Puigdemont rebutja que ERC li negociï un retorn a mida amb el govern espanyol - El triangle\nL’expresident demana respecte per a la seva estratègia i reconeix que “és possible” que “surti malament”\nCompareixença pública de Puigdemont a Sardenya\nL’expresident de la Generalitat i eurodiputat de Junts, Carles Puigdemont, ha demanat al govern català, mitjançant un article publicat a El Punt Avui, que s’abstingui de mirar de facilitar-li una “sortida personal” en el marc de la taula de diàleg amb el govern d’Espanya.\nPuigdemont hi reclama “que ningú parli per nosaltres, que no interfereixin en la nostra estratègia buscant dreceres que no volem”, després d’esgrimir que “crec que ningú no podrà dir que he interferit de cap manera ni he volgut condicionar les decisions” dels dirigents del procés que van rebutjar marxar a l’estranger i van ser jutjats i empresonats.\n“Demano, doncs, respecte. El demano també al meu govern per si ha tingut o té la temptació d’incloure aquesta sortida personal en les converses que manté amb el govern espanyol. Ni busquem cap indult anticipat ni creiem que aquesta opció aporti cap solució al conflicte, i per descomptat no pas a les més de tres mil persones afectades per la repressió”, hi expressa.\nL’eurodiputat de Junts també hi explica que li han proposat “itineraris de resolució de la nostra situació personal”, però que, tot i que agraeix les propostes i es mostra partidari de l’amnistia, no pensa reclamar-la “a canvi de renunciar a l’autodeterminació”. “No vam anar a l’exili per demanar l’indult”, titula el seu article.\nPuigdemont demana, finalment, “que la meva situació personal no formi part de cap agenda de l’anomenada taula de diàleg acordada per ERC i el govern espanyol ni de cap conversa bilateral”.\nSobre la seva estratègia, reconeix que “És possible” que “surti malament”, i que hagin d’afrontar “una condemna segura a molts anys de presó”, o bé “haver-nos de quedar molt de temps a l’exili”. “Però també és possible, i per això treballem cada dia, que la nostra estratègia assoleixi els objectius que ens hem proposat, circumstància per a la qual també estem preparats”, hi afegeix.\nEl líder de Junts també admet que “En quatre anys no ho hem encertat tot, però hem complert amb el nostre deure i hem assumit una vida difícil no exempta de risc permanent per tal de mantenir la nostra posició i continuar el combat democràtic contra un Estat demofòbic”.\nSegons ell, “hem assumit la defensa d’una institució atacada amb violència pels poders de l’Estat. I jo no tinc el dret d’abandonar-la per obtenir a canvi una suposada normalització de la meva vida i viure en un estat que no ha normalitzat la seva democràcia”.


Enfadar-se | mecatxis en blog\nMarç 18, 2012, 11:34 am\nTots tenim dret a enfadar-nos, però serveix d’alguna cosa?\nSempre s’ha dit que el que s’enfada té dues feines: enfadar-se i desenfadar-se. Penso que és ben cert.\nLa gent que s’enfada, al meu entendre, demostra a més una incapacitat per entendre les raons lògiques del fet que li ha provocat l’enfadament (de raons lògiques sempre n’hi han, encara que només siguin lògiques per alguns) i una ineptitud per realitzar accions que reverteixin el fet que provoca aquest sentiment.\nIntentaré explicar-ho amb un exemple:\nPensem en la gent que està enfadada amb el govern, no importa si el local, el comarcal, el provincial o el nacional. La gent que s’enfada per les retallades no entén la lògica del govern que es troba amb els calaixos buits i, a més, no és capaç d’escollir un partit polític que gestioni millor. De fet, si ens mirem les eleccions a Madrid, només sabem triar entre el PP i el PSOE, com si no hi hagués altres alternatives. La situació actual ens ha vingut donada per més de 20 anys d’aquesta alternança.\nPerò m’interessa més els que s’enfaden per petites coses: amb els veïns, els germans, els companys de feina, … Enfadar-se amb la gent que ens envolta és, penso, un problema nostre i no de l’altre. Demostra que no som prou oberts per posar-nos en la pell de l’altra persona, que no som capaços d’entendre el seu punt de vista i, si no hi estem d’acord (parteixo del supòsit que La Raó no existeix, que hi ha una raó, en minúscules, per cada cap pensant) obrir un debat i dedicar una estona a resoldre el conflicte de forma sensata.\nTot això és teoria, clar. Enfadar-se és un sentiment i, com a tal, col·lideix frontalment amb la lògica.\nEstic enfadada amb tu. XD És broma. A vegades el sentiment que tens, que ve donat per un pensament, fa que no vegis més enllà del mal que estas sentint. I a vegades costa de deixar-lo de sentir.\nComentari per Isaura Juny 22, 2012 @ 12:01 pm


Els Pastorets: un text mal entès | Matarónotícies.cat\nDimecres 31 de Octubre de 2012\nEls Pastorets: un text mal entès\nDv, 04/02/2011 - 17:18 | Francesc Grané\nHi ha qui, davant la incapacitat de fer front a la complexitat del món, redueix la realitat al blanc i al negre. En termes ideològics, als "carques" i als "progres". Aquesta reducció es redueix, sobretot, a la incapacitat del qui la utilitza per enfrontar-se a un món ple de contradiccions en ell mateix i en el qual l'única forma de sortir-se’n és la utilització de l'única eina de què disposem per entendre’l, el pensament.\nCertament que a un director de teatre no se l’ha de jutjar per les seves declaracions. Se l’ha de jutjar per la feina feta. Però també és cert que les declaracions ajuden a entendre els objectius de fons que persegueix. En aquest cas, les declaracions de Rodri, director dels Pastorets, parlant dels Pastorets que s’ha trobat com una cosa “carca” eren un mal presagi.\nNo em trobaran vostès entre els qui diuen que els Pastorets són el que són i que no es poden tocar. Certament que els Pastorets de Mataró són uns dels més valuosos de Catalunya, i ho són per l’afany de millora de la institució que els acull i de tota la gent que els fa. I que els ha fet, perquè és bo saber que hi ha hagut moltes generacions que els han mantingut i que no es pot esbandir el seu esforç a base de declaracions simplistes i simplificadores. Cal valorar l’esforç anònim de molta gent que any rere any deixa hores per a la millora d’un espectacle tradicional. És bo i és possible adaptar aquesta obra per a la millor comprensió. La qüestió no està en tocar o no tocar l’espectacle. La qüestió bàsica és amb quins criteris es pot modificar un espectacle com els Pastorets.\nUn director es deu a l’obra que dirigeix. Al seu text, bàsicament. El criteri de referència és el text. I el text, com diuen Gadamer o Eco en parlar d'interpretació i reinterpretació, és la suma de diversos elements: la referència del context, la voluntat de l’autor, la suma de les interpretacions, etc. Sembla clar, doncs, que una modificació de l’obra no es pot fer sense entendre a fons el text del que es parteix.\nEls Pastorets, en aquest cas, és una obra que neix amb finalitats pedagògiques. Es tracta d’un text inspirat en els evangelis de la infància de Jesús, uns evangelis dels quals només parlen tres evangelistes, Mateu, Marc i Lluc. De versions sobre la infància de Jesús n’hi ha d’altres en els apòcrifs, però no es considera que tinguin validesa per a la narració global que es proposen. Aquests fragments de la narració són els més tardans en l’aparició de l’evangeli. En cap cas es proposa una narració objectiva ni periodística, ni molt menys històrica. De fet, el gran problema d'Els Pastorets, com també de les diverses Passions que es representen a Catalunya, com de les versions del cinema, és haver convertit aquests relats en relats històrics. Després de l’assassinat bestial de la persona de Jesús de Natzaret, es calcula que el 7 d’abril de l’any 30, els seus seguidors van quedar desconcertats. Un final massa cruel i salvatge per un home a qui s’havia vist com aquell qui el poble jueu esperava des de feia segles. L’experiència dels anys posteriors a la seva mort és una experiència nova, no feta únicament en clau màgica. Com diuen tots els estudis seriosos sobre Jesús, són anys de confrontar tota la gran literatura profètica jueva amb la persona de Jesús. La comunitat de seguidors de Jesús iniciarà un procés que el portarà a afirmar que aquella mort no és definitiva: hi veuen l’acció de Déu. Al cap d’unes dècades de relats orals tramesos d’uns a altres sobre la persona de Jesús, al cap d’unes dècades d’un estil de vida nou, d’un diàleg dur entre la tendència judaïtzant i una tendència d’arrel més universal, s’arribarà a una única afirmació: “Jesús és el Senyor”. No un fracassat, sinó la màxima expressió humana d’allò que la tradició jueva atribuïa a Déu: la raó, el sentit de la història humana. Tota la narració de l’evangeli no persegueix explicar fets històrics sinó explicar qui és aquest personatge. I els relats són un teixit en el que es confronta els textos capdals de la literatura jueva amb la nova realitat experimentada, la de l’experiència de Jesús, mort, i ara viu en la comunitat.\nEls relats de la infància, doncs, no fan un relat històric de com va néixer Jesús. Són una introducció, en forma d’obertura o sumari, que persegueix contextualitzar el personatge en el context d’allò que el poble jueu esperava des de feia segles. Ve a dir: "Era aquest, el qui esperàveu, i no ho vau creure, i us el vau carregar". El text d'Els Pastorets s’inspira en aquests relats. I en un altre, explicat pel propi Jesús com a metàfora de la vida espiritual profunda, el de la paràbola del fill pròdig o, com accentúa la teologia actual, la paràbola del Pare Bo (i aquest seria interessant rellegir el llibre de Henri Nouwen, El retorn del fill pròdig). Un relat que intenta explicar la realitat de Déu en l’itinerari espiritual de la persona humana. Aquests dos relats són el pal de paller de la narració dels Pastorets.\nEn els últims anys, les modificacions que es fan dels Pastorets han estat epidèrmiques pel què fa al sentit: no s’ha tocat allò essencial. S’ha millorat la imatge, la tecnologia, els decorats, el vestuari, etc. Certament que anteriorment s’havia introduït el pròleg, però aquest pròleg entronca amb la línea essencial, i enllaça amb una de les obres capdals de la literatura de tots els temps, el pròleg de l’evangeli de Joan. El context de confusió, de superstició (“el poble que avança a les fosques”, de Isaïes), treu el cap en forma de figures fantàstiques fins arribar a la personificació de la realitat del mal, Satanàs, una personificació que va tardar mil cinc-cents anys en produir-se.\nLes modificacions realitzades aquest any van en la línea de convertir els Pastorets en un conte. I aquest és un gran error, perquè suposa no haver entès res del text base. La base dels Pastorets no són un conte, encara que la gent vagi al teatre a divertir-se. La base dels Pastorets és literatura mística o literatura espiritual. O si es vol, perquè aquests dues paraules anteriors no són políticament correctes, són literatura filosòfica que persegueix explicar la significació profunda de la vida humana. A Rodri li hauríem de dir que si alguna cosa vol transgredir, com afirma a l’entrevista a Capgròs, la única transgressió que li cal és la de la seva pròpia ignorància, o la de la seva incapacitat per entendre què és el que té entremans. Perquè, pel què sembla, Rodri no ha entès res. Ni ha fet el què havia de fer com a director, entrar en el fons del text. I és aquí no l’entrevista a Capgròs denota un element de preocupació: s’ha mogut més pel prejudici, per la ideologia prèvia, que no pas per la professionalitat de director. Per què, si no, ens ha de dir que és agnòstic? Què ens importa, això, a nosaltres! A un director no se l’agafa per les seves opinions o creences, se l’agafa perquè faci bé el què ha de fer. I el què ha de fer aquí és entendre el text. Encara més llastimós és dir que l’apoteosi és una adoració a la Sagrada Família. Per això intenta treure-li força. És evident que sí, senyor Rodri! Però cal veure què entén vostè per Sagrada Família. I jo li diria: retorni al text i veurà què és la família de la que parlem: la família explotada que no té on néixer, la família que ha de marxar tant bon punt neix el nen, la família emigrant, la família el fill del qual és mort assassinat injustament. La família, però, amb una vivència amorosa d’una realitat misteriosa que dóna sentit a tota la seva existència com a col·lectivitat.\nRafael Nadal escrivia un article Versos prohibidos a La Vanguardia (30/12/2010), sobre l’eliminació de determinats versos de Nadal en les escoles del nostre país, arribar a l’estupidesa d’eliminar tota referència a Jesús. Sembla com si la vena laicitzadora, d’arrel banal i supèrflua, arribés ara als Pastorets de Mataró no pas de la mà del rigor, sinó del prejudici i de la incapacitat per entendre què és el que tenen entre mans. Aquest patrimoni no és únicament de la Sala Cabañes, és un patrimoni de la ciutat. Potser hi ha qui lamenta que un patrimoni així sigui d’arrel cristiana. Certament. Però caldria preguntar-se perquè hi ha textos d’arrel cristiana que han aguantat segles i segles i d’altres, amb altres orígens, no aguanten el pas del temps. O perquè, durant els anys difícils, els qui van mantenir els Pastorets al Cercle Catòlic van ser ridiculitzats... Però es van mantenir fidels a un text, malgrat tot.\nL’excusa d’un espectacle potent no ho val tot. Els Pastorets no són El fantasma de la òpera, ni la Sala Cabanyes és l’Apolo. Qui vulgui utilitzar els Pastorets com a plataforma per a fer qui sap què s’equivoca. S’equivoca no entenent la profunditat del text. Hi ha molt per aprofundir, fins i tot amb la mateixa paraula, Pastorets: els marginats de l’època. En aquest sentit, l’àngel-ícar de Varekai enllaça molt més amb la literatura espiritual que no pas el conte d'en Rodri. Reinterpretar amb un criteri adequat, aquesta és la feina que el director d’enguany no ha fet, i que no sé fins a quin punt el prejudici ideològic li permetrà de fer.\nblog de Francesc Grané | Afegeix un comentari nou | | | |\nés filòsof i doctor en Comunicació


Neil Gaiman, pare de 1.001 mons | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nNeil Gaiman, pare de 1.001 mons\nEstrella dels llibres, autor de pel·lícules i còmics, busca conquistar les sèries de televisió\nL'escriptor Neil Gaiman a Madrid. LUIS SEVILLANO\nVa canviar el seu pare per dos peixos de colors. Es va enfrontar a Grendel i al drac del Beowulf. Es va prendre a pit allò que va escriure Pat Ballard per a les Chordettes: “Mister Sandman, bring me a dream”. Va fer duet amb Terry Prachett per narrar la fi del món sense perdre el somriure. Va submergir la mà en gel per aguantar les 4.000 signatures per dia de la seva última gira. I ara la seva incansable ploma està treballant en la seva primera gran sèrie de televisió. L'adaptació per a Starz (els de Spartacus) d'American gods, la seva visió d'una Amèrica en què els déus de totes les civilitzacions que enfilen la madeixa dels Estats Units pateixen la ignorància dels seus antics serfs.\nNeil Gaiman (Portchester, Regne Unit, 1960) no para. Ni ho vol. Ni tan sols a bord d'un tren es pren un descans. No n'hi ha per menys. Després de 25 anys ha tornat al seu Sandman, la novel·la gràfica que el va convertir en llegenda als noranta i que segons la MTV ja ha passat dels 30 milions d'exemplars venuts a tot el món. Ara, quan només queda un número perquè Sandman Obertura (ECC Ediciones) arribi al final, Gaiman arqueja la cella davant de la pregunta inevitable: “Quan arribarà?”. “Quan estigui acabat”.\nA Gaiman no li agrada que li donin presses. I menys escrivint. Perquè la seva especialitat és crear “icebergs”. “Les meves històries són així. Només se'ls veu el cim. Però hi ha moltes més coses sota les aigües”. N'hi ha tantes, que pot ser pare de mil mons per tots els camins imaginables. Videojocs (Wayward manor), còmics (Sandman, Orquídia negra), novel·les (L'oceà al final del camí), llibres infantils (El galàctic, pirátic i alienígena viatge del pare) i també pel·lícules (Coraline, Beowulf). En total, suma més de 40 milions de llibres venuts al món –segons el blog de literatura fantàstica Wertzone que porta el compte dels autors més venuts de la història en aquest gènere– i va ser l'autor número 1 de la llista de bestsellers de The New York Times amb diverses de les seves novel·les.\nGaiman ha servit d'inspiració a innombrables artistes, com Charles Vess, que va il·lustrar el seu conte de fades 'Stardust'.\nPerò el seu gran impacte ha estat tornar a Sandman. La preqüela, Obertura, completa els buits d'aquest còmic que presenta les afliccions shakesperianes de set germans, Els Eterns: Destí, Mort, Desesperació, Desig, Destrucció, Deliri i, el protagonista, Somni. “Sempre em va cridar l'atenció que ningú es preguntés pels seus pares. A Obertura explicaré qui són”. Ni més ni menys que dos déus grecs: Nix, deïtat de la nit a la qual fins i tot Zeus temia, segons va explicar Homer. I Cronos, el Saturn que devora els seus fills a l'obra mestra de Goya.\nNarrar li ve de família, a Gaiman. “La meva mare no era gaire bona explicant històries, però recordo llegir amb ella llibres amb il·lustracions, com La Sireneta. El meu pare sí que podia inventar-les. I el meu avi. Les del meu pare eren sobre esquirolets que vivien a l'altre costat de la finestra. Les del meu avi, sobre un elefant”. Els altres grans cuiners d'històries per a Gaiman van ser els llibreters, autèntics guardians dels tresors de la seva infantesa. “Recordo com va ser de gran per a mi el préstec interbibliotecari. De sobte vaig descobrir que no només havia de conformar-me amb els llibres que hi havia allà, sinó que podia demanar qualsevol altre llibre”. I no va parar d'aprofitar-ho. C.S. Lewis, J.R.R. Tolkien, Borges, Lewis Carroll… I per descomptat, còmics. Especialment els de Batman, de qui n'acabaria escrivint la mort en el celebrat Whatever happened to the capi crusader (DC Comics, 2009).\nPortada de John H. Williams III per 'Sandman. Obertura', el nou àlbum de Neil Gaiman sobre el seu personatge més famós.\nParlar de la seva infància i joventut té una estreta relació amb el que Gaiman està escrivint en aquests anys. Les seves dues últimes novel·les, El llibre del cementiri (Roca Editorial, 2009) i L'oceà al final del camí (Roca Editorial, 2013) parlen precisament de la infància: en el primer cas de com es deixa enrere; en el segon, de com es recobra. “Són molt diferents. El llibre del cementiri és un homenatge al Llibre de la jungla de Kipling. Se'm va ocórrer gràcies al meu fill, Michael, quan encara era molt nen. Estava obsessionat amb el seu tricicle i no el trobava a casa. Així que vaig sortir al carrer a buscar-lo i el vaig trobar en un cementiri. El veia feliç, somrient mentre pedalejava el seu tricicle entre les làpides. Vaig pensar en com en seria de curiós escriure una cosa així, un nen criant-se en un cementiri”. El seu oceà l'hi deu a la seva dona, la cantant Amanda Palmer: “Estava de gira i la trobava a faltar. Així que aquest llibre va ser la forma de parlar-li de la meva infància i d'expressar-li com l'enyorava”.\nEl que no enyora Gaiman són els temps abans del Torrent i Piratebay. És més, l'autor sosté que la pirateria és una cosa “bona” per als escriptors. Almenys, per als escriptors als quals la gent vol llegir. Ho explica amb una anècdota. Una de les seves primeres sessions de signatures als Estats Units, en la qual compartia taula amb un autor de bestsellers del The New York Times del qual no vol revelar el nom. Una lectora d'aquell autor li dóna el seu llibre perquè l'hi signi. L'escriptor veu que és un exemplar de saldo d'una llibreria. I li etziba: “Això no t'ho signaré. Amb aquest exemplar no he guanyat res, així que no te'l signo”. La dona, sufocada, se'n va anar plorant. “Saps què va passar després”, pregunta retòricament Gaiman. “Diversos lectors que eren a la seva cua, van passar a la meva. Pels pocs centaus que guanya amb un exemplar, va perdre una lectora per sempre, a aquella gent que va canviar de cua i tothom amb qui van parlar els que van veure l'escena. Em vaig prometre: mai seré com ell. I per mi passa el mateix amb els que ataquen la pirateria. Que et pirategin és una oportunitat perquè et llegeixin i, tal vegada, et comprin”.\nQue et pirategin és una oportunitat perquè et llegeixin i , tal vegada, et comprin"\nGaiman veu el futur amb la mateixa idea que ha vist tota la seva carrera: “Mentre pugui fer coses en què encara no sóc bo, sentiré que estic viu i que val la pena”. De manera que va deixar de dedicar-se en cos i ànima al còmic després d'acabar Sandman, així pensa anar deixant la novel·la ara que la domina. Llavors, què? Passar a l'assaig... Per a nens. “Fa anys que ningú escriu un bon llibre sobre mitologia. I els que hi ha són molt antics i avorrits per a un nen. Així que l'escriuré jo”. Per a qualsevol nano? “Pel què era jo als 12 anys”.\nAbans de posar punt i final a l'entrevista, Gaiman, amant de sorprendre, se sorprèn. Davant seu, un tovalló en blanc. S'atrevirà a escriure un relat en directe? Gaiman s'ho pensa… Per un instant. Obre la seva jaqueta negra i en treu un grapat de plomes. Les mira escrupolosament i n'escull una. Negra, òbviament. Comença a escriure. 15 minuts després…\nDesprés, Gaiman s'aixeca, s'asseu un parell de files enrere i es posa a dormir.\nHem viatjat en tren durant tres anys, i els poetes del primer vagó han declarat la guerra al vagó menjador i als biògrafs del vagó de cua. Envien poemes sobre els lloms de ratolins que poden explotar en llegir-los. Els biògrafs envien de tornada vides tan desgraciades que els poetes es llancen per la finestra, o s'hi haurien llançat, si les finestretes haguessin pogut abaixar-se. Els poetes concrets deixen sense sentit els biògrafs, el faedor d'haikus estabornit amb les disset síl·labes d'incendiària imatgeria.\nRelat exclusiu per a EL PAÍS escrit per Neil Gaiman en un tovalló.\nRelat de Neil Gaiman escrit en un tovalló per a EL PAÍS.


L'APdC organitza la xerrada gratuïta 'Com prevenir lesions?'\nL'APdC organitza una xerrada el dimecres 11 de març amb l'objectiu de què els professionals de la dansa adquiriu coneixements per tal de prevenir lesions i conèixer els vostres factors de risc.\nDurant la sessió -de dues hores- veurem les lesions més freqüents tant en la preparació d'una obra com en la posada en escena. Podrem reconèixer els factors de risc i aprendrem a prevenir-los per tal d'obtenir el màxim de nosaltres mateixos.\nEl curs està destinat tant a ballarins com a pedagogs que vulguin aplicar els coneixements en els alumnes.\nDirectora del CPAE (Centre de Prevenció en Arts Escèniques). Fisioterapeuta, posturòloga, i especialista en Medicina de l'art i en Prevenció de Riscos Múscul-Esquelètics. Premi Fisioterapeuta de l'Any (2012) del Col·legi de Fisoterapeutes de Catalunya.\nFisioterapeuta i Osteòpata l'European School of Osteopathy (UK) i l'Escola d'Osteopatia de Barcelona. Professional terapèutic de les arts escèniques i docent especialitzat a la fisioteràpia de la dansa. Professor de Lindy Hop des de 2009.\nHi haurà dues sessions de la mateixa xerrada. Els assistents poden triar a quina volen assistir.\nSessió de matí: de 10h a 12h\nSessió de tarda: de 19h a 21h\nC/ Sant Adrià, 20 3a planta\nMetro: L1 Sant Andreu / Renfe Sant Andreu Comtal\nImprescindible inscriure's fins dissabte 8 de març, omplint aquest formulari.


Jordi Grau Ramió\nDiumenge ho sabrem. O potser uns dies després, quan se sàpiga quin govern formarà Mas. Però diumenge ja tindrem els elements necessaris per saber quin país tenim i cap on vol anar. De la mateixa manera...\nDesprés de l'autonomisme\nSabem que la divisió de la història en èpoques successives és del tot arbitrària. Els períodes no existeixen per si sols. S'han hagut d'inventar per tal de conduir la nostra mirada envers l'acumulació...\nLa veritat de Puigcercós\n“Puigcercós té tota la raó”. L'afirmació, contundent, sortia d'algú que està a les antípodes del candidat d'Esquerra Republicana en gairebé tot, el periodista Manuel Milián Mestre, antic diputat...\nDefensor de la privadesa Josep Domingo (Sabadell, 1965) confessa que es nega a donar la seva empremta dactilar per entrar en un club esportiu. Actualment coordina el programa Ares sobre privadesa i seguretat, un dels 34 equips de recerca més potents de l'Estat. Ha rebut molts reconeixements per les seves investigacions, entre ells un premi Icrea Acadèmia.\nS'omplen la boca dient que treballen pel país i pel benestar del país, però cada vegada em sembla més que hi anteposen la visió partidista de la jugada que no pas la que necessita Catalunya. Com poden...\nEl que espera al Barça\nMateu Lahoz em sembla un bon àrbitre, almenys m'ho ha semblat així en els partits en què l'he vist arbitrar, però diumenge al Bernabéu es va empassar un penal clar. Les mans de Xabi Alonso impedint...\nLa bufanda del Manresa\nDiumenge, després de perdre contra l'Unicaja, el president de l'Assignia Manresa, Josep Vives, va comparèixer a la sala de premsa del Nou Congost per fer públic un missatge de tranquil·litat i confiança...\nCent anys després Genís Ferrero, de la comissió del centenari de la CNT, diu que en contra del sindicalisme que defensen les grans organitzacions estatals –UGT i CCOO– quan hi ha molts sectors on la tradició sindical s'ha perdut i qualsevol reivindicació s'agafa com una amenaça a la patronal, la CNT planteja un sindicalisme de classe ...\nEl papa Benet XVI visita l'Estat espanyol i dins d'aquesta visita vindrà a la ciutat de Barcelona. I em sembla molt bé, perquè sempre és bo per a la ciutat i per al país que vingui un líder mundial...


la càpsula - ‘El patrimoni protegit’, la figura de protecció de persones amb discapacitat o dependents més desconeguda\n‘El patrimoni protegit’, la figura de protecció de persones amb discapacitat o dependents més desconeguda\nQuines persones se’n poden beneficiar? Quins són els seus beneficis?\nMontserrat Fernández. Advocada.\nÀrea Jurídica de Lluís Artigues - Fundació Tutelar\nAtendre les necessitats de les persones amb discapacitat o dependents és el que més preocupa als familiars. Per afavorir la constitució de patrimonis al seu favor, l’any 2010 es va regular aquesta figura de protecció al Codi Civil de Catalunya.\nLa figura de protecció del Codi Civil de Catalunya (CCC) s’inclou a la Llei 25/2010 del Llibre Segon –relatiu a la persona i la família– als articles 227-1 i següents, en el Títol II dedicat a les institucions de protecció de la persona.\nAnteriorment, aquesta figura havia estat regulada per la Llei estatal 41/2003 de protecció patrimonial de les persones amb discapacitat, que va modificar la Llei Tributària per incloure-hi atractius fiscals. Però, com reconeix la legislació catalana al preàmbul, s’havia detectat que poques famílies catalanes havien fet servir aquest instrument, malgrat els beneficis fiscals que establia la legislació estatal.\nPer això, amb la finalitat que aquesta figura pogués ser més coneguda i utilitzada al nostre país, es va incorporar el patrimoni protegit dins l’ordenament jurídic propi de Catalunya. No obstant, a dia d’avui, la realitat és que el patrimoni protegit de les persones amb discapacitat segueix sent un gran desconegut.\nÉs el conjunt de béns –amb els seus rendiments– que són aportats a títol gratuït per destinar-los a cobrir les necessitats vitals de persones amb discapacitat (article 227-2 del CCC). Els immobles i béns aportats poden ser de qualsevol tipus, com diners o el dret d’usdefruit d’una propietat. Els rendiments d’aquests béns són els interessos o els ingressos que generen, per exemple, inversions i lloguers.\nQualsevol persona amb discapacitat psíquica o física igual o superior al 33%, o amb discapacitat física o sensorial igual o superior al 65%, i les persones que estan en situació de dependència de grau II o III (article 227-1 del CCC). Aquest requisit es pot acreditar amb la resolució de reconeixement de grau de discapacitat i/o dependència sense que calgui la prèvia modificació de la capacitat, o per mitjà d’una resolució judicial ferma.\nQui el pot constituir i com es constitueix?\nQualsevol persona física o jurídica –inclosa la beneficiària– el pot constituir mitjançant escriptura notarial. Els requisits es regulen a l’article 227-3 del CCC, però en el primer cas requereix del consentiment del beneficiari o dels seus representants legals. Les aportacions futures també es faran mitjançant una escriptura pública.\nL’article 227-7 del CCC preveu que el patrimoni protegit s’extingeixi per la mort del beneficiari, la pèrdua de la condició de persona discapacitada o depenent, la seva renúncia, l’expiració del termini pel qual es va constituir o el compliment d’alguna condició establerta a l’escriptura de constitució. Òbviament, també es pot extingir si s’han consumit tots els béns aportats.\nEl patrimoni protegit és el conjunt de béns i rendiments aportats a persones amb discapacitat i dependència per cobrir les seves necessitats vitals\nCaracterístiques principals del patrimoni protegit\n1. És un patrimoni autònom i diferenciat d’altres béns i/o drets dels que sigui titular la persona amb discapacitat. Per això, s’identifica amb un codi d’identificació fiscal (CIF), diferent al DNI del beneficiari, i amb la denominació patrimoni protegit a favor de seguida del nom i cognoms del beneficiari. Una mateixa persona podria ser beneficiària d’un o més patrimonis protegits, identificant-los amb un CIF propi i indicant a la denominació un número ordinal que els diferenciï.\n2. A partir del moment en què els béns aportats queden subjectes al patrimoni protegit ja no són propietat del constituent (persona que els aporta), ni del beneficiari, ni de l’administrador. Com són patrimonis separats no responen dels deutes del beneficiari, ni tampoc de les del constituent o de qui va fer les aportacions. Amb una excepció: “llevat que les aportacions s’haguessin realitzat després del fet o de l’acte del qual neixi el crèdit i no hi hagi altres béns, perquè això seria un frau de llei en perjudici dels creditors, o que perjudiquin les legítimes del constituent, que seria un frau als drets successoris”.\n3. Cal designar un administrador a l’escriptura de constitució, que no pot ser la mateixa persona beneficiària. Aquest administrador pot ser una persona física, però també una persona jurídica, com per exemple una fundació tutelar.\n4. Els béns i els seus rendiments han d’estar destinats a satisfer les necessitats vitals de la persona beneficiària. Però com no es diu quines són aquestes necessitats, podem entendre que es tracta de les contingudes a l’article 237-1 del CCC quan regula el dret d’aliments d’origen familiar i disposa que “s’entén per aliments tot el que es indispensable per al manteniment l’habitatge, el vestit i l’assistència mèdica i de la formació”.\n5. L’escriptura de constitució pot incloure normes d’administració dels béns que integren el patrimoni protegit. En cas de no fer-ho, com es tracta d’una figura de protecció de les persones amb discapacitat, la llei remet a les normes de la tutela.\n6. També es poden establir a l’escriptura de constitució normes de control de la gestió i supervisió de l’administració, per tal de protegir els drets de la persona beneficiària.\n7. L’administrador ha de fer rendició anual de comptes davant del beneficiari o els seus representants legals, i davant de les persones que s’hagin establert a l’escriptura de constitució.\n8. Davant d’una causa d’extinció, l’administrador ha de fer rendició final de comptes i liquidar el patrimoni, donant al romanent dels béns la destinació que s’hagi previst. En cas contrari, revertiran al constituent o als seus hereus.\n9. Per afavorir la utilització d’aquesta figura de protecció s’han regulat beneficis fiscals a favor de les persones beneficiàries, i també dels constituents, amb els imports i límits previstos a la Llei estatal 41/2003 que regula els patrimonis protegits de les persones amb discapacitat. En tractar-se de persones físiques, els beneficis arriben als familiars fins al tercer grau de parentiu. Per tant, inclou a pares, fills, germans, cònjuges, fins arribar als oncles, nebots, besnéts i besavis. També poden beneficiar-se fiscalment les societats que facin aportacions.\nQuan i per què constituir un patrimoni protegit?\nA la vista de les característiques principals d’aquesta figura, considero que pot ser la més adequada en aquells casos en què la persona amb discapacitat o dependent, o els seus familiars, gaudeixin d’un nivell econòmic suficient per poder immobilitzar uns béns que estiguin destinats a garantir la satisfacció de les necessitats vitals de la persona necessitada de protecció, i sense que calgui la modificació judicial de la capacitat, amb l’efecte negatiu que moltes vegades aquesta té sobre la persona, que la pot percebre com una castració civil.\nEspecialment, aquesta figura pot ser la més idònia per protegir aquelles persones que es troben als següents supòsits:\nTenir una manca de capacitat per governar-se en l’àmbit patrimonial, sobretot, si existeix un elevat risc d’endeutament.\nSer vulnerables o fàcilment manipulables.\nAportar importants quantitats econòmiques pel sosteniment de la persona amb discapacitat (per exemple, escoles especials, cuidadors professionals, residències, etc.), procedents dels seus ingressos i pels quals han de tributar, mentre que si les aporta anualment al patrimoni protegit es poden beneficiar de les desgravacions que la norma tributària estableix\nAquesta figura de protecció és més respectuosa amb la persona, i molt adequada quan la família i/o la persona amb discapacitat tenen un nivell econòmic suficient per immobilitzar alguns béns\nLes garanties que dona el requisit formal d’afectació dels béns mitjançant escriptura notarial, les mesures de control de l’administrador del patrimoni i l’obligació de retre comptes de llur gestió són comparables amb les garanties que pot oferir un règim de modificació de capacitat com la curatela o la tutela.\nFins i tot, els seus beneficis són més grans si tenim en compte la limitació de la responsabilitat per deutes del patrimoni i els beneficis fiscals. Però, al meu parer, i per sobre de tot, el principal avantatge és que es tracta d’un instrument de protecció de la persona més respectuós, i que es pot adaptar millor a les exigències de la Convenció de Nova York sobre els drets de les persones amb discapacitat, en substituir la tutela o la curatela per un règim d’administració i de supervisió de l’actuació de l’administrador, sempre que aquest actuï respectant la voluntat i preferències de la persona beneficiària.\nCal difondre aquesta figura tan desconeguda per aconseguir que se’n puguin beneficiar les persones amb discapacitat o dependents i les seves famílies quan es donin les condicions esmentades.\nLlei 25/2010 del 29 de juliol de 2010, del Llibre Segon del Codi Civil de Catalunya, relatiu a la persona i la família\nLlei 41/2003 de 18 de novembre de 2003, de protecció patrimonial de les persones amb discapacitat i de modificació del Codi Civil, de la llei d’enjudiciament civil i de la normativa tributària amb aquesta finalitat\nPatrimonis protegits de persones amb discapacitat. Resum de la normativa tributària\nInstrument de ratificació de la Convenció de Nova York sobre els drets de les persones amb discapacitat, firmat a Nova York el 13 de desembre de 2006\nLa Càpsula: La gestión emocional del vínculo


Verde que te quiero verde – AFA Cal Maiol\nData: 03/06/2019Autor: vittoriotogliatti\nPrenem les famoses paraules del gran poeta Ferderico García Lorca no per parlar de les fabuloses costes i camps andalusos, ni tan sols per parlar del Racing de Santander, rival aquest cap de setmana de l’Atlètic Balears en la promoció per pujar a Segona Divisió. Ens apropiam de les paraules de l’autor de Fuente Vaqueros (Granada) per transmetre la màgia de les herbes aromàtiques, aquelles eternes oblidades de la nostra dieta mediterrània, i que de forma increïble la gent compra a preu d’or i en forma de potets de cremetes i altres mandangues en lloc d’anar al camp, passar un bon dia, agafar-les i fer-se una infusioneta cada setmaneta, amb les consegüents millores en la seva salut.\nAcompanyats per na Lu (que no és una galeta, és una profe, la de P3), la comitiva de nens i nens i de Bernats i Vanes i Tomeus (el trio resplandor de l’hort) ens endinsàrem al fabulós mercat de Sants per comprar una mica de formatge, de cabra i de vaca, per després traslladar-nos a un dels espais amb més màgia del nostre barri: L’Horta Alliberada. Un 10 a la gent que gestiona aquest espai. Ni edificis, ni aparcaments ni gaites. Això fa barri!\nI després de fer una volteta per l’hort i recollir que si romaní, que si sàlvia, que si farigola, que si menta i Déu sap què més (alguna herba se’ns va colar) començàrem el taller. Primer amb una loció “privada” d’herbes per espantar polls i mosquits. Totes les nenes i els nens (i profes) varen poder enlluernar els seus cabells de la màgia i potència de les herbes aromàtiques. Tothom ben nodrit i tothom a berenar. I què millor combina amb les herbes aromàtiques? Ahhh amiga, el formatge!\nI ja ho tenim, una mica d’oli, una mica de sal, sucam el pa i tothom a berenar. I de comèdies, al teatre.\nA més a més, explicàrem als més petits que de la funció del morter, en aquest cas usat per xafar les herbes, en sortiren moltes cançons populars. Les jotes, més que res, les que passant d’Aragó a Catalunya i Balears varen donar lloc als boleros i a altres músiques de ca nostra que no són altra cosa que la mostra més sensacional de l’enginy del nostre patrimoni cultural.\nI és així com acabam aquesta temporada de tallers de l’hort. I ja estam preparant la següent i fliparem en colors amb tot el que tenim a punt: amb mil eurets que ens han caigut de subvenció, doblant la de l’any passat, el projecte no només es consolida, sinó que també progressa. Tot en benefici de la cultura agrícola, urbana i no urbana, de la bon alimentació i de la justícia que la terra es mereix, que no és poca.\nEl trio resplandor de la Comissió d’horts de Cal Maiol\nAnterior Entrada anterior: Sípies, calamars, faves i la transferència sideral del coneixement mundial mar-hort\nSegüent Entrada següent: 21 de Juny, Festa fi de curs!


Dijous, 26 Octubre 2017 23:49\nLa primera moció ha estat votada a favor per Convergència Democràtica de Catalunya (CDC), Esquerra Republicana de Catalunya (ERC), l'Alternativa d'Unitat Popular (AUP), Iniciativa per Catalunya Verds (ICV) i el regidor no adscrit Sergi Garcia. Però l'oposició del Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC), Ciutadans (C's), Partit Popular (PP), els no adscrits Mariola Marín i José Manuel Mateo i l'abstenció de Veíns per Rubí (VR) ha provocat un empat a 12 vots resolt pel vot de qualitat de l'alcaldessa.\nA banda de condemnar la violència policial de l'1-O, el text exigia la retirada del desplegament extraordinari de Policia Nacional i Guàrdia Civil, la dimissió del delegat del govern espanyol a Catalunya i posar els càrrecs electes municipals "al costat d'allò que decideixin les institucions catalanes".\nLa segona moció, presentada per VR, ha prosperat amb el suport de tota la sala tret de PP i C's i l'abstenció d'ICV i ERC. El text es limita a condemnar les càrregues policials i a exigir responsabilitats a l'Estat per aquell dispositiu.\nL'1-O tensa el debat plenari\nVR ha explicat que la primera moció anava "més enllà de la condemna dels fets i proposava qüestions de debat nacional". El govern del PSC és de la mateixa opinió: "Ningú ens pot acusar de no condemnar la violència de l1-O, però la moció cerca una adhesió a la causa independentista".\nUn punt de vista que no han compartit els grups que signaven el text. "Què els molestava del text original, exactament? Les dimissions? La retirada de les forces? El suport a les institucions catalanes?" s'ha preguntat el portaveu de CDC. ICV ha explicat que ha optat per l'abstenció al segon text perquè era innecessari, ja que "la condemna a la violència ja estava feta".\nAltres grups han considerat que la responsabilitat última de les càrregues és del Govern, "per haver permès un referèndum il·legal prohibit pel Tribunal Constitucional", en paraules del portaveu de C's. La regidora no adscrita Mariola Marín ha afegit que la primera moció "no era un al·legat contra la violència, sinó contra Espanya; part del discurs de voler fer veure la nostra nació com un Estat repressiu".\nLa duresa de les imatges de les càrregues ha generat els moments més tensos. A la descripció d'una regidora d'ERC sobre les mateixes ("veure com llencen persones a terra i salten després sobre elles..."), el portaveu del PP, Jonatan Cobo, ha dit que "vostè es va equivocar de canal aquell dia i va mirar la lluita lliure" i ha titllat les seves descripcions com "un cúmul de mentides".\nMinuts després, un regidor de l'AUP ha demanat al portaveu popular "un respecte per als més de mil ferits de l'1-O i per als observadors internacionals que van comprovar les atrocitats comeses per la seva policia". Per aquests mateixos comentaris de Cobo, Víctor Puig de CDC l'ha titllat de "falangista".\nAntoni Garcia, portaveu de VR i Rafael Güeto, tercer tinent d'alcaldia\nVíctor Puig, del PDeCAT i Ramon Capolat, d'ICV\nJosé Abadías, de Ciutadans i Mariola Marin, regidora no adscrita\nMontse Soler, d'ERC; Jonatan Cobo, del PP i Aitor Sánchez, de l'AUP


Marathon man: Corriols de Guardiola: molt bona estrena\nPublicat per Joan Carles Llurdés i Coit a 22:07\ncapgirell 26 d’octubre de 2012 a les 22:29\nboooooo com sempre! :)\nFerran 27 d’octubre de 2012 a les 10:21\nD'acord en tot, molt bona cursa en tots els aspectes...també em vaig endur un bon massatge! :P i com tu dius, que no decaigui! s'han posat el llistó alt, però si continua igual, jo crec que pot convertir-se en una clàssica del calendari, almenys el del bages i part de l'estranger :P. Salutacions i sempre agradable llegir-te! ;)\nJoan Carles Llurdés i Coit 27 d’octubre de 2012 a les 20:54\nCom sempre? siguem modestos. I tu, amb el teu bloc, què tal? No li dones vidilla?\nJoan Carles Llurdés i Coit 27 d’octubre de 2012 a les 21:00\nTu també vas llepar? doncs no ho sabia. I sobre això del llistó, potser millor així perquè d'aquesta forma tindran ganes de, com a mínim, continuar fentho igual de bé.


Temporada Alta: Arreplegats, colla de vuit.\nAquest migdia ens hem desplaçat al capdamunt de la Diagonal de Barcelona, a la UPC, per veure una diada castellera universitària. Si no recordo malament, només havia presenciat algunes de les que s'havien fet a la UAB mentre cursava la carrera. I no totes, només les que m'anaven bé per horari. Les colles castelleres universitàries mai m'han aixecat massa passió. Aquesta vegada, però, era una cita gairebé obligatòria. Ens hem desplaçat expressament per poder estar presents a una fita històrica: els Arreplegats havien anunciat dos castells que, fins a dia d'avui, cap colla universitària els havia aconseguit: el tres de set aixecat per sota i el quatre de vuit.\nDesprés d'una petita pèrdua diagonal amunt, diagonal avall hem arribat al lloc a on es feia l'actuació. Per sort, la no-puntualitat arreplegada ens ha anat bé. Sota un sol de justícia, digne de qualsevol gran diada castellera a ple estiu, ens hem trobat amb una plaça que, si no fos perquè les colles eren universitàries, et podries pensar que estaves a una diada convencional de mitjà nivell. Molts curiosos ens hem desplaçat a la part alta de Barcelona per veure l'intent esperat de quatre de vuit. Caps de colla, gent de colles vàries (alguns i tot han arribat a fer 200 km per presenciar l'efemèride) i, fins i tot, periodistes i càmeres de televisió que volien immortalitzar el moment.\nLa primera colla a actuar, que eren els grans protagonistes, han obert l'actuació volent fer història. Amb moltes camises i amb el convenciment que havien fet la feina ben feta als assaigs, encaraven el primer castell amb una aparent tranquil·litat. El tres de set aixecat per sota era el primer repte dels verds. Encara no l'havien fet mai. Amb unes aixecades a ritme i amb compensació entre les rengles, l'han descarregat sense masses problemes. Només amb els típics moviments que comporta la última aixecada d'un castell aixecat per sota. Vist des de fora semblava fàcil aixecar tot aquell pes. Motivats per haver aconseguit el primer objectiu de la diada, encaraven el gran repte que ens feia estar allà a tots els curiosos castellers: el quatre de vuit. Després de mesurar molt bé les mides l'han tirat amunt. Bastant tancat a tots els pisos, però amb un ritme d'execussió ràpid l'han carregat. A la descarregada l'han patit, sobretot a nivell de segons i terços, però han tret la ràbia que portaven a dins i l'han pogut descarregar, fent un pas de gegant a la seva història. Com a últim castell han completat el cinc de set sense problemes.\nEls Ganàpies de la UAB, els Xoriguers de la Universitat de Girona i els Pataquers de la URV eren les colles convidades. Amb menys efectius i amb dificultats per muntar qualsevol pinya, han completat castells de cinc i sis pisos. Els de l'Autònoma han obert la seva actuació desmuntant el tres de sis quan tot just començaven a sonar les gralles. En ronda de repetició l'han completat. Després han descarregat el tres de sis amb el pilar. La colla més novella, els Pataquers de la URV, han descarregat el dos de cinc, el tres de cinc net. Finalment, els de Girona han completat el quatre de cinc net, han carregat el tres de sis. Els tercers castells d'aquestes colles i els pilars no els he presenciat perquè hem hagut de marxar.\nSens dubte, la notícia ha estat la gran actuació que han protagonitzat els Arreplegats. Malgrat no compartir la raó de ser de les colles universitàries, avui se'ls ha de felicitar. Han fet una de les actuacions més importants que hem vist en el que portem de temporada 2009. Queda per parlar en un altre post amb més profunditat el que ha comportat la diada.\nMoltes felicitats, Arreplegats!\nPublicado por Alba Galan i Garcia en 8:45\nArnau Cobo i Vives ha dit...\nINCOMMENSURABLE, no pot descriure's amb cap altra paraula.


Bolet de soca de pollancre – El medi natural del Bages\nÍndex d'espècies » Fongs » Basidiomicets » Poliporals » Polyporaceae »\nBolet de soca de pollancre\nLenzites warnieri (= Cellulariella warnieri)\nLenzites warnieri (= Cellulariella warnieri) és un fong lignícola que afecta principalment arbres del bosc de ribera, en especial als pollancres (Populus nigra, Populus x canadensis). Lenzites warnieri fa cossos fructífers sovint nombrosos, superposats i en part confluents, de forma semicircular adherits al tronc per un ample tram central. Inicialment el bolet és blanc, però s’enfosqueix a marró a mesura que envelleix. Al créixer lentament fins a uns 20 cm de diàmetre, queda el centre marró i la vora blanca. No té la consistència dura d’un bolet d’esca que dura anys, sinó que és carnós, però no prou com per plantejar-se si pot ser comestible. A la cara inferior, el bolet porta làmines poligonals i bifurcades, de color groc, més semblants a crestes que no pas a les làmines fines d’un bolet de l’ordre Agaricals.\nLa filiació del gènere Lenzites ha estat motiu de controvèrsia. Actualment es classifica a l’ordre Poliporals i la família de les Poliporàcies, la dels bolets amb un himeni de porus, malgrat que presenta làmines. L’himeni de porus grans o més aviat de petites cel·les poligonals de Scenidium nitidum que creix als troncs de les alzines il·lustra el probable camí evolutiu seguit als bolets de la família Poliporàcies, ves a saber en quin sentit, entre les espècies amb porus fins com Fomes fomentarius –el bolet d’esca per excel·lència- o Fomitopsis pinicola que creix damunt dels pins i les espècies amb pseudo-làmines com Lenzites warnieri.\nUna espècie similar a Lenzites warnieri és Lenzites betulina, el bolet de soca del bedoll (Betula pendula), més petit.\nEls cossos fructífers de Lenzites warnieri surten abundosament a la tardor dels troncs que ha colonitzat i solen durar fins a la primavera següent. Les imatges 1ª, 2ª i 3ª corresponen a exemplars observats la tardor del 2020 a les soques tallades de pollancres del Canadà (Populus x canadensis) a la vora del camí entre el bosc del Suanya i el gorg Blau, a la vall de Rajadell, a l’Anella Verda de Manresa.\nCategories El bosc de ribera


Holiday home Rauhesvej B- 3662 Hvide Sande Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nHoliday home Rauhesvej B- 3662Bjerregard, Hvide Sande, Dinamarca - Veure al mapaHoliday home Rauhesvej B- 3662Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotosVeure al mapaParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionssaunaaparcament de cotxes\nSobre l'allotjamentDescripcióSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Hvide Sande, no busqui més enllà de Holiday home Rauhesvej B- 3662. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Holiday home Rauhesvej B- 3662 asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. L'ambient de Holiday home Rauhesvej B- 3662 es reflexa en cada habitació. aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, forn microones, renta vaixelles, plat de dutxa són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent sauna. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Hvide Sande, el Holiday home Rauhesvej B- 3662 és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacionsZones públiques amb Wi-Fi Desplaçamentaparcament de cotxes Coses a fer, maneres de relaxar-sesauna Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaparell de televisióplat de dutxareproductor de DVD/CDempolles d'aigua de cortesiarentadora forn microonesrenta vaixelles Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Sol og Strand t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. Els llençols i les tovalloles no estan inclosos en el preu de l'habitació. Podeu llogar-los a l'allotjament per un suplement de 95 DKK per persona o portar els vostres. Les despeses de l'electricitat no estan incloses en el preu i caldrà abonar-les el dia sortida en funció del consum del client.Mostrar més\nHoliday home Rauhesvej B- 3662


Es veu que hem fet molta bonda! - Col·legi Sant Francesc d'Assis\nHome Blog Es veu que hem fet molta bonda!\nEs veu que hem fet molta bonda!\nQuina emoció tornar a l’escola després de les vacances; i més… quan trobam aquests regals de Reis al pati! Moltes gràcies als Reis Mags i a l’APIMA per pensar en nosaltres i fer-nos aquests regals tan màgics!


Bellvitge estudiarà l’aplicació de la intel·ligència artificial al tractament de la Covid-19 a les UCIs | Hospital de Bellvitge\nBellvitge estudiarà l’aplicació de la intel·ligència artificial al tractament de la Covid-19 a les UCIs\n18 novembre 2020 - Coronavirus\nEl Servei de Medicina Intensiva participa, a través de l’IDIBELL, en el projecte europeu ENVISION, finançat pel programa Horizon 2020. És l’únic centre de l’Estat espanyol que pren part en aquesta iniciativa, dotada amb prop de cinc milions d’euros i que integra un total 19 centres de recerca de 13 països.\nEl Servei de Medicina Intensiva de l’Hospital Universitari de Bellvitge participa, a través de l’Institut d’Investigació Biomèdica de Bellvitge (IDIBELL), en el projecte europeu ENVISION, que desenvoluparà un sistema intel·ligent de suport a les decisions per millorar el seguiment i el tractament dels pacients amb Covid-19 a les UCIs.\nEs tracta de l’únic centre espanyol que forma part del projecte, que integra, en total, 19 centres de recerca de 13 països europeus. El projecte, que compta amb el suport econòmic del programa de recerca i innovació Horizon 2020 de la Unió Europea amb 4,9 milions d’euros, arrencarà el proper 1 de desembre i es prolongarà fins al 31 de juliol de 2022.\nEls investigadors partiran d’una aplicació ja existent de monitoratge de dades en temps real per convertir-la en un complex sistema intel·ligent de suport al seguiment i el tractament dels pacients amb Covid-19 a les UCI. Per aconseguir-ho, l’eina integrarà les dades dels instruments de monitoratge assistencial, els canvis fisiològics, els esdeveniments mèdics crucials i els medicaments administrats durant les cures intensives i els sotmetrà a un sistema d’anàlisi de dades dirigit per intel·ligència artificial amb eines de modelat predictiu i una funcionalitat d’alerta intel·ligent.\nAquest instrument es validarà a les UCIs dels 12 centres clínics participants en el projecte. Si es verifica la seva utilitat amb uns bons resultats clínics, es disposarà de models predictius que en un futur es podran utilitzar també per a altres malalts d’UCI i fins i tot per a pacients de menys gravetat.\nA causa de les condicions de salut ràpides i sovint canviants dels pacients amb Covid-19, els professionals assistencials de les UCI afronten el difícil repte de mantenir un control estret dels pacients, predir possibles canvis en el seu estat de salut i fer les intervencions necessàries l’abans possible.\n“Esperem que, amb aquest suport tecnològic, els professionals assistencials de les UCIs podran prendre decisions més acurades, ràpides i informades en benefici d’un millor pronòstic dels pacients”, afirma el Dr. Rafael Máñez, un dels líders de l'estudi i cap del Servei de Medicina Intensiva i investigador de l'IDIBELL. “Fins ara no hi ha hagut cap medicament miracle, ni noves tecnologies, ni grans avenços en les estratègies de tractament de la Covid-19. Les millores que estem veient són conseqüència del fet que els professionals de la salut estan millorant el tractament de suport als malalts amb Covid-19, sobretot en la mesura que les UCIs no estan tan desbordades. Per tant –afegeix el Dr. Máñez–, s’han d’optimitzar tots els processos, i la combinació de la intel·ligència artificial amb el criteri del metge ens pot ajudar a prendre la millor decisió per a cada malalt, i d’una manera més ràpida”.\nEn el moment actual, més de 50 milions de casos confirmats i més d’un milió de morts arreu del món són una bona evidència del tràgic curs de la infecció per coronavirus SARS-CoV-2 des que el 31 de desembre de 2019 es va informar per primera vegada a l’OMS de l’aparició d’una pneumònia de causa desconeguda. Aproximadament el 10% dels afectats que ingressen a l’hospital es tracten a la UCI i la majoria tenen més de 65 anys i presenten comorbiditats, per la qual cosa les intervencions a les unitats de malalts crítics són un dels fronts important de la lluita per reduir l’impacte de la pandèmia en la salut global de la població.


Càncer d'amígdala (2021)\nNora Stutman: Cáncer de amígdalas\nAgost, 2021Salut de les dones\nMalauradament, els símptomes del càncer d’amígdala en l’etapa inicial són tan similars als de faringitis crònica, amigdalitis o estomatitis necrotitzant que el tractament comença en 3-4 etapes, quan comença la metàstasi.\nEls primers signes de la malaltia són un mal de coll que irradia a l'orella. En una fase posterior, es produeix una inflamació al coll, el procés de deglució es fa difícil i apareix sang a la saliva. La persona malalta comença a experimentar una debilitat constant, perd pes.\nAquesta malaltia és més freqüent en homes grans, després de 50 anys.\nTipus de càncer de les amígdales\nCauses del càncer nasofaringi\nEtapes dels processos i símptomes del càncer\nDiagnòstic del procés oncològic\nTractament contra el càncer\nTipus de càncer amígdales\nEls tumors malignes es classifiquen en els tipus següents:\nEl tractament tardà del càncer de les amígdales s’explica pel fet que els signes de la malaltia es manifesten quan la neoplàsia s’estén més enllà de l’amígdala, en aquesta etapa les metàstasis ja han afectat els ganglis limfàtics regionals situats al coll.\nEls epiteliomes de les amígdales es diagnostiquen més sovint.\nDonen un quadre clínic diferent, des de petites ulceracions fins a un procés ulceratiu, acompanyat d’adenopatia (canvis patològics en el teixit dels ganglis limfàtics).\nLa forma més agressiva de la malaltia és el càncer de l'amígdala no queratinitzant de cèl·lules escamoses. Sobreviu després d'aquesta patologia si es detecta a l'etapa 1: el 93% dels pacients, a la quarta etapa, només el 6%.\nLa imatge característica del reticulosarcoma al principi s’assembla a l’amigdalitis crònica. Les amígdales augmenten dràsticament de mida i gairebé es redueixen.\nAmb els limfosarcomes, una de les glàndules s’engrandeix i apareixen erupcions cutànies de caràcter eccematós. Es poden produir símptomes generals semblants a l’artritis reumatoide i el flux sanguini arterial a la laringe es veu afectat.\nEl sarcoma també afecta una de les amígdales, es torna hiperèmic, de color porpra blavós, alhora que el pacient nota una pèrdua auditiva.\nEls limfoepiteliomes sovint afecten les amígdales palatines, causant una ulceració profunda de la membrana mucosa fins a l'os.\nEl motiu principal de l’aparició de neoplàsies malignes que es desenvolupen a la cavitat oral i a la nasofaringe són els mals hàbits: fumar i abusar d’alcohol.\nEl segon factor més freqüent que provoca la degeneració cel·lular és la introducció del virus del papil·loma. En endinsActualment, aquest mètode d’aparició de la malaltia s’associa a una emancipació general: un virus d’aquest tipus penetra les amígdales durant el sexe oral.\nLa probabilitat de processos malignes augmenta en persones que pateixen immunodeficiència, malalties autoimmunes, estomatitis atròfica o rinitis.\nEl teixit de l'amígdala es lesiona constantment sota la influència de factors externs (els components de l'alcohol i les secrecions verinoses del tabaquisme) i dels processos interns patològics (malalties cròniques). La membrana mucosa no té temps de regenerar-se i la degeneració comença a nivell cel·lular. Hi ha diversos tipus de càncer: cèl·lules escamoses no queratinitzades, papilomatoses, poliposi i ulceroses.\nEtapes de processos i símptomes oncològics\nEl més freqüent és que es pugui trobar càncer de l’amígdala palatina, que es veu afectada amb menys freqüència. Les condicions que es desenvolupen durant la degeneració cel·lular no són molt diferents. Els símptomes del càncer de l’amígdala de l’arrel de la llengua es diagnostiquen en 1/3 dels casos de processos oncològics que es desenvolupen a la nasofaringe.\nCom es poden distingir els trets característics:\ncanvis en l’estructura de les glàndules mucoses i del teixit limfoide;\nIrradiació del dolor a l’oïda i l’espatlla.\nQuan l’amígdala palatina es veu afectada a l’etapa 1 del càncer, el pacient nota, quan es toca amb la llengua, que ha aparegut una zona suavitzada de la membrana mucosa o una petita placa al paladar. Així es manifesta el càncer no queratinitzant. Els símptomes especials del càncer de l’amígdala lingual inclouen una violació del procés de deglució: es fa difícil empènyer aliments sòlids per l’esòfag i simplement empassar saliva.\nL’audició comença a disminuir, ja que el procés maligne afecta el nervi auditiu. La malaltia ja es detecta en l'etapa d'ulceració. El càncer de l’arrel de la llengua es pot notar des del primer moment, però els pacients prenen les nafres i les foques per fregar-les per mossegar i intenten desfer-se de la malaltia pel seu compte, utilitzant diversos ungüents.\nAmb malalties de les glàndules, la gola fa mal constantment, tot i que no es pot trobar cap motiu aparent. El pus pot drenar de les orelles i del nas.\nA la saliva es troben fragments de sang.\nA l’etapa 1, fins que els nodes submandibulars no responen a la substitució de teixits a les glàndules, és gairebé impossible diagnosticar-lo. Les amígdales poden estar lleugerament inflades, però fins i tot amb l'ajut d'un laringoscopi són difícils de notar canvis característics.\nA la fase 2, el pacient es queixa de símptomes característics de l’amigdalitis.\nDurant la transició a l’etapa 3, el tumor s’estén més enllà dels límits de les amígdales, la inflamació s’estén a la membrana mucosa i a la nasofaringe, els ganglis submandibulars, fins i tot si les amígdales només s’engrandeixen per un costat, s’inflen, la sang apareix a la saliva, la respiració es fa audible no només per a altres, i els més malalts.\nA l’etapa 4 de la malaltia, el dolor no disminueix: shaneels ganglis limfàtics estan completament metastatitzats i les metàstasis ja s’estenen als ganglis limfàtics occipitals. El tumor envaeix les trompes d’Eustaqui, els òrgans nasofaríngis, els ossos de la mandíbula.\nLa debilitat de què es queixen els pacients en les primeres etapes, a mesura que la malaltia empitjora, es converteix en un esgotament constant, l’anèmia augmenta i el pacient pateix mal de cap constant.\nPer establir un diagnòstic, s’utilitzen els mètodes següents: examen mèdic: no només s’examina la cavitat nasofaríngia mitjançant un laringoscopi, sinó que també es palpen els nusos cervicals.\nSi un pacient es queixa de l'aparició a la boca de neoplàsies o úlceres incomprensibles que no desapareixen durant molt de temps, és necessari agafar un fragment del teixit afectat per a la biòpsia.\nDonar sang: anàlisi general i bioquímica. La broncoscòpia es realitza per detectar metàstasis.\nSi se sospita de metàstasis a distància, es realitza un procediment d’esofagoscòpia: s’examinen l’esòfag i els bronquis.\nLa tomografia computada ajuda a qualificar una neoplàsia, que examina l'àrea afectada mitjançant seccions capa per capa. Per determinar l’estat dels ganglis limfàtics, es realitza un examen ecogràfic.\nTractament del càncer\nEl càncer de amígdala és un dels processos oncològics més complexos. Si abans es tractava segons l’esquema habitual de destrucció de cèl·lules degenerades (cirurgia + radioteràpia o quimioteràpia), ara intenten utilitzar mètodes combinats.\nEn primer lloc, es realitza una operació quirúrgica durant la qual s’extreu radicalment el teixit degenerat. S'elimina el nínxol amigdal·lar, fragments de la mandíbula inferior, ganglis limfàtics submandibulars i teixit cervical.\nA continuació, es duen a terme els procediments d'irradiació: es poden utilitzar rajos X, rajos de cobalt o l'energia d'un camp electromagnètic.\nLa quimioteràpia s'utilitzarà per destruir completament les cèl·lules cancerígenes.\nEn equipar el centre oncològic amb dispositius especials connectats a un ordinador, es va excloure el factor humà. La precisió de les operacions realitzades amb l’ús de dispositius d’alta tecnologia és tan perfecta que ha desaparegut la necessitat de quimioteràpia. Encara no és possible cancel·lar el tractament amb radiació.\nEl càncer agressiu només es pot tractar en les seves primeres etapes. Si noteu un mal de coll inexplicable, ulceració de la membrana mucosa, alteració de la deglució, sagnat intermitent de les genives i de la membrana mucosa que sembla canviar quan es toca la llengua, consulteu immediatament un metge.\nDes del començament de la degeneració tisular fins a la transició a l'estadi 3-4 del càncer de les amígdales, n'hi ha prou amb 6-8 mesos. Per tant, quan apareguin els primers símptomes i sospites, consulteu immediatament un metge.\nCarcinoma de amígdala palatina en el HTMC - Dr. Andrés Zambrano Ramiréz\nPublicació anterior Com triar la feina dels vostres somnis perquè el vostre flux de treball només sigui agradable?\nPropera publicació Què és el decoupage i per què es necessita?\nPer què és perillosa la displàsia de les articulacions del maluc en els nens?\nLa displàsia de les articulacions del maluc és una patologia habitual en nens menors d'un any. Sovint, els pares són els primers a descobrir que...\nÉs possible fer amistat amb les mascotes?\nLa gent és molt amorosa i, sovint, amb una mascota no es pot aturar. Volen fer-se amics d’ocells, peixos, gats i gossos alhora, reuneixen un zoo...\nCom blanquejar les tovalloles de cuina enfosquides a casa\nLes tovalloles de cuina de vegades perden la seva aparença, ja que sovint estan exposades a greixos, sucs de verdures i fruites i les taques que...\nQuè plantar a l'ombra al país?\nDes de l’escola recordem que cada planta estima el sol i, sense ella, no podrà créixer i desenvolupar-se amb normalitat. I tot pel fet que són e...\nCom passar d'una bruna a una rossa sense danyar els fils i aconseguir un bonic color de cabell?salut i bellesa\nCom es fa un líquid brillant amb les seves pròpies mans mitjançant luminol?Fet a mà\nFarina de civada: propietats útils i mètodes d’aplicació del productesalut i bellesa\nPell als llavis: cura adequada a casasalut i bellesa\nAnell nasal: tipus de pírcings i característiques del procediment de perforacióModa\nVaginosi citolítica: causes, símptomes, tractamentSalut de les dones\nPreparatius per a la restauració de la microflora intestinalSalut de les dones\nDecorem nosaltres mateixos els moblesCasa acollidora\nSalsa de carn: una deliciosa varietat a la taulaCuinar deliciós\nMantega de karité: propietats útils, aplicació en cosmetologiasalut i bellesa\nGuix de polímer: els matisos de l’ús d’un apòsit immobilitzadorsalut i bellesa\nManicura d’aigua: fantàstica unglasalut i bellesa\nInflamació de la vesícula biliarSalut de les dones\nBarrets de ganxet per a nenes. Opcions de models i patrons de teixirFet a mà\nSprays aprimadorssalut i bellesa


Actuacions estan fent-se la Casella | Tot Alzira Actualitat\nHome ECOLOGIA ECOLOGIA/ Actuacions que estan fent-se a la Casella\nECOLOGIA/ Actuacions que estan fent-se a la Casella\n• L’alcalde visita les actuacions que estan fent-se a la Casella.\nL’alcalde d’Alzira, Diego Gomez, i el regidor de Medi Ambient, Pep Carreres, van visitar en el matí d’ahir dimecres les actuacions que s’estan realitzant a la Casella.\nPrimer visitaren els treballs de la realització d’un tallafocs com a infraestructura de defensa per part de la Direcció General de Prevenció d’Incendis. El projecte està inclòs dins de la planificació estratègica per a la prevenció d’incendis dins de la demarcació forestal de Polinyà del Xúquer a la Serra de Corbera.\nAcompanyats de tècnics municipals, també visitaren la zona de l’antic camp de tir, també a la Casella, on el personal del programa T’Estime, que recentment ha finalitzat la seua formació, ha estat col•laborant per a la millora i recuperació de l’entorn d’este camp per al seu condicionament com a àrea recreativa amb l’objectiu que entre en funcionament per a la Pasqua d’enguany.\ntags: ALZIRA ECOLOGIA SOCIETAT\nprevious ECOLOGIA/ S’inicia el pla de poda d’arbratge urbà a Alzira\nnext ECOLOGIA/ Algemesí invertirà 100.000 euros


Visita a la fàbrica - Nanjing Huade Storage Equipment Manufacturing Co., Ltd.\nNanjing Huade Storage Equipment Manufacturing Co, Ltd va ser fundada el 1993. Som un dels primers i primers proveïdors que se centren en el disseny, la fabricació, la instal·lació dels sistemes d’emmagatzematge automatitzats i el sistema d’emmagatzematge d’emmagatzematge.\nAmb un esforç intens dels membres de HUADE, una inversió contínua en R + D i una extensa xarxa de distribució a tot el món, HUADE ha evolucionat des d’una fàbrica de bastidors a un important fabricant de sistemes d’emmagatzematge i emmagatzematge automatitzats d’emmagatzematge. La capacitat de producció anual ronda les 50.000 tones.\nCom a proveïdor d’equips i sistemes, HUADE compta amb un fort equip d’R + D, centres de fabricació professionals i treballadors qualificats. Amb socis de tot el món, HUADE actualitza contínuament els productes, la tecnologia i els serveis per satisfer les necessitats dels clients. Tots els productes fabricats compleixen les normes internacionals de la indústria, és a dir, les normes europees FEM, australiana i nord-americana.\nHi ha 5 plantes de treball existents i una nova planta com el Lab. per inventari i proves dels sistemes d'emmagatzematge automatitzat.\nEs poden fabricar diversos tipus de productes d’emmagatzematge i sistemes d’emmagatzematge automatitzat per més de 200 conjunts de màquines i línies de producció, com ara:\n2 núm. de línies de producció de prestatges d'acer 20 núm. de línies automàtiques de perforació i conformació de rotllos per a estants de bastidors\n10 núm. de línies de laminació automàtica per a bigues 6 núm. de pretractament superficial i línies de recobriment electrostàtic automàtic de pols\n5 núm. de màquines de soldadura de feixos robotitzats 2 núm. de línies de producció de palets d’acer\n60 núm. de màquines de soldar amb diòxid de carboni 50 núm. de màquines de tall, plegat i punxonat\n1 núm. de premsa hidràulica de 500 tones 5 núm. de centres de mecanitzat CNC\nControl de qualitat:El treballador verificarà cada producte en la primera fase i, després, inspeccionarà cada paquet de productes mitjançant una inspecció de mostreig.\nHi ha disponibles accessoris i eines de prova i mesura, com ara màquines de tracció, provador de polvorització de sal, micròmetres, pinces, alçada, angle, indicadors de gruix, etc.


Consell de la Joventut de Barcelona Dones espectaculars\nRelat de l’Ana\nQui no sent gran admiració per la seva “iaia”? Jo en sento molta cap a ella, des de sempre i, a mesura que em faig més gran, encara més. Na Maria, o Maruja com se la coneix de malnom i així se li ha quedat tot i que a ella no li acabi de fer el pes, és “sa meva s’àvia”, una dona que va patir la guerra civil espanyola. Tot i que ja lo trobi única, ella forma part d’un conjunt de dones que són úniques, són súper dones. Unes dones que estan fetes d’una força extraordinària, són de ferro, sobrehumanes fins i tot. Dones que han tirat de famílies senceres amb molt pocs recursos, fent de cap de família en èpoques on solia ser l’home qui portava els diners a casa. Però a vegades la figura masculina no hi era i en el seu lloc hi havia el patiment d’haver perdut algun home pròxim a la guerra; el pare, un germà, una parella….o a posteriori de la guerra, perquè malauradament de desgràcies en passen sempre i a tot arreu.\nVam tenir el privilegi de poder conèixer en persona aquest grup de dones supervivents de la guerra que van perdre marits i fills.\nPer això va ser tan fàcil connectar directament amb les “Mothers of Srebrenica”. Vam tenir el privilegi de poder conèixer en persona aquest grup de dones supervivents de la guerra que van perdre marits i fills. Aquest col·lectiu de dones estan organitzades en associació que fa de lobby per recuperar el respecte i compromís de la comunitat internacional cap als més de 8000 bosni musulmans que van ser sistemàticament assassinats per les forces bosni sèrbies al 1995, en una zona declarada “safe are” per les nacions unides.\nI reitero que va ser un privilegi poder compartir aquesta estona amb les “Mothers of Srebrenica” perquè pels joves bosnis del nostre intercanvi també era el primer cop que es trobaven amb elles. S’ha de tenir present que els bosnis de l’associació que ens van organitzar l’intercanvi i l’estada a Bòsnia-Herzegovina, de l’associació YIFHR – Youth Iniciative For Human Rights-, moltes de les activitats realitzades ja les havien portat a terme. Però mai havien quedat i conversat amb aquestes súper dones.\nNo vaig poder parar de plorar durant tota l’estona que vam compartir amb elles. Un plor constant i silenciós, d’aquell que no el pots controlar i que et fa tenir el ulls entelats i les galtes molles tota l’estona. No podia parar de sentir admiració cap a elles. I tampoc podia para de pensar en la meva àvia. És igual l’origen d’una dona, que sigui menorquina o bòsnia, el dolor que han sentit és el mateix, perquè “que se’t mori un fill és la cosa més antinatura que et pots trobar”, paraules literals de la meva àvia, que van tornar a ressonar dins el meu cap.\nElles, exemples a seguir pels que vindran. Admiració pel seu discurs de pau i no de rancor i odi cap a qui els hi han destrossat la vida.\nUnes paraules d’esperança, d’explicar a qui les vulgui escoltar què va passar durant aquells mesos d’horror per tal que no es torni a repetir. Aquestes dones han viatjat més que tots els que les escoltàvem en aquell moment junts, un grup de 18 joves bosnis i catalans. Han voltat pel món parlant de tot cor de les seves vivències, dels seus sentiments més profunds. Ho segueixen fent però cada cop més a casa, que viatjar cansa, però segueixen tenint una agenda molt atapeïda i no és fàcil compartir amb elles un cafè, o un suc o unes peces de fruita del seu jardí. Perquè òbviament ens van donar varies coses per menjar, perquè totes les iaies del món no volen que els seus néts ni ningú passi gana. Ens van tractar amb dolçor i amb mirades properes, i allà estàvem tots al seu voltant escoltant les seves històries com nens grans, com quan t’expliquen un conte, però sabent que tot el que ens explicaven de ficció no en tenia res. Tot era veritat. La pura realitat.


Bargalló assegura que s'hauran de portar mascaretes en algunes aules si segueix la tendència\nL'ús de la mascareta a les escoles dependrà de l'evolució de la pandèmia.\nEl conseller afirma que la setmana vinent es faran públiques noves directrius pactades amb Salut per a l'inici de l'escola\nActualitzada 20/08/2020 a les 10:24\nEl conseller d'Educació, Josep Bargalló, ha afirmat que la setmana vinent es faran públiques noves directrius pactades amb Salut per a l'inici del curs escolar. En una entrevista a Catalunya Ràdio, el conseller ha assegurat que ambdós departaments manten reunions dos dies a la setmana, com a mínim, i ha explicat que és «bastant probable» disposar de noves conclusions la setmana que ve. En referència a l'obligatorietat de portar mascareta, Bargalló ha assegurat que hi ha discrepàncies entre els experts pedagògics i els sanitaris. En qualsevol cas, ha assegurat que el seu ús dependrà de l'evolució de la pandèmia i ha reconegut que, si es manté la tendència actual, s'haurà de començar el curs amb mascaretes en alguns territoris concrets.\nInfermeres reclamen que alumnes i professors portin «sempre» la mascareta a l'escola\nComenta el contingut : Bargalló assegura que s'hauran de portar mascaretes en algunes aules si segueix la tendència


Condicions de contractació - Cellers ScalaDei | El bressol del Priorat\nAquestes Condicions Generals tenen com a objecte regular la relació entre Cellers Scala Dei, SA (en endavant, Cellers Scala Dei i/o la Companyia) i vostè (en endavant, el Client), relatives a totes les transaccions realitzades a la botiga en línia de la Companyia.\nCellers Scala Dei és una companyia espanyola, registrada al Registre Mercantil de Tarragona, Llibre 0, Tom 1.688, Foli 62, amb número de CIF A-08367690 i domicili social a Scala Dei, 43379. (Tarragona), Avinguda Rambla de la Cartoixa, sense número.\nQualsevol incidència, queixa o reclamació referida a una compra realitzada a través del web haurà de ser comunicada a l’adreça de correu electrònic: web@cellersdescaladei.com\nQueda prohibida la venda de begudes alcohòliques de qualsevol graduació a menors d’edat.\nAixí mateix, els productes oferts per Cellers Scala Dei a través de la botiga en línia de la Companyia no van dirigits als països en què el consum de begudes alcohòliques estigui prohibit.\nL’adquisició dels productes s’ha de fer a través de l’activació del botó AGEFIR A LA CISTELLA que apareix a peu de pàgina de la sol·licitud de compra, i expressa l’acceptació total d’aquestes Condicions Generals amb anterioritat a l’adquisició dels productes, sense que li siguin aplicables les novetats que es puguin produir en les clàusules de les Condicions Generals amb posterioritat.\nCellers Scala Dei remetrà al Client, una vegada acceptades de forma expressa aquestes Condicions Generals, justificació de la contractació efectuada, amb tots els seus termes, a través de correu electrònic abans de transcorregudes 24 hores des de la compra.\nCellers Scala Dei l’informa que arxiva els documents electrònics en què queden formalitzades les compres.\nEn cas que el Client cometés un error en enviar les dades, podrà modificar-les en l’apartat d’Atenció al Client, trucant al 977 827 027, o escrivint a web@cellersdescaladei.com. Si la dada modificada es refereix a l’adreça postal on el Client ha sol·licitat que se li lliuri el producte adquirit, i sempre que el producte no hagi estat ja enviat, aquest enviament es realitzarà a la nova adreça indicada. En cas contrari, el Client haurà d’esperar que el lliurament es faci efectiu, i iniciar després els tràmits de devolució oportuns, segons es detalla en l’apartat 4.4. següent.\nEls preus aplicables a cada producte són els indicats en la pàgina web en la data de la comanda, incloent tots ells l’IVA (Impost sobre el Valor Afegit) i els altres impostos que puguin correspondre.\nLes ofertes estaran degudament marcades i identificades com a tals, indicant convenientment el preu anterior i el preu de l’oferta.\nCellers Scala Dei es reserva el dret d’efectuar a la web, en qualsevol moment i sense previ avís, les modificacions que consideri oportunes, podent actualitzar diàriament productes i serveis en funció del mercat.\nLes despeses d’enviament corresponents sempre s’indiquen en la comanda.\nUna vegada que el Client hagi confirmat l’adquisició del producte, haurà de procedir al pagament de l’import indicat. Les compres es poden pagar per qualsevol dels mitjans següents:\n– Mitjançant la passarel·la de pagament de l’entitat “La Caixa”.\n– Mitjançant PayPal (podrà pagar amb el seu compte PayPal o amb la seva targeta de dèbit o crèdit).\n– La transferència bancària és una forma de pagament exclusivament habilitada per a empreses.\nAmb la finalitat que Cellers Scala Dei pugui dur a terme les gestions oportunes, el Client notificarà a Cellers Scala Dei, al més aviat possible, qualsevol càrrec indegut o fraudulent. La notificació podrà realitzar-la a l’adreça de correu electrònic o trucant al número de telèfon abans indicat.\nEls lliuraments s’envien a l’adreça de lliurament que el Client indica, en un termini de 24 – 72 hores laborables per a lliuraments a la Península Ibèrica, i de 7 dies per a les Illes Balears i Andorra, i 14 dies per Ceuta, Melilla i Canaries per als productes en estoc. La prestació dels serveis s’efectuarà de dilluns a divendres, quedant exclosos del còmput temporal els dies festius de la localitat de destinació.\nSi el Client no rebés la comanda en el termini indicat, pot posar-se en contacte amb Cellers Scala Dei a través de la secció de Contacte de la pàgina web.\nEn cas d’incompliment del termini de lliurament, la indemnització a abonar consistirà en la devolució dels ports satisfets pel client. No es considerarà incompliment de termini de lliurament el causat per absència o canvi de domicili del destinatari, destinatari o adreça desconeguts, impagament de ports, bestretes o reembossaments, tancament per vacances, lliuraments fora de termini en segon intent de lliurament, causes de força major o cas fortuït o d’altres no imputables al transportista. Així mateix, s’eximeix de responsabilitat en els casos d’incompliment de termini de lliurament en enviaments a les Balears o enviaments internacionals per causes alienes al transportista (retards de companyies aèries, marítimes, transportistes, càrrega i/o descàrrega…).\nCellers Scala Dei garanteix al Client la possibilitat d’anul·lar la seva comanda en qualsevol moment i sense cap cost, sempre que l’anul·lació es comuniqui abans que la comanda hagi estat posada a disposició del transportista per al seu enviament. En cas contrari, haurà d’esperar a rebre la comanda per tramitar-ne la devolució.\nEl Client disposarà d’un termini de set dies hàbils des de la formalització de la compra per a resoldre el contracte.\nEl Client comunicarà a Cellers Scala Dei, dins el termini estipulat i per qualsevol mitjà admès en dret, el seu desig d’exercir el dret de desistiment del contracte.\nLa comanda retornada haurà de ser lliurada juntament amb l’albarà de lliurament i, si escau, factura emesa per Cellers Scala Dei, corrent Cellers Scala Dei amb les despeses de devolució. El Client podrà retornar qualsevol article que hagi comprat a Cellers Scala Dei sempre que els productes no hagin estat oberts ni usats, i conservin el seu precinte o embalatge original.\nUn cop tramitada la sol·licitud de desistiment, es procedirà a l’abonament d’aquelles quantitats desembossades pel Client al més aviat possible, en tot cas dins dels trenta dies següents a la recepció de la sol·licitud de desistiment.\nSi un producte diferent al sol·licitat pel Client fos lliurat per error de Cellers Scala Dei, se li lliurarà el producte correcte recollint l’anterior sense cap càrrec addicional per al Client.\nSi un producte hagués arribat al client trencat, malmès o en males condicions, Cellers Scala Dei es farà càrrec de recollir-lo en el seu domicili, substituint-lo per un altre en bon estat sense càrrecs addicionals.\nPer a qualsevol reclamació o consulta, pot posar-se dirigir-se a la següent adreça de correu electrònic: info@cellersdescaladei.com\nL’idioma en què es perfeccionarà el contracte entre Cellers Scala Dei i el Client serà el castellà, català o anglès, en funció de l’idioma seleccionat a la web.\n6) Responsabilitats de Cellers Scala Dei\nCellers Scala Dei garanteix la qualitat del servei contractat a través de la pàgina web. Queden garantits tots els drets que la legislació vigent concedeix als consumidors i usuaris.\nEl Client s’obliga a realitzar un ús lícit dels Productes i Serveis, sense contravenir la legislació vigent ni lesionar els drets i interessos de terceres persones.\nEl Client garanteix la veracitat i exactitud de les dades facilitades en emplenar els formularis de contractació, evitant la causació de perjudicis a Cellers Scala Dei producte de la incorrecció d’aquelles dades.\nCellers Scala Dei tractarà les dades que faciliti el Client de conformitat amb la Política de Privacitat, de l’empresa. Esmenada al peu de página de la web.\nEn cas de conflictes en la interpretació o aplicació d’aquestes condicions contractuals, tractant-se de consumidors finals, d’acord amb la normativa aplicable seran competents els Jutjats del lloc de compliment de l’obligació o els del domicili de la part compradora.\nEn el cas que es tracti d’una compravenda realitzada per una empresa, ambdues parts se sotmeten, amb renúncia expressa a qualsevol altre fur, als Jutjats i Tribunals de Tarragona (Espanya).\nLes presents Condicions Generals de Contractació tenen com a objecte regular la relació entre CELLERS DE SCALA DEI S.A. )(en endavant “CELLERS DE SCALA DEI” i/o la Companyia) i Vè. (en endavant, el “Client”), relativa a totes les transaccions realitzades a través del lloc web cellersdescaladei.com (en endavant, el “Lloc Web”) consistents en reserves de visites i activitats de la Companyia (en endavant, els “Serveis”).\nAixí mateix, els serveis oferts per CELLERS DE SCALA DEI a través del Lloc Web que impliquin el consum de begudes alcohòliques de qualsevol graduació queden prohibits a menors de 18 anys.\nLa contractació dels Serveis oferts per CELLERS DE SCALA DEI ha de realitzar-se a través de l’activació del botó que apareix al peu de pàgina de reserva, i expressa l’acceptació total de les presents Condicions generals de Contractació amb anterioritat a la reserva dels Serveis, sense que li siguin d’aplicació les novetats que puguin produir-se al clausulat de les Condicions Generals de Contractació amb posterioritat.\nDes del moment de l’acceptació, l’usuari adquireix la condició de Client de CELLERS DE SCALA DEI que es descriu en aquestes Condicions Generals de Contractació. Qualsevol servei ofert amb posterioritat per CELLERS DE SCALA DEI haurà de ser objecte d’una nova contractació.\nCELLERS DE SCALA DEI enviarà al Client, una vegada acceptades de forma expressa les Condicions Generals de Contractació, justificació de la contractació efectuada, en tots els seus terminis, a través de correu electrònic, abans de que es compleixin 24 hores de la compra. Així mateix, CELLERS DE SCALA DEI remetrà la reserva al Client a través dels mitjans electrònics aportats pel propi Client. CELLERS DE SCALA DEI l’informa de que arxiva els documents electrònics en els que queden formalitzades les contractacions, a les quals el Client podrà accedir en qualsevol moment, sol·licitant-ho al Departament d’Atenció de Visites de CELLERS DE SCALA DEI. En cas de que el Client cometés un error a l’hora d’enviar les dades podrà modificar-les al Departament d’atenció de Visites de CELLERS DE SCALA DEI.\n4) Preus, Forma de Pagament, Condicions de visita i Cancelació de Reserva\nCELLERS DE SCALA DEI es reserva el dret a efectuar al Lloc Web, en qualsevol moment i sense previ avís, les modificacions que consideri oportunes, podent actualitzar diàriament els Serveis en funció del mercat.\nL’adquisició dels Serveis se poden efectuar a l’hora de fer la reserva, amb targeta de crèdit /\ndèbit o transferència bancària\nCELLERS DE SCALA DEI ofereix al Client la possibilitat d’anul·lar la seva reserva a través de la direcció de correu electrònic info@cellersdescaladei.com. En cas d’anul·lació de la visita, no se retornarà l’import cobrat.\nNo obstant, el Client podrà realitzar la visita un altre dia diferent a concretar amb al bodega i durant un període màxim de 2 mesos.\nCELLERS DE SCALA DEI es reserva el dret de modificat unilateralment el contingut, recorregut, alterar al duració de la visita per causes raonables, tals com pluja, boira o altres condicions meteorològiques, bres, falta de subministrament elèctric, fallades mecàniques o informàtiques, etc.\nEn el cas de que CELLERS DE SCALA DEI cancel·lés la visita per causes imputables a la Companyia abans del seu inici, existirà el dret de reemborsament dels imports pagats.\nPer a qualsevol reclamació o consulta pot dirigir-se a la següent direcció de correu electrònic: info@cellersdescaladei.com\n5) Responsabilitats de Cellers Scala Dei\nCELLERS DE SCALA DEI garanteix la qualitat del Servei contractat a través del seu Lloc Web. Queden garantits tots els drets que les Lleis en vigor garanteixen als consumidors i usuaris.\n6) Responsabilitats del Client\nEl Client garanteix la veracitat i exactitud de les dades facilitades al complimentar els formularis de contractació, evitant la causació de perjudicis a CELLERS DE SCALA DEI producte de la incorrecció dels mateixos.\nL’incompliment de qualsevol d’aquestes Condicions Generals de Contractació podrà donar llor a la retirada o cancel·lació dels Serveis per part de CELLERS DE SCALA DEI sense necessitat de previ avís al Client i sense que això li doni dret a cap tipus d’indemnització.\n7) Dades personals i comunicacions comercials\nSense prejudici del previst en l’indicat en cada un dels formularis del Lloc Web, les dades personals que el Client faciliti formaran part d’un fitxer titularitat de CELLERS DE SCALA DEI amb la finalitat de gestionar i atendre la seva sol·licitud, això com per a poder remetre la informació sobre els productes que elaborem i distribuïm, tant per mitjans postals com electrònics.\nPot exercir els seus drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició, així com revocar el consentiment prestat per a l’enviament de comunicacions comercials, enviant un correu electrònics a la direcció info@cellersdescaladei.com o una carta dirigida a: CELLERS DE SCALA DEI, S.A., Rambla de la Cartoixa s/n, 43379, Escaladei.\nEls drets de propietat intel·lectual i industrial sobre les creacions, marques, logotips, i qualsevol altre susceptible de protecció, continguts al Lloc Web de CELLERS DE SCALA DEI corresponen en exclusiva a CELLERS DE SCALA DEI o a tercers que han autoritzat la seva inclusió al Lloc Web. La reproducció, distribució, comercialització o transformació no autoritzades de dites creacions, marques, logotips, etc. constitueix una infracció dels drets de propietat intel·lectual i industrial de CELLERS DE SCALA DEI o del titular dels mateixos, i podrà donar lloc a l’exercici de quantes accions judicials o extrajudicials li poguessin correspondre en l’exercici dels seus drets.\nAixí mateix, la informació a la qual el Client pot accedir a través del Lloc Web, pot estar protegida per drets de propietat intel·lectual o d’una altra índole. CELLERS DE SCALA DEI no serà responsable en cap cas i sota cap concepte de les infraccions de tals drets que pugui cometre com a usuari.\nEn cas de que es tracti d’una compravenda realitzada per una empresa, ambdues parts es sotmeten, amb renúncia expressa a qualsevol altre fur, als Jutjats i Tribunals de Tarragona (Espanya).


Arriben el TRANSFORMA i l’ESCOLA DE PARTICIPACIÓ, és a dir, les jornades formatives de l’ACJ! | Espai Casalero\n14 feb, 2012 Notícies Pedagògic Comunicació\nTens una cita el proper 17 i 18 de març de 2012, després de l’AGO de l’ACJ a Molins de Rei … marxem de formació !!\nAquest any volem visualitzar l’itinerari formatiu que proposem des de la Federació. Un itinerari pensat per a realitzar segons l’experiència associativa de cada persona amb la finalitat que tothom pugui passar per totes les etapes de manera esglaonada per a tenir l’oportunitat de debatre i enfortir posicionaments sobre temes bàsics en el nostre discurs: participació, mètode casalero, transformació social, etc. Existeixen tres espais.\nEscola de participació I\nEscola de participació II\nL’escola de participació dedicada a la reflexió sobre com treballem a les nostres entitats (el mètode de treball), fonamentat en el model de Casal de Joves proposat per la federació; volem debatre i discutir a partir de l’experiència dels diferents membres de les entitats.\nEstà dividida en dues fases\nEscola de participació ITreballarem habilitats pel treball en equip. I debatrem sobre què és un Casal de Joves i la seva essència.\nEscola de participació IITreballarem habilitats per tirar del carro d’un projecte de Casals de Joves. I debatrem sobre els conceptes de participació i la significació de la Federació.\nTransforma és una proposta d’aprofundiment en debats sobre temes candents que afecten als casals o a la nostra societat actual. Aquest any amb tota la convulsió social i els moviments 15 M. parlarem especialment del concepte “DEMOCRÀCIA”.\nJa pots fer la teva inscripció en el següent enllaç. Fins el 2 de març\n2012 , casals , catalunya , democràcia , formació , joventut , joves , lleure , molins de rei , participació , Pedagògic


La Llum groga: Vacances, brunyols i cosins\nSón vacances, o això sembla. Tothom és fora, o gairebé tothom. Tothom pregunta on vas, on aniràs, què faràs. Fins i tot jo, per semblar una mica normal. Però jo em quedo a casa. Sense res a fer. Bé, sí que tinc coses a fer, però si parlem de feina. Podria anar a la ciutat a donar un volt, però segur que hi ha massa gent. Ja fa sol. Massa bon temps. Hauria d'haver continuat plovent.\nA baix, al cantó del foc, hi ha una panera amb pasta de brunyols. Aquest vespre ja es podran coure. Brunyols de veritat. No aquesta cosa que venen a les pastisseries. Brunyols. Com els de casa. O els de casa, hauria de dir. No sabria com explicar-ho. S'han de provar. El primer cop que vaig tastar els de pastisseria ja vaig veure que eren coses totalment diferents. Poca gent els sap fer com els d'aquí. Cada cop hi ha més gent que en fa, però que els fa com els de pastisseria.\nFeia dos anys que no es feien brunyols a casa. Exactament el mateix temps que fa que no parlo amb el meu cosí, en Marc.\nNo sé què va passar aquell dia. La casa estava plena de dones. Moltes dones. Comptant-m'hi a mi, crec que érem 9. Potser 10. Massa dona junta. I cap home, excepte el meu pobre avi. Ells sí que són intel.ligents: cap ni un va atrevir-se a posar els peus en aquella casa, excepte l'avi, que estava a casa seva i no tenia enlloc més on anar.\nLes dones, àvies, mares i filles, totes ho volien fer a la seva manera. Totes tenien la fórmula màgica per fer els brunyols, i les altres no sabien fer res. Totes i cadascuna. I, com més jove fos la dona, més es ficaven amb ella.\nJo, com a dona més jove de tot el clan, vaig fugir per cames. Hi havia quatre nens a la casa, totes les criatures de la família. Ara em pregunto què feien tots els homes de la família, si estàvem les dones i els nens a la mateixa casa. Però a mi ja m'anava bé. Vaig dir-los que tranquil.les, que elles fessin els brunyols ben tranquil.les, que jo ja m'ocupava dels nens.\nSí, ja ho sé, sóc poc valenta.\nAquell dia la meva mare es va enfadar amb la dona del meu cosí o amb la sogra del meu cosí. Per aquestes coses de que si jo ho sé fer, que si a casa meva s'ha fet sempre així, que si això està mal fet. No entraré amb qui tenia raó o no, però deixaré anar que es van enfadar perquè la meva cosina, que després de la meva deserció (vull dir, el meu servei a la comunitat femenina com a mainadera) ostentava el títol de la dona més jove, volia fer ella els seus brunyols. I la dona del meu cosí li va dir que ella no en sabia (com si ella ho hagués fet tota la vida). I aleshores ella i sa mare es van discutir amb ma mare, perquè ma mare els va dir que la deixessin estar, que si eren els seus brunyols i li sortien malament, que era problema seu.\nDes d'aquell dia no he tornat a parlar amb el meu cosí. Bé, sí, hola, i adéu, i poca cosa més. Però és que ell i jo xerràvem, i xerràvem.\nElla sempre és amb ell. No el deixa anar sol enlloc. Bé, de fet he dit una mentida: sí que vam parlar un dia, ell i jo. Un dia, ara fa un any, es va presentar a casa i vam estar parlant mitja tarda. Havia sortit aviat de la feina i ella no ho sabia. A la que passava el temps, es mirava el rellotge amb nerviosisme, i quan va ser l'hora en la que arribaria a casa com si hagués treballat a la tarda, va marxar.\nUn dia ens vam trobar a casa dels avis. Jo era a casa, amb la meva àvia. I ell va pujar a saludar-la. Ella es va quedar a baix, parlant amb algú. Quan va arribar, ell em va dir hola, jo li vaig dir hola, i ens vam quedar sense saber què dir-nos. Perquè quan fa tan de temps que no parles, no saps què dir-te. La iaia ens va mirar, trista, i ens va dir: "Ara no us veieu mai, no?" I ens vam quedar els dos sense saber què dir. En aquell precís moment va arribar la seva dona, que en veure'm va fer molt mala cara. Va dir hola i se'l va emportar lluny de mi.\nSé que l'hauria de trucar, o anar-lo a veure, i dir-li alguna cosa. Però no sé pas què li diria, després de tan de temps. Hola i poca cosa més.\nPerò no puc anar-lo a veure, ni trucar-lo, ni res, perquè ella hi és sempre pel mig. Si li dic alguna cosa, abans que ell pugui contestar, ella ja m'ha contestat.\nFa poc va ser el seu aniversari. Vaig pensar que així podria parlar amb ell. El vaig trucar al mòbil, vaig pensar que així sí que parlaria amb ell. Em va contestar la seva dona: que ell estava conduint, que molt bé, que ja li diria que havia trucat, i que adéu.\nI no em vaig atrevir a tornar a trucar.