una persona ha creat una aplicació basada en ai que elimina el maquillatge, però la gent no és feliç - Kylie-Jenner-Amagar-Nom-Nadó-Maquillatge\nEstudiant De Dret-Estudiant-Aranya-Home-Vestit\nUna persona va crear una aplicació basada en la IA que elimina el maquillatge, però la gent no està satisfeta\nAlguna vegada us heu preguntat com serien els famosos a la televisió sense maquillatge? Doncs no em pregunteu més, perquè una persona acaba de provar una aplicació de maquillatge basada en AI per eliminar el maquillatge de persones famoses. El MakeApp utilitza xarxes neuronals per permetre afegir o eliminar el maquillatge de fotos i vídeos. Finalment, ja podeu afegir maquillatge als que n’utilitzen gairebé cap! A més, podeu divertir-vos eliminant vídeos de maquillatge també. A continuació, es mostren alguns exemples de com podeu utilitzar l'aplicació amb algunes cares famoses per a molts de nosaltres.\nAmb MakeApp, ja podeu seleccionar un filtre que suprimirà digitalment tot el maquillatge.\nPodeu penjar qualsevol foto que us agradi. Esteu preparats per divertir-vos?\ncom fer ceres a casa sense cera\n'Hem creat MakeApp com a experiment i l'hem llançat en estat salvatge fa uns mesos i, malauradament, la cobertura mediàtica només es va centrar en la funció d'eliminació del maquillatge de l'aplicació i la va caracteritzar com un munt de' tecnologia bros 'que intenta fer mal a les dones, cosa que és tan lluny de la veritat ”, va dir a BuzzFeed el fundador Ashot Gabrelyanov.\nTambé té alguns problemes per començar, de la mateixa manera que altres IA a Snapchat i FaceApp, però de totes maneres cap aplicació és perfecta.\nL’aplicació sembla que alleugera els colors de la pell més foscos, cosa que la fa problemàtica per molts motius.\nEn cas contrari, funciona molt bé. Per exemple, feu les fotos anteriors.\nUna persona l'utilitzava per afegir maquillatge a Katy Perry, Jennifer Lawrence, Reese Witherspoon i moltes altres.\nTambé la va eliminar de la seva heroïna favorita de Harry Potter, Emma Watson, així com Angelina Jolie i Kim Kardashian, per esmentar-ne algunes.\nQuan la gent va veure què feia l’app, no va quedar tan satisfeta amb els resultats.\nEl revelista ho va anomenar 'una forma més subtil de vergonya'.\nEl lloc de vida va afectar els que van crear l'aplicació.\nFins i tot els van anomenar 'trolls que odien la bellesa', escrivint: 'Si una dona surt de maquillatge a la cara, és perquè aquesta és la imatge que vol transmetre aquell dia'.\n'No ens correspon a nosaltres o a algú canviar amb un iPhone, per determinar què sembla' realment 'a sota del seu maquillatge. Si una dona es porta maquillada, és probablement perquè vol, i robar-li aquest dret és totalment injust. '\nSi bé, mentre estem tractant temes de celebritat i temes calents, creus que Kylie Jenner ha amagat el seu suposat nom de nadó en ella


Avaluar-nos també pot ser un joc! – Disseny universal i aprenentatge mòbil\nSempre hem associat el moment d’avaluar-nos com una tasca avorrida, on hem de guardar silenci i esperar fins saber les respostes correctes de preguntes que ja ni recordem. A més, del fet d’haver-hi d’estar presencialment al lloc i hora indicada per fer l’examen.\nAmb aquesta experiència hem pogut trencar les barreres de l’avaluació clàssica, obrint noves experiències divertides, virtuals i motivadores.\nHi ha diverses Apps que permeten actuar des de dispositius mòbils, i practicar de forma més entretinguda diversos continguts de manera col·lectiva, com per exemple el famós KAHOOT. Nosaltres presentarem una nova App, anomenada QUIZIZZ. Molt semblants, però amb funcionaments una mica diferents i que ens obren tot un munt de possibilitats envers la inclusió educativa del nostre alumnat.\nL’experiència amb l’ús del Quizizz s’ha portat a terme a l’Institut Montserrat de Barcelona, com a eina dinamitzadora de l’experiència lectora dintre de la matèria d’anglès de secundària i batxillerat. L’experiència ha estat duta a terme pels professors d’anglès, Raúl Fernández i Francisco Villar, docents que han estat rebent el curs de formació sobre inclusió digital i dispositius mòbils.\nEl plantejament d’aquesta nova App com a eina avaluadora ha estat originada per la gran demanda de l’alumnat a la realització dels clàssics kahoots a l’aula, i a la necessitat de canviar la forma d’avaluar dels llibres de lectura en anglès, ja que es feia una activitat molt poc motivadora, i els alumnes perdien l’interès per la lectura. Vam pensar doncs, que mitjançant la realització d’un “quiz” digital amb caràcter de concurs, els/les alumnes llegirien i es fixarien més amb els detalls de la narració. Una altra raó per la qual vam decidir aquesta App, va ser perquè ens trobem amb un parell d’alumnes que no poden assistir al centre amb regularitat, i d’aquesta manera poden estar connectats a la classe i a la resta de companys i companyes.\nEls alumnes de la secundària i batxillerat tenen unes lectures obligatòries en anglès al llarg del curs, de les quals desprès s’han d’avaluar per demostrar que han llegit i han entès el llibre.\nAquests exàmens solen ser bastant avorrits i sempre amb la mateixa estructura (fes un breu resum, descriu al personatge principal, contextualitza l’obra…) de manera que s’havia detectat que en els darrers anys l’alumnat buscava aquesta informació online, o preguntava al company/a que se l’havia llegit, i amb això ja feien, perdent l’interès per la lectura. Vam decidir donar-li un gir a la forma d’avaluar aquestes lectures, de forma que les preguntes serien molt més detallades, amb imatges de coses que surten al llibre i ho valoraríem mitjançant un concurs col·lectiu a classe.\nVam fer uns pocs Quizizz de mostra per tal que poguessin veure la dinàmica de la app, i els vam demanar que la tinguessin instal·lada al seu dispositiu mòbil.\nGràcies a l’app, i a la possibilitat de poder jugar des d’un entorn virtual, també vam poder avaluar i veure com participaven els companys que no hi poden assistir el dia de la prova, ja que mitjançant el codi que se’ls facilita, tot l’alumnat surt visible a la classificació del joc.\nGràcies a aquesta aplicació hem aconseguit que gairebé tothom hagi fet la lectura obligatòria, que hagin participat els alumnes des de casa seva, que s’hagin divertit, i com a professors, tenir un feedback i resultats immediats, ja que aquesta app et dona resultat numèric de les respostes correctes i les errades, i podem comentar in-situ les errades que s’han comès.\nBeneficis i avantatges de la app\nVista del mur del professor\nExemple de codi per a l’alumnat\nAlumnat realitzant un Quizizz\nExemple de preguntes\nVista general de les posicions\nL’experiència ha estat molt divertida, tant per a l’alumnat com per al professorat. D’una banda els dos professors encarregats hem gaudit molt preparant les preguntes, investigant com anava el programa, i quines dificultats ens podríem trobar…i per l’altra banda, els alumnes han gaudit d’una experiència diferent, creant una mini competició dintre de classe, i mirant si s’havien fixat amb els detalls de la novel·la. També hem pogut veure com alumnes que tenen més dificultats en competències escrites, no s’han vist impedits/es a l’hora de poder demostrar que han pogut llegir i entendre bé el text.\nA més a més, com hem dit abans, tenim uns alumnes que no poden assistir al centre, i mitjançant el codi que se’ls facilita, i amb l’opció de decidir el tems que roman obert el “quiz”, poden participar també junt a la resta de companys, tot i no estar-hi a la classe aquell dia.\nCreiem que és una activitat molt positiva, que ens permet treballar d’una forma més gamificada continguts del curs, i al mateix temps tenir feedback per poder fer una avaluació de l’alumnat.\ncomprensió lectora curs2018-2019 gamificació quizizz treball de camp


Detingut per abusar sexualment d'una menor que havia fugit d'un centre de menors en València\nEls fets van ocórrer en una casa ocupada on vivia l'agressor\ndiumenge, 23 de desembre 2018 - 10:45h\nUn jove ha sigut detingut per agents de la Policia Nacional per abusar sexualment d'una menor d'edat, una xiqueta de 12 anys, que havia escapat d'un centre de menors de la ciutat de València. La perversió de la menor va ocórrer en un habitatge ocupat de València on la xiqueta, segons les investigacions, va entrar per voluntat pròpia. La víctima s'havia escapat d'un centre de menors de la Generalitat Valenciana i va dormir diverses nits en una casa que estava ocupada il·legalment per diverses persones, entre elles l'agressor. El pederasta, un jove de 22 anys va aprofitar la situació per a aprofitar-se de la menor, i poder mantindre relacions sexuals amb ella. La xiqueta, quan va ser descoberta, va ser traslladada a l'hospital per a ser reconeguda pel metge.\nL'agressor va ser arrestat el passat dimecres i va declarar haver mantingut relacions sexuals amb la menor, segons ell, de manera «consentida» en la vivenda. L'home va ser detingut per la Policia Nacional per un delicte d'abusos sexuals, malgrat que havent penetració, podria ser una agressió sexual, donat el poder exercit contra la víctima degut a la situació i a la diferència d'edat. El pederasta va ser detingut i traslladat al calabós de la Inspecció Central de Guàrdia (ICG) del complexe de Zapadores. Al dia següent, el jutge de guàrdia va decretar l'ingrés en presó sense fiança per a l'agressor.\n"Continua actiu l'espectacular l'incendi de la planta de reciclatge a Sollana" "ÚLTIMA HORA: Aparatós incendi en una planta abandonada de reciclatge a València"


Un connector jQuery que et permet crear fàcilment presentacions de diapositives que mostren el progrés en una línia de temps que anima. Les diapositives poden contenir qualsevol contingut i es poden ometre i pausa.\nIncloent el plugin a la seva pàgina es tornarà una llista desordenada en una presentació de diapositives amb els elements de la llista com a diapositives. Llavors l'estil per CSS, amb o sense imatges, i personalitzar el comportament utilitzant les opcions del connector. Documentació i exemples complet inclòs.\nMolt personalitzable per opcions de CSS i connectors\nUtilitzeu qualsevol tipus de tipus html / mitjans de comunicació a les diapositives\nUtilitza un interval de diapositives global o individual\nEspectacle Opcionalment / ocultar la majoria de les característiques\n4 tipus de transició (fade, tobogan, revelar, instantani)\nCompatible amb tots els navegadors comuns, fins i tot IE6\nDiverses instàncies a la mateixa pàgina és possible\nReproducció automàtica opcional\nFuncions de devolució de trucada personalitzats opcionals per a la majoria dels esdeveniments\nL'usuari pot fer clic en un node per iniciar la diapositiva associada\nL'usuari pot fer clic al calendari per iniciar la diapositiva associada\nL'usuari pot fer una pausa / reprendre la presentació\nFuncionalitat del teclat (espai = pausa / reproducció)\nNou a la versió 1.2 (2011 25 de juliol):\nFunció de devolució "start_callback" es dispara quan s'inicia la presentació;\nDevolució de trucada funció "newslide_callback" es dispara quan s'activa una nova diapositiva;\nDevolució de trucada funció "end_callback" es dispara quan acaba la presentació;\nDevolució de trucada funció "paused_callback" es dispara quan està en pausa la presentació;\nDevolució de trucada funció "resumed_callback" es dispara quan la presentació es reprèn;\nDevolució de trucada funció "click_callback" s'activa quan es fa clic a una diapositiva;\nNota: Les instruccions sobre l'ús de les funcions de devolució de trucada inclòs en el paquet de descàrrega.\nNova opció Plugin "controls_always_visible" fa que els botons de pausa / reproducció / anterior / següent perquè mai s'amaguen.\nNou a la versió 1.1 (20 de juny 2011):\nCanvi de comportament: En fer clic en un node amb reproducció automàtica apagat, ara comença una pausa en aquest node.\nAjustos de rendiment lleus.\njquery.timeliner_min.js reanomenat a jquery.timeliner.min.js\nTambé pots veure la FAQ abans de comprar.\n5 d'octubre de 10\neCommerce, eCommerce, Tots els Articles, animació, bar, rellotge, instrucció, Opcions, jugar, presentació, progré, s, lliscant, slideshow, lliscant, passos, cronometrada, lí, nia de temps, temporitzador


Més de 300 persones participen en l’activitat organitzada pel Dia de la dona en la ciència - Universitat Autònoma de Barcelona - UAB Barcelona\nMés de 300 persones participen en l’activitat organitzada pel Dia de la dona en la ciència\nEl passat dia 11 de febrer, amb motiu del Dia de la nena i la dona en la ciència, des de l’Institut de Neurociències i la Unitat de Cultura en Viu de la UAB, es va organitzar el visionat en línia del documental Picture a Scientist.\nEl passat dia 11 de febrer, amb motiu del Dia de la nena i la dona en la ciència, des de l’Institut de Neurociències i la Unitat de Cultura en Viu de la UAB vam organitzar el visionat en línia del documental Picture a Scientist. La pel·lícula explica la història de vàries científiques que, al llarg de la seva carrera, han patit discriminacions de diferents tipus pel fet de ser dones.\nLa idea era oferir una eina de reflexió per estudiants i personal investigador de la Universitat, i estem satisfets perquè hi va haver més de 300 inscripcions, també de fora de la UAB. Cal destacar, però, que un 87% de les persones apuntades van ser dones.\nAlgunes de les persones participants van voler compartir les seves impressions i pensaments sobre el documental en un mur virtual de debat. Algunes de les seves reflexions:\n“Els dies de les dones tenen 24 hores igual que els dels homes (això ho tenim totxs clar), la pregunta és quantes d'aquestes hores podem dedicar al que volem (feina, no-feina) i quantes hores hem de dedicar a tasques que suposadament ens pertoquen o problemes que emergeixen pel fet de ser dones”\n“Molt inspirador, motivador i empoderador! No obstant, des del meu punt de vista, la realitat és més destructiva i devastadora en altres llocs del món. Desitjo i espero que algun dia es tingui en compte també el que està passant en altres països (...) i es treballi col·lectivament”\n“Algunes solucions són només un pedaç. Per què posar una escola bressol al campus fa augmentar el nombre de científiques dones? És un servei que beneficia només a les dones? En el documental no es menciona però tenir fills és penalitzat en una científica (relativament) jove perquè implica que part de la teva energia i temps es dedicarà a una altra cosa. Un gran documental que hauria de veure tothom”.


El cep de vinya inspira el nou Vi_suals - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl cep de vinya inspira el nou Vi_suals\nCatorze cellers i quinze artistes participen en aquesta edició, que se celebrarà del 25 de maig a l'11 de juny a Manresa\nmarta pich | manresa 19.05.2017 | 23:51\nFoto de grup, ahir al migdia, al pati del Casino. Marta Pich\nEl cep de vinya com a eix d'inspiració artística centrarà el projecte cultural Vi_suals 2017, que arriba amb novetats, coincidint amb el 125è aniversari de les Bases de Manresa i de l'arribada de la fil·loxera al Bages. Xerrades, projeccions audiovisuals, degustacions i jornades de portes obertes als cellers de la Denominació d'Origen Pla de Bages formaran part de la programació d'aquest projecte cultural que se celebrarà del 25 de maig fins a l'11 de juny.\nAhir es va presentar el programa d'un certamen on l'art, el vi, la cultura i la gastronomia van de bracet per unir la creació artística i la tasca divulgativa i apropar la cultura del vi a la ciutadania de Manresa i comarca. Un total de catorze cellers i quinze artistes formen part d'aquesta edició, que va començar el febrer passat amb el sorteig que va aparellar els artistes amb els cellers. El vi no només representa un element gastronòmic i econòmic, sinó que és sinònim d'una cultura, d'una identitat i d'un paisatge. És per això que els promotors d'aquesta edició tornaran a sumar esforços per fomentar els vins del Bages i la seva associació amb la creativitat i la cultura artística dels creadors locals.\nAnna Crespo, regidora de cultura de l'Ajuntament de Manresa, subratllava la «consolidació del projecte» i la necessitat de «seguir creant complicitats en aquesta línia», tot i que reconeixia que «tenim pendent poder dedicar més recursos a aquesta creació visual, perquè de vegades passa una mica desapercebuda». Eva Farré, secretària tècnica de la DO Pla de Bages va recalcar totes les propostes en les quals el vi té un protagonisme destacat. És el cas d'un tast amb la participació d'alumnes de la FUB i de la Joviat, obert a tothom; la jornada de portes obertes als cellers, en què caldrà que els visitants facin reserva prèvia, o la Nit de Picapolls sota la llum de la lluna al parc de la Seu.\nAlba Comas, en representació de la Taula d'Arts Visuals de la Catalunya Central, va detallar les activitats en què els artistes mostraran el seu talent amb el cep de vinya com a eix vertebrador de les seves obres. A més, com ja és habitual, el certamen també inclourà la mostra de vi i d'art a la plaça Sant Domènec -on es podran veure les obres, el 27 de maig-, l'exposició de Foto Art Manresa o la projecció de curtmetratges.\nEl Vi_suals, amb aquest format, va néixer l'any 2012, i és un projecte impulsat conjuntament per la DO Pla de Bages i l'Ajuntament de Manresa en col·laboració amb diverses entitats de la ciutat i comarca, com la Taula d'Arts Visuals de la Catalunya Central (TAV-CC), el Cercle Artístic, Foto Art i Cineclub Manresa.


Les obres de renovació urbana de la plaça de l’Oli conclouran en un mes | RTVVilafranca\nL’actuació a la plaça de l’Oli forma part d’un ampli programa de renovació urbana que continuarà en els propers mesos a diversos punts del centre «ampliat» i al carrer del Comerç.\nLa renovació urbana de la plaça de l’Oli està gairebé enllestida. D’aquesta manera, queda ampliada l’illa de vianants seguint el mateix concepte del centre de la vila fins a la plaça de la Vall del Castell. Les voreres han estat ampliades, la il·luminació ha estat renovada amb llumeneres eficients i s’han instal·lat aparcabicis.\nAra queda completar la il·luminació d’alguns edificis emblemàtics de la plaça, com el Mercat de la Carn i la Biblioteca Torras i Bages i instal·lar part del mobiliari, com els quatre bancs que hi haurà a la plaça. Són uns treballs que està previst que concloguin en un mes. S’han allargat durant 6 mesos i han costat uns 240.000 euros després de l’anterior fase de renovació de tot el clavegueram.\nCom explica el regidor d’Urbanisme Francisco Romero, són actuacions que tenen el doble objectiu de regenerar urbanísticament zones degradades i obtenir així noves oportunitats de reactivació econòmica.\nRomero afirma que el veïnat de la plaça està satisfet amb la renovació i explica que la intenció de l’equip de govern és fomentar la participació en totes les actuacions d’aquest programa.\nAmb la plaça de l’Oli, s’assaja un model de renovació urbana que afavoreix la prioritat per als vianants i que està previst aplicar a la plaça del Carme, la plaça Anselm Clavé o la vorera del carrer Banys.\nFrancisco Romero, Plaça de l'Oli, urbanisme


Grup Claris - Search Results - UAB Digital Repository of Documents\nHome > Search Results: Grup Claris\n8 p, 381.8 KB L'experiència durant el primer any de president del FC Barcelona / Rosell, Sandro (Empresari del màrqueting i president del FC Barcelona)\nSandro Rosell i Feliu (Barcelona, 1964) és llicenciat en Ciències Empresarials i MBA per ESADE. Sempre vinculat al món dels esports tant laboralment com personalment, Rosell és soci del Futbol Club Barcelona des del 1970, va practicar el futbol a la Penya Barcelonista de Collblanc i va arribar a jugar a Segona Divisió B amb l'Hospitalet. [...]\n10 p, 41.8 KB Resum de la conferència de Francesc Belil / Belil, Francesc\nResum de la conferència de Francesc Belil, director de Siemens.\n11 p, 84.3 KB La situació política actual / Ridao Martin, Joan\nJoan Ridao Martin és portaveu d'Esquerra Republicana de Catalunya al Congrés dels Diputats, secretari general d'Esquerra i membre del Consell directiu estatal de les Nacions Unides a Espanya. Presideix la Fundació Josep Irla i va ser ponent redactor del nou Estatut d'Autonomia. [...]\n8 p, 474.1 KB L'eficàcia de les escoles de negoci en una situació general de crisi / Bieto Caubet, Eugènia (Universitat Ramon Llull. ESADE)


Veuen indicis de criminalitat en el jutge que va confiscar mòbils a periodistes - Diari de Girona\nUna magistrada considera que Miguel Florit va adoptar la mesura «sense les necessàries garanties legals»\nVeuen indicis de criminalitat en el jutge que va confiscar mòbils a periodistes Diari de Girona\nLa magistrada del TSJIB Felisa Vidal va dictar una interlocutòria per la qual acorda seguir pel procediment abreujat les diligències contra el jutge instructor del cas Cursach, Miguel Florit, en apreciar prou indicis de criminalitat en l'actuació del magistrat, que va ordenar confiscar els mòbils de dos periodistes d'Europa Press i Diario de Mallorca i obtenir els seus llistats de trucades i geoposicionaments.\nLa instructora va decidir continuar amb les diligències per si els fets fossin constitutius d'un presumpte delicte de prevaricació judicial, contra la inviolabilitat del domicili, contra l'exercici del dret al secret professional del periodista i d'intercepció il·legal de comunicacions. Aquest tràmit és el pas previ a l'obertura del judici oral, de manera que Vidal ha obert un termini perquè les parts presentin escrit d'acusació, si bé també poden sol·licitar noves diligències o l'arxiu de la causa, com ha fet en diverses ocasions el fiscal en cap de Balears, Bartomeu Barceló.\nLa jutge entén que les mesures acordades per Florit es van adoptar «sense les necessàries garanties legals», que constitueixen «una resolució injusta» i que «presenten els caràcters d'un delicte de prevaricació», al qual es vinculen els altres delictes.\nLa magistrada identifica quatre actuacions «susceptibles de ser titllades de prevaricadores»: tres en les que ordena obtenir llistats de trucades i posicionaments dels telèfons dels periodistes i de les agències de notícies Europa Press i EFE, i l'acte de desembre amb el qual la Policia va confiscar els mòbils i ordinadors dels redactors. La magistrada destaca que calia motivar suficientment les resolucions que afectaven els drets dels periodistes.


VISITES AL NIU DE METRALLADORES – Ràdio Sant Feliu 107.0 FM\nVISITES AL NIU DE METRALLADORES\nBy Paul Marca|2014-12-13T17:59:16+02:0013 de desembre de 2014|Sense categoria|Comentaris tancats a VISITES AL NIU DE METRALLADORES\nDes d’aquest dissabte 13 de desembre ja es pot tenir més coneixement d’una espai vinculat a la història de Sant Feliu de Guíxols, la Guerra Civil, des de l’obertura al públic del “niu de metralladores”.\nEra un dels diversos punts estratègics per protegir la ciutat. Búnkers com aquest varen ser construïts els últims anys de la Guerra civil per la República, per defensar el port.\nEl que s’ha obert avui està situat al Turó del Fortim (o dels Guíxols), i el públic que ho ha desitjat ja hi ha pogut entrar.\nAquest recinte, que ara s’ha netejat i s’hi ha posat nou paviment (fins aleshores només era de terra) s’ha volgut arreglar amb la idea de no fer-hi cap canvi substancial (només el sòl) i una mínima instal.lació elèctrica. El niu té també nombroses plaques informatives, on s’explica la història d’aquest búnker, així com de la pròpia Guerra Civil i l’impacte a la ciutat, amb nombroses il.lustracions del vaixell que va atacar Sant Feliu, el “Canarias” i moltes altres.\nL’Associació d’Amics del Museu d’Història de Sant Feliu de Guíxols, a través del seu president Josep Maria Vicens Batet, ha proposat gestionar des de l’entitat tot el patrimoni que hi ha en aquest promontori (curiosament és el punt on neix la mateixa ciutat, on també la llegenda situa el martiri de Sant Feliu, conserva el port medieval, el museu del Salvament, i ara, el niu de metralletes.\nDe cara a l’obertura al públic encara és d’hora per determinar quan estarà obert. S’estudien diferents opcions, com obrir durant l’hivern un o dos dies a la setmana, unes hores, o buscar opcions com la formació de grups i fer visites comentades.\nA tall anecdòtic, es pretén col.locar-hi una metralleta, però tal com he dit durant el meu discurs, va sortir l’opció de tenir-ne una, però era precisament del bàndol dels nacionals, i es va descartar.


Dues setmanes després de l'assalt, Joe Biden va prendre possessió com a 46è president dels Estats Units. Sense públic i amb desenes de milers d'efectius de la Guàrdia Nacional desplegats al cor de la capital nord-americana. Passat mig any, s'estan desmuntant les últimes tanques que, juntament amb el desplegament militar, van fortificar el Congrés. Però la recuperació de l’espai per als ciutadans no ha significat un retorn a l’absoluta normalitat. De moment, l'interior del Capitoli continua vetat als turistes, i els serveis d'intel·ligència continuen en alerta, pendents del desenvolupament d'una teoria de la conspiració que indica que Trump recuperarà el poder a l'agost. La teoria és tot un absurd, però el 6 de gener no hauria existit sense QAnon, que amb la seva delirant lectura de la presidència del republicà va arrossegar milions de nord-americans.\nQui no ha mostrat cap mena de remordiment ni ha assumit responsabilitats és Donald Trump. La fidelitat republicana el va salvar durant el seu segon procés d'impeachment: el Partit Republicà va tenir a les seves mans inhabilitar-lo per a exercir càrrecs públics, però només set dels cinquanta senadors conservadors van votar al febrer a favor de condemnar políticament l'expresident. N'haurien fet falta deu més. En un exercici de cinisme marca de la casa, el líder de la minoria conservadora, Mitch McConnell, va votar-hi en contra, però, un cop acabada la votació, va dir que Trump "és responsable en termes pràctics i morals de provocar els esdeveniments del dia". Lluny d'agrair-li el favor, l'expresident ha suggerit en diverses ocasions que el Partit Republicà es desfaci de McConnell com a líder a la cambra alta.\nA la cambra baixa, el líder de la minoria conservadora, Kevin McCarthy, li va servir en safata el cap de la congressista Liz Cheney, fins llavors número tres del partit a la Cambra de Representants i una de les poques veus republicanes que han denunciat les mentides de Trump. En canvi, el congressista que va comparar l'atac amb una "visita turística" no ha sigut amonestat.\nFora de la Casa Blanca i de les xarxes socials, Donald Trump ha continuat animant la teoria del frau electoral per explicar la seva derrota davant de Joe Biden el novembre de l'any passat. Ho fa pràcticament cada dia mitjançant comunicats de premsa. I ara que ha recuperat els mítings, ha començat a fer servir el nom d'Ashli Babbitt, que va rebre un tret mortal per part d'un policia durant el setge al Capitoli, com a crit de guerra per continuar arengant els seus. Més de la meitat dels votants republicans continuen creient avui que hi va haver freu electoral.


Una mare omple de gasolina la boca del seu fill i li cala foc a Rússia\nActualitzat 18/03/2021 17:00\nUna dona ha estat detinguda per abocar gasolina a la boca del seu fill de vuit anys i després calar-li foc, a Rússia. El menor havia explicat al seu padrastre que la mare havia rebut la visita del seu amant. El nen va morir a l'hospital de Kursk després de patir horribles cremades al 45 per cent del seu cos.\nLi cala foc al seu fill després d'una infidelitat\nSegons mitjans locals, Anastasia Baulina, de 31 anys i empleada com a caixera, estava furiosa perquè el seu fill Andrey la 'va trair' en dir-li al seu padrastre que havia rebut la visita del seu presumpte amant.\nAnastasia Baulina amb els seus dos fills / Daily Mail\nDurant la discussió, relata Daily Mail, Anastasia va portar el seu fill al pati del darrere, el va deizar xop de combustible d'una llauna i li va calar foc. Segons l'informe, l'arrestada va vessar la gasolina a la boca del nen terroritzat abans de prendre un encenedor i dir-li: "Vegem com es crema".\nNatasha, la germana d'11 anys d'Andrey, brutalment atacat per la seva mare, va explicar a les autoritats que mentre la mare llançava el combustible el menor "plorava". Natasha va aconseguir fugir mentre la seva mare i el padrastre, identificat com Pavel Baulin, van apagar les flames i van trucar una ambulància.\nAndrey amb el seu padrastre, Pavel / Daily Mail\nDesafortunadament, el nen va resultar greument ferit i va morir dos dies després a causa de les cremades a l'hospital.\nLes autoritats detenen l'homicida\nLes autoritats han obert una investigació per assassinat i la dona va ser detinguda i podria enfrontar-se a 20 anys de presó si és declarada culpable.\nTambé es va obrir una investigació criminal sobre per què es va permetre que el nen tornés a casa de la seva mare després del seu recent trasllat a un orfenat.\nUn sevillà es passeja nu pel bus i es masturba davant els passatgers\nAccident laboral mortal: mor atrapat en una màquina a Sevilla


La química guanya 34,14 milions d'euros durant els nou primers mesos d'aquest any, un 25,2% més\nMadrid Tarragona. 13 de novembre de 2017 11:24\nL'accés d'una de les plantes d'Ercros\nErcros ha registrat un benefici net de 34,14 milions d'euros durant els nou primers mesos d'aquest any, la qual cosa suposa un increment del 25,2% respecte a l'obtingut en el mateix període de l'any passat, segons ha informat aquest dilluns la companyia a la Comissió Nacional del Mercat de Valors (CNMV).\nAixí mateix, el resultat brut d'explotació (Ebitda) s'ha situat en 55,59 milions d'euros, un 14,5% superior a l'assolit en els nou primers mesos del 2016.\nEntre el gener i el setembre les vendes han arribat als 486,44 milions d'euros, un 13% superiors a les obtingudes en els nou primers mesos del 2016. L'augment de vendes ha estat general en totes les àrees de negoci i particularment pronunciat en el mercat de la sosa càustica i el PVC.\nLes despeses han ascendit a 458,20 milions d'euros, amb un augment del 9,5% respecte del tercer trimestre del 2016, destacant l'augment dels subministraments, que s'han encarit un 17,7%, fonamentalment per l'augment del preu de l'electricitat, i dels aprovisionaments, que han crescut un 14,5% per l'increment del preu de les principals matèries primeres, especialment el metanol.\nLes despeses de personal, per la seva banda, han augmentat un 5,9% a causa de l'augment salarial fixat en el conveni del sector i a l'aplicació dels acords que han permès la cancel·lació dels compromisos històrics adquirits amb el personal passiu de l'empresa.\nErcros amplia les inversions per produir clor sense mercuri


Els projectes de la meva organització són assistencialistes? – OBLIQÜES\nObliques Per saber-ne més Què pensem 12 maig, 2020 | 0\nLes organitzacions tenim una actualització pendent. Cal que ho assumim i ens arremanguem per dur a terme els canvis necessaris perquè els nostres projectes i campanyes siguin realment transformadors. Sí, ja sabem que tothom ens omplim la boca amb paraules boniques com “empoderament”, “agència”, “impacte social”, “sostenibilitat”…però realment estem impulsant-ho?\nSabem que l’emergència social i el propi sistema de finançament de les organitzacions limita els canvis organitzacionals profunds, el desenvolupament de projectes i campanyes a llarg termini i l’impuls de campanyes d’incidència política. Però tot i així, creiem que és responsabilitat nostra fer tots aquells canvis que sí que estan a les nostres mans. Per començar, creiem que podríem impulsar un canvi de xip a totes les organitzacions que impactarà en com definim els nostres projectes i campanyes.\nPer posar-ho fàcil, ens centrarem en 3 petites preguntes que cal fer-nos per tal que el projecte sigui realment transformador i s’allunyi de l’assistencialisme.\nDeixarem de preguntar-nos “A quina necessitat responem?” i passarem a preguntar-nos “Quin dret humà s’està vulnerant i hem de garantir?”\nJa no pensarem en “Qui són les persones beneficiàries del projecte?” sinó que treballarem colze a colze amb les persones titulars del dret que s’està vulnerant. És a dir, ens preguntarem “A qui se li està vulnerant el dret i per tant, ha de liderar la defensa del dret?”\nFinalment, evitarem afegir-hi la quota de gènere preguntant-nos “Quin rol tenen les dones en el projecte?”, sinó que analitzarem de forma transversal “Quin paper hi juguen les relacions de poder en la vulneració i garantia del dret?”\nSembla senzill oi? Tanmateix, fer-se les preguntes correctes té un gran impacte en el tipus d’actuació que durem a terme i en l’impacte que tindrem, sobretot en relació al grau d’empoderament de les persones implicades en la campanya i en la millora real de les condicions de vida de la societat de forma sostinguda en el temps.\nPrevious: Previous post: La meva entitat és masclista?\nNext: Next post: Economia feminista i ecofeminisme


Coronen la nova torre de control de l'aeroport del Prat, que entrarà en servei l'estiu del 2005\nPas endavant en les obres d'ampliació de l'aeroport de Barcelona. La cúpula de la nova torre de control, que l'estiu que ve estarà plenament operativa, ja corona l'estructura. Una potent grua s'ha encarregat de col·locar la cúpula, de trenta tones de pes, al capdamunt de la torre, a 54 metres d'alçada. En total, la nova torre de control de l'aeroport fa 63 metres, una mica més que l'actual, inaugurada l'any 1992.\n17/09/2004 - 00.00 Actualitzat 17/09/2004 - 13.47\nLa base de ferro i formigó de la torre ja està enllestida, després d'un any d'obres. D'aquí al desembre s'acabarà l'obra civil i durant els mesos següents s'hi instal·laran els aparells tècnics. A la base hi haurà els equips de navegació aèria i a dalt de tot, els controladors que gestionen el trànsit aeri. La nova torre de control està situada entre l'actual pista principal i la tercera pista, a pocs metres de la llacuna de la Ricarda i just davant de l'actual torre, que no encaixa en l'ampliació de l'aeroport. La nova torre ha estat projectada per Bruce Fairbanks i costarà 13 milions d'euros. L'estiu que ve serà operativa. Mentrestant, el trànsit es regularà des la torre actual, inclòs el de la tercera pista que entra en servei a finals d'aquest mes.


Acabar amb el regnat del cotxe | Opcions | Consum conscient\nEditorial del quadern 54 d'Opcions "En marxa cap a una mobilitat sostenible"\nCiutats inundades de cotxes, amb els vianants relegats, literalment, als marges. Camps i muntanyes esquitxades d’urbanitzacions sense serveis, on el vehicle privat es fa indispensable per viure-hi. Trànsit constant de mercaderies, sovint prescindibles i, cada cop més, en serveis al detall: de la pantalla a la porta de casa. Models de ciutat i estils de vida addictes al petroli. O no?\nAmb el peak oil a sobre i índexs de contaminació que atempten contra la nostra salut, totes les mirades es giren cap al cotxe elèctric. Però, representa realment el canvi que ens permetrà no canviar res? L’article de la Montse Peiron trenca el mite del cotxe d’emissions zero i posa de relleu les raons ambientals i socials que obliguen a una transformació més profunda: substituir la flota de vehicles amb motor de combustió per vehicles elèctrics no és la solució al desafiament que tenim a sobre la taula. Ens enfrontem al repte col·lectiu de construir un nou model de mobilitat que acabi amb el regnat de l’automòbil. Li hem regalat durant dècades el nostre espai públic i ara toca reconquerir-lo. Perquè el preu que paguem per la comoditat i la llibertat és massa alt i no ens el podem permetre.\nL’objectiu és clar i l’entrevista a l’Olga Margalef, de la Plataforma per la Qualitat de l’Aire, aporta arguments de sobres. En canvi, el camí per arribar-hi és incert i la controvèrsia està servida. Cal informació contrastada sobre els efectes de les diverses mesures que es poden prendre des de l’administració, però la penalització de l’ús del vehicle privat sembla ineludible.\nI mentre el canvi global no arriba, tenim a les mans les eines per començar a fer-lo realitat a les nostres vides. Les expliquem a la guia pràctica. Les tres claus del consum conscient aplicades a la mobilitat vindrien a ser:\n1. Reduim desplaçaments amb vehicle motoritzat i, quan conduïm, fem-ho de forma eficient per reduir la despesa energètica.\n2. Compartim trajectes o vehicles: el transport públic és el millor aliat, però per a certs usos també tenim el carsharing i el lloguer.\n3. Si hem de comprar un vehicle, que sigui elèctric i amb l’autonomia justa que necessitem.\nPer a molts, dir adéu al cotxe és una renúncia difícil, perquè s’associa amb pèrdua de llibertat. Per això hem volgut dedicar les pàgines del reportatge a mostrar les vacances de persones que viatgen a peu, amb bicicleta, cavall o veler. Són testimonis que no deixen lloc al dubte: la llibertat és molt més que un vehicle i, per gaudir el camí, només cal tenir clar l’horitzó perseguit.


Vaixell blanc: Àcrates i Poetes: Cels Gomis\n3) CELS GOMIS\n(Cels Gomis, 1841-1915)\nCels Gomis i Mestres va néixer a Reus l’any 1841. Fou un personatge polifacètic enginyer de camins, excursionista, escriptor, folklorista i poeta. Va estudiar a Madrid i va treballar d’enginyer construint moltes de les carreteres d’Espanya. L’any 1868 va participar en la revolució de la Gloriosa que va comandar Joan Prim. Un any més tard va participar en la revolta federal de Reus, a conseqüència d’aquests fets va haver d’exiliar-se a Perpinyà i Ginebra, on va connectar amb els ambients internacionalistes.\nCels Gomis, propagador de les idees bakuninistes, va participar l’any 1870 en la constitució de la Federació Regional Espanyola de l’AIT.\nL’any 1876 s’installà a Barcelona, des d’aleshores esdevingué un agitador del moviment cultural i social llibertari. Freqüentà les tertúlies dels cafès amb literats i àcrates, entre els quals hi havia els seus paisans Llunas i Pujals i Joaquim M. Bartrina. Una altra de les seves activitats fou l’excursionisme, més endavant el Centre Excursionista de Catalunya li publicarà diversos estudis folklòrics. Gomis va entrar en contacte amb el lliurepensament que fomentava la instrucció laica, sobretot a través de la seva amistat amb Rossend Arús; i també amb el republicanisme federal representat per Valentí Almirall, al qual li traduiria al castellà Lo catalanisme. Hi col•laborà als periòdics La Luz i La Tramontana. L’any 1885 va participar en el Certamen Socialista de Reus presentant el poema “La pàtria de l’home”:\nNo canto, no la pàtria catalana\nque s’estén del cim dels Pirineus\nfins a la Mediterrània, dins quines ones\ntranquil·les banya els seus robusts peus.\nNo canto, no, la pàtria de l'iber.\nNi tampoc la del Celta primitiu.\nQue no és pàtria de l’home la limitada\nper magistral serra o frondós riu.\nLa pàtria que jo canto és la del geni,\ni la pàtria del geni és tot el món.\nCom les obres pel geni produïdes\nde la humanitat totes són.\nNo pregunteu d’on són Homer i Dant,\nShakespeare, Shiller, Cervantes, l’Albanès\nMurillo, ni Rafael, ni el Veronès.\nNi vulgueu saber on varen néixer\nDemòstones, Esquil, ni Plató,\nni Sòcrates, ni Kant, ni Galileu,\nni Gutemberg, ni Newton, ni Colom;\ni deixo que hagin nat allà on sigui\nStephenson i Watt, Morse i Franklin,\nLaplace i Ball; Edison i Darwin\nFulton i Faraday i Livingstone.\n(...) Com pel geni, per l’home\nno hi ha d’haver-hi\nfronteres que els separi del món:\nSom fills tots de la mateixa terra\nde la mateixa pàtria tots som...\nCels Gomis va publicar diversos reculls poètics: Cantares castellanos (1882), Cantars catalans (1887) i Aubades i capvespres (1913). La seva obra, però, és molt extensa i abraça tant la propaganda anarquista, com el folklore i la tradició del poble. Com apologista àcrata escriví El catolicismo y la cuestión social (1886) i A las Madres (1887); i com a folklorista destaquen les obres següents: Lo llamp i el temporal (1889), Meteorologia i agricultura popular (1891), Botànica popular (1892), La bruixa catalana, aplecs de casos de bruixeria i supersticions recollits a Catalunya (1910), La lluna segons lo poble (1912). Fou autor també de llibres de textos escolars. Cels Gomis va morir l’any 1915 a Barcelona.\n(Catalunya, núm. 95, març de 2008)


Enric I. Canela » 2009 » març » 29\nPosted in Articles Enric I. Canela, Universitat on març 29th, 2009 7 Comments »\nEnric I. Canela No deixem de parlar de Bolonya. Avui ha parlat Montilla: Montilla critica les actituds ‘poc sensates’ d’alguns anti-Bolonya que assegura ‘malmeten’ la imatge dels joves. Ho ha fet al Congrés de la Joventuts Socialistes de Catalunya (JSC). El que no ha dit és perquè el seu Govern ha fet tant per aconseguir […]\nLa indústria ha de buscar la ciència\nPosted in Articles Enric I. Canela, Innovació, Recerca, Universitat on març 29th, 2009 2 Comments »\nEnric I. Canela Público publica una entrevista amb Juan Tomás Hernani, director general de la Fundació Espanyola de Ciència i Tecnolgia, FECYT, que té com a objectiu crear ponts entre la universitat i l’empresa i gestionar la informació científica. De fet al meu parer la seva activitat no és massa reeixida o, si més no, […]\nPacte del govern espanyol i la indústria farmacèutica\nPosted in Articles Enric I. Canela, Desenvolupament, Economia, Innovació, Recerca on març 29th, 2009 No Comments »\nEnric I. Canela Al final un bon pacte. El govern espanyol i Farmaindústria van signar el Pacte Sectorial que reportarà al desenvolupament de la R + D espanyola d’un 15% més de diners durant els propers tres anys, que es traduiran en 3.600 milions d’euros més a final de 2011. Alhora la indústria farmacèutica adquireix […]\nPer què el Procés de Bolonya motiva, provoca, repta i excita?\nPosted in Articles Enric I. Canela, Educació, Universitat on març 29th, 2009 2 Comments »\nEnric I. Canela Informar-vos o recordar-vos d’aquest esdeveniment: Per què el Procés de Bolonya motiva, provoca, repta i excita? 31 de març de 2009 19,30 h Col·legi Oficial de Doctors i Llicenciats de Catalunya (Rambla Catalunya, 8. pral. Barcelona) Dra. Josefina Cambra Degana del Col_legi Oficial de Doctors i Llicenciats en Filosofia i Lletres i […]


“La ballarina, el mag i el saxofonista”, conte finalista del premi Mercè Rodoreda de Molins de Rei 2018 | núria naval bonet\n“La ballarina, el mag i el saxofonista”, conte finalista del premi Mercè Rodoreda de Molins de Rei 2018\nPosted on 26 Abril 2018 by nurianaval\nAnava tota vestida de blanc. Al cap, unes plomes també blanques com les que recobrien el seu vaporós tutú. No sé per què vaig llençar-li una moneda; potser perquè estava tan nerviós per l’entrega de premis d’aquella tarda que necessitava fer la bona obra del dia. La ballarina, en sentir el so metàl·lic, va començar a fer contorsions i a moure els braços com si fossin dues enormes ales fins que, de nou, va restar immòbil.\n─Cinquanta cèntims? ─va dir de sobte─. Això és tot el que em dones, després del que he hagut d’aguantar?\nD’entrada, vaig pensar que aquelles paraules formaven part d’alguna mena de performance, tot i que m’estranyava que actués només per a mi. A aquella hora del migdia hi havia ben poca gent a la Rambla.\n─És pot saber per què havies de canviar el final de la història? ─va continuar─. Ah, ja ho veig, ni tan sols saps qui soc…\nEm vaig quedar parat, tenia la sensació d’haver vist aquella estàtua en algun altre lloc.\n─Sí sí… ja em pots mirar així, ja, que m’hi vas vestir tu, així de ridícula!\nDéu meu! Era la ballarina del meu conte! Però això… no podia ser, era impossible!\n─El saxofonista s’enamorava de mi! ─em va replicar movent tan sols els llavis─. I va, i per una crítica que et fan, decideixes canviar-ho tot!\nCom ho sabia? Era cert que les paraules d’aquell Soralles m’havien afectat molt. Em titllava d’escriptor poc madur, amb tendència als finals feliços i no sé quantes coses més. Recordo que aquell mateix matí, amb dècimes de febre i tot, vaig agafar el conte amb què estava treballant i no em vaig aixecar de la cadira fins ben entrada la nit.\nComençava amb una noia que un matí, al metro de la Plaça Catalunya, es queda embadalida escoltant la melodia d’un saxofonista. Li agraden aquelles mans fortes amb què aferra l’instrument, i delicades al mateix temps, i sobretot, el somriure que li dedica cada cop que creuen les mirades. Com es pot somriure al mateix temps que es bufa? es pregunta, però lluny d’endevinar-ho, treu unes monedes de la butxaca i li’n llença una de cinquanta cèntims.\nQuan surt del metro, camina Rambla avall arrossegant la maleta fins que arriba al Liceu. Aleshores s’atura i obre la maleta. Treu un vaporós tutú blanc i mentre el contempla sospira feixugament, com fa cada matí abans de convertir-se en una estàtua humana.\nAl cap de dues hores, el saxofonista sortirà del Metro i caminarà Rambla avall passant per davant seu. La mirarà, però no la reconeixerà.\n─I com m’havia de reconèixer amb la cara empastifada de crema?\n─I com volies que et pintés, si representes l’Odette del Llac dels Cignes!\nAquella estàtua m’estava començant a posar nerviós. Podia acceptar que un dels meus personatges se m’hagués convertit en una persona de carn i ossos -no era el primer cop que passava-, però el que no podia suportar era que m’interrompessin a cada moment.\nPer on anava? Ah sí, quan arriba al final de La Rambla, el saxofonista passa per davant d’un mag i s’atura. Observa bocabadat com fa aparèixer un colom d’un tros de paper blanc. L’aplaudeix com la resta de turistes i li dona una moneda.\nAl cap d’unes hores, el mag recull el seu material i puja la Rambla. Quan passa per davant del Liceu, veu l’estàtua de la ballarina. Té un cos perfecte; prim, flexible, àgil… Deixa la gàbia dels coloms a terra, i treu la moneda de cinquanta cèntims.\n─Una mica pesadet, no, amb tanta moneda amunt i avall?! ─m’etziba l’estàtua.\n─Tampoc t’agraden els mcguffins?\n─Els què? No em parlis de magdalenes que vomito.\n─Macguffin! Ho va inventar Hitchcock! La moneda és només un recurs, no té gaire rellevància però és el que motiva la història!\n─Hitchcock? Au va, no em facis riure! A més, no sé a què ve tanta història si al final no me l’acaba donant.\nEstava clar que el millor era que m’assegués en una d’aquelles cadires i mirés de no perdre la paciència. D’acord, al final el mag no li dona cap moneda; se la torna a ficar a la butxaca perquè vol oferir-li una cosa millor: treballar plegats. Cada dimarts i dijous fa un espectacle al Magical, un local a prop de La Rambla, i fa temps que no pot fer el número de la caixa de les espases perquè no té cap còmplice. El pla és simple i efectiu: ella ha d’asseure’s a la barra o en una de les taules, com si fos una espectadora més, i quan el mag demani voluntàries per ficar-se dins la caixa, la traurà a ella. La ballarina, que ja hem dit que és prima i molt flexible, s’hi ficarà, es doblegarà com si fos de mantega i així evitarà que les espases la travessin.\n─I no penses dir que era un fastigós, que em mirava el cul contínuament?\n─Però què dius, què t’inventes? Només un dia, quan ja portàveu tres setmanes treballant junts, et va fer netejar la gàbia dels coloms! A més, t’estàs avançant als fets…\n─Que què? Ja! Ara veuràs com m’avanço als fets!\nI de sobte, la ballarina va baixar de la tarima on feia d’estàtua, va agafar uns papers rebregats de la butxaca del seu abric i es va posar a llegir en veu alta.\n─Això és meu! –vaig exclamar–. És una versió antiga del meu conte! D’on ho has tret?\n─De la brossa! On vas enviar-me la nit que ho vas canviar tot!\n─Només vaig canviar el final! Aquell crític tenia raó, no puc fer un mag tan dolent, no puc caure en la dualitat del bo i del dolent, això és molt infantil!\n─Però que no veus que aleshores no s’entén que jo ja no vulgui treballar amb ell?\n─Però tu qui et penses que ets? Soc jo l’escriptor!\nReconec que aquella estàtua m’estava fent sortir de polleguera. Sort que en aquell moment van arribar uns russos amb les galtes plenes de sangria i les butxaques carregades d’euros, i van fer que la noia tornés ràpidament a la tarima. Per on anava? Ah sí, per l’actuació de màgia. Ella vol deixar de treballar amb el mag perquè està enamorada del saxofonista i se’n vol anar amb ell. Que quan s’hi enamora? El dia que se’l torna a trobar al Metro i el sent tocar “El llac dels cignes”. Casualitat? Doncs no se sap, però ella està convençuda que l’ha vist a La Rambla, vestida com la blanca Odette de Txaikovski, i ara, que l’ha reconegut tot i no anar maquillada ni vestida, toca aquesta peça perquè sàpiga que ell també l’estima.\nPerò, estranyament, unes hores més tard passarà davant seu i ni la mirarà. Qui sí s’aturarà davant els seus encants, en canvi, serà el mag. Tot i tenir la mirada clavada al terra, ella sap perfectament que és ell perquè sent el parrupeig dels coloms, així que aprofita l’ocasió per dir-li que no hi anirà més al Magical, i que li doni els diners que li deu de l’última actuació.\n─Serà fastigós! Mira que dir-me que no té els diners, i fer-me tornar a aquell antre per recuperar-los!\nAquella nit, el local és ple de gom a gom. La ballarina s’asseu a la barra i li demana els diners al cambrer, el mateix que cada nit li paga els vint euros. Aquest li diu que el mag encara no els hi ha donat, que s’esperi a que acabi l’actuació. La ballarina s’aixeca donant un cop de puny a la barra quan, de sobte, veu entrar el saxofonista. Aleshores… ell la mira i li diu però si ets la noia de cada matí! S’asseuen junts i comencen a parlar de la música, de Barcelona i de la cervesa que prenen. Quan ja se senten prou confiats l’un amb l’altre, ell li ensenya el seu saxo, una relíquia, diu, heretada del meu avi, i ella el mira amb els ulls brillants mentre s’imagina ballant en un gran escenari seguint el ritme de la seva música.\nPerò el mag, que fa estona que els observa des de darrere del petit teló, es posa furiós. Ha estat ell qui, per treure’s el saxofonista del damunt -mai s’havia trobat amb algú tan pesat i que li fes tantes preguntes sobre els trucs-, li ha dit que passés pel local, que l’encarregat també buscava músics. I ara veu com, davant dels seus nassos, li pren la seva ballarina!\nNo pot endarrerir més l’actuació, així que comença ràpidament amb el número de cartes, pendent en tot moment del que passa a la barra. Després fa desaparèixer un mocador vermell, converteix un tovalló en un bitllet de cent i, de sobte… De sobte, veu que el saxofonista s’aixeca per anar al lavabo i decideix canviar de plans i fer el truc de les espases. Posa ràpidament la caixa enmig de l’escenari i demana voluntàries. Una alemanya grassa aixeca la mà però ell fa veure que no la veu i se’n va directe cap a la barra. La ballarina es gira, no s’ho pot creure, ha vingut només per cobrar! Però aleshores tot el públic comença a animar-la picant de mans. Morta de vergonya i sense saber com sortir-se’n, s’aixeca. El mag l’agafa de la mà i, d’una revolada, la fica dins la caixa.\n─Bravo!! ─crida de sobte l’estàtua donant-me un ensurt de por─. Em fa desaparèixer i així quan l’altre surt del lavabo es pensa que me n’he anat. No si… com a estratègia no està malament… però que al damunt es pensi que li he robat el saxo? Jo, una lladre? Això sí que no t’ho perdono!\n─Dona… si el cambrer veu un instrument tan valuós, sol, damunt la barra, el més normal és que el guardi perquè ningú…\n─I que es pensi que jo li he pres i marxi corrents del local?\n─Però al final torna al Magical i el cambrer, en veure’l, li dona el saxo i tot queda en un malentès.\n─Sí, però aleshores jo ja no hi soc! Ja fa estona que he sortit de la maleïda caixa i he marxat d’allà!\n─Dona, no t’ho prenguis així…\n─I, oh, quina casualitat, me n’he anat per l’altra direcció i no ens tornem a veure mai més! Mai més! Perquè és clar, el cambrer no només li torna el saxo sinó que també li ofereix feina i aleshores deixa de tocar al Metro, i jo em quedo sola, plantada enmig de La Rambla!\nLa ballarina se’m va posar a plorar com una magdalena, potser sí que m’havia passat amb aquell final però volia fer una referència explícita al Llac dels Cignes. En el ballet rus, el mag Rothbart segresta l’Odette, i la converteix en un cigne, malefici que només es desfarà quan algú s’enamori d’ella. Al Magical, quan el mag la veu parlar amb el saxofonista, també la segresta ficant-la dins la caixa… Que no es veu clar? Si és fantàstic!\n─Però tu realment creus que això, el lector ho entén?\n─No subestimis els meus lectors!\n─A més, tu potser d’escriure en sabràs molt però de ballets no en tens ni idea, o és que potser no saps que hi ha moltes versions del Llac dels Cignes, i molts finals! No coneixes la versió en què el príncep mata el mag, desfà el malefici i viuen feliços per sempre més?\n─Però tu qui et penses que ets per ficar-te amb el meu conte? Només ets un simple personatge, no sé ni què faig aquí parlant amb tu!\nAleshores, tot d’una, la ballarina es va arrencar la faldilla de tul, i me la va llençar al damunt.\n─Però què fas, a on vas ara?\n─Que potser et penses que m’estaré tota la vida fent d’estàtua? ─va dir desfent-se també de les plomes blanques del cap. I aleshores, cobrint-se de dalt a baix amb un abric negre, va sentenciar─: Tu tampoc no subestimis els teus personatges!\nEm vaig quedar petrificat. Tenia un mal pressentiment, com si aquell abric que encara veia allunyar-se passeig amunt representés el Cigne Negre…, l’engany… la traïció! De sobte, vaig sentir el so d’una moneda. Com? Un japonès m’acabava de llençar cinquanta cèntims! El flash em va enlluernar, i potser per això, vaig recordar tot d’una l’entrega de premis.\nVaig arribar a l’Ateneu traient el fetge per la boca. El jurat dels Premis ja havia designat els finalistes, només els quedava revelar el nom del guanyador. Abans, però, i per fer-ho més emocionant, van fer un petit resum del conte que havia estat votat per majoria.\nVan començar a parlar d’un llarg passeig anomenat La Rambla, d’una estàtua… no m’ho podia creure, el meu somni es feia realitat! Però tot d’una, vaig percebre un canvi, i cap al final de la història… un altre. Que vol dir que la ballarina acaba actuant al Liceu amb el saxofonista? Però què era allò, una broma? I de sobte, van dir el nom del guanyador. En Soralles?? Però com podia haver-me robat el conte? Allò era impossible… a no ser que hagués entrat dins el meu ordinador!\nI aleshores, quan el crític es va aixecar per anar a recollir el premi, la vaig veure a ella, aplaudint-lo i petonejant-lo, amb aquelles dues plomes al cap, tan refotudament negres com el seu abric.\n← Quan la ciutat fa olor de conte…\nPer què escriure? →


La intensitat obsessiva de la por | NacióDigital\nLa intensitat obsessiva de la por\nQuaderns Crema publica "Por", de Stefan Zweig, una novel·la breu sobre "la infinita i sempre contradictòria complexitat de l'existència i la personalitat humana"\nper Xavier Serrahima , 31 de gener de 2018 a les 16:23 |\nQuaderns Crema publica «Por», de Stefan Zweig | ND\nEstem ben poc avesats a llegir novel·les breus, i menys encara quan se'ns ofereixen soles i no pas en un volum que n'agrupa unes quantes. En general, les editorials recorren a aquest subterfugi, com si no confiessin prou en cada obra en particular, com si temessin que per elles soles no es poguessin defensar o mantenir; com si les unes requerissin l'ajuda de les altres. Segurament, però, el millor que es pot fer és llegir-les separades i, si és possible, deixant un cert temps entre les unes i les altres, a fi que no s'interfereixin.\nEn aquesta ocasió Quaderns Crema publica Por, de Stefan Zweig en un sol volum, traduït amb encert per Joan Fontcuberta, i això ens permet acostar-nos-hi amb una netedat absoluta, alliberats de qualsevol influència –sobretot si no caiem en la temptació de donar un cop d'ull a la contracoberta, que em sembla que diu un xic més del que convindria– i rebre'l com el devien rebre els seus primers lectors; com si el descobrissin com el van descobrir ells.\nDescobrir, ja des del paràgraf inicial, quina és la raó que tenalla la protagonista del llibre: “Quan la senyora Irene baixà les escales del pis del seu amant, de sobte es tornà a sentir presa d’aquella por irracional. [...] Aquest esglai sobtat no li era gens desconegut, sempre sucumbia a aquests atacs de por absurda i ridícula”. La por que el seu adulteri quedi al descobert, que el seu marit tingui coneixença de la seva infidelitat.\nUn temor que, per un motiu que no cometré la imprudència de desvetllar abans d'hora, esdevindrà ben aviat una amenaça real i que convertirà la seva vida en una tortura permanent, que la farà (mal)viure amb un ai al cor constant, que posarà en perill la fins llavors “seva existència còmoda i tranquil·la de petitburgesa”, la seva estable i immutable existència “indolentment i plaentment arrecerada” en “el seu món tranquil i burgés”, “silenciós i fred”, “estret i ordenat”.\nI serà precisament la intensitat obsessiva, malaltissa, amb què patirà aquest temor el que farà que ho comenci a veure tot amb uns altres ulls. De fet, el que la farà ressuscitar: “A poc a poc la seva vida es transformà i adquirí un sentit nou. [...] Es retrobava a ella mateixa en tot, i el món abans transparent com el vidre, es convertí tot de cop en un mirall on ella feia ombra”.\nComençarà a veure i a mirar, a mirar més enllà del que veia (o creia que veia) fins llavors.\nS'adonarà –i el que és més important, ens brindarà a nosaltres, els lectors, la possibilitat i el privilegi d'acompanyar-la en el seu procés de descoberta– que fins aquell moment més que viure el que havia fet és limitar-se a passar o a sobreviure, a deixar que la vida la visqués, a balafiar el seu temps: “Davant seu, a tocar, hi havia coses que ella ni tan sols havia fregat passant i de les quals ara, d'un plegat, comprenia que representaven la seva veritable vida i d'altres; per contra, les que li havien semblat importants s'esvaïen com fum. [...] ara [..] li feia fàstic l'activitat buida dels desenfeinats, [....] la superficialitat de les seves inclinacions anteriors”.\nDe nou, doncs, Zweig, demostra ésser un lector privilegiat de Dostoievski, i s'immergeix com ben pocs escriptors en la pregonesa psicològica de la seva protagonista, en la infinita i sempre contradictòria complexitat de l'existència i la personalitat humana.\nUna nova oportunitat, doncs, d'albirar una possible interpretació a aquella frase de Goya que afirma que "el sueño de la razon engendra monstruos": no pot la vida més raonable i tranquil·la ésser la més monstruosa?, la més absurdament inútil?, no són, en el fons del fons, la vida i la raó incompatibles?, en el viure de veritat la raó no és follia?\nCultura i Mitjans, Quaderns Crema, Stefan Zweig, por, literatura, crítica de llibres


Un grup de joves impulsa la Mulassa, una nova figura de bestiari popular, festiva i combativa | Canal Terrassa\nUn grup de joves impulsa la Mulassa, una nova figura de bestiari popular, festiva i combativa\nTerrassa tornarà a tenir, gairebé 400 anys després, una mulassa.\nUn grup de joves vinculats a l’Associació Cultural Popular Terrassenca La Xemeneia impulsen un projecte per donar a la ciutat la Mulassa de Terrassa, una bèstia que es caracteritzarà pel seu caràcter popular, festiu i reivindicatiu.\nA més, arribarà just abans que es commemori el quart centenari de la primera figura de bestiari popular documentada a la ciutat: la Mulassa dels Peraires, el 1619. La intenció del grup que impulsa l’entitat és fer una bèstia totalment diferent a les que ja existeixen a la ciutat.\nEstèticament, volen que tingui un estil modern, que sigui portada per dues persones i que, a més, pugui tenir diverses funcions, com ara tirar foc o vi. A banda, vol ser una bèstia amb una personalitat pròpia, i, en paraules dels impulsors, una mica “punki”. Aquest dijous al vespre s’ha fet la presentació del projecte al Casal Popular Atzur del carrer Arquímedes.\nTags: la xemeneiaMulassaterrassa\nAfectacions en el trànsit aquest diumenge per la celebració dels Tres Tombs


AVS Video Editor for Mac: eina d'edició de vídeo per a Mac\n> Recursos > Mac > AVS Video Editor for Mac: eina d'edició de vídeo per a Mac (Puma inclòs)\nAVS Video Editor és un vídeo en temps real, basada en la cronologia d'edició sol·licitud de programari de Windows a més el lliure Windows Movie Maker. Tanmateix, si vostè és un usuari de Mac, pot ser una mica decebut perquè AVS Video Editor només funciona en Windows. Ja que estàs aquí, és probable que requeriu un programa similar a AVS Filmroa per a Mac (originàriament Wondershare Video Editor for Mac) (muntanya, Lleó, Lleopard de neu) o un altre diferent AVS editor de vídeo equivalent per a Mac. Comprovi el vídeo tutorial sobre com editar vídeos en Mac en primer lloc.\nUna gran opció és Wondershare Filmroa per a Mac (originàriament Wondershare Video Editor for Mac), que és un programari d'edició vídeo intuïtiu com AVS Video Editor però dissenyat per a Mac OS X 10.11 (El Capitán), 10.10, 10.9, 10,8, 10,7, 10.6. Amb això, pot editar tots els formats vídeo populars amb les funcions d'edició manejables, com divisió, unir-se, girar, transició, títols, la introducció/crèdits. etc. al seu torn fotos i vídeos per magnífics vídeos casolans amb música de fons per a compartir en YouTube, comprimits, DVD, o veient a la televisió. Donar-li una oportunitat.\nInterfície elegant amb suport de Format àmplia\nAVS Filmroa per a Mac (originàriament Wondershare Video Editor for Mac) dissenya una interfície elegant, tan fàcil per a cada un per utilitzar. Dóna suports integrals a tots els formats multimèdia més populars, que significa cap conversió prèvia necessària per mantenir la millor qualitat i estalviar temps i energe en gran mesura en importar-los. Els formats següents són totalment compatibles amb Mac AVS Editor (Puma inclòs):\nFormats de vídeo: MP4, FLV, AVI, WMV, AVI, VOB, MOV, F4V, M4V, MPG, M2TS, MTS, 3GP, ASF, DV, MOD, TOD, TS, TRP etc.\nFormats d'àudio: MP3, AAC, AC3, FLAC, M4A, AIF, AIFF, APE, AU, MKA, MP2, OGG, WAV, WMA, etc..\nFormats de la imatge: PG, PNG, GIF, BMP, TIF, ICO\nEditar fàcilment & precisament\nAVS Editor Mac proporciona una gran solució per tot populars vídeo d'edició característiques avançades, incloent-hi retallar, collita, girar, ràpid/a càmera lenta, canvi de veu, afinar opcions, basada en la cronologia d'edició, etc. Només destacar el vídeo i feu clic a la icona d'edició d'imatge a la barra d'eines d'escollir la funció que vol.\nD'altra banda, podeu editar àudio directament en els seus vídeos. Per exemple, afegir música de fons, pistes d'àudio es combinen amb disc de vídeo i aplicar la veu o la música en directe o atenuar sorolls no desitjats irritants.\nAmb AVS Video Editor Mac, pot afegir molts filtres lliures i efectes de text per portar els seus vídeos al següent nivell instantàniament. Destacar el videoclip i colpeixi" "o feu clic a l'engranatge sota el vídeo i triar la funció que vulguis. I llavors veurà la finestra següent, que té quatre pestanyes: "Títol", "Filtre", "Vídeo" i "Àudio".\nExportar els arxius creats en qualsevol lloc\nEditor de vídeo AVS equivalent per a Mac permet exportar els seus vídeos a virtualment qualsevol lloc. Podeu carregar novament fet arxius de vídeo a YouTube directament de la interfície de Filmroa per a Mac (originàriament Wondershare Video Editor for Mac), o exportar-los directament a les configuracions per als seus dispositius configurats o fins i tot gravar en DVD per a la conservació durant molt de temps.\nSolucions després del fracàs de còpia de seguretat de la màquina del temps


"El teatre ajuda a desenvolupar la personalitat" - Tornaveu\n"El teatre ajuda a desenvolupar la personalitat"\nGrup Teatre NaltrusPremi Arç Cooperativa al Projecte de Petit Format de l'Associacionisme Cultural Català\nDimarts, 23 d'octubre de 2018 09:05h\nMercè Piqué i Mercè Ballabriga en l'acte de lliurament dels II Premis Antoni Carné de l'Associacionisme Cultural Català\nQuè pot fer un grup de teatre per dinamitzar la vida d’un poble o un barri? El Grup de Teatre Naltrus, recentment reconegut amb el Premi Arç Cooperativa al Projecte de Petit Format de l’Associacionisme Cultural Català, treballa en diferents direccions. Interpretant obres i organitzant concursos teatrals, però també col·laborant en el coneixement de la història local i la dinamització de la vida associativa de Santa Coloma de Queralt. Mercè Ballabriga i Mercè Piqué, presidenta i tresorera de l’entitat, expliquen en aquesta entrevista els principals projectes que han desenvolupat.\nSou una entitat jove. Què us va empènyer a crear un grup de teatre?\nMercè Piqué (M.P.-).- La veritat és que la idea inicial que teníem era tornar a obrir la ràdio del nostre poble per a informar sobre l’actualitat cultural, esportiva, política, etcètera. Ara bé, com que les infraestructures eren pèssimes, vam decidir crear un grup de teatre, que és una altra de les grans aficions que ja llavors teníem. Tot i ser un poble petit, a Santa Coloma sempre hi havia hagut molta tradició teatral. En alguns moments, fins i tot havien concedit tres o quatre grups. Tanmateix, l’any 2010 no n’hi havia cap. Només es representava, i de manera esporàdica, els Pastorets.\nPotser és més difícil constituir un grup teatral en un poble petit, on tothom es coneix i els rols de cadascú estan més encasellats.\nMercè Ballabriga (M.B).- No crec que sigui més fàcil constituir o consolidar un grup en una ciutat. Sovint la imatge que es transmet dels pobles és una mica tòpica. És veritat que ens reconeixem els uns als altres, però això no significa que ens coneguem realment. Fer teatre ens ha permès travar amistat amb gent que potser teníem identificada, però que no ens era propera. I lògicament, les sorpreses que t’emportes són enormes. Aquell home que et pensaves que era molt seriós resulta ser el més bromista! Penso que això és mot enriquidor.\nUna de les principals preocupacions que heu tingut com a entitat és la difusió del teatre entre les noves generacions.\nM.P.- Pensem que el teatre és una eina educativa meravellosa, que ens ajuda a tots, però especialment als infants i els adolescents, a desenvolupar la nostra personalitat. El projecte més ambiciós que hem desenvolupat, en aquest sentit, és haver col·laborat en la representació d’El petit príncep, una obra en format musical impulsada per l’I.E.S. Joan Segura i Valls. Va ser un projecte molt bonic, i del qual en guardem molt bon record. De moment no ha estat possible, però ens faria il·lustrar crear una secció juvenil de grup per tal que els adolescents poguessin sentir-se protagonistes de les obres.\nM.B.- És una de les idees que ens agradaria portar a la pràctica. Dit això, penso que també és molt positiu que els actors joves tinguin una relació directa amb els adults i gràcies a ells aprenguin a interpretar millor. Algunes de les obres que hem interpretat, com ara El conte de Nadal o El dret d’escollir, hi sortien gent de totes edats. Crec que també és molt positiu, a nivell de poble, que es conreïn les relacions entre diferents generacions.\nAbans comentàveu que Santa Coloma de Queralt ha gaudit d’una història teatral força potent. Un altre dels vostres objectius és difondre-la.\nM.P.-Imagina’t sí ho era, de potent, que pràcticament es va cremar tota l’església del poble per culpa d’una obra de teatre.\nM.P.- L’any 1731 estaven assajant a l’església parroquial una Comèdia—nom que servia llavors per definir una peça de teatre—sobre el martiri de Santa Coloma. Doncs bé, en un assaig nocturn, que en aquells temps lògicament s’il·luminava amb espelmes, es va formar un incendi que va cremar gairebé tots els altars. Ens agradaria tornar a interpretar aquesta obra. És un projecte complicat, perquè el text original està escrit en castellà del segle XVIII.\nM.B.- Però també ens agrada recordar episodis més alegres, eh? Ara mateix hem acabat la transcripció del llibre 35 anys de teatre a Santa Coloma de Queralt, escrit per una persona molt estimada del poble que es deia Josep Marimon Moix, alies Sastre Martinet, que repassa el teatre a Santa Coloma entre 1900 i l’inici de la guerra civil. En aquell temps, els grups teatrals estaven molt vinculats a una ideologia determinada i les rivalitats eren antològiques. El llibre explica que a Santa Coloma, l’any 1917, dos grups van representar Terra baixa el mateix dia i hora per a veure quin tenia més èxit. La gent feia corredisses carrer amunt –carrer avall per a jutjar qui actuava millor.\nFa quatre anys vàreu començar a organitzar el Concurs de Teatre Amateur de Santa Coloma de Queralt. Quina valoració en feu?\nM.P.- Molt positiva. Si bé ja feia temps que ens rondava la idea pel cap, la primera edició que vam organitzar va ser el 2015. Crec que podem estar molt satisfets perquè hem aconseguit dos grans èxits: consolidar una oferta teatral de qualitat cada tardor, durant els 7 cap de setmana que dura el concurs, i encara més important, aconseguir que hagi tingut una bona acollida per part de la gent. Tenim consolidat un públic fidel que garanteix la viabilitat del concurs. A vegades, les administracions públiques parteixen del supòsit que el teatre de qualitat ha de ser forçosament professional. Amb el concurs hem demostrat a la gent de Santa Coloma que existeixen grups a Catalunya que estan fent una feina excel·lent.\nM.B.- Estic d’acord. Als pobles com el nostre, la població és força envellida. Moltes persones grans potser no gaudeixen de suficient mobilitat, o prou interès, per a desplaçar-se a Barcelona per a veure teatre. El concurs ha dinamitzat la vida cultural de Santa Coloma els mesos de setembre, octubre i novembre, que és quan menys oferta hi havia. A mig estiu, algunes persones ja ens pregunten quan començaran les funcions. Gràcies al concurs, a més, el Teatre Municipal ha millorat les instal·lacions. Encara queden moltes reformes necessàries a fer, però estem avançant.\nUna pregunta ociosa: perquè vau decidir batejar els premis del Concurs amb el nom Orella Blanca?\nM.P.- Teníem clar que el nom dels premis no havia de ser oficial, a l’estil Premi del Concurs de Teatre Amateur de Santa Coloma de Queralt, sinó que havia de fer referència a un aspecte genuí del poble. Finalment, després de molt investigar, vam trobar una història que ens va resultar d’allò més simpàtica, tot i tenir un origen cruel. Segons sembla, l’any 1867 el jovent del poble armava molt xivarri cada nit. Els agutzils del poble, per a espantar-los, van tenir la idea de sortir cada nit disfressats de fantasma amb un llençol blanc. Un dia, però, un dels joves va fer una ramalada a un dels fantasmes, que hi va perdre un tros d’orella. A partir de llavors, l’agutzil va començar a ser anomenat l’Orella Blanca.\nMés enllà de la interpretació d’obres o la programació teatral, com creieu que pot col·laborar un grup de teatre en dinamitzar la vida d’un poble o un barri?\nM.P.- El teatre és una expressió molt transversal, que es pot inserir pràcticament en tot tipus d’activitats. No ha de respondre a un protocol, com és el cas dels gegants o la imatgeria. Com a grup, sempre hem estat oberts a col·laborar en la dinamització d’actes organitzats per l’Ajuntament o altres entitats: preparant el Carnestoltes, participant en la presentació de llibres, organitzant l’espectacle del pregó de la Festa Major, entre moltes altres. Aquest Tot Sants, per quart any consecutiu, farem una dramatització sobre el comerç del safrà a l’edat mitjana a Santa Coloma, que durant el segle XV era venut a tota Europa. L’any passat, alguns actors del grup també van participar en la representació d’una obra sobre l’inici de la Guerra dels Segadors a la comarca.\nQuins objectius us plantegeu com a entitat?\nM.B.- Un dels principals objectius que ens hem marcat com a entitat és millorar el nostre nivell interpretatiu. A còpia d’anys, hem après a interpretar cada vegada més bé, però ens segueix mancant l’estudi de les tècniques bàsiques. La formació és fonamental, i en aquest aspecte encara tenim molt camí per a recórrer. Darrerament hem invertit en tallers que han estat de gran ajuda. El premi que hem rebut ens permetrà seguir invertint en formació. D’altra banda, des de fa un any hem apostat per fer obres de més petit format, amb menys actors, perquè tothom pugui assolir un paper de protagonista. Ara mateix estem fent representacions d’El Crèdit, el 8 de desembre estrenarem Hem de desfer la casa, i també estem assajant una tercera obra que de moment encara no volem anunciar.\nCom vàreu viure la notícia que havíeu guanyat els Premis Antoni Carné de l’Associacionisme Cultural Català?\nM.B.- Va ser tota una sorpresa. Quan presentes una candidatura a un guardó, passa el mateix que quan compres un bitllet de la loteria. T’imagines que estaria molt bé guanyar-la, però saps que hi ha poques possibilitats. La notícia ens va fer d’allò més contents. Tot i que actuar i organitzar activitats ens encanta, a vegades et trobes fent gestions a hores avançades de la nit, o moltes vegades en dies de festa que podries ocupar en tu mateixa, i el cansament (vulguis o no) es nota. El premi serà un estímul per a seguir treballant. Probablement no canviarà res d’allò que estem fent, però sí que ens donarà energies renovades.\nAixí mateix, també desitja mostrar el seu agraïment a totes les institucions i empreses que han col·laborat en la seva organització: Previsora General, Arç Cooperativa, el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya i la Diputació de Barcelona


Hotel Univers Bastia França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n3 Avenue Marechal Sebastiani, Bastia, Bastia, França, 20200 - Veure al mapa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Bastia, no busqui més enllà de Hotel Univers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Els visitants d'aquest hotel, poden gaudir d'anar a les atraccions més importants de la ciutat: Una Volta, Studio Cinéma, Jardin Romieu.\nEl Hotel Univers, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, premsa.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, insonorització, telèfon per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Hotel Univers és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Bastia.\nTots els tipus de viatgers (447) Parelles (202) Viatgers en solitari (129) Famílies amb infants petits (36) Famílies amb infants grans (20) Grups (54)


Intercepten sis francesos que volien entrar 600 kg d’haixix a França amb el mètode ‘go fast’ - InfoJonquera\nIntercepten sis francesos que volien entrar 600 kg d’haixix a França amb el mètode ‘go fast’\nL’objectiu era traslladar la droga de Màlaga fins a Dijon, i ho feien amb vehicles de gran potència\nDissabte, 21 de juliol de 2018 a les 11:15h\nEl cotxe que transportava la droga | Policia Nacional Espanyola\nAgents de la policia espanyola i de l'Oficina Central per a la Supressió del Tràfic Il·lícit d'Estupefaents (OCRTIS) francesa han interceptat 600 quilos d'haixix a la Jonquera. Segons ha avançat l’ACN i han confirmat fonts policials, la droga era transportada a França pel mètode go fast, que consisteix en carregar-la en vehicles d'alta gamma i que travessen la península a gran velocitat cap a la frontera francesa. Els agents han detingut sis persones de nacionalitat francesa que participaven en el trasllat de la droga des de Màlaga fins a Dijon (França) i han intervingut dos vehicles de gran potència.\nLa investigació va començar el passat mes de maig. Agents francesos i espanyols van detectar la presència d'una organització de ciutadans francesos a la malaguenya zona de Mijas i Fuengirola dedicada al narcotràfic. El grup criminal es dedicava al transport d'importants quantitats d'haixix mitjançant el mètode go fast.\nLa policia va detectar l'inici d'un transport de droga que partia des de la província de Màlaga a última hora de la nit. La comitiva estava formada per un vehicle llançadora i un tot terreny que suposadament portava la droga. Tots dos vehicles, d'alta gamma i coordinats mitjançant mitjans telemàtics, van creuar la península a gran velocitat i van arribar a prop de la frontera francesa a primera hora de l'endemà.\nA última hora de la tarda, els vehicles volien creuar la frontera; però els agents els van interceptar. A dins del tot terreny hi van localitzar 600 quilos d'haixix distribuïts en 20 farcells, totalment desapercebuts, ja que anaven tapats amb mantes negres i el vehicle tenia els vidres tintats. Les sis persones que participaven en el transport, totes elles de nacionalitat francesa, van ser detingudes.


Mae Rai Hotels - PREUS AMB ELS DESCOMPTES MÉS GRANS a tots els hotels a Mae Rai\nexperiència [Mae Rai, Mae Chan (Chiang Rai)]\nSituat en el cor de Mae Rai, Nangfa Mini Hotel és un lloc ideal des d'on descobrir Mae Chan (Chiang Situat en el cor de Mae Rai, Nangfa Mini Hotel és un lloc ideal des d'on descobrir Mae Chan (Chiang Rai). A només 25.00 Km, aquest hotel de 3.5-estrelles és fàcilment accessible des de l'aeroport. Els visitants d'aquest hotel, poden gaudir d'anar a les atraccions més importants de la ciutat: Wat Tam Pa Ar-Cha Thong, Choui Fong Tea House and Plantation. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Nangfa Mini Hotel és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, servei de bugaderia. Els clients poden triar d'entre 14 habitacions, i totes desprenen una atmòsfera de pau i harmonia total. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com piscina exterior que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Nangfa Mini Hotel és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Mae Chan (Chiang Rai).\nRabiang Dao Resort 5.9 Bé\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Rabiang Dao Resort és una elecció d'all\nLlocs històrics de Mae Rai\nSobre Mae Rai\nMae Rai és una base excelent per a explorar en profunditat les vistes de Mae Chan (Chiang Rai). Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Mae Rai té molt a oferir: llocs famosos, bons restaurants i una gama d'entreteniment emocionant. Pels millors allotjaments a la ciutat i els preus més baixos a comparar, no miri més enllà d'Agoda.com. Permetís ser mimat amb les eleccions que faci mentres Agoda.com ofereix una ampla varietat d'allotjaments que va des del familiar Nangfa Mini Hotel al per negocis Rabiang Dao Resort . Vegi les ofertes d'hotels més ben qualificades a Mae Rai insertant les seves dates de viatge a la pestanya de recerca.\nDescobreixi els barris de Mae Rai\nHotels Mae Rai populars


Isidre Esteve es queda fora de competició al Dakar — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Isidre Esteve es queda fora de competició al Dakar\nIsidre Esteve es queda fora de competició al Dakar\nEl cotxe del pilot olianès va patir ahir diumenge un trencament del turbo i, tot i reparar-lo, no s'ha pogut reincorporar aquest dilluns\nIsidre Esteve al Dakar 2020 (Fundació Isidre Esteve)\nIsidre Esteve (BMW Repsol-Sodicars) ha hagut de renunciar a seguir competint al ral·li Dakar, després que ahir diumenge una avaria al motor li va impedir arribar a meta.\nEl pilot olianès i el seu copilot, l'empordanès Txema Villalobos, han demanat aquest dilluns poder encetar la vuitena etapa, després d'haver pogut reparar el motor al campament del Dakar, però l'organització ho ha desestimat. Sí que els ha permès seguir fent el recorregut que falta, sense computar en els resultats oficials de la categoria de cotxes.\nD'aquesta manera, Esteve i Villalobos prendran part aquests últims dies en la modalitat anomenada 'Dakar Experience', que contempla aquesta possibilitat. Tot i això, l'esportista alturgellenc ha expressat la decepció pel fet de no poder seguir aspirant a millorar resultats respecte dels dos vint-i-unens llocs aconseguits els dos anys anteriors.\nAl matí, Isidre Esteve explicava que al km 157 de la setena etapa van patir un sobreescalfament del turbo al motor del seu BMW dièsel. Això va provocar que s'obrissin uns forats per on s'escapaven els gasos, cosa que suposava un risc. Tot i que finalment ho van poder reparar, l'organització els va aconsellar deixar la pista i arribar a la meta per carretera, perquè ja era més tard de les 11 de la nit. Esteve ha demanat poder "tornar-se a posar en carrera", perquè ja tornaven a tenir el cotxe a punt, però la petició no ha estat acceptada.\nSainz i Cruz segueixen líders\nPel que fa justament a la general de cotxes, de moment Carlos Sainz (Mini-Bahrain) segueix líder, per davant de Nasser Al-Attiyah (a 6min40s) i Stéphane Peterhanser (a 13min09s). Fernando Alonso és 13è, a més de tres hores del primer lloc. Aquest dilluns, a la vuitena etapa, Alonso ha arribat en segon lloc, mentre que Sainz ha estat 15è. Tots dos competeixen amb copilots catalans: Marc Coma i Lucas Cruz, respectivament. De la seva part, els també catalans Nani Roma i Dani Oliveras han fet un 10è lloc i ara són en 23a posició a la general.\nJaume Betriu, 15è a la general de motos\nEn motos, Jaume Betriu (KTM-FN Speed) és ara mateix 15è a la general. D'aquesta manera, de moment el pilot de Coll de Nargó és el millor classificat català, seguit de prop per Joan Pedrero (17è) i Laia Sanz (18a). Betriu suma un temps total de 31h01min43s, a més de dues hores i mitja del líder, el nord-americà Ricky Brabec (28.25:01).\nAhir diumenge, l'alturgellenc va fer un altre 'top-20' gràcies al 17è lloc de la setena etapa, marcada per la mort del portuguès Paulo Gonçalves, un dels pilots més experimentats del Dakar. Una notícia tràgica que ha fet que se suspengués l'etapa d'aquest dilluns per a les categories de motos i quads.\nEl raid continuarà aquest dimarts amb la novena jornada de competició, entre Wadi Al Dawasir i Haradh, amb 410 km d'especial i 476 km d'enllaç. Una altra etapa llarga que requerirà als pilots precisió i estar atents als canvis en el terreny.


COL·LECTIU D'ANTIARTISTES: XENOFÒBIA O SUPREMACISME?\nI precisament per reiterada, aquesta acusació em fa pensar que, a banda de perseguir el ja conegut recurs de convertir en una falca indiscutible del debat la sentència repetida fins a la sacietat, tal vegada encobreixi una realitat profunda. Una realitat que té a veure amb sentiments arrelats i que responen al que en altres apunts que he dedicat al meu apòcrif filòsof i psiquiatra penedit Magnus T. Pfaff he anomenat conspiració dels infeliços.\nAquesta conspiració la podria resumir en una mena d'aforisme que ja vaig usar, El món es divideix en dues categories de persones: els infeliços i els que es defensen dels infeliços. Però més enllà d'això, i de la persecució impossible de la felicitat per part del que ignora els mínims antecedents culturals i històrics que ens parlen de la inanitat humana, no he aprofundit gaire en una manifestació típica d'aquesta set d'assetjament dels més feliços per part dels infeliços. També diria Pfaff que una societat que equipara l'inculte amb l'il·lustrat sempre tendirà a la pacificació per la via de l'entronització de l'ignorant. I crec que aquí és per on ens plora la criatura: la ignorància és molt atrevida, diuen, però és ben cert que l'inculte, tot i poder fer fàtuament gala de la seva ignorància, en el fons és víctima d'un complex d'inferioritat davant el culte, i per tant del seu corol·lari, l'enveja.\nQue l'enveja és mala consellera és lloc comú, perquè no solament fa infeliç el qui la té instil·lada al seu sentiment més profund, sinó que aboca la societat a aquesta igualació per la línia inferior a què al·ludeix Pfaff. És d'aquí on sorgeix la insidiosa, infatigable i atabaladora tasca de sapa de l'ignorant per esmolar tot allò que depassa la seva ridícula mitjana intel·lectual. Res no li és grat ja si veu reflectida al mirall de l'estatura superior de l'altre la seva baixesa intel·lectual, i és això el que el duu a la baixesa moral. És en el cor del presumptuós i banalment orgullós que niua aquesta conspiració. El que és clau és la voluntat d'impugnar la intel·ligència aliena que retrata la teva mancança, i és aquí on un grapat de fatus poden enverinar el cos social i fer que els segueixin en la seva insensata voluntat d'anihilació de la cultura una massa de simples que senten tocar campanes quan no toquen i que, inermes davant els embats de l'infortuni, no tenen eines per defensar-se de la manipulació dels conspiradors.\nEvidentment, quan Pfaff parla de massa i d'ignorància, que destria dels ignorants però altius amb mala fe, està donant una visió supremacista de la societat a favor dels que des del rigor de l'estudi i la reflexió entenen l'esdevenir històric en un pla molt més elevat. Pfaff sosté que només des del profund coneixement de la Història es pot arribar a comprendre la condició humana i valorar en la seva justa mesura les seves conquestes i derrotes, que l'aboquen a un recorregut circular fatal, on el progrés, com la crisi, és una il·lusió que balla en la corda fluixa del temps, en la falsa concepció de la linealitatd el temps.\nQue l'independentisme sigui supremacista, de fet, se sosté en una visió molt similar. Hi ha sempre, aletejant en el projecte de la independència catalana, un convenciment d'una superioritat moral -que per ella mateixa impugna i oblitera qualsevol temptació xenòfoba, sigui dit de passada- que en realitat se centra en una herència cultural de tradicions més democràtiques, més adherides a un projecte cívic de societat oberta i lliure, que xoca amb la mentalitat més autoritària i menys arrelada en una societat civil cohesionada, pròpia de la tradició monàrquica espanyola.\nAquest supremacisme, per tant, té bases objectives, fonamentades en aquesta fractura cultural, i també en la major qualificació intel·lectual que demostren els estudis estadístics, que assenyalen que l'adherència al projecte d'una república catalana compta amb més suport entre la població a mesura que és més alt el seu nivell de formació.\nDigueu-me supremacista, doncs, que mentre em mireu des de sota la meva espatlla no em tapareu la mirada, fa dir Pfaff al mestre Gupka al seu "Converses amb el gat de Gupka". No vol dir que es fes il·lusions sobre la impermeabilitat ni sobre l'èxit del superior en una lluita secular i sense quarter amb els ignorants arrogants que en la seva pacient porfídia arrosseguen els inferiors per a segar-li l'herba al seu pas.\nTanmateix, cal recordar que obrint un abric a l'esperança, el mestre de Turíngia sempre va sostenir que malgrat que qualsevol il·lusió de progrés és realment una manifestació de la infinita capacitat de decadència de l'espècie humana, subjecta com tot l'univers al principi de l'entropia, calia en fi apel·lar a la seva llibertat, treballar i actuar conforme als principis de la democràcia fictícia que la defensa, i qui sap si esperar que en algun tomb del camí circular aparegui la gran excepció a la dissipació de l'energia pròpia de l'entropia que va generar l'ordre enmig del caos.


La Selva Negra i els rellotges de cucut més grans del món – El blog de Promoviatges\nLa Selva Negra i els rellotges de cucut més grans del món\nSi t’ha agradat el que has llegit fins ara i estàs pensant en fer una ruta per la màgica Selva Negra, ets al lloc indicat! T’expliquem els llocs que no pots deixar de visitar si vols esprémer tota la seva essència.\nFriburg, la ciutat més ecològica d’Alemanya\nPrendre’s una copa de vi en una de les seves festes, gaudir d’una idíl·lica passejada pel seu casc antic entre edificis mil·lenaris o fer una excursió per la natura circumdant. Friburg és una joia històrica al mig de la Selva Negra caracteritzada pels seus edificis històrics i pintorescos carrerons. La porta medieval de Schwabentor, les precioses façanes de les cases i la seva catedral formen un apassionant contrast al costat de l’arquitectura moderna i orientada al futur.\nUn dels seus trets més característics són els seus rierols, d’aigua neta i poc profunda alimentats amb aigua del riu Dreisam. Els canals flueixen per incomptables carrerons del casc antic i grans i petits no dubten en submergir-hi mans i peus. Diu la llegenda, que qui posa el peu en un d’aquests rierols està destinat a casar-se amb un noi o noia de la ciutat.\nFriburg és considerada la ciutat més ecològica d’Alemanya, aconseguint grans èxits en aquest camp en sentit econòmic i ecològic, en investigació i en l’ús de les energies renovables. Diverses infraestructures com parcs, hotels i centres d’investigació estan dedicades a seguir complint aquest propòsit de “Ciutat Verda”. Fins i tot, existeix un gran barri ecològic anomenat Vauban conegut arreu del país per establir polítiques verdes com restriccions de tràfic, compromís ciutadà i de construcció de comunitat i un model de vida molt sostenible per als seus habitants.\nStuttgart, calma i serenitat en un entorn idíl·lic\nAquesta ciutat està rodejada de bonics paisatges i travessada pel riu Neckar. El centre de la ciutat és petit i permet ser recorregut a peu, admirant cada detall del seu bonic casc històric. El cor d’aquesta localitat és la plaça Schloss, situada a la confluència de molts carrers importants com l’artèria comercial de la ciutat, Königstrasse. Tot i que el seu nucli antic va ser destruït durant la Segona Guerra Mundial, molts dels seus monuments i edificis històrics van ser reconstruïts, com el Fruchtkasten o el castell Vell, avui dia convertit en el museu Nacional de Wurtemberg.\nMés de la meitat de la superfície de Stuttgart està coberta de parcs i llacs. Rodejada de boscos, turons i extensos camps de vinyes, proporcionen tota la serenitat i calma que necessites per viure una escapada de somni per la Selva Negra. Un total de 8 quilòmetres de parcs, des dels jardins del Palau o Schlossgarten fins al Killesberg, formen una de les zones verdes més grans del país. Enormes arbres, caminets serpentejants, llacs, fonts, flors… un oasi al mig de la ciutat!\nStuttgart t’encantarà si, a més d’agradar-te la natura, ets un amant del vi. Les vinyes formen part de la fisonomia de la ciutat i envaeixen des de les zones més assolellades fins als turons que l’envolten. Nombroses tavernes, bodegues i cooperatives et permetran acostar-te una mica més a aquest món i provar els vins més típics d’aquesta regió, com el trollinger i el riesling entre altres.\nLa cara més moderna de la ciutat la trobarem amb el Museu Mercedes-Benz, que mostra la història de l’automòbil inventat per Carl Benz el 1886. En ell es pot conèixer una mica més la seva història en el context de la tecnologia de l’època, la vida quotidiana, la història social i la cultura popular. Més de 160 automòbils de totes les èpoques són visibles en aquesta col·lecció, des dels més antics que es conserven fins a llegendaris cotxes de carreres i vehicles més futuristes.\nMainau, l’illa de les flors\nDurant qualsevol època de l’any, l’”illa de les flors” és tot un espectacle a cada pas. Situada a la ciutat de Konstanz i bordejada pel llac que porta el mateix nom, es tracta d’un dels jardins botànics més impressionants del món. Aquesta illa s’ha convertit en una important destinació turística gràcies a les seves grans extensions de flors, i una part d’aquesta ja ha estat declarada espai cultural d’especial importància. La seva situació, a l’assolellat sud alemany i protegida pels Alps, ha caracteritzat aquesta illa amb un microclima mediterrani perfecte per convertir-se cada primavera en un jardí replet de flors i aus.\nEntre les seves principals atraccions destaquen l’escala italiana com una cascada d’aigua i flors, les seves coníferes i sequoies gegants i els seus jardins de fruites tropicals. L’illa compta també amb alguns edificis emblemàtics com un castell, un restaurant i una església barroca, així com la Casa de les Papallones i un hivernacle de palmeres on també hi viuen algunes aus.\nTriberg, el bressol del rellotge de cucut més gran del món\nEl rellotge de Schonach va ser construït per Josef Dold i la seva pròpia filla és la que hi fa de guia turística als visitants. El d’Eble Uhren-Park és més gran, superant els 15 metres d’alçada i amb 6 tones de pes, formant part fins i tot del Llibre Guiness dels Records. La seva construcció va durar cinc anys i el cucut que treu el cap a l’exterior pesa al voltant de 150 quilos.\nLa tradició rellotgera encara tant present avui dia, no ha estat incompatible amb la modernització i progrés de les tècniques de fabricació, que ha anat experimentant canvis al llarg del temps. Gairebé a tots els municipis de la zona és possible visitar alguna fàbrica i emportar-se una joieta a un bon preu. El singular paisatge de la Selva Negra, les seves ciutats antigues i pintorescos poblets fan d’aquesta regió el lloc ideal per gaudir d’una escapada de natura, tradició i l’art de la rellotgeria.\nSi el que t’hem explicat t’ha convençut i t’agradaria saber més sobre aquesta regió, vine a descobrir la Selva Negra tu mateix!\n← El País Basc francès, un bocí d’Euskadi a França\nNatàlia Boronat: “Rússia és fascinant perquè mostra l’experiment que va representar la Unió Soviètica per la història del planeta” →


Enric I. Canela » Blog Archive » Que inventin ells!\nEl País es feia ressò de la publicació a la revista Science de la crítica a la retallada en R+D enviada pels convocants a la manifestació del 6 de març i sobre la que ja vaig parlar aLa carta de la lluita per la recerca a Science. Diu El País:\nEls retalls en la inversió en recerca i desenvolupament (R + D), tant en el pressupost estatal espanyol com en els autonòmics, afectarà molt als investigadors en formació, asseguren els autors d’una carta que publica la revista científica Science. “Els investigadors amb contractes temporals veuran com, després d’anys de treball i formació, els seus contractes poden no ser renovats”.\nSegons la carta, “l’R + D ha estat la gran descuidada en les mesures especials anticrisi recents, conegudes com a Pla E, tot i que els fons dedicats a la ciència i la seva infraestructura haurien complert els mateixos objectius i serien rendibles en els anys següents. Un programa de formació per a futurs investigadors i tècnics hauria proporcionat oportunitats a treballadors en atur d’altres sectors”.\nEntre els defectes del sistema espanyol de ciència i tecnologia, la carta es refereix a la manca endèmica de fons, els continus canvis dels seus gestors i de la seva estructura, que no existeix un calendari fix per a les convocatòries de projectes a finançar, els retards burocràtics , l’arbitrarietat en la selecció, promoció i estabilització del personal investigador i la paràlisi de les iniciatives legislatives necessàries. Els signants representen les organitzacions que han signat un manifest que serveix de base per a la manifestació convocada per al proper dia 6 de març a Madrid, amb el lema Investigar és futur.\nLes coses són com diuen, però “que inventen ellos!”.


dimarts 30 de novembre de 2021, 01:46:27\nSol·licitud de reserva d'estacionament per a persones amb mobilitat reduïda\nEl tràmit permet demanar la llicència d'ocupació de reserva d'estacionament de vehicles per a persones amb discapacitat i mobilitat reduïda.\nPodran demanar la reserva d’una plaça d’aparcament:\nLes persones amb discapacitat, titulars de la targeta d'aparcament identificada coma a “titular conductor”, que presentin mobilitat reduïda, conforme a l'annex II del Reial Decreto 1971/1999, de 23 de desembre, de procediment per al reconeixement, declaració i qualificació del grau de discapacitat, dictaminada pels equips multi professionals de qualificació i reconeixement del grau de discapacitat.\nLes persones amb discapacitat titulars de targeta d'aparcament identificada com a “titular no conductor” quan tinguin mobilitat reduïda, siguin menors de 18 anys o, si és mes gran, tinguin un grau igual o superior al 65 %.\nCal tenir en compte que, en el cas de persones amb mobilitat reduïda no conductors, únicament podran demanar una reserva d'estacionament per residència.\nDescarregueu-vos la sol·licitud pel tràmit.\nEmpleneu completament el full de sol·licitud de reserva d’estacionament: indicant el lloc on es demana la reserva d’espai, si és per residència o bé per motius de treball, etc, i signeu-la.\nLliureu la petició al registre municipal de l'Oficina d'Atenció a la Ciutadania escollida, aportant la documentació requerida (Caldrà demanar cita prèvia). O bé guardeu-la en un arxiu per adjuntar-la en el tràmit telemàtic, amb la resta d’arxius de la documentació requerida.\nEl/la tramitador/a de l’Oficina d’Atenció a la Ciutadania farà l'acarament de la documentació presentada i us lliurarà el justificant de registre de la vostra sol·licitud, si feu el tràmit presencial. Cas de tràmit telemàtic, una vegada presentada la documentació i finalitzat el procés, es generarà un document justificant de registre, i la sol·licitud li arribarà al/a la tramitador/a de l’OAC que visarà l’entrada.\nEn el cas de demanar la reserva per residència la persona amb discapacitat ha de constar empadronada al municipi de Rubí i en l'adreça on demana la reserva.\nNo ha de disposar de plaça d'aparcament ni particular ni llogada.\nPersones amb discapacitat titulars de la targeta d'aparcament identificada com a "Titular no conductor/a", quan tenint mobilitat reduïda, sigui major de 18 anys, i tinguin grau igual o superior al 65%.\nLa documentació que cal aportar varia en funció del tipus de reserva i del titular.\nOriginal i fotocòpia del certificat de discapacitat en el que hi consti la mobilitat reduïda (emès pel SISPAP, on indicarà l'existència de dificultats per utilitzar el transport públic col·lectiu o dificultats de mobilitat). L'1 de gener de 2015 va entrar en vigor el Decret 130/2014, de 30 de setembre, de modificació del Decret 332/2011, de 3 de maig, de reestructuració del Departament de Benestar Social i Família, pel qual es suprimeix l’Institut Català d’Assistència i Serveis Socials (ICASS) i es crea la Secretaria d’Inclusió Social i Promoció de l’Autonomia Personal (SISPAP).\nOriginal i fotocòpia del certificat d’empresa on consti l’adreça del lloc de treball, en el cas que la petició de reserva es faci per aquest motiu. (Cal disposar de contracte laboral amb una durada superior a sis mesos).\nFotocòpia del DNI del titular (persona amb discapacitat), excepte en el cas dels menors d’edat.\nFotocòpia del Permís de circulació del vehicle (en cas de titulars no conductors, el senyal de reserva podrà contenir fins a dues matrícules, per tant caldrà aportar els dos permisos de circulació).\nContracte de lloguer, lísing o rènting entre l'empresa arrendadora, l'empresa arrendatària i el conductor principal (en aquest contracte ha de constar la persona que sol·licita com a conductora principal del vehicle) o bé certificat de l'empresa de lloguer, lísing o rènting on consti la durada del contracte, la matrícula i el conductor habitual del vehicle.\nEn el cas que la tramitació es faci amb representació, mitjançant persona autoritzada, caldrà afegir a la documentació abans relacionada:\nAutorització expressa, degudament signada per la persona autoritzada i la persona que autoritza la representació.\nFotocòpia del DNI de la persona autoritzada.\nEl tràmit de sol·licitud és gratuït i l'Ajuntament es fa càrrec de la senyalització de la reserva,\nDocuments sol.licitud de reserva estacionament per a persones amb discapacitat\nÚltima modificació: 16 de abril de 2021