parlen de la història d’un poder que neix a Egipte i a Grècia, que pacta una Aliança amb un Sant Calze i que eleva la glòria dels dominis catalano-provençals medievals, que són també Templers, representant la resurrecció de Crist, com ho feu Constantí.\nAquesta història alternativa (respecte a l’oficial), dialogaria, des del segle XIX, amb el mite del Priorat de Sió que situa la descendència de Crist a Occident, essent l’origen dels seus poders simbòlics però amagant els veritables poders, que serien imperials.\nLa façana del Naixement de la Sagrada Família barcelonina ens ha deixat la geometria simbòlica de com hem d’entendre el poder de Crist, que ressuscita simbòlica i realment a Occident, a través de Maria Magdalena, i s’estableix des d’Egipte com a icona universal. La història oficial ens ha deixat diverses pistes fora del temps real, com ara Constantí, que des d’Occident pren el control de l’Imperi Romà i estableix el Cristianisme oficial; però també amb d’altres cròniques més antigues, com el mite de París i Helena i el mite de Marc Antoni (dit Dionís) i Cleopatra (dita Isis), que són símbols del poder original, abans de transformar-se amb el poder de Crist (que se’l fa Rei d’Israel, del poble de Déu).\nTots aquests símbols són la Santíssima Trinitat, les icones de la mare, el pare i el fill, que la història oficial ha transformat en la Magdalena, l’Helena i la Cleopatra (mare); Constantí, París i Marc Antoni (pare); i els seus fills s’han entroncat, tots, amb els poders monàrquics d’Europa (encara que l’Església ho negui, i negui també que la reina i emperadriu Magdalena es convertí, en determinat moment, en la icona de la Mare de Déu). Pare, Fill i Mare (Esperit Sant) són els símbols d’un llinatge imperial, que després es transformen en Déus o símbols del seu poder.\nMagdalena, Maria, Crist, Emperadors, Monarques i (també) el Papa, porten corona. El Papa és qui en porta més, en té tres, tot i que al segle XXI no llueixi la triple corona papal, que tres reis d’Orient (Terra Santa) honoraren al crear (dissenyar) la icona de Crist, abans d’entregar el seu secret al Papa. Tots porten corona perquè tots els seus poders provenen d’un poder imperial. Hi ha un manuscrit que ho explica, al parlar del Preste Joan i el seu origen, que és paral·lel a la creació de Crist, que no és res més que la glòria del líder del llinatge que domina el món (no pas el darrer Rei). Tres Reis d’Orient (que es situen al poder persa-indi, és a dir Mongol) creen el poder de Crist i del Preste Joan, abans de que aquest poder es traslladi a Roma i des d’allà se’n faci la darrera versió, la Cristiana moderna, juntament amb la icona del Papa. El Papa, i això cal ressaltar-ho, llueix els símbols del Preste Joan, que són la triple creu i la triple corona. I tant el Preste Joan com el Papa són, en origen, els qui custodien el poder de Déu i de Crist a la Terra, són el mateix poder. El manuscrit es pot consultar a:\nPerò cal aprofundir en el vincle entre el Preste Joan i el Papa de Roma. Són el mateix poder, però són poders consecutius que no es solapen. El Preste és anterior, i el Papa és posterior, si s’analitzen els mapes antics i s’identifica el projecte imperial papal com una realitat documentada al segle XVI (oficialment). La diferència és aparent. Però és important establir relacions. El Preste Joan tutela l’Arca de l’Aliança de Salomó, que a l’Apocalipsi bíblic apareix abans que Crist, immediatament abans. Per tant, l’Arca (de Salomó) honora al Preste Joan i a Crist, confirmant els fets que el manuscrit anterior relata. Però això no és tot. El Crist original és l’origen d’un llinatge, i el Crist contemporani no, és el darrer. Com pot ser? Molt senzill: en el moment del trasllat del poder del Preste Joan a Roma, sota la imatge del Papa, es crea la darrera versió de Crist, i el Joan ho beneeix. Per això, per aquest motiu tan significatiu, el Preste Joan és equiparat al Joan del Nou Testament, fent referència implícita a Joan el Baptista, que és qui el beneeix. I fent-ho s’esborra el poder de Salomó, com a Emperador, i es crea el mite del Regne d’Israel de l’Antic Testament.\nAmb l’esborrat del Preste Joan, ubicat a l’Alt Egipte (ara Sudan i Etiòpia), s’esborra també el poder de Babilònia, on hi ha les tres piràmides de Gizeh, a la gran ciutat ara coneguda com El Caire. Aquest esborrat està profetitzat, revelat, a l’Apocalipsi bíblic. Cau Babilònia i s’esborra tot el que va arribar a ser, esborrant alhora el poder real de l’Antic Egipte, que hauria estat poderós fins al segle XVIII, abans del seu espoli sistemàtic per part d’Occident. El Testimoni fou en Joan, el Joan de l’Apocalipsi, que no és cap altre que el Preste Joan, el poder espiritual del Gran Khan dels Mongols, el veritable poble d’Israel.\nCom s’ha ressaltat, tot és simbolisme, i el Nou Testament és això, un relat simbòlic, que oculta un “Testament” o “Testimoni” del que passà realment, juntament amb l’Antic Testament. L’Antic Testament és, literalment, la història de la implementació del Regne del poble d’un sol Déu al món, que l’Església vigent (no l’original) ha transformat en una peculiar crònica d’un regne minúscul ocupat pel poder de la Gran Roma.\nCosta d’entendre, però no costa perquè sigui complex. Costa perquè estem abduïts a creure en un imaginari que (aparentment) no té res a veure, i aquest imaginari és sobretot el resultat d’una manipulació de la història i de la seva veritable cronologia, encara que costi de pair.\nEstem parlant de la transformació del poder de l’Emperador original, que és dividit entre el poder dels monarques i del Papa, i al fer-ho es crea el “naixement” de la icona de Crist, que és convertit en el darrer Rei del poble de Déu, en el darrer emperador, abans de treure aquest poder als emperadors terrenals i deixar-lo sota la custòdia dels representants de l’Església Cristiana. Crist = Rei + Fill de Déu = Emperador simbòlic (el darrer).\nCom s’apuntava més amunt, la Sagrada Família ens ha deixat escrita aquesta narració. La façana del naixement és la representació del poder de Déu provinent d’un Sant Calze (l’Arca de Salomó) que neix a Egipte, quan Egipte era el centre del món abans de ser-ho Occident. Com a símbol té diverses lectures, però aquesta és la que explica el seu poder, el seu origen i la seva resurrecció, que té lloc a la Catalunya Provençal Medieval. És el símbol del Calze medieval associat a la Magdalena, que custòdia l’Orde del Temple de Salomó, que també és medieval, és a dir molt més proper que el que ens diu la lògica de la història oficial.\nCom s’ha indicat abans, la cronologia no és correcta, però tots els episodis estan escrits en la forma d’un puzle en què la solució passa per reubicar els fets en el temps. És a dir, requereix reubicar i concentrar els fets i el temps que la història oficial ha recreat i dilatat.\n(imatges i conceptes del maig de 2018)\n← ¿Por qué se planifican las ciudades?\nEl simbolismo neocronológico de la fachada del Nacimiento de la Sagrada Familia (Barcelona) →


Les polítiques d'ocupació juvenil, focus d'atenció del nou 'Què Opina' amb el conseller Climent | Consell Valencià de la Joventut\n26 juny, 2018 By Consell Valencià de la Joventut\n‘Què Opina’ torna el dimarts 3 de juliol a la palestra amb la mateixa filosofia que l’ha «convertit en tot un referent en l’àmbit dels debats polítics, la llibertat d’expressar-se davant dels i les governants del nostre país sense cap tipus de barreres ni filtres», ha afirmat el president del Consell Valencià de la Joventut, Natxo Mollà. I ho farà, aquesta vegada, amb una temàtica de gran interés per al col·lectiu juvenil valencià, l’ocupació, i un convidat d’excepció, el conseller Rafael Climent.\nTal i com ha anunciat Mollà en roda de premsa, l’estructura del format «continuarà apostant per la interacció lliure entre joves i representants del Consell de la Generalitat, però aquesta volta amb més temps per al debat». Així doncs, el conseller Climent atendrà durant una hora i mitja a les qüestions formulades pels i les assistents, en un acte que versarà sobre les polítiques públiques d’ocupació des d’una perspectiva jove.\nAmb aquesta nova edició, Climent rellevarà l’actual ministra de Sanitat Carmen Montón, que es va enfrontar, ara fa un mes, a les qüestions del jovent valencià. «Estem molt satisfets amb aquesta iniciativa i amb la resposta dels i les més joves», ha afirmat el president, que ha posat en valor el paper de ‘Què Opina’ com a espai focalitzador de les inquietuds de la joventut valenciana i com a eina per a «visibilitzar la importància de fer polítiques des d’una visió jove».\nL’assistència és lliure i gratuïta, però cal inscriure’s prèviament. Per això, el Consell Valencià de la Joventut ha habilitat en la seua pàgina web un assistent d’inscripció, on poden enviar-se ja les preguntes i suggeriments. L’hora prevista d’inici és a les 18.30 hores en el Palau Pineda de València.\nDESPRÉS DE L’ESTIU, MÉS ‘QUÈ OPINA’\nLa visita del conseller Climent serà un punt i seguit dintre del cicle ‘Què Opina’, que tornarà després del recés estiuenc amb la titular d’Habitatge, María José Salvador, i, ja a l’hivern, amb la consellera d’Igualtat i vicepresidenta del Consell Mònica Oltra.


Els Premis de Recerca Jove guardonen vuit alumnes i dos centres de secundària del Camp de Tarragona i Terres de l’Ebre - URV Activ@\nUn total 95 alumnes a Catalunya, vuit dels quals de centres del Camp de Tarragona i Terres de l’Ebre, han estat guardonats amb els Premis de Recerca Jove que atorga la secretaria d’Universitats i Recerca pels seus treballs d’investigació científica. Els treballs els elaboren estudiants de 3r i 4t d’ESO, Batxillerat o cicles formatius de grau superior i mitjà conjuntament amb el professorat. La recerca és de tipus experimental o teòric i està relacionada amb qualsevol matèria o àrea científica. Als Premis de Recerca Jove s’han presentat 285 treballs realitzats (72 guardonats) per 384 alumnes. A banda de premiar l’esforç dels alumnes i el treball en equip, els premis reconeixen també el foment de les vocacions científiques per part dels centres.\nEls Premis de Recerca Jove s’atorguen en diferents categories: per una banda, hi ha dos categories per a alumnes, formades per estudiants de segon cicle d’ESO i una altra per a l’alumnat de secundària postobligatòria; per altra banda, hi ha una categoria on es premien diferents centres educatius que participen en aquest projecte. Els guardons estan dotats amb 750 euros, en el cas dels premis per alumnes, i 2.500 euros en el cas dels centres, que destinaran a equipament de biblioteques i material docent. L’edició de 2013 inclou també el Premi Reginó, en col·laboració amb l’Institut Català de les Dones (ICD), que premia el millor treball de recerca sobre les dones i les seves aportacions i el centre d’educació secundària que hagi destacat per haver impulsat l’interès en aquesta temàtica. A més, per primer cop, s’afegeix un nou premi per al millor treball de recerca sobre el tema de la família, el Premi Ramon Faus i Esteve, en col·laboració amb el Departament de Benestar Social i Família.\nEls alumnes premiats del Camp de Tarragona i Terres de l’Ebre són: Èlia Romeu Rivillas i Júlia Carrasco Risquero, de l’Institut Serra de Miramar (Valls); Yago Nel Vila Gracia, del Col·legi La Salle (Reus); Esther Sancho González, de l’Institut Sòl de Riu (Alcanar); Isabela Adelina Albiciuc, del Col·legi Aura (Reus); Maria Fontanet Villalobos, de l’Institut de Deltebre (Deltebre); Francesc Bertran Cobo, de l’Institut Antoni de Martí i Franquès (Tarragona); Inés Valls Pepió, guanyadora del premi Ramon Faus, de l’Institut Manuel Sales i Ferré (Ulldecona). Per altra banda, els centres que han sigut premiats d’aquestes demarcacions han sigut el Col·legi Mare de Déu del Carme (Tarragona) i l’Institut Joaquin Bau (Tortosa).\nL’acte de lliurament, que va tenir lloc a l’Auditori el dissabte 8 de març, va ser presidit pel secretari d’Universitats i Recerca, Antoni Castellà, acompanyat pel director de l’Agència de Gestió d’Ajuts Universitaris i de Recerca, Pere Pardo.\nArxivat a: ComCiència, Estudiants, Preuniversitaris, Societat i cultura\nAmb les etiquetes: Institut Català de les Dones (ICD), Premis de Recerca Jove


Una mà cíborg catalana, finalista del Reshape\nLa proposta de Judith Parés i la moda sense residus de ZER Collection, finalistes catalanes del concurs\nAnna Rodriguez 18.10.2018 05:30 h. Barcelona\n'The cyborg hand' de Judith Parés, finalista del Reshape 2018\nCom seran els éssers humans del futur? Fins a quin punt els afectarà la tecnologia? Aquestes preguntes vertebren de The cyborg hand de Judith Parés. El projecte de la catalana és un dels finalistes del Reshape, el certament internacional de disseny i tecnologia organitzat per Noumena, In(3D)ustry i Fira de Barcelona. D’un total de 105 propostes presentades a concurs, només 20 han estat seleccionades per arribar a la final. Entre elles dues de catalanes, la mà robòtica de Parés i els teixits de Zer Collection, produïts a partir d’impressores 3D. Ambdues competeixen amb tota mena d'innovacions, des de mascaretes per nedar sota l'aigua, mecanismes per personalitzar bicicletes o anells per combatre l'artritris. Els guanyadors seran anunciats aquest dijous en una cerimònia que també servirà de comiat de In(3D)ustry.\nRobòtica per ampliar els nostres sentits\nLa proposta de Parés especula al voltant d'una hipotètica unió dels humans amb la tecnologia per mitjà d'"òrgans artificials" que permetin augmentar la nostra percepció. Concretament, la seva "mà" i la llegeix la qualitat de l'aire i la pol·lució i transforma aquesta informació en batecs. Així, la persona qui la vesteix té la capacitat de recollir informació nova sobre el seu entorn i interpretar-la.\nParés, alumni de l'escola de disseny i enginyeria Elisava, va crear aquest particular dispositiu com a projecte de final de grau. A part del Reshape, aquesta mà cíborg també ha format part d'una de les exposicions de la London Design Week, V&A, al costat d'altres projectes els quals seran exposats al parlament europeu el novembre a Brussel·les.\nModa sense residus\nTotalment diferent és la proposta de Zer Collection. La marca de Ane Castro i Núria Costa aposta per la que consideren “el futur”, una moda sense residus i, per tant, més ètica. Per fer-ho, aquestes dissenyadores han decidit desenvolupar teles utilitzant impressores 3D i altres processos digitals. Una opció que els permet reduir al màxim la quantitat de tela malgastada durant el procés de producció.\nZer Collection, moda ètica i sense residus\nMalgrat que el procés és totalment innovador, la tela resultant reuneix totes les característiques clàssiques d'un teixit: elasticitat, flexibilitat, adaptació al cos i, òbviament i sobretot, estètica.


El Temporada presenta una programació de tardor marcada amb el desè del Teatre Municipal Àngel Guimerà - L'Opció\nMoment de la presentació. | Fotografia: Cedida\nAquesta segueix la línia que les anteriors edicions: un ventall d’espectacles de qualitat, eclèctic, i que permetin diversificar i ampliar, encara més, el públic que hi assisteix. Així, novament es succeiran al Vendrell els concerts de música clàssica, música jazz, tradicional, teatre familiar, teatre de gran format, exposicions...\nCom ja és habitual, les propostes del Temporada es repartiran fonamentalment entre l’Auditori del Tívoli, l’Auditori Pau Casals i el Teatre Àngel Guimerà, tot i que també s’hi sumen altres espais on entitats col·laboradores també duen a terme les seves activitats, com l’Orgue de l’Església, l’Associació Musical Pau Casals, el Museu Deu i les sales d’exposicions, entre altres.\nL’apartat musical de la programació començarà amb Commicerto, el diumenge 6 d’octubre, a l’Auditori Pau Casals, un espectacle per a tots els públics en què Joel Díaz (pianista) i Adrià Mas (actor i cantant) ens aproparan al món de la música clàssica en clau d’humor. El divendres 11 d’octubre, l’Auditori del Tívoli acollirà el tradicional concert de Música de Gralles, que enguany estarà dedicat a Josep Mañé i Torrents. Dins del programa del Mes Pau Casals, organitzat per l’Associació Musical Pau Casals, el dissabte 26 d’octubre, a l’Auditori Pau Casals, tindrà lloc el concert Diàleg entre Casals i Bach a càrrec del pianista Ricard Rovirosa. El jazz també tindrà el seu espai el 2 de novembre, a l’Auditori Pau Casals, amb Tak! & Original Jazz Orquestra. El dissabte 9 de novembre, l’Auditori Pau Casals acollirà el concert e Joan Reig, bateria d’Els Pets, que estarà acompanyat pels vendrellencs Pemi Rovirosa (guitarra) i Jimmy Piñol (bateria). Pel al públic familiar, el diumenge 17 de novembre, a l’Auditori Pau Casals, s’ha programat el concert Gollipar, l’extraterrestre amb l’actor Toni Viñals i el Quartet de corda Camerata XXI. Camerata XXI, en el seu format d’orquestra, també estarà present, al mateix espai, el diumenge 1 de desembre amb el concert I Love Piano. L’Auditori del Tívoli serà l’espai on la música de cobla serà la protagonista amb la Cobla Sant Jordi Ciutat de Barcelona que estarà acompanyada pel violoncel·lista Daniel Claret. I el diumenge 24 de novembre, a l’Auditori Pau Casals, se celebrarà el tradicional Concert de Santa Cecília.\nLa programació del Temporada també inclou les exposicions que es podran veure al Vendrell fins al desembre, entre elles la dels seleccionats de la X Biennal Internacional de Ceràmica; el programa de l’Orgue del Vendrell, que continua posant en valor aquest instrument i que continua donant visibilitat al músic Benvingut Socias, i el del Mes Pau Casals.


El Levante deixa escapar 3 punts en la seua visita a Andalusia\nEstava clar que seria un partit complicat. L’Almeria, penúltim en la classificació fins a este partit i després del mateix, necessitava confirmar —davant els quasi 7500 espectadors en l’Estadi de Los Juegos Mediterráneos— que no està mort en la lluita de la Segona Divisió.\nL’equip de Muñiz va arribar a esta cita amb l’obligació de confirmar les credencials que ha mostrat fins ara en la categoria. No obstant això, i després d’un partit accidentat (grups d’aficionats es van enfrontar abans del partit i Jason va eixir lesionat després d’una lletja caiguda), l’Almeria va aconseguir empatar i emportar-se un punt.\nEl primer temps va ser un tràmit en el qual els dos equips es van estudiar. El Levante dominava, però no aconseguia trencar la porteria rival i les bandes estaven bloquejades pel plantejament de Soriano. En aquesta dinàmica, recentment superats els primers 15, Quique González va marcar des del punt de penal després d’una falta que va cometre Abraham Miner. Els locals van començar bé i van obligar als granotes a canviar l’estratègia, mentre ells tancaven files arrere i seguien intentant en els peus de Joaquín i Iago Díaz.\nEn el segon temps va sobrevenir la remuntada blaugrana. En sol deu minuts, Roger (46′) i Jason (54′) van bolcar el partit a favor seu, la qual cosa va paralitzar als andalusos que van haver de pagar els seus errors en la defensa i suportar el talent de Morales. Els de Soriano van perdre el rumb, però no el destí.\nMalgrat un Levante que està acostumat a emportar-se els tres punts després de recórrer a la valentia i la tàctica sempre lògica de l’entrenador, l’Almeria va poder reaccionar. Si bé va tractar diverses vegades d’aconseguir el gol, este no va arribar fins als 89′ gràcies a Quique González, qui va segellar el 2-2 que, com una moralitat, recorda als valencians que no cal confiar-se fins que l’àrbitre indique el final.\nAmb aquest resultat, el Levante segueix invicte i capdavanter de la Lliga 1|2|3, mentre que els andalusos encara ronden per la zona de descens. La pròxima prova de Muñiz és a les 20.00 hrs del pròxim dissabte en el Ciutat de València. El rival? El Mallorca, que ahir va guanyar 3-0 al Huesca.


Laporta, al descobert\nActualitat Exclusiva Laporta, al descobert\nUns correus electrònics certifiquen la seva relació empresarial amb Berth Milton Júnior, l'exmagnat del porno, i el seu vincle amb l'exdona del mafiós georgià George Mikadze\nTenim les proves. La relació entre Joan Laporta i l'empresari suec Berth Milton Júnior, l'exmagnat de la indústria del porno, continua ben viva, malgrat que és una "bomba de rellotgeria" per la imatge pública del candidat a la presidència del FC Barcelona.\nCom ja ha explicat EL TRIANGLE (veure l'edició n. 1181), Joan Laporta i Berth Milton Júnior han fet plegats diversos negocis, a més de compartir esbojarrades festes d'esbarjo. Concretament, van intentar el llançament de la beguda de coco Coco Akvo al mercat suec i van impulsar un projecte pel subministrament d'energia eòlica a l'illa Maurici, a través de l'empresa Greenergy Ocean Indic Ltd. Tots dos projectes han acabat com el rosari de l'aurora.\nEL TRIANGLE ha tingut accés a uns correus electrònics que demostren aquesta relació entre Joan Laporta i l'expropietari del grup pornogràfic Private. En una entrevista al diari suec Aftonbladet, Berth Milton Júnior va assegurar que si el seu amic tornava a la presidència del Barça, li havia promès que ell seria el vicepresident de l'entitat blaugrana.\nEl primer mail correspon al missatge que el periodista Rikard Anderson, col·laborador d'EL TRIANGLE, va enviar el passat 26 de febrer al despatx professional de Joan Laporta. Li demanava si podia confirmar que participava en el projecte de Coco Akvo, tal com asseguraven Berth Milton i la seva mà dreta, Johan Gillborg.\nA més, li preguntava si era cert que havia compromès la presència de Leo Messi i la cantant Shakira, esposa del jugador Gerard Piqué, a Suècia per promocionar la beguda de coco. Joan Laporta mai no va respondre el mail de Rikard Anderson. Però, en canvi, el va reenviar a Berth Milton Júnior amb la inequívoca frase: "Best regards my friend" (Salutacions cordials, amic meu).\nProjecte a l'illa Maurici\nEl segon mail és una comunicació de l'advocat suec Emil Winkler, del despatx Wahlin, adreçat als seus clients Berth Milton i Johan Gillborg. Els hi diu que està negociant un acord extrajudicial amb l'empresa sueca Hexicon AB per tancar el plet que les enfrontava pel projecte de subministrament elèctric a l'illa Maurici. En la demanda, Greenergy Ocean Indic Ltd. reclamava a Hexicon AB una indemnització de 125 milions d'euros, però la contraoferta la rebaixa a 50.000 corones sueques (uns 5.500 euros).\nEn el correu, l'advocat fa referència a la citació judicial de Laporta per tal que vagi a declarar i pregunta si estaria disposat a viatjar a Suècia en cas que el plet arribés a judici. Això prova la vinculació empresarial del candidat a la presidència del FC Barcelona amb el projecte de Berth Milton Júnior.\nEl mafiós georgià\nEl despatx de Laporta & Arbós, a l'avinguda Diagonal, és un niu de sorpreses. Com demostra el mail 3, aquí hi treballa com a secretària Manana Giorgadze. Berth Milton Júnior li va escriure un correu el passat 19 de desembre on li desitjava unes bones festes nadalenques i li explicava que ell estaria a l'illa Maurici, on hi té la seva residència habitual, fins a finals de gener. Al seu torn, Manana Giorgadze li diu que li agrada tenir notícies seves, li explica que ha estat a Londres amb el seu fill Nico i que ara torna a estar al despatx de Laporta & Arbós, esperant que puguin veure's ben aviat.\nManana Giorgadze és l'exdona del mafiós georgià George Mikadze, que va ocupar càrrecs de responsabilitat econòmica al Barça en l'època de la presidència de Joan Laporta (veure EL TRIANGLE n. 1179). George Mikadze va ser condemnat l'any 2003 a 9 anys de presó per la seva implicació en un laboratori de cocaïna desmantellat a Castelldefels, després que una explosió accidental el destruís. Amb posterioritat, també va ser detingut per la policia en l'Operació Vespa, contra una màfia russa dedicada al blanqueig de diners a través de locals de restauració de Barcelona.\nManana Giorgadze va ser la secretària personal de Joan Laporta al Barça i el seu domini de la llengua russa era cabdal per les fructíferes relacions que va establir l¡expresident amb el grup empresarial de Gulnara Karimova, filla del dictador de l'Uzbekistan, actualment sota arrest domiciliari al seu país, acusada de gravíssims casos de corrupció. Com demostren aquests dos mails, Manana Giorgadze, després de deixar les oficines del FC Barcelona ha passat a treballar al despatx Laporta & Arbós.\nFC Barcelona Joan Laporta Berth Milton Jr George Mikadze\nPedro Ruiz Fa 3 anys\nY el Chigrinsky, decision del Gran Timonel Madrugador, q le costó al Barça mas de 20 millones, no era de por ahí?


Liddell es reconcilia amb Barcelona | Jordi Bordes | Arts escèniques | El Punt Avui\nLiddell es reconcilia amb Barcelona Liddell es reconcilia amb Barcelona Liddell es reconcilia amb Barcelona Liddell es reconcilia amb Barcelona + Liddell es reconcilia amb Barcelona E-mail\nUn detall del muntatge ‘The scarlet letter’, que ha retornat Lidell a Barcelona , una dècada després BRUNO SIMAO.\nLiddell es reconcilia amb Barcelona Liddell es reconcilia amb Barcelona Liddell es reconcilia amb Barcelona Liddell es reconcilia amb Barcelona Liddell es reconcilia amb Barcelona E-mail\nGran decisió del Grec, de recuperar aquest muntatge del 2018 d’Angélica Liddell. La dramaturga, directora i actriu l’ha adaptada a les circumstàncies (reduint el contacte físic, tot i que segueix sent-hi, pertorbador) i amb alguns quadres en què els protagonistes apareixen vestits per combatre la pandèmia. Si les paraules no han estat canviades de l’epíleg, ho sembla, perquè retrata un cru quadre d’una societat que viu amb por. El seu negre romanticisme d’ombres és quasi diabòlic, i esclata al cervell del públic d’avui.\nAl Lliure, han fet estar les dues hores amb la mascareta posada, per poder evitar la mínima possibilitat de contagi de la Covid-19. Potser en aquesta obra, aquesta molèstia respiratòria, angoixant, li anava bé, sumava en aquestes escenes de dolor i de contínua revisió del comportament de l’individu. Però Liddell, com la filòsofa Marina Garcés (que també en feia referència, d’una manera més lluminosa, a A tocar!en la inauguració del festival a través de la intervenció de l’actriu Imma Colomer) plantegen una contundent reflexió sobre l’amenaça de la por, com a arma del poder per acorralar l’esperit crític.\nL’artista exerceix de sacerdotessa del mal a l’escenari. Ella carrega la culpa i la humiliació per amor. Perquè entén que la llibertat vol dir transgredir i que l’infern és ple de gent que ha buscat la seva veritat, diferent de la que fa combregar la comunitat. En aquesta veu trencada, quasi de cantant de punk amb una vocabulari vuitcentista, carrega contra totes les ideologies com a convenció perquè exigeix la llibertat d’anar contra tot. És molt fàcil, dalt d’un escenari, carregar contra el capitalisme, però no tant denunciar un feminisme incapaç de relativitzar cada eslògan. O un ecologisme irracional. O reclamar el dret a reconèixer les estàtues de feixistes com una càrrega que cal que continuïn als carrers, però amb la seva justa contextualització històrica. I sempre en revisió.Liddell recorre al seu mostrari d’icones religioses (més enllà de la madona amb fill) i de cofrades i capirotes, dels seus pous d’art (amb un fill dins d’un ou que evoca els personatges d’El jardí de les delícies, d’El Bosc), com a contrapunt a la seva parla viperina, sempre escapant-se de la convenció i denunciant tots els vassallatges i contradiccions de l’art i de l’artista. I, en conseqüència, les paradoxes dels espectadors.\nAlterna la paraula torrencial amb llargues estones de teatre quasi contemplatiu, d’enorme buidor i alhora quadres escènics molt ben equilibrats, com si fossin pintures. El contrast de l’Adúltera (recurs que manlleva del conte de Nathaniel Hawthorne), que també és d’Artista, d’Angélica o d’Artaud (pare del teatre de la crueltat) li serveix per destacar respecte dels cossos masculins (generalment nus), que evoquen un món perfecte, de desig i de bellesa. En la seva coreografia hi ha el teatre físic que tant caracteritza Jan Fabre (The belgian rules) o Rodrigo García (4)però que ella exorcitza aquest cop perquè hi intervé i els suporta des del prosceni. Hi ha una univers sòrdid similar als seus darrers treballs vistos al Temporada Alta (Genesis, 6,6-7 i Una costilla sobre la mesa. Madre). Però en aquesta peça, commou i col·lapsa la consciència de l’espectador. Evoca aquella catedral teatral de La casa de la fuerza, que també es va poder veure al Lliure fa una dècada.És necessari més Liddell combativa (encara que desagradi o pertorbi).\nDirectora: Angélica Liddell\nBarcelona, 2 de juliol (fins avui) al Lliure de Montjuïc. Grec.