A més dels paisatges tan meravellosos, una altra de les coses que m’encanta d’aquest indret és la cuina empordanesa; Té plats impressionants i racons per assaborir-los que són un «deleite» pels sentits. De totes maneres durant la setmana Santa tot està una mica saturat, així que aquests dies he optat per emportar-me el meu robot, el TM6, amb el planificador setmanal programat amb els menús d’aquests dies. Així cuinar sí que és fàcil, pràctic i divertit!!!\nEn el moment de servir espolvorejar sucre morè pel damunt i cremar-lo amb l’ajut d’un»soplet». Servir la crema inmediatament acompanyada de fruits vermells al gust i unes fulles de menta per decorar.


Bany, el web de la Generalitat que informa de l'aforament de les platges en temps real - À Punt\nBany, el web de la Generalitat que informa de l'aforament de les platges en temps real\nArreplega dades com l'afluència de gent, serveis o la temperatura del mar per orientar els banyistes.\nPortada de la pàgina web de les zones de bany de la Generalitat\n22 de juliol 2020 - 09:52\nLa Generalitat ha llançat el web bany.gva.es i està treballant en la creació d'una aplicació mòbil per tal d'informar a la població sobre les diferents característiques i la situació de les platges i cales en temps real.\nEs tracta d'una mesura que tractarà d'evitar les grans concentracions en aquests espais, així com les aglomeracions a les entrades de les mateixes platges i cales. La ferramenta recull dades com l'afluència de gent, serveis o la temperatura del mar per a orientar els banyistes, i divideix el seu estat en tres nivells per colors (verd, groc i roig).\nEl blanc significa que la platja està entre el 0% i el 35% d'usuaris i que, per tant, es pot respectar perfectament la distància de seguretat. D'altra banda, el color roig indicarà que la platja supera el 90% de la seua capacitat i, consegüentment, és impossible guardar la distància de seguretat. En total, hi figuren 350 platges de la Comunitat Valenciana, entre les quals s'inclouen també set platges fluvials.\nFinalment, la Generalitat també està preparant un document amb recomanacions que puguen servir d'ajuda als ajuntaments de les localitats costaneres per a facilitar l'accés segur a les platges.


Les entitats que dirigia la dona assassinada pel seu fill demanen "desvincular la malaltia mental dels actes violents" ! ACN ! directe!cat\nDiumenge, 18 de març de 2018 21:47 h\nLes entitats que dirigia la dona assassinada pel seu fill demanen "desvincular la malaltia mental dels actes violents"\nASFAM i el Grup Horitzó exigeixen a les administracions un "replantejament global dels recursos" que es destinen a aquesta problemàtica\nACN Berga.-El Grup Horitzó del Berguedà i Asfam Berga, entitats que dirigia Manela Quesada, l'activista social assassinada pel seu fill aquest dissabte a la nit a Berga, han demanat "desvincular la malaltia mental dels actes violents". A través d'un comunicat difós aquest diumenge al vespre, han demanat als mitjans de comunicació que "no es facin especulacions al respecte" i que es deixi "treballar a la justícia". A més, han exigit a les administracions un "replantejament global dels recursos" que es destinen a aquesta problemàtica i en "la recerca de solucions imaginatives, com s'està fent en altres països". Tant el Grup Horitzó del Berguedà, una entitat dedicada a la inserció laboral de persones amb problemes físics i mental, com d'Asfam Berga, l'associació de familiars i amics de la salut mental, s'han compromès a continuar la tasca iniciada per Quesada. "Ara més que mai hem de lluitar contra l'estigma en salut mental i per la inserció laboral i social d'aquest col·lectiu", han subratllat.\nLes dues entitats coincideixen en el fet que "manquen recursos per tractar un problema tan complex" i han anunciat que lluitaran per aconseguir-los. A més, han fet una crida a la ciutadania del Berguedà perquè s'acostin a les entitats i donin suport a la seva tasca. I han manifestat el seu "dolor i suport" a la família de Manela Quesada. "Ha estat una gran sort comptar amb ella i treballar al seu costat", han conclòs.Per la seva banda, l'AFATRAC (Associació de Familiars d'Afectats per Trastorn de Conducta) s'han adherit al comunicat d'ASFAM i del Grup Horitzó. "Com a familiars d'afectats per trastorn mental i de conducta ens sentim especialment propers en aquests moments dolorosos, i sentim també la impotència que se'n deriva", han explicat a través d'una carta.


Serveis – Autocars Pons\nAutocars Pons disposa d’un complet equipament, per oferir amb tota garantia el transport de persones, així com uns conductors altament qualificats per a realitzar tots els seus serveis.\n“la teva satisfacció és el més important”\nDes de la seva fundació, realitzem transport escolar, viatges de fi de curs adaptant-nos a les necessitats particulars de cada centre educatiu. Amb tarifes especials, en rutes escolars, piscines, visites a museus, trasllats a colònies, excursions d’un dia, viatges nacionals i internacionals. I si encara necessites un servei més específic, no dubtis en posar-te en contacte, estudiarem la manera de fer-ho.\n“els infants són el futur, el primer la seva seguretat”\nFlota equipada amb les millors mesures de seguretat\nRutes escolars regulars\nExcursions d’un dia o mig dia\nTrasllats per la nostra ciutat i rodalies\nAutocars Pons de Lleida és una empresa de transports de confiança dedicada al transport escolar amb experiència en el sector des de 1931. Aquest fet, garanteix la professionalitat i puntualitat de tots els nostres treballadors, així com la millor qualitat i més alta seguretat en tots els nostres desplaçaments.\nEl 100% de la nostra flota està equipada amb cinturons de seguretat, així com en les últimes prestacions pel que fa a mesures de seguretat, arcs antibolcada i antideformants. Els anclatges de les butaques compleixen amb la normativa R80. Sistema de detecció per garantir els temps de conducció.\nRealitzem tot tipus de serveis, des de sortides de mig dia fins a excursions d’un dia sencer, trasllats dins de la ciutat per fer activitats escolars: piscines, ludoteca, teatres, activitats de lleure,… Tot allò que pugueu imaginar, Autocars Pons trobarà la manera de realitzar-ho!!\nExcursions, circuits turístics nacionals i internacionals\n“atenció les 24 hores”\nAutocars Pons va ser pionera en els viatges discrecionals per Europa, actualment ja treballa la quarta generació, i això ens ha permet consolidar-nos com una empresa de referència en el sector del transport internacional. Treballem conjuntament amb algunes de les agències més importants.\nTenim conductors especialitzats en serveis discrecionals i circuits organitzats.\nPer major tranquil·litat i servei al client, tenim telèfons d’atenció les 24 hores del dia, els 365 dies a la setmana.\nSi necessites un servei més específic, no dubtis a posar-te en contacte amb nosaltres, estudiarem juntament amb vosaltres la millor manera de portar-ho a terme.\nCircuits per Espanya i Europa\nConductors experts en circuits\n“llarga experiència en esdeveniments”\nLlarga experiència en esdeveniments\nTranquil·litat en el desplaçament\nAutocars Pons realitza congressos a la ciutat de Lleida. Des de fa molts anys, posem la nostra experiència a disposició de les empreses organitzadores d’events per tal de garantir l’èxit del congrés o esdeveniment.\nDurant tots aquests anys, també hem realitzat congressos per a grans empreses multinacionals a: Barcelona, Madrid, València… col·laborant estretament amb les empreses de transport de la zona.\nSom membres de Lleida Event & Convention Bureau, es tracta d’una oficina centralitzada de comercialització i promoció de la ciutat de Lleida en l’àmbit de l’organització d’esdeveniments. Aquesta oficina depèn de Turisme de Lleida. La nostra empresa col·labora amb el transport dels assistents.\nClubs esportius i associacions\n“adaptem l’autocar a les necessitats del teu club”\nAutocars Pons des de els seus inicis, ha estat lligada a molts clubs esportius de la ciutat de Lleida i província. Realitzem desplaçaments de caps de setmana, jornades i estades esportives… Alguns dels clubs més importants de la nostra ciutat confien en els nostres serveis i coneixem tot el que el teu equip pot necessitar per viatjar de manera còmoda i segura ( habilitar més espai entre butaques, autocar amb taules, logotips dels equips, etc)\nTambé ens hem especialitzat en el transport discrecional de tot tipus d’associacions (AMPES, associacions culturals i recreatives, associacions de veïns, etc.) Excursions d’un dia, sortides de cap de setmana i, fins i tot, viatges culturals per Espanya i Europa.\nEstem a la vostra sincera disposició, i podeu demanar pressupost sense cap tipus de compromís, estarem encantats de treballar amb vosaltres.\nDesplaçaments d’equips esportius\nExcursions amb associacions\nEquip DVD amb doble monitor\nCelebracions, bodes i comiats de solter@\n“us brindarem totes les facilitats”\nServei de qualitat, flexibilitat\nEn l’actualitat, Autocars Pons s’ha especialitzat en un altre tipus de transport, que des de fa uns anys, va en augment: bodes, celebracions, comiats de solter@, sopars d’empresa, dinars familiars…\nEl dia de la teva boda és un dels dies més importants per la parella i pels convidats. Posar un servei d’autocars per traslladar als teus convidats és una cosa que t’agrairan i recordaran, ja que podran gaudir i divertir-se sense preocupacions per la tornada. Al mateix temps, els teus familiars i convidats guanyaran en seguretat perquè no caldrà que agafin els seus vehicles particulars, només s’hauran de dedicar a passar-s’ho bé.\nT’ajudem a organitzar el servei d’autocar, adequant-lo a les teves necessitats, t’ajudarem a escollir els horaris d’anada i de les tornades, llocs de recollida… i amb pressupostos ajustats. Sabem que és un dia amb moltes despeses, per això Autocars Pons us brindarà totes les facilitats.\n“eliminem obstacles, posem facilitats”\nAutocars Pons posa a disposició dels nostres clients una àmplia gamma de serveis, un dels nostres objectius és donar solucions a totes les necessitats dels nostres clients, disposem de vehicles adaptats per al transport de persones amb mobilitat reduïda (PMR).\nTreballem i col·laborem amb associacions i fundacions de Lleida i província per millorar el transport de persones amb discapacitats intel·lectuals i físiques donant els serveis que necessiten, des de excursions d’un dia fins a estades de colònies i desplaçaments entre els diferents centres.\nDisposem d’un vehicle adaptat amb una capacitat màxima de fins a 11 places + 11 PMR, però amb possibilitat d’adaptar les places PMR que es necessitin. És un vehicle pràcticament únic a la província de Lleida.\nEmpresa certificada ISO 9001, ISO 14001, UNE 13816\nPersonal altament qualificat i en constant formació\nManteniment preventiu de la nostra flota


3 min. La Massana 30/09/2020 13:57\n651x366 El desener de la Massana, Daniel Armengol, jurant el càrrec. / COMÚ DE LA MASSANA El desener de la Massana, Daniel Armengol, jurant el càrrec. / COMÚ DE LA MASSANA\nEl comú de la Massana ha aprovat el nou reglament d’ ajuts socials, amb l’objectiu d’adaptar-se als canvis socials i cobrir millor les necessitats dels ciutadans. Com ha explicat la consellera de l’àrea Social, Francesca Guerrero, “amb els nous canvis pretenem agilitzar els tràmits i donar resposta a les diferents problemàtiques socials”. Un dels nous punts és la gratuïtat del certificat de fe de vida per a les persones majors de 65 anys. De fet, aquest col·lectiu és el que més sol.licituds fa d’aquest document. Un altra novetat és que tot i que per accedir als ajuts cal un any de residència a la parròquia, a partir d’ara es valoraran els casos excepcionals. “De fet, això ho hem estat aplicant en casos puntuals ja que no podem deixar sense ajuda ningú que ho necessiti però estava pendent de regularitzar-ho”, afirma la consellera.\nDurant la roda de premsa posterior a la sessió, la cònsol major, Olga Molné, ha valorat molt positivament la campanya de promoció comercial ' El comerç de la Massana s’ho val' ja que a hores d’ara ja s’han repartit més de la meitat dels vals de descompte, és a dir, més de 25.000 euros. Segons Molné, “la campanya està servint per dinamitzar el sector comercial de la parròquia i estudiarem la conveniència de tirar endavant altres accions en funció de com evolucioni la situació”. Justament, per poder fer una bona avaluació de les dades calia regularitzar els fitxers de dades personals del comú de la Massana, una proposta que s’ha aprovat a la sessió celebrada aquest dimecres. A banda del fitxer de dades de campanyes comercials també s’ha regularitzat el fitxer de dades relatives a la declaració responsable per a les activitats extraescolars i el de dades d’enregistrament de les càmeres de vigilància.\nEl consell de comú també ha aprovat un crèdit extraordinari d’ un milió d’euros, que serà aportat al Govern amb l’objectiu de participar en el finançament del cost de les mesures excepcionals i urgents per pal·liar els efectes econòmics de la Covid-19. Aquest crèdit es finançarà a través de la Tresoreria i, per tant, no generarà endeutament.


Un any al capdavant de la comarca – Andreu Francisco\nUn any al capdavant de la comarca\nPublicat el Novembre 13, 2008 febrer 10, 2010 per andreufrancisco\nJa portem un any al capdavant de la comarca del Maresme i hem tingut l’oportunitat de conèixer el conjunt de les seccions locals i escoltar les seves necessitats. Per donar resposta a aquestes demandes que ens heu fet, i amb la intenció d’esdevenir un veritable recolzament per a les seccions locals, portem mesos duent a terme i preparant un seguit d’iniciatives amb la voluntat que us ajudin a desenvolupar la vostra tasca com a militants d’Esquerra.\nUna d’aquestes iniciatives que hem realitzat és la primera Trobada d’alcaldes, regidors i regidores d’Esquerra del passat 24 d’octubre a Arenys de Munt. Va ser un espai per compartir experiències, problemàtiques, conèixer bones pràctiques… i establir un contacte entre les persones que assumeixen alguna responsabilitat als seus municipis. La iniciativa va acollir a un total de 45 regidors i regidores de la comarca.\nLa resta d’iniciatives passades i de futur us les presentarem aquest dissabte 15 de novembre, a Teià, durant el transcurs del Congrés Comarcal. Espero poder comptar amb la vostra presència en aquesta cita important.\nNo vull acabar aquest escrit sense felicitar el company Carles Martínez, de la secció local d’Argentona, per la seva recent elecció com a president de la sectorial d’Ensenyament i engrescar-lo, en aquesta nova tasca que assumeix. Enhorabona!\nEns veiem aquest dissabte a Teià!\nPosted in Esquerra, Maresme\nNova orientació per a Can Manyé\nEl semàfor de la vergonya. El Full 245


Arrel del lloc Ed Pública NO UNIV. Informacions de les zones Zones 2016-17\ndivendres 30 de setembre de 2016 - Visites: 0\ncentres públics i concertats, que no poden permetre’s perdre un centre educatiu. Per contra el no tancament afavoria una rebaixada de ràtios generalitzada en el municipi i facilitaria l’entrada de metodologies innovadores i una millor atenció a l’alumnat amb o sense necessitats especials. Premià de Mar precisa fer una diagnosi de l’actual mapa escolar per conèixer les seves necessitats per així estar en disposició de decidir si es pot o no tancar un centre educatiu públic.\nSom una escola pública i propera necessària per als ciutadans de Viladecans que vol continuar sent per molts anys. I és per això que ens proposen ser institut alhora, pensem que és la sol.lució perquè el municipi no perdi cap unitat més d’Ed. infantil i Primària assegurant així unes ràtios més baixes que afavoreixin el desenvolupament de projectes pedagògics i ajudar a sol.lucionar el problema de massificació de les aules de Secundària que cada vegada més es dóna i es donarà en el nostre municipi. Les mares i pares ho veiem raonable. Són els nostres fills i filles persones, ciutadans, de segona categoria?. Ja fa temps que ho pensem. Ara som l’escola Mediterrània de Viladecans i volem ser l’escola-institut Mediterrània de Viladecans. En aquest anys ens han posat tot tipus d’excuses: de diners, quan acabava d’esclatar la crisi. Posteriorment de números parlamentaris, o equilibris polítics. Darrerament de natalitat, com si les nostres filles i fills haguessin nascut de sobte i no tinguessin entre nou i gairebé dotze anys. I nosaltres, les mares i pares, haguessin aterrat no se sap d’on en els últims tres anys. Temps en què s’emparen en la natalitat.\n1. https://www.facebook.com/salvemescolamediterrania/ Twitter:


8. Arriba el matí (Osset de Peluix) | Lletra perenne Wiki | Fandom\n8. Arriba el matí (Osset de Peluix)\nComentaris (1) Share\nArriba el matí.\nL’Eric es capbussa en el seu mar d’històries i narracions. Es diu a sí mateix que això de la Miranda no ha estat més que un assumpte sense importància. No li dirà res a ella, ella tornarà amb l’Armando, ell seguirà amb la seva vida d’escriptor solitari i tot estarà com estava. Tot estarà (com es vol fer creure a sí mateix) tal i com havia d’estar.\nPerò la Miranda, amb la seva simpatia, la seva bellesa i el seu carinyo havia obert una esquerda en les seves emocions. I com més pensava en el tema, més s’ampliava l’esquerda. Però l’Eric sentia també l’emoció de deixar que l’escriptura i les distraccions solitàries li monopolitzessin l’existència.\nEs va passar dues hores enganxat a l’ordinador. En contra de la costum normal, aquesta nit no sopà amb el Joan sinó que de fet sopà sol bastant més tard, davant el televisor. Les distraccions de l’ordinador li feren quasi oblidar la Miranda. Quan se’n anà a dormir, pensava: “No he fet res de dolent. Al capdavall, estic en el meu dret. Al capdavall ja he escollit els plaers de la meva vida. Els instins i el sexe, tinc tot el dret a ignorar-los. Prou! Encara faig el que vull, i cap assumpte de faldilles em farà oblidar-me de qui sóc”.\nArriba l’endemà al matí. Tant Eric com Miranda han d’anar a treballar a les seves respectives feines. L’Eric treballa de secretari en una fàbrica a les afores, on s’hi pot arribar amb un cop de cotxe, o amb un taxi, o amb un autobús d’horari bastant dolent. L’Eric segueix la frase de “Celtas Cortos” (que també seria molt pròpia del cinisme grec) segons la qual no ansiar ni luxes ni riqueses és propi de la gent comuna. L’Eric tenia un sou normal, però ja li estava bé per a viure, perquè no sortia molt ni era gaire amant de la beguda ni fumava. Tenia pocs plaers, però li estava bé perquè per a ell l’important era viure amb serenitat per tal de dedicar-se a la creativitat literària. Precisament un dels motius pels que no volia sortir amb la Miranda era per no perdre la serenitat que tant apreciava. Fins a cert punt els seus arguments eren certs. Les dones són, podríem dir-ne, si ho mirem des del punt de vista del sentiment de l’amor, éssers que causen preocupacions, que comporten un cert gast econòmic (sobretot per formar-ne una família i tenir-ne fills), que alteren les emocions i que són capaces de produir fortes alegries i fins un sentiment de dependència. Tot això s’oposava a la extrema “tranquilitat del savi” que tant atreia a Eric. Per entendre’ns, com diria Shopenhauer: “Fa molta falta que l’enteniment s’enfosqueixi per l’amor per tal que considerem atractiu a aquests éssers de corta estatura, espatlles estretes, caderes amplies i cames curtes”.\nPerò l’Eric no era despreciatiu ni egolatra. La seva política era no sentir odi ni menyspreu cap a ningú (però tampoc estimar a tothom incondicionalment). Quan no volia una determinada persona es limitava a evitar-la. Pensava que la venjança era una estupidesa; cal posar la justícia sempre per sobre de la venjança, i només utilitzar la justícia en cas d’absoluta necessitat i justificació. No es prenia a riota la proposta a sortir que li feia la Miranda; al contrari, la rebutjava amb esportivitat. Ella li feia una oferta respectable a la que ell rebutjava; res més. Això és el que entreveia la Miranda: que l’Eric era un home honorable i decent, “un tio legal” com en diuen. I, precisament, una noia com la Miranda es sentia encara més atreta per un noi així.\nL’Eric es dedica a fer el treball matinal, buscant aparentar que el fa amb monotonia i sense estar alterat per cap emoció. Però, com sol passar en aquests casos, no aconsegueix dissimular-ho massa bé. Fins i tot dos o tres li pregunten que si li passa alguna cosa o què li passa que algunes vegades es distreu de la feina i es queda pensatiu.\nI va passant el matí poc a poc...\nObtingut de «https://lletra-perenne.fandom.com/ca/wiki/8._Arriba_el_mat%C3%AD_(Osset_de_Peluix)?oldid=337»


La Unió Europea tancarà fronteres\nEls caps d'estat i de govern de la UE accepten endurir l'acord de Schengen, tal com demanaven França, Itàlia i Dinamarca\nCARME COLOMINA Enviada especial a Brussel·les Actualitzada el 25/06/2011 03:21\n260x366 La Unió Europea tancarà fronteres La Unió Europea tancarà fronteres\nLa Unió Europea ha comprat les tesis més dures. L'acord de Schengen per a la lliure circulació de persones s'haurà de reformar per fer front a les "circumstàncies excepcionals" que pressionen les fronteres exteriors de la UE. Els caps d'estat i de govern van encarregar ahir a la Comissió Europea que presenti al setembre una proposta per endurir els casos en què els govern de l'espai Schengen poder reinstaurar els controls fronterers "amb un abast i per un termini de temps limitats". Des del mes d'abril, França, Itàlia i Dinamarca pressionaven en aquesta direcció. París i Roma van invocar una "urgència humanitària" per l'arribada a les costes italianes de poc més de 30.000 tunisians i libis fugits dels efectes de les revoltes al nord d'Àfrica. L'11 d'abril França va tancar la seva frontera amb el nord d'Itàlia i va obrir una crisi que ha portat a qüestionar un dels guanys polítics més importants de la Unió Europea, la lliure circulació de persones. Però com totes les batalles polítiques de Brussel·les, sempre hi ha unes quantes lectures per fer.\nGuanya la Comissió\nItalians, danesos i francesos han aconseguit aixecar una mica més els murs exteriors d'Europa, però ahir no semblaven plenament satisfets. "S'ha fet exactament el que nosaltres volíem" assegurava, al final del Consell Europeu, un Nicolas Sarkozy a la defensiva. "Si no es reformés Schengen, aleshores sí que hi hauria el risc que desaparegués", afegia com a cloenda de la seva roda de premsa. Però la reforma ha acabat beneficiant, sobretot, el poder de la Comissió Europea, que serà l'encarregada no només de proposar els nous canvis sinó també d'examinar el que els estats consideren "circumstàncies excepcionals" i decidir si els governs tenen dret o no a reinstaurar fronteres en cada cas determinat.\nLa discussió dins la sala va ser complicada, i el govern britànic va marxar enfadat amb una decisió que el pot afectar com a país membre que no forma part de Schengen i que, a més, acabarà veient com s'enforteix el poder de control de l'executiu de Brussel·les. Una situació que mai complau els britànics.\nLa Comissió de Barroso no era gaire partidària d'obrir la via a facilitar el tancament de fronteres, unes mesura que consideren com a "l'última opció". Però la qüestió de la immigració i l'asil s'ha convertit en un tema volàtil a la Unió Europea. Ho era fa un any, i les tensions al nord d'Àfrica han acabat d'augmentar la pressió per part dels partidaris d'endurir les lleis contra l'arribada de nous ciutadans estrangers.\nAl setembre la Comissió haurà de proposar quin mecanisme es pot establir perquè els estats membres que ho creguin necessari puguin establir controls excepcionals a les seves fronteres. Brussel·les també serà l'encarregada de fer avaluacions i informes periòdics sobre els sistemes de control que cada estat aplica a les fronteres exteriors comunitàries i se seguirà reforçant Frontex, l'Agència Europea de Control de Fronteres.\nMigracions internes i externes\nFonts diplomàtiques lamentaven ahir, però, que tot el debat de la cimera hagués vinculat permanentment la qüestió de les fronteres amb la immigració. De fet, alguns països van demanar específicament que s'aclarís en el document final que quan es parlava de la lliure circulació de persones estrangeres es referien a ciutadans de fora de la UE. El matís pretenia deixar clar -segons aquestes fonts- que no hi hauria limitacions per a altres moviments interns com és el cas de la població gitana. França ja va protagonitzar ara fa un any un altre episodi polèmic de violació del dret a la lliure circulació de persones a la UE quan va expulsar massivament ciutadans d'ètnia gitana i a qui va repatriar forçadament als seu països d'origen, majoritàriament a Romania i Bulgària.\nEls Països Baixos van insistir ahir a negar l'entrada de Romania i Bulgària a l'espai Schengen fins que no acreditin una lluita efectiva contra la corrupció i el crim organitzat.


Activitats complementàries Magisteri\nInici > Estudis de Grau > Activitats Complementàries > Activitats complementàries Magisteri\nSetmanes d'activitats complementàries\nLes setmanes d’activitats complementàries (SAC) estan concebudes com a períodes acadèmics en què es poden realitzar activitats i establir agrupaments que no són possibles en l’estructura habitual dels cursos. L’objectiu essencial de les SAC és oferir una opció organitzada, quant a l’espai i al temps necessari, per a complementar la formació que hom rep en les classes convencionals dins de l’aula a través de la programació d’activitats de diversa índole com a seminaris, tallers, conferències, grups de treball, etc.\nPer tant, les activitats dissenyades per a aquestes setmanes no poden constituir-se com a singularitats o esdeveniments més o menys cridaners sense relació amb les assignatures, sinó que constituïxen complements educatius de la formació del mestre i han de respondre a l’adquisició i desenvolupament de les competències que l’estudiant previsiblement va adquirint a través de cada una de les matèries.\nEn aquest sentit, i ja que hi ha competències que no són exclusives d’una assignatura, les Setmanes d’Activitats Complementàries permeten el treball cooperatiu de professors de diferents Departaments a través del disseny i realització d’activitats conjuntes.\nPodem distingir dos tipus d’activitats complementàries:\na) Activitats de caràcter obligatori plantejades per cada docent per al seu propi grup. Aquestes activitats han de realitzar-se en l’hora de classe (primera franja de l’horari especial en les SAC) o bé fora d’aqueixa franja horària quan es tracta d’una activitat que suposa una eixida de la Facultat (visites guiades, observació astronòmica nocturna...).\nb) Activitats programades de forma oberta i d’accés voluntari, amb la intenció que s’hi puga inscriure un nombre més gran d’alumnes (tallers, conferències, taules redones, espaicinema, etc.).\nEn la primera franja horària de cada torn, excepte en el cas que el o la docent haja organitzat alguna activitat especial per al seu grup, hi ha classe normal i no es pot traslladar a un altre dia, ni menys encara a la franja horària de les activitats comunes.\nPer tant, cada assignatura tindrà una sessió de classe; exceptuant el primer quadrimestre de 3r curs, en què cada assignatura farà dues sessions de classe durant aquesta setmana; si no coincideixen en el primer bloc horari, el professorat del grup decidirà quin altre dia faran la segona sessió. Si alguna assignatura no té classe en aquesta primera franja horària, amb l’acord dels professors/es d'eixe grup, cal decidir quin dia es farà una de les dues sessions de classe.\nEn els períodes reservats a les activitats complementàries, compresos en la majoria dels casos per les hores finals de la jornada docent (entre les 11 i 14 hores al matí i entre les 17 i les 20 hores a la vesprada) resulta imprescindible que el professorat respecte les activitats programades, per la qual cosa cap professor pot exigir l’assistència obligatòria dels estudiants a qualsevol iniciativa personal. Tampoc es pot convertir en una setmana per a realitzar exàmens parcials ni cap altre tipus d’activitat obligatòria. Aquest és un període d’oferta oberta en què els estudiants han de poder triar, segons els seus interessos, entre alguna de les activitats proposades. En tot cas, el professorat podrà recomanar aquelles activitats que considera més adequades i, si ho estima oportú, tindre-les en compte com una part dels continguts a avaluar sense oblidar que el principal objectiu serà el foment de la participació dels estudiants en qualsevol de les propostes, mai en una concreta de manera obligatòria.\nEl professorat responsable de cada activitat ha d’encarregar-se de constituir els grups d’estudiants que hi participaran i de dur a terme un registre dels que es vagen inscrivint. A partir d’aquest control podrà rebutjar noves inscripcions, comunicades personalment o per mitjà del correu electrònic del professor responsable, si ja ha sigut cobert el nombre màxim de places previstes. També és competència del professorat responsable de cada activitat la seua avaluació a través dels instruments que considere oportuns.\nCada curs acadèmic s’estableixen 3 ó 4 setmanes d’activitats complementàries, les dates de les quals poden consultar-se en la pestanya adjunta. Les activitats programades poden també consultar-se en la pàgina de la Facultat.


Post-reflexions - Bloc Decidim Vila-seca\n27/12/2017 Josep Forasté 0 Comentaris\nAquests últims mesos, hi ha un terme que ha agafat protagonisme en els discursos polítics dins l’àmbit català, i s’ha manifestat amb força aquests últims dies, des de les eleccions del 21D: POSTVERITAT.\nPostveritat, traducció directe del terme anglès “post-truth”, significa, segons el diccionari Oxford de la llengua anglesa, aquella situació o discurs polític que busca influir en l’opinió pública apel·lant a l’emoció i a les creences personals i deixant de banda els fets objectius; és a dir, és un eufemisme modern de la mentida i la demagògia.\nHem escoltat un munt de postreflexions basades en postveritats després del 21D. Es postveritat quan el senyor Albiol diu que no plega del PP per no provocar una situació de crisi, com si la situació d’aquest partit a Catalunya pogués ser pitjor. També és postveritat quan la senyora Arrimadas diu que l’independentisme recula (fals), que són la primera força constitucionalista en guanyar unes eleccions catalanes (fals), que la Loreg i la llei d’Hondt els perjudiquen (fals) i que C’s treballa per a tots els catalans (fals). Però en certa manera, també podríem considerar com a postveritat l’afirmació rotunda i categòrica de Junts per Catalunya segons la qual el resultat de les eleccions permetrà la investidura de Carles Puigdemont com a president de la Generalitat, sent aquest el punt principal de la seva campanya electoral, recordem-ho. Ja m’agradaria, que la investidura del MHP es pogués fer efectiva, però, sent realistes, la situació actual fa que aquest sigui un escenari com a mínim poc probable, i caldria ser prou honestos com per dir-ho ben clar.\nPer això crec que és important anar als fets objectius per veure cap on pot anar tot plegat:\nRajoy i el 155 són els grans derrotats de la jornada electoral. Amb les eleccions buscaven un aval (entre els “unionistes”) que no van rebre: ara cal esperar per veure si aquestes eleccions també eren una imposició d’Europa, un referèndum encobert, o si aquest discurs formava part de la postveritat del moment. Això sí, tinguem clar que moriran matant: l’orgull castellà no permet cap altre opció.\nCiutadans, el lerrouxisme unionista català amb un discurs carregat de tòpics i demagògia, ha aconseguit ser “de facto” un JuntsxNO. No ha vençut ni convençut, però representen una part massa important de la societat catalana com per menystenir-los.\nEls PSC de Miquel Iceta ho ha jugat tot al tacticisme electoral, amb una llista impossible que no ha entès ningú.\nLes forces independentistes [Vila-seca a banda (LOL)], hem aconseguit mantenir l’hegemonia i la majoria parlamentària, però no hem consolidat la República: el 47’5% dels vots emesos ens reforça, ens encoratja a seguir però no ens permeten tirar pel dret.\nEls Comuns no són solució de res: han cremat la seva millor carta (Xavi Domenech) i el seu discurs equidistant fins a l’exasperació el compra cada cop menys gent.\nI Esquerra s’ha equivocat amb les llistes separades: entenc que calia sumar tots els vots possibles i evitar qualsevol rebuig, però a canvi hem regalat la victòria a C’s i en tenir grups separats amb Junts per Catalunya al Parlament, tot i el pacte per fer govern, la influència d’Esquerra serà certament menor.\nI arribats al punt on som ara, la meva postreflexió basada en la meva postveritat (cal fer un esforç d’empatia i entendre que el paradigma sota el qual tots ens mirem el país dóna més de set milions de “realitats”, una per persona), em diu que cal seure a la taula a parlar amb voluntat constructiva amb el més d’un milió de persones que han votat Ciutadans (ull viu a no confondre amb els seus representants polítics) i explicar-los per què volem fer una República, quin és el país que volem construir en l’àmbit dels serveis socials, dels drets individuals i col·lectius, de la protecció del medi ambient, de la gestió econòmica equilibrada… Un país de ciutadans lliures que protegeix per igual a tothom, parlin l’idioma que parlin i tinguin l’origen que tinguin. Si aconseguim parlar, escoltar i ser escoltats, segurament trobarem molts punts en comú i moltes coincidències, perquè al final tots som veïns i veïnes i compartim la majoria d’inquietuds i problemes del dia a dia, i s’adonaran que sota el paraigües de l’actual Estat espanyol no és possible progressar i continuar desenvolupant la nostra societat, un estat corrupte i segrestat per uns grups d’interès que mai permetran un progrés social general que, inevitablement, aniria contra els seus interessos econòmics i de poder.\nAleshores, i només aleshores, podrem generar les majories que ens han de permetre evolucionar com a societat. Ens caldrà ser pacients i persistents, però tampoc tant, que ningú no s’espanti ni es desanimi: hem de conservar el tresor aconseguit fins ara, una República imperfecta de la qual encara no en podem gaudir plenament però que ja ha nascut i ha vingut per quedar-se, perquè aquest és l’anhel d’una societat que vol evolucionar i ser protagonista de la seva pròpia evolució.\nPassejant per Vila-seca →


"Em sembla difícil d'imaginar que amb un carrer actiu s'hagués arribat a la situació on som, que és completament il·lògica"\nEl procés d’independència ha viscut situacions molt complexes en el curs dels anys, situacions que normalment han tingut a veure amb la incapacitat constatada dels partits polítics de posar el país davant els seus interessos en determinats moments –no tots són iguals en aquest sentit, això és evident, però tots han creat situacions difícils en un moment o altre.\nAllò que sempre ha desencallat aquests moments ha estat el carrer. La pressió del carrer. Tots tenim al cap grans manifestacions que han obligat les forces polítiques a trobar uns acords mínims que els permetessen de superar alguns d’aquests moments clau.\nAquesta és la diferència que hi ha ara. La darrera gran manifestació independentista és l’acte del Consell per la República a Perpinyà, el 29 de febrer de 2020, i d’això fa ja 438 dies. És veritat que la Diada es va commemorar com es va poder i que les reaccions a la sentència contra Pablo Hasel i alguns altres fets concrets van fer evident que el carrer no era mort sinó tan sols aturat, per la pandèmia. Però també és veritat que els polítics s’han acostumat molt fàcilment a no rebre cap mena de pressió. A viure sense pressió.\nSeríem avui en la situació que som si la gent pogués expressar-se lliurement, sense patir per la seua salut, i la pandèmia no hagués frenat les interaccions socials? No n’estic segur. Crec que la bifurcació de l’independentisme ja és tan profunda, ja porta a situacions tan diferents, que potser aquesta vegada l’apel·lació des del carrer a la unitat, simplement a la unitat, no tindria el gran efecte que va tenir la diada del 2012 o la Via Catalana o les Marxes per la Llibertat. Perquè ja hi ha molta gent que va un pas més enllà i es demana: la unitat per a fer què? I, més que això encara, em fa la sensació que molts independentistes han decidit de desconnectar de la política parlamentària, completament decebuts, i emprendre unes altres vies d’organització. La manca de credibilitat dels polítics és cada dia més evident.\nAra bé, també em sembla difícil d’imaginar que amb un carrer actiu s’hagués arribat a la situació on som, que és completament il·lògica. Tan il·lògica que sembla que ni les matemàtiques, una de les ciències més bàsiques de totes, es tinguen en compte.\nNo m’estranya, per tant, que aquests darrers dies el meu correu s’haja omplert de comunicacions amb propostes de gent que vol recrear, virtualment, aquella pressió que hi havia abans als carrers. La més important és la concentració anunciada per l’ANC diumenge a la plaça de Sant Jaume de Barcelona. Però hi ha de tot, al costat d’això: des de diversos canals de Telegram que es van organitzant, com és el cas de TorneuMeElVot, fins a accions aïllades de col·lectius de tota mena, com el manifest que avui mateix pensa lliurar als partits l’anomenada Taca d’Oli, el grup d’avis de vint-i-vuit poblacions que fa tres anys i mig que fan concentracions en favor dels presos polítics i que recorden, d’entrada, el principi més bàsic: “Si tenen un escó al parlament, és gràcies als nostres vots.” I totes aquestes protestes, totes aquestes expressions evidents de malestar, ahir les va assumir Jordi Cuixart en aquest important discurs que mereix ser escoltat i assaborit.\nI no sé si és que aquesta remor que puja es comença a sentir o si ells mateixos se n’adonen, però sembla que alguna cosa ha provocat una mínima reacció dels partits i per això ahir es van pactar uns acords que he de dir que a mi em semblen una puntada de peu endavant, per dir-ho a la manera del rugbi, tot i que bé podria ser també que evitassen el ridícul anunciat que ens queia a sobre.\nPS1. Novament, la gran notícia del dia arriba dels tribunals europeus, amb aquesta decisió del TJUE que pot obrir una via per al retorn en llibertat dels exiliats.\n12.05.2021 | 22:17\nFins aquí es on ens ha portat no investir el MHP Puigdemont i, naturalment, traïnt la voluntat del poble. Tanmateix ens han volgut vendre que les restes de l’imperi castellà sap dialogar i això fins i tot els ha fet un tip de riure a ells, autèntics repressors, assassins i lladres.\nPerò no cal remanar molt per veure que només un partit polític ens ha traït fent costat als repressors.\nSi us plau, no donem les culpes al poble de Catalunya. Una mica mesells, desorientats i fàcils de comprar alguns, doncs si, però ara escriuríem sempre el mateix.\nEspero que els darrers moviments serveixin per evitar d’anar a unes noves eleccions i que es formi un govern que es digui independentista (tot i que sigui covard en els fets, encara). No perquè tingui gens de confiança en l’actual classe política indepe ni perquè pensi que des de les institucions autonòmiques puguem assolir la independència, de la llei a la llei, o com en vulgueu dir. Això ja hem vist prou que no serà així.\nPerò no podem deixar que les poques institucions pròpies, per esquifides que siguin, caiguin en mans de l’unionisme. Us imagineu una generalitat en mans de l’Illa, amb l’Albiach i els vots del PP i Vox?? Fa feredat només de pensar-hi.\nDes d’aquestes institucions es poden fer coses, cal la voluntat, és clar, però és que sense, tot, absolutament tot ens serà molt més difícil.\nEl desbordament de l’estat vindrà d’una estratègia, al carrer, des de l’exili, els tribunals europeus i la pressió que tindrà l’estat espanyol per la situació econòmica que es congriarà quan des de l’UE es comenci a reclamar el deute i la crisi es faci més pregona quan el model de construcció i turisme faci palesa la seva incapacitat de refer-se i la crisi energètica mundial s’imposi. Caldrà estar preparats per aprofitar-ho, i des de la Generalitat estant serà més fàcil que si estem fora.\nAixò és el que passa quan els polítics “professionals” són, en bona part, persones que viuen d’això. Si deixaren l’escó, l’alcaldia, l’assessoria o el càrrec de torn, passarien a ser persones amb poques probabilitats de treballar en res. I, per descomptat, cap possibilitat de mantindre un nivell de vida com el que tenen. Aquestes persones sempre posen davant els seus interessos personals (la hipoteca, el cotxe, el fet de ser “important”…) als interessos del país. O de l’ajuntament o d’allà on estiguen. És molt raonable que la gent els exigisca que facen allò per a que van ser nomenats. I si no saben o no poden, que se’n vagen a casa. Políticament parlant, a l’atur.\nCrec que l’ANC, Omnium, i CxR haurien de promocionar un CSP per les properes eleccions, (I puc votar als tres). Però si continuem amb l’autonomisme, tenim excel·lents gestories al país, com Barnaquatre, Organ i d’altres que farien molt millor que els partits actual la feina de gestionar l’autogovern de fireta que tenim i que jo gustosament votaria per ser molt més professionals. Salut.\n12.05.2021 | 22:33\nSeguin amb l’aportació de Josep Salart, també jo aniria aclarint qui són els que més han desoït la voluntat ciutadana d’unitat. També crec que són els d’Esquerra.\nEm fa pena gent que són historiadors, com en Junqueras, com en X. Doménech, que haurien de saber d’història. O no han estudiat l’espanyola?\nSi la història és mestra, que ensenya la història de Castella , si no imperialisme agressiu, malbaratament dels recursos espoliats, indiferència a la modernitat mental, menyspreu per l’adversari i venjança despiatada contra l’enemic vençut o covard?\nLes aportacions de Lorenç Marqués i de Carles Viñals d’ahir eren prou contundents. Necessitem menys verbalitzar i més actuar. El nostre enemic és l’estat espanyol, i no l’estovarem des de la bondat. Només respecten els que temen. Com acceptem la vergonya de tenir a les nostres presons persones pacífiques que la ONU ha reconegut que van administrar un dret fonamental?\nAra bé, aquestes persones pacífiques estan invalidades per dirigir el nostre país. Es van deixar agafar per l’enemic. O eren ingenus, creient que qui no compleix mai el que promet històricament, ho compliria aquella vegada i seria generós en la justícia; o eren apocats i poc intel·ligents políticament : en no fugir de les urpes inquisitorials van permetre a Madrid tenir actius ben controlats en presons. En qualsevol dels dos casos, irresponsables.\nEn fi, per tornar al carrer, com es poden materialitzar les idees que ahir exposaven, entre d’altres, els dos comentaristes citats?\n12.05.2021 | 22:37\nTrobo bastant ridícul barellar-se per un bocí de poder que li resta a la Generalitat. Els que entrin, han de fer una gestió del dia a dia impecable, que això sí que ‘eixampla la base’. De política pro-independència des de la Generalitat, poca cosa; tot està vigilat, està farcit de ‘xivatos’, i els jutjats s’hi tiren al damunt al moment. La acció política ha d’estar feta fora del país. Qui sigui polític i pretengui que no ho està d’acord amb això, simplement vol viure del sou de polític i tocar la música de la independència cada 4 anys per a recollir vots i seguir visquent de la política.\nSr. Gambús, la Generalitat té poder i té dimers…..\nPerò la millor cosa és noves eleccions, ELECCIONS LLIURES I no com aquestes mediatitzades per la judicatura espanyola.\n12.05.2021 | 23:11\nRepetint eleccions probablement guanyaria l’espanyolisme per l’abstenció de molts d’independentistes i la mobilització dels espanyolistes… no crec que fos gens ni mica bo … En Cuixart ho diu ben clar: “l’objectiu de la repressió és dividir els independentistes”, i sembla que ho estan aconseguint … si poden formar govern conjunt que el formin, i si no que possiblitin el govern del partit més votat. si no ho fan així i es repeteixen eleccions i, per miracle, no guanyàs l’espanyolisme, com formarien govern??? Si Junts quedava davant ERC, ERC els votaria, si ara Junts no els ha facilitat la investidura??? I qualcú creu que Junts tendria majoria absoluta???\n12.05.2021 | 23:20\nBé, sembla que finalment tindrem “Govern del 52%”. Com diu Pilar Carracelas en el seu article a El Món, els partits independentistes han assolit un “acord de mínims”; els mínims de sempre: Mantenir la repartidora sota control. Alel.luia, alel.luia !\nLlegiu-lo. És un bon resum del currículum de les institucions catalanes des de l’1-O; del Viacrucis que ens han deparat durant els darrers tres anys i un lúcid avançament del que seguiran deparant-nos si no fem bondat i Déu no ens ajuda. Sit nobis terra levis…\nSr Partal, avui fa equilibris per no pronunciar el nom dels autentics culpables, es a dir, ER. Fer noves eleccions no es fer el ridicul, fer el ridicul es pactar amb els Erkis o, encara mes, donar los suport gratis a la investidura. Cal parlar clar, n esperem mes de voste, necessita mes proves de quina es l actitud d ER? El Sr Asens sembla que ho te clarissim.\nSi s´entengues be de que va la pandemia tothom sortiria al carrer sense por,els de madrid ho saben i han sabut ferla servir per aturar-nos.Ja ni hi ha prou.S´ha de tornar al carrer!\nLa més gran de les mentides és la més repetida pels canals de desinformació: dir que és negatiu repetir les eleccions.\nEncara ningú ha explicat el per què. Què té de negatiu?\nLa Generalitat només és una gestoria 100% tutelada pel Règim franquista. Ha quedat demostrat amb la gestió del Covid, com el Gobierno s’ha pixat amb l’Aragonès qui no ha fet res més que demanar permís per tot a Madrid. I recentment li han deixat ben clar que lo d’administrar els diners de la UE, res de res.\nLes eleccions s’han de repetir per higiène democràtica: El 14-F ERC va mentir a l’electorat dient que era un partit independentista. Segons Junqueres ens hem d’esperar 20 anys. Doncs cal donar l’oportunitat als seus votants a que reconsiderin votar-lo d’aquí a 20 anys.\n13.05.2021 | 00:14\nDesitjo profundament que anem ràpidament i sense confusió cap a unes noves eleccions, on els ciutadans tinguem l’oportunitat de decidir què volem ja que el que és clar és que les promeses electorals que es varen fer no es compliran. Una legislatura que ja comença així està condemnada a ser un fracàs. Ja va ser l’origen de tot plegat no convocar eleccions quan es va decidir no investir en Puigdemont. Cal aprendre dels errors i no tornar a fer el mateix. ERC i Junts estan empatats, no pot ser ni el programa purament d’un ni el programa purament de l’altre. ERC parla d’incompliment d’acords però els més incomplidors que he vist són ells començant per boicotejar continuadament el Consell per la República. Noves eleccions i que ens expliquin què es planteja i quins pactes electorals es consideren.\nI a la gent que diu que seria un error votar perquè guanyaria l’espanyolisme els dic que això no ha de ser així, que ja molta gent no va votar i potser ara sí votaria i que si guanya l’espanyolisme serà el que els nostres conciutadans han decidit, quin dret tenim a voler controlar la democràcia? no hem dit sempre que als catalans no ens fa por votar? demostrem-ho. És la única sortida honesta a tot plegat, la resta tot són xantatges i repartiment de privilegis i prevendes. Res sortirà bo pels catalans. Siguin del color que sigui. Una legislatura en les actuals condicions és un fracàs assegurat.\n13.05.2021 | 02:10\nSembla. doncs, que ja tenim “acord de mínims”.\nPerò, quins mínims? Doncs, uns mínims tan inconcrets que dubto moltíssim que siguin cap avenç per a la governabilitat. I, per a la independència, encara en tinc molts més dubtes.\nDe moment, allò que queda clar és que els partits mantenen les seves quotes de poder: milers de càrrecs i sous. Molts dels quals encara deuen estar amb els dits creuats per por que no naufragui, tot, una altra vegada.\nL’única cosa positiva és que, no repetint eleccions, el 52% -el símbol- no serà desballestat de manera imminent. Ja veurem, però, si paga la pena. I, també, quant dura.\nPerquè, si s’arriba a constituir un govern de concentració, què farà un Govern “obligat” per la pressió popular? Un Govern ple d’individus amb visions diferents sinó oposades?\nJo no n’espero gran cosa. Tenim el record viu de la legislatura passada. Tenim a la retina i a l’oïda els enfontaments mesquins de la campanya electoral. Tenim a la memòria la compareixença d’ahir de Rufián al costat de la ministra espanyola dient, molt ufanós, que compartien diagnòstics e, “incluso, soluciones”. Amb gent que té presos polítics, exiliats, extorsionats, Fiscalia i un etcètera vergonyós i perillosíssim. De veritat que comparteixen diagnòstics i solucions? Doncs, ens ho haurien d’explicar.\n(De tota manera, ja ho veurem)\nCal enfortir les entitats, altra vegada. Les grans i les que existeixin o calgui crear.\nNomés la determinació i l’organització del poble faran la feina que cal fer. Aquesta és la força que cal preservar.\nNo en tinguem cap dubte.\n13.05.2021 | 03:20\nHem d’assumir la bifurcació de l’independentisme polític. Que és pitjor, un mal govern? Noves eleccions? O govern en minoria, que probablement serà molt lesiu per a la minoria nacional catalana?\n13.05.2021 | 05:18\nUna meganotícia del TJUE i aquí dediquem editorials al pacte de “l´engany”. Jo crec que us convindria un augment de sou. MHP Puigdemont encapçaleu la llista i parlant clar enviareu a la paperera aquests servidors de Castella.\nQue ha cambiat de fà 4 anys fine ara:\nTV3 i Cat-radio per posar un , es parla mes castellà,invitats unionistas,amagar noticias bones com l’escocia o la de ahir matèix del TJUE,I el intent d’amagar al MHP Puigdemont.\nQue mes ha cambiat: las declaracions dels politics com Junqueras,Marta Rovira,Sabrià, fins I tot el terennar de la CUP que le va bè 2 anys de no res.\nQui en aquets 4 anys ha posat al pais vehì contra les cordes I a fet una neteja del partit I ara tè al cap devant autentics indendentistes.\nL’unitat la volem tots,no mès amb unitat de tots els independentistes es pot assolir l’independencia I fer front a la venganza corrupta I amb prevaricaciò del pais vehì.\nBè sembla molt clar tot,lo que ja no sembla tant clar es qui realment lluita per l’independencia I qui s’aprofita d’ella per assolir altres cuestions, de veritat Rufian es indepe? ho es Junqueres,ho es Aragones? Cuixart ahir demanava unitat I que no es malbarati aquet 52%,però de veritat tots,tots lluitan per lo mateix?\nJo crec que no,per això aquet acord de minims es no mès una mica de alcohol per una ferida mes profunda.\nEn fì ja veurem com s’acava tot aquet guiri-gai.\n13.05.2021 | 05:57\nFins que els politics siguin professionals, amb caritats que tripliquen el que guanyarien en un treball normal o cobrant l’atur, el que els interessa es el seu sou exagerat i per no fer res. Viure de la politica es engreixar la cara dura. Màxim 8 anys i a treballar, que no fa mal. La gent treballa, i els miserables es dediquen a fer el gandul\n13.05.2021 | 06:32\nUn accord de minims o un accord “en fals ” sera molt perjudicial, desmotiva els votants indepes i no familia la base.\nNo motiva ni crea esperança.\nEl millor seria oblugir als politics a parlar clar amb noves eleccions.\nPerque tanta por a noves eleccions, es encara de les poques coses que es poden fer lliurament i sense que et peguin els mossos.\n13.05.2021 | 06:39\nDavant d’un mal acord, i un altre suplici de llegistarula…eleccions!\nQue perdem els indepes? Si ja hem perdut!!\nI a vegades hi ha sorpreses a la vida.\nDesprés del patètic espectable de Rufián i Tardà, res del que diguin O facin, em farà creure que un acord amb ERC portarà res de bo. Han après molt bé de Pedro. Menteixen sense vergonya\n13.05.2021 | 08:02\nFoc nou i vida nova. Això ens cal. Endreçar la la casa. I això és començant per aprimar les prevendes de tota la fauna política. Sou com qualsevol altre assalariat. I que sàpiguin que és estrènyer-se el cinturó. Res de dietes. La carmanyola i la termos es porten de casa. Fora cotxes i xòfers oficial. Transport públic O bicicleta. No és cap deshonrra. En definitiva uns treballadors més. I veiam qui s’hi apunta. Sous vergonyants que paguem però no n’anem. Bon dia i bona hora .☮\n13.05.2021 | 08:16\n13.05.2021 | 08:21\nSi imaginem que arribessin a pactar, amb la mala llet que gasten els que ja són més espanyols que catalans, la imatge dels quatre anys vinents a Catalunya fa pena, fàstic i pudor amb les seves guerretes estúpides. Ara que ja ha quedat ben aclarit qui és independentista i qui és espanyolista simulant ser independentista, no queda cap altra solució que unes noves eleccions, excepte si l’Aragonès per acabar de reblar el clau pacta amb el P-SOEZ o directament amb la Moncloaca i queda retratat per sempre més, ell i els altres amadrilenyats. Un gest com aquest faria desbancar a cops de bastó la cúpula del poder a ERC (cosa que ja s’està tramant des d’una base avergonyida i farta de mentides), deixant lliures als seus votants enganyats i tornant a una ERC amant de Catalunya, com sempre havia estat.\n13.05.2021 | 08:32\nLa via amplia vol governar tota sola. No es una contradicció quan només ha tret 34 escons?. Accepta els 33 de JxC, pero vol tots els concellers, més andavant potser deixarà entrar algun conceller d’algun altre element de la amplia via. El gran escull és el CxR, quan les orginatzacions fora del imperio on no hi pugui posar les grapes la “justicia” Ñ, son les úniquesque ens donen alguna alegria. Bases de ER que espereu per renovar aquests que s’han instal·lat als llocs on es prenene les decisions quan haurien d’estar de porters?\nAl juliol tendreu una oportunitat per fotre fora tots aquets inutils\nUN ACORD DINS L’ANTAGONISME? MALA PEÇA\nLa lògica de la situació porta més a la ruptura que no pas a l’acord. Deixem-nos d’acords de mínims que tots sabem el que vol dir.\nDues posicions antagòniques de principis: Junts vol la independència entesa com la continuació de l’1-O, i ERC no (a 20 anys vista que és el mateix). ¿Que han d’arribar a un acord? Vol dir senzillament que un dels dos llenci el barret al foc. Això seria tant com jugar-s’hi l’existència política.\nEl problema és que hi ha un ens material, el CxR que és una eina imprescindible per fer creïble els desitjos d’uns i altres (assumint-lo o negant-lo). Per tant, l’acord s’estavella entre: o s’accepta o no s’accepta…\nÉs clar que sempre hi ha fórmules falses que maquillen la claudicació d’un dels dos, però formar un govern català així, neix ja condemnat al fracàs…\nSi hi hagués hagut pressió al carrer, segurament les eleccions haurien anat d’una altra manera, amb una clara majoria per la independència, per l’enfrontament sense més dilacions… Però ara tampoc hi és. Unes noves eleccions no resoldrien res…\n13.05.2021 | 08:39\nRecordo que quan varen començar les negociacions per a formar govern tothom lloava el fet que fossin discretes, es a dir ocultes. Ara ens trobem davant d’un abisme i encara és hora que sapiguem exactament perquè. Ens hem de quedar amb les versions, sovint contradictòries, que cadascuna de les parts ens dona i, és clar, tot el reguitzell de qualificatius que els incondicionals de cada posició repartixen per a desacreditar als altres.\nMai m’ha semblat que els polítics hagin d’ocultar el que parlen o pensen, per molt de soroll això pugui provocar els ciutadans tenim dret a saber exactament que fan els partits per gestionar el nostres interessos. Sovint s’oblida que els diputats són representants nostres i només això, representants.\nA vegades penso que la política catalana està contaminada del les formes que s’utilitzen a la cort espanyola on to va per sota sense que els veritables interessos es manifestin. Pot ser que si volem fer un altre país, i millor, ens deslliurem d’aquestes formes i apostem per la transparència on els ciutadans siguem els veritables protagonistes i no se’ns oculti cap informació per tal de que les decisions que prenguem no s’hagin de basar en simples intuïcions.\nD’una banda la idea d’unes noves eleccions és molt temptadora: deixariem sense cadires i amb un pam de nas a tota aquesta colla de politiquets que només pensen en el sou, el poder i el partit, per aquest ordre; que s’aixopluguen amb l’independentisme però en el fons no creuen que sigui possible perquè ells mateixos no estarien disposats a fer els sacrificis que calen i ho confien tot a un futur inconcret on altres ja faran el que cal fer, que menyspreen el patiment dels votants que els han posat on són i ignoren que totes les prebendes per les que ara frisen hi són per un únic motiu, per ajudar a desenvolupar la seva feina de servidors públics i poder complir així el programa que diuen que representen. Per tot això voldria rebentar-ho tot i fer foc nou.\nPerò, i després què? En el millor dels casos tindríem una majoria (dita) independentista similar, on cap dels dos partits principals podria fer govern sense comptar amb l’altre, i en el pitjor (i crec jo més probable) perdriem aquesta majoria. Ahir mateix, parlant amb un amic independentista de socarrel, em deia que si es repetien eleccions no aniria a votar, que n’estava fart, ‘que n’aprenguin, etc., pels mateixos motius que una part de mi vol que hi hagi noves eleccions.\nAixí doncs avui he arribat a la conclusió que el millor que podem fer és, com comenta en Partal que ja ha començat a succeir, pressionar al màxim els dos partits principals per què s’arromanguin i facin tot allò que han de fer, allò pel què els hem votat i els hi paguem el sou: fer política en clau catalana i netament independentista. Punt. Que es guanyin les garrofes, que es reuneixin en sessions interminables, que suïn la cansalada dia i nit, com fem molts dels que encara tenim la sort de conservar la feina i pagar impostos en aquest sistema de merda que ens està deixant l’estat espanyol i la crisi que ens cau al damunt. L’esforç de fer pujar aquests dos partits on són ara ha sigut molt gran, descomunal, i el capital democràtic que els hi hem encarregat de gestionar és massa valuós com per deixar-los ara que hi renunciïn amb l’excusa de que no s’entenen, de que negociar és molt cansat. Doncs per això us paguem, rucs!\nI no vull entrar ara en qui té més responsabilitats en tot això, si és el partit A o el B. Tant se val, si fracassen el fracàs serà de tots, nostre també.\n13.05.2021 | 09:06\nMiri sr. Partial, si després de la guerra bruta i les marranades i traïcions que ha fet ER a l,independentisme, als presidents legítims i al poble de Catalunya i d’haver manipulat els mitjans dient mentides i amagant la veritat, els donen el “premi” que volien per un acord “de mínims” ja haurem llençat la independència a la paperera de la història. Aquest és el govern fatigós que vostè vol?\nJunts, ni un pas enrere. O bon acord O noves eleccions!.\nAquest “acord de mínims” entre ERC i JxCat propiciat per la CUP em fa l’efecte que és paper mullat ja que passa de llarg de les diferències que impedeixen un govern de coalició. Hores d’ara, un govern de coalició ERC-JxCat tindrà els mateixos defectes que el que ja hem patit, per què la qüestió de fons segueix sent autonomia versus independència.\nNo sé dir què fora millor, si que JxCat permeti la investidura de l’Aragonés cedint els vots que calgui i quedar-se a l’oposició o bé repetir eleccions. En el primer cas, veurem com ERC serà esclava dels Comun$ i pregarà pel suport del P$C, deixant aparcada la independència sine die (Junqueras dixit). En el segon cas, repetir eleccions, si JxCat no pogués treure majoria absoluta, el P$C tornaria a guanyar i veuríem com es forma un tripartit 3.0\nSi fos per a mi, jo aniria a noves eleccions i si no pot guanyar JxCat per majoria absoluta (cosa possible si els votants d’ERC i CUP obren els ulls), al menys podríem comptar-nos els independentistes de debò i deixar-nos de bifurcacions estèrils.\nCom sempre i ja ho esperava, es troba la solució per a continuar on érem, tota la paròdia de després de les eleccions, ha fet córrer rius de tinta i sembla que tot quedarà igual, tret que entre uns i altres( fins els seus teòrics companys) s’han desempallegat del president Torra que causava urticària als dos partits pretesament indepes i fins i tot a Madrid, potser els feia nosa a les tres bandes, era massa coherent i els feia sortir els colors a tots plegats. És el que fa dies que dic aquí i en privat, tota aquesta colla, ERC, JXCAT i CUP no serveixen per res més que xerrameca si no planten cara a la repressió i davant de qui sigui els diguin valentament el que pensen, tant si els porta a la presó o els innhavilita o els multa. Reconec que entre els subscriptors n’hi ha molts, ho noto per l’exigència sobre el nostre estimat Vicent, de que criminalitzi ERC, ell va aguantant i sent ponderat i imparcial, com ha de ser. No es pot deixar portar per fidelitzats seguidors o sectaris de junts, ni engegar-los a dida. Els dos partits, tenen grans pecats capitals, per dir-ho en vocabulari catòlic. Són poc menys que traïdors per les cagarrines generalitzades que tenen. Poden explicar-ho i justificar-ho tot per pracmatisme o qualsevol altra excusa, però només tenen por i consulten les coses legals i van a lo més fàcil per no mullar-se, després xerrameca que es lo seu. Però després de les traïcions de tots plegats i no fer costat al president Torra, està clar com l’aigua. Noves eleccions i a veure si ens treiem la bena dels ulls tots plegats, si no en tenim de bons, que manin els espanyolistes i a veure si és un revulsiu per a ser més conseqüents. Ara per ara, només maregen la perdiu i anar fent sense aconseguí res de res, només més repressió i seguir sent la riota de ñ i part del estranger.\nEfectivament; em sembla haver-ho dit en intervencions anteriors: cal tornar a sortir al carrer perquè és el carrer qui d’alguna manera ha empès la política. Malauradament la covid ens ha deixat muts, atemorits, quasi bé covards.\nEstimats, fem País, no fem política! Intentaré recuperar convocatòries i plataformes que en proposen.\np.s.1. Er i a Junts que s’en vagin a pastar. No vull pagar-los el sou, no hi tenen dret, no treballen per a nosaltres\np.s.2. El senyor Rugián a Madrid, svp, que fermi la boca: insultar a l’oponent és un grau moral molt baix i una manifesta incapacitat per a argumentar. Evidentment, també m’estimaria més no tenir-li que pagar el sou però ja veieu; les coses van com van. Patètica la seva intervenció insinuant que ells sí fan política. Política per a què? Per a continuar cobrant un sou que em permeti viure folgadament a Madrid en una versió 2.0 de Duran i Lleida. Per l’amor de Déu!\nAmb la pandèmia frenant el carrer la situació és crítica, i si no hi ha un miracle, el dia 26 ens trobarem amb un país com la proverbial botiga de terrissa després de passar l’elefant. Jo porto cinc anys fent articles en alemany i escampant-los als eurodiputats i a la premsa alemanya. El cop de porta del Sr. Aragonès és com una punyalada al meu modest treball d’aquests anys. Ara he hagut d’aturar-ho per tal que allò que escrigui avui no sigui ridícul demà. Al final (vull dir després del 26) potser em trobaré que la única cosa que podré dir als alemanys serà que, malgrat que molts polítics s’hagin venut l’enteniment, la majoria dels catalans seguirà la lluita, organitzant-se com sigui més eficient i prescindint dels que l’han volgut ajornar per la setmana dels tres dijous. I que Madrid (i Europa!) no es facin il·lusions, perquè la política repressora i espoliadora de Madrid no ens deixarà altra sortida que la confrontació definitiva.\nL’ANC i Òmnium, que són fonamentals per corregir i marcar el camí als polítics, sense el carrer perden el 90% de la seva influència. Ahir vàrem veure el magnífic discurs de Cuixart, aplaudit i aixecats de la cadira tots els representants polítics, després del què els hi va dir!!!. Si Cuixart els hagués renyat de forma més contundent, si els hagués censurat i desacreditat igualment haurien aplaudit aixecats de la cadira. I és que Cuixart és un home transversal, honest i insubornable, és una marca que no si pot estar en contra. Passa una mica el mateix amb Lluís Llach. Són personatges que no viuen de la política, que tenen una trajectòria recte, lliure de tactisme i s’han convertit en representants de l’anhel de la majoria. Amb en David Fernández passa una mica el mateix, transmet les mateixes vibracions però no ocupa tan espai com els anteriors. Imagineu-vos el camí que faríem amb aquests líders davant. Un país que vol fer -ha de fer- el pas tan transcendent i difícil d’alliberar-se d’un estat tan poderós, necessita dones i homes intel·ligents, que combreguin amb el carrer que és on va començar tot. Tenim aquesta gent, n’he anomenat tres però n’hi ha molts més, hi són però estan massa endarrere ara. Crec que totes aquestes històries ridícules de la bifurcació, de reformistes i rupturistes, de si hem de ser més o més determinats, .. passarien a la petita història de la vergonya que el temps aniria colgant si tinguéssim els líders que necessitem. Recordeu la manifestació del 10 de juliol de 2010 al Passeig de Gràcia?, “Som una nació. Nosaltres decidim”. Això és el què va foragitar Montilla. Necessitem nous líders, necessitem el carrer.\nSr. Vicent, fins que no reconeixem que una part important de la cúpula d’ER i votants no volen de deixar d’ésser esclaus d’aquesta espaÑa franquista, no avançarem.\nCal agrair-li la sinceritat d’en Rufián, dient en un mitjà que ell no era independentista; li/us recordo que aquest vividor del sistema és el màxim portaveu a Madrid d’ER.\nINSISTEIXO, per favor JxC, abans d’un mal acord, a l’oposició O noves eleccions.\nQue més podem fer per destruir el Procés, o pot ser que el Procés fos un miratge?\nArribat on hem arribat, ara no queda més remei que fer foc nou, això s’ha podrit massa, ja no queda res del esperit del 1-O.\nLa solució es unes noves eleccions?\nBé, sí amb altres representants per part del independentisme, sinó estarem una altre vegada amb la mateixa situació.\nO tenim la capacitat de reinventar-nos els independentistes de veritat o tot serà foc d’ençenalls.\nEstem jugant amb foc, i amb temo que perilla la pròpia essència el poble català. Del poble català, el idioma i la Nació Catalana.\nFinalment després de segles de lluita per preservar-nos estem a punt de ser devorats per la globalització.\nTenim el enemig a casa i no som capaços de veure’l.\nJordi Cuixart, el menys partidista de la colla, posa en ordre d’una manera molt clara la jerarquització dels objectius, Ho fa ell que com altres presos són els més legitimats per parlar-ne, ja que han planta cara directament a pesar de la llarga carregosa quota quota que han de pagar de l’haver de la seva vida. Ells només han afrontat derrotes físiques, que no tothom valora, ja que les victòries no són el mateix que la victòria. Ell doncs, quan parla de la victòria, parla de la de Catalunya, no pas d’un alliberament particular que també tenen prou merescut i més. I parla del què, posant-lo en ordre davant del qui, Ja que el qui és Catalunya sencera (millor països catalans sencers. Però això és una altra branca de l’arbre de la llibertat). Durant el franquisme, abans de que Omnium pogués fer actes culturals col·lectius, cadascú estima la llengua sense exigir que hi hagués algú que ho protegís. Simplement tothom hi posava el que sabia en favor de l’expressió entranyable que era perseguida tan cruelment. Els alcaldes els triava la teranyina del dictador, i a ningú se li acudia d’exigir un protecció a l’alcalde, encara que molts alcaldes tractaven la llengua com es mereixia , dins el el que es podia. Òbviament només parlada. Actualment la part més afeccionada la intríngulis política té més mentalitat de consumidor empedernit i pensa que com que ja els paga mitjançant el vot, li han de servir el plat a la carta. Això és la cara B del poderós missatge d’en Jordi i una una part de l’explicació de que amb més 50% dels vots ningú pugui aplicar polítiques en sintonia al fet. No cal dir que només en un referèndum es compten els vots sobre una qüestió concreta, com és un canvi perimetral polític. Quants més independentistes generosos, i menys independentistes exigents sobre els altres independentistes, més a prop serà la des incubació de la república.\n“si tu l’estires fort per aquí i jo l’estiro fort per allà” si és l’estaca tomba. En canvi si és la corda, és una caiguda de cul d’una banda a cada estirada mentre els altres diuen que han guanyat, però la baralla sense sentit segueix.\nDe nou les bones noves venen de l’exterior. L’entorn europeu i democràtic és, amb totes les seves dificultats i contrarietats, molt més productiu que no pas l’entorn hispànic. No només per les qüestions judicials ( donades les animalades fetes per Espanya ); sinó que també en la resta d’aspectes que han de conformar la vida ciutadana. Mirar a Espanya és mirar un melic eixut i estèril. Que aquests conciutadans que conformen la gent apoderada del país vulguin requerir l’escut d’un Estat és lògic i natural. Que restin afartats de tant recaure física, econòmica i socialment als esdevenidors que enfronten especialment desprotegits, també ho és de natural. La resta de ciutadans ho entenem i ho patim alhora. L’objectiu estratègic de l’enemic expressat amb: “Que abans es trencarà l’independentisme que l’Estat” ( frase aznariana per excel·lència ) refereix a aquesta injustícia del tot coneguda i llençada com a arma en aquesta guerra, queda reblat per l’altra expressió: “Más grande será la caída”. Reblada i convertida en lema guerrer. I ens resta confirmat amb l’actuació contra els Pujol, Trias, Mas… Puigdemont. No, no és només la pressió popular força a la negociació; potser sigui la companyia i el suport popular que ajudi a la mateixa. A uns i altres. En aquesta guerra contra tots nosaltres, cal mantenir el cap fred, el confort d’uns i altres, i els sacrificis compartits per uns i altres. Una companyia i suport que hem d’aprendre a vehicular des de la serenor d’una nació que es vol sencera. I sí, segurament “els historiadors” coneixen aquesta gran debilitat pròpia. Segurament no tant com la coneixen els causants absoluts d’aquestes ferides colonials inexcusables, campions com són de l’estratègia del desfer “en lo universal”.\nQue la mobilització popular pren volada, ve a ser una notícia molt important. Requerim dos línies d’actuació per al momentum venider: organització d’estructures d’estat fora de l’estat, i control de les estructures de l’estat en la mesura del possible. Que la primera ha de créixer més enllà de les actuals institucions cíviques i polítiques existents, és una esperança i una desiderata.\nLa via amplia es la de la Renfe que te centre a Madrid-capital.\nER es la via amplia. ER te el cordó umbilical amb Madrid que els alimenta fisica i mentalment. Allà estàn i ho expressen sense vergonya. Aquí ho viuen ,com expressen i acatan ells mateixos, com a colons o subdits. Aixó es el que estàn mostrant. No son opinions particulars de ningú en concret.\nBifurcació de l’independentisme?\nPròpiament es pot anomenar independentisme un corrent que posposa la independència a 20 anys vista?\nI es pot considerar lícit d’exercir la representació parlamentària quan s’han aconseguit els vots amb un missatge polític diametralment oposat?\nL’altre dia, admirat Sr. Partal, dèieu que _el votant sap el que vota_ i no sé jo si aquest cas ha estat una excepció d’aquesta constant…\n13.05.2021 | 11:08\nQualsevol govern de coalició continuarà essent l’olla de grills que ha estat aquests darrers anys (llegiu Puigdemont i Torra que ningú ha desmentit). Doncs, deixem que Erc governin sols! A la millor ho fan bé i tot!\nCrec que cada dia que passa la pressió ciutadana és més important i diumenge a la Plaça de sant Jaume crec que pot ser una bona palanca per dir prou. El desgast dels partits és prou clar però també podria ser que els politics que tenim no tenen el nivell necessari per dirigir un projecte d´aquesta magnitut, per tant tornem a sortir al carrer amb força.\n13.05.2021 | 12:45\nArticle molt clarificador de Canadell a elnacional.cat. Jo li posaria un segon titular: Per què tenim pressa.\nUn acord de minims que és una presa de pèl.\nDe què servirà un govern format d’aquesta manera? Només per impedir que treballi el company de govern, per mirar-se de reull i per acusar-se mutuament de tot.\nI amb la TV3 tant manipulada que tenim, això seria la fi de Junts. (Com a mostra, el Tot es mou, quina vergonya!!!)\nNoves eleccions ja!. Crec que aquest cop molts abstencionistes tornarien a votar.\nA qui es pregunta si Junts podria tenir o no la majoria li responc que, després de l’engany de ERC, crec que moltes coses aniran posant-se al seu lloc. I Junts es mereix i té molts més vots dels que li atribueixen (per començar, els de l’estranger i els dels que han enganyat amb el PdeCat).\nD’acord quan el Sr. Soler diu que les eleccions s’han de repetir per higiene democràtica:\n“El 14-F ERC va mentir a l’electorat dient que era un partit independentista. Segons Junqueres ens hem d’esperar 20 anys. Doncs cal donar l’oportunitat als seus votants a que reconsiderin votar-lo d’aquí a 20 anys”\nJa els hi anat bé als polítics en general la pandèmia. El carrer domesticat i tothom a casa sense protestar ni pressionar.\nLa situació és il.lògica a causa del gir espanyolista d’ERC i de les restriccions de la pandèmia. Bona part dels votants d’ERC, votants tradicionals, alguns molt catalanistes i radicals, encara es creuen que volen la independència i es creuen les mentides dels seus dirigents. Cal temps perquè vegin l’engany.\nAvui Jaume Asens, parella somiada per ERC, els ha retratat millor que ningú quan diu ara podem parlar amb ERC perquè han renunciat a la independència.\nSignificatius són també els moviments del PSOE a Madrid tirant la canya a ERC, amb enquesta del CIS inclosa, per reeditar el tripartit “d’esquerres”.\nLa deriva i el mal que ha fet ERC a l’independentisme i als votants de l’1-O és incalculable.\nTots els mateixos que volen apartar/silenciar/empresonar al President Puigdemont…són els mateixos que no volen eleccions per res….\nTOTS ehhhhh ER la primera\nSense la pressió del carrer, ni negociació ni sortida.\nLa majoria repetiu que en Junqueras situa la independència d’aquí a 20 anys. Pequeu d’optimistes. Diu textualment que hem d’esperar de 10 a 20 anys per tenir una Catalunya “millor,” paraula codificada que esborra del mapa “lliure” o “independent.”\nA Europa recollim victòria rere victòria i a casa som incapaços de treure’n profit.\nLa pandèmia aviat no serà excusa per no sortir al carrer.\n13.05.2021 | 17:11\nHi ha qui té massa idealitzat tal partit o l’altre, però en la mateixa situació tots dos acaben fent, si fa no fa, el mateix.\nPressió ciutadana, prendre la iniciativa i no tornar-la a deixar en mans dels polítics.\nEntrar en política en un partit independentista només per l’estil de vida, la cadira i el sou, hauria de ser inadmissible.\nLa independència té un preu que cal pagar amb incomoditats i patiments.\nAfortunadament, el carrer cada cop és més a prop.\n13.05.2021 | 19:26\nVeig que encara hi ha veus pro formar un govern de mínims. ERROR!!!\nAixò seria obrir el camí cap a l’extinció total. No te autoritat moral en Pere Aragonès per voler comandar una Generalitat i dir-se independentista. Li ha pres tota l’Oriol Junqueras traient-se definitivament la máscara aquests darrers dies, aigualint l’1-O (que si es va fer va ser gràcies al poble i al MHP Carles Puigdemont tirant del carro amb el seu “referèndum o referèndum”) i demanant d’esperar 20 anys.\nMai es pot fer cas d’un general empresonat per l’enemic. Es de manual!!!\nI que parli el poble quin futur vol, no la cúpula d’ER que en campanya pel 14-F ens va enganyar amb enceses proclames independentistes, que ara veiem eren mentida.\nA més, a les properes eleccions JxCat ja gaudirà de tots els drets electorals i d’imatge, que li van ser arrabassats (injustament com van demostrar les urnes) pel PdCAT.\nVostè, Sr. Partal és un especialista a voler nedar i guardar la roba.\nEl “poble” hem fet més “carrer” que “Madame Petit” en els seus bons temps. El que cal ara és que els partits independentistes facin els deures d’una p.v. i sinó que pleguin.\n13.05.2021 | 20:52\nLA PRESSIÓ, QUE NI HA, POT FORÇAR UN GOVERN COM ELS DOS DARRERS.\nSi això passa tindrem una legislatura molt però molt pitjor que les dues anteriors.\nEl carrer mana però, com aquell rei del Petit Princep de Sant-Exupéry, ha de donar ordres raonables si vol que es compleixin.\nNo pot manar a dos partits que no coincideixen absolutament ni amb una sola idea, governin plegats. No governarà cap dels dos. Tindran massa feina a matar-se entre ells.\n13.05.2021 | 22:01\nTot va començar quan algú va dir que separats aniríem millor, dons així ens va.\n14.05.2021 | 01:15\nENTRE LA MOBILITZACIÓ I LA PARET, DONAT D’ESPASSES NO EN TENIM.\nEls PARTIDISTES, perqué politcs i politiques en som totes, no faran res per la República.\nLa Generalitat de catalunya forma part de l’Estat enemic i els hi paguen morterades mensuals i tenen poder per viure de l’autonomisme dècades.\nEstem veient la crisi previsible del fracàs d’una direcció burgesa i petit burgesa (CUP) del procès d’alliberament nacional.\nLa republica sera per la lluita social, i si cal, amb la violencia de la mobilitzacio popular.


Dracs d'arreu del món: EL NAIXEMENT D'UN DRAC\nEL NAIXEMENT D'UN DRAC\nSant Jordi del Claustre de la Catedral de Barcelona\nÉsser fantàstic de quatre potes, cos cobert d'escames, unes ales membranoses i una llarga cua. Amb el coll llarg i cobert de punxes, ullals llargs i afilats i amb un alè de foc capaç d'arrasar tot un bosc en segons.\nAquesta és la imatge que ens ve al cap quan ens pronuncien la paraula drac i és aquests són criatures realment captivadores i al mateix temps aterradores.\nPerò per altres cultures la paraula drac no evoca una imatge del mateix dimoni, sinó que per a ells és la representació de la natura, de la saviesa, de la protecció, de la benevolència.\nSigui quina sigui la imatge que la paraula drac evoqui en l'imaginari humà, el que és innegable és que els dracs són un nexe d'unió entre totes les cultures del planeta i que hi ha milers d'ulls reptilians amagats per totes les ciutats i viles del món.\nAquesta pàgina neix amb la intenció de ser un recull de tot aquest patrimoni universal. Al llarg de les diferents entrades, anirem mostrant representacions de dracs d'arreu del món.\nAixí doncs, si passejant has tingut la sort de ser sorprès per una d'aquestes criatures que han resistit al llarg de tants i tants anys, no dubtis, fes-ne una foto i envia'ns-la indicant la població on l'has vist i a quin lloc a: dracs.arreu@gmail.com.\nD'aquesta manera entre tots anirem descobrint poc a poc, on s'han amagat durant tant de temps aquestes criatures tant fascinants.\nPublicat per QUIM a 12:55\nDrac oriental a Barcelona\nDrac Picaporta, Alaior\nDrac canelobre, San Gimignano\nDrac Fanal, Barcelona


Riuada de gent a Barcelona en defensa de l'Ebre\nLa capçalera de la manifestació a Barcelona en defensa de l'Ebre.\nUnes 15.000 persones convocades per més de 60 entitats, partits i sindicats secunden la manifestació contra el Pla Hidrològic de Conca\nActualitzada 06/06/2016 a les 15:11\nEl portaveu de la Plataforma en Defensa de l'Ebre, Manolo Tomàs, ha afirmat que l'objectiu de la manifestació és aconseguir ressò a Brussel·les per tal «que la Comissió Europea no cedeixi a les pressions del govern del PP i l'obligui a modificar el Pla Hidrològic de l'Ebre perquè adopti el cabal suficient per al manteniment del Delta». Tomàs ha destacat la importància de la manifestació a Barcelona i ha declarat: «Sabem que si guanyem Catalunya ens presentem molt bé a Europa». De fet, ha afirmat que, coincidint amb la commemoració del Dia del Medi Ambient, la manifestació també ha de ser un «reconeixement» dels catalans cap a la lluita de la gent de l'Ebre i ha afirmat que se senten «molt recolzats».\nTomàs ha valorat positivament la manifestació assegurant que és «una carta de presentació excel·lent» que referma el que va succeir a Amposta al febrer i que ha afirmat que ja va tenir el seu efecte a Europa. El portaveu ha dit que Europa «és sensible al tema del Delta de l'Ebre» i ha apuntat que el problema és «la pressió que rep per part del govern central». Ha conclòs que amb manifestacions com aquestes es pot contrarestar aquesta pressió i aturar la voluntat d'aturar les 450.000 hectàrees de regadiu, els 50 embassaments nous i dotar de cabal ambiental suficient per al manteniment del Delta. «Damunt del Delta vivim milers de persones i hi volem seguir vivint», ha reblat.\nPer la seva part, el conseller de Territori i Sostenibilitat, Josep Rull, ha destacat que el pla hidrològic proposat pel govern espanyol és «dolent per als cabals ecològics, per al delta i per als regadius perquè no aposta per la seva modernització». Ha afegit que el Govern continuarà «lluitant amb totes les energies» contra aquest pla a través d'un contenciós-administratiu a l'Estat i a través de la Unió Europea.\nLa presidenta del Parlament Carme Forcadell, també ha participat en la manifestació i ha dit que «l'Ebre sense cabals és la mort del Delta i això no és només dolent per a la gent del territori sinó per a tot el país». L'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, ha afirmat que com a representant de la capital del país cal «defensar els bens comuns, l'aigua, el delta com a ecosistema» i ha afegit que el que està en joc és «el futur dels fills».\nDes d'ERC, Gabriel Rufián ha afirmat que la manifestació és una resposta «a les agressions de l'estat espanyol» i ha explicat que la seva presència respon a la voluntat d'«interpel·lar les autoritats supranacionals» ja que ha dit que de l'estat espanyol no n'esperen «absolutament res». Per a Rufián, el pla hidrològic «ataca la comarca i ataca la regió» i s'ha mostrat convençut que després de la imatge que ha donat la marxa d'aquest diumenge, la UE tombarà el pla hidrològic, que ha titllat de «pla polític, en contra de la gent».\nEn un sentit similar s'ha expressat el candidat de CDC a les eleccions, Francesc Homs, qui ha declarat: «Que guanyarem a Brussel·les, n'estic convençut». D'altra banda, l'eurodiputat Francesc Gambús ha assegurat que la manifestació és un «senyal» cap a la Comissió Europa i ha confiat que aquesta «està a prop de la gent» i «té l'obligació de defensar les directives en vigor i la legalitat en vigor».\nPer part del PSC, Assumpta Escarp ha defensat també el cabal ecològic del riu però ha afegit que sobretot defensen que es faci un pla «amb el consens de les comunitats autònomes». Escarp espera que després del 26-J hi hagi un «govern de canvi» que permeti «derogar el pla» actual i aprovar-ne un altre que compti amb el «consens del territori».\nEl líder d'En Comú Podem, Xavier Domènech, ha recordat que aquest és un pla que el govern del PP va aprovar amb «nocturnitat i traidorïa», que representa una «agressió contra un model de vida, de desenvolupament» i que va en contra a les directrius de la UE en matèria d'aigua. Domènech està convençut que la millor manera de derogar el pla és «fer fora el PP» del govern el 26 de juny.\nLa manifestació ha recorregut el carrer Pelai, ha passat per la plaça de Catalunya i ha baixat per Via Laietana fins arribar a la plaça de la Catedral, on han tingut lloc diversos parlaments i actuacions musicals. En tot moment s'ha mantingut l'ambient festiu i reivindicatiu sota els clams de 'Lo riu és vida', 'No al transvasament' i «Ni un pam de terra, ni una gota d'aigua».


L'Hospital tanca l'agost amb una lleu davallada d'ingressats per Covid - Mollet a mà\nL'Hospital tanca l'agost amb una lleu davallada d'ingressats per Covid\nEl Baix Vallès registra el risc de rebrot més baix de tot el mes\nDimecres, 25 d'agost de 2021 | 20:02h\nLa Fundació Sanitària Mollet ha notificat una lleu reducció del nombre d'ingressats per Covid a l'Hospital de Mollet en la darrera setmana.\nAvui dimecres, el centre registra 18 ingressats per coronavirus i tres pacients a l'UCI. Aquesta dada suposa una davallada dels ingressats respecte als de dimecres de la setmana passada, quan se'n comptabilitzaven 25. Pel que fa a les altes, se n'han donat 11 i s'han notificat 5 defuncions en set dies.\nPel que fa a les dades epidemiològiques, el Baix Vallès registrava aquest dimarts un risc de rebrot de 203 punts, el mes baix del mes d'agost, i una Rt del 0,87. Entre el 15 i el 21 d'agost, es van confirmar 172 positius per PCR i test d'antígens, que suposen un 5,62% de positius del total de proves realitzades (2.585 PCR i 1.492 test d'antigen). La mitjana d'edat dels positius detectats s'ha situat en els 37,19 anys.\nPel que fa a la vacunació, tot i la desacceleració experimentada durant l'agost, al Baix Vallès, i fins al 24 d'agost, ja disposen de la pauta completa 96.134 persones, i s'han injectat la primera dosi 121.422.


Palve Nida Lituània - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nPalveTaikos g. 13, Nida, Nida, Lituània, LT-93123 - Veure al mapaNotable7,1Basada en83comentarisPalveVeure més fotos"chech from the window,stow,near lagoon"DeimanteLithuaniaVeure més fotosVeure totes les 25 fotosMolt bona ubicació 8,7Veure al mapa8,7Ubicació\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Nida, Palve és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Palve, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen express check-in/check-out, saló. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Palve és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Nida.


067 Programació a educació infantil a partir de les capacitats\nEn aquest curs hi trobem diferents tècniques i recursos per a poder elaborar una programació a partir de les capacitats determinades pel Departament d'Educació.\nOrientar als mestres d'educació infantil a programar les seves activitats docents a partir de les capacitats establertes pel Departament d'Educació.\nConèixer els conceptes previs, programació, unitat didàctica, capacitats…\nTreballar totes les capacitats preestablertes, i relacionar-les amb la programació.\nElaborar activitats globalitzades que treballin les diferents disciplines.\nMantenir una relació família-escola que enriqueixi el desenvolupament de les criatures.\nAprendre a avaluar de forma objectiva els diferents treballs i actituds.\nConcretar les unitats didàctiques de cada nivell.\nEixos i capacitats, embrions de les competències\nEixos i capacitats I\nEix: Aprendre a ser i actuar d'una manera cada vegada més autònoma\n1. Progressar en el coneixement i domini del seu cos, en el moviment i la coordinació, tot adonant-se de les seves possibilitats.\n2. Assolir progressivament seguretat afectiva i emocional i anar-se formant una imatge positiva d'ell mateix i dels altres.\n3. Adquirir progressivament hàbits bàsics d'autonomia en accions quotidianes, per actuar amb seguretat i eficàcia.\nEix: Aprendre a pensar i a comunicar\n4. Pensar, crear, elaborar explicacions i iniciar-se en les habilitats matemàtiques bàsiques.\n5. Progressar en la comunicació i expressió ajustada als diferents contextos i situacions de comunicació habituals per mitjà dels diversos llenguatges.\nEixos i capacitats II\nEix: Aprendre a descobrir i tenir iniciativa\n6. Observar i explorar l'entorn immediat, natural i físic, amb una actitud de curiositat i respecte i participar, gradualment, en activitats socials i culturals.\n7. Mostrar iniciativa per afrontar situacions de la vida quotidiana, identificar-ne els perills i aprendre a actuar-hi en conseqüència.\nEix: Aprendre a conviure i habitar el món\n8. Conviure en la diversitat, avançant en la relació amb els altres i en la resolució pacífica de conflictes.\n9. Comportar-se d'acord amb unes pautes de convivència que el portin cap a una autonomia personal, cap a la col·laboració amb el grup i cap a la integració social.\nProgramació unitat didàctica:\nPerquè ensenyem. Objectius\nQuè ensenyem. Continguts\nCom i quan ensenyem. Metodologia i seqüències\nQuè, com i quan avaluem. Criteris d'avaluació\nLa programació general.\nProjecte. Elaboració d'una unitat didàctica\nREC0673106, escola de tardor\nREC2673106, escola d’hivern\nREC4673106, escola de primavera\nREC6673106, escola de maig\nREC8673106, escola d’estiu\nTutor/a: Raquel González Gómez\nDirigit a mestres d'educació infantil


Federació Catalana de Voleibol - Tenda Online FCVb - Equipació de voleibol - Material per voleibol - Notícies - Competicions Estatals - La selecció infantil femenina cau davant Andalusia en la lluita pel bronze. Gran quarta plaça final\nLa selecció infantil femenina cau davant Andalusia en la lluita pel bronze. Gran quarta plaça final\nAndalusia va derrotar a la selecció infantil femenina en la lluita pel bronze en el final d’un Campionat d’Espanya de seleccions autonòmiques on Catalunya va tornar a accedir a les semifinals d’aquesta categoria després de la sisena plaça assolida l’any passat a Valladolid.\nLa selecció dirigida pel tàndem format per Antoni Blesa i Eros Ortiz va realitzar una gran primera fase de grup on va assolir la primera posició del seu grup. Les més joves de la delegació catalana van derrotar 3-0 a Aragó, 1-3 a les Illes Balears, últimes campiones del torneig en aquesta categoria, i 3-1 a l’amfitriona Regió de Múrcia.\nEn Quarts de Final esperava una lluitadora Castella La Manxa que va posar les coses molt difícils a una selecció catalana que va vèncer al tie-break per la superioritat tècnica respecte al seu rival.\nA les semifinals esperava la Comunitat de Madrid, un equip molt dur que va derrotar 1-3 Catalunya en un partit decidit per petits detalls i on les joves jugadores catalanes van estar a punt de forçar el cinquè set on la definició pogués haver estat un altre ben diferent. Ja un dia després, per concloure el torneig, a Puente Tocinos la selecció andalusa va infligir una nova derrota a una Catalunya que se’n va de Múrcia amb una gran quarta posició i experiència acumulada per aquestes joves jugadores en un futur immediat a les seves carreres esportives.


ARBRES URBANS – Joaquim Nadal\nHan florit els ‘prunus’ de l’avinguda Sant Francesc o del carrer Ferran Agulló. Malgrat el fred la natura es comença a desvetllar, els camps verdegen i a la ciutat els arbres comencen a perdre la seva nuesa de l’hivern.\nÉs el moment de netejar i preparar els escosells, de fer la reposició dels arbres que falten, de plantar-ne de nous. En poques setmanes no hauria de quedar ni un sol escosell per plantar. És en aquest context que hem de valorar la notícia publicada fa poc del retorn d’alguns arbres al proveïdor per tractar-se d’exemplars defectuosos o de creixement limitat per les dimensions massa justes del pa de terra de les arrels. Fa bé l’Ajuntament de vigilar i fer un seguiment acurat dels nous arbres que incrementaran el parc d’arbres urbans de la ciutat. Faria també bé d’atendre fins el darrer detall l’evolució del cens d’arbres de la ciutat i plantar tots els que manquen.\nPerò el seguiment de les operacions de poda i plantació, alguns arbres tallats, i l’anunci mig insinuat de substitucions en massa de determinades espècies planteja molts dubtes sobre la coherència final d’aquests plantejaments. A tall d’exemple vull esmentar només els arbres tallats, i substituïts per palmeres, al carrer Emili Grahit a l’aparcament de davant de la caserna de la Guàrdia Civil. S’han tallat sense cap explicació i si no hi ha explicació tenim dret a no veure el sentit d’aquesta acció. I com a exemple de les insinuacions em vull referir a la possibilitat de tallar els castanyers bords que hi ha a la ciutat amb l’excusa que les castanyes bordes són motiu de molèsties als vianants i són un element embrutidor dels carrers. Ens hauríem de preguntar abans de decidir tallar si el perjudici de les castanyes és superior al benefici de la floració intensa i de les fulles tupides que exhibeixen els castanyers i del capital invertit en el seu creixement. Ara la Gran-Via és un carrer amb arbres respectables i frondosos; no veig que s’hagin de tallar per plantar-hi, posem per cas, lledoners.\nL’arbrat de les ciutats expressa una determinada cultura de l’arbre. A Girona aquesta cultura no ha existit gaire i ho hem fiat sempre a la gran massa forestal de la Devesa a mig camí entre el parc urbà, el camp de plàtans i el bosc de ribera. Passa de forma més generalitzada a moltes ciutats de l’àrea mediterrània que amb l’excusa de determinades condicions climatològiques no han prioritzat aquesta cultura.\nLa diferència entre les ciutats mediterrànies i les ciutats del nord, de la cornisa cantàbrica per exemple, és molt notable. Les ciutats del nord han deixat crèixer els arbres i han permès que assolissin alçades, gruixos i edats de moltes dècades. Els parcs i les places de les ciutats del nord ens mostren el pòsit de molts anys i el resultat de polítiques de continuïtat i de manteniment sense canvis d’orientació i de criteri. Si sortim de la península i ens endinsem a Europa aquesta impressió creix més encara i sentim una sana enveja dels grans passeigs ombrejats que respiren una atmosfera de ciutat culta i ordenada.\nPer quina raó una ciutat com Girona, continental, plujosa, humida i freda sovint no ha de poder aspirar a veure fer-se grans els milers d’arbres que s’han plantat a la ciutat en les darreres dècades?. Hem vist finalment com creixien els til.lers de la Rambla, hem vist crèixer els castanyers de la pujada de Sant Feliu o els de la Gran-Via, hem vist crèixer i molt els plàtans de l’avinguda de Ramon Folc. Hem de tallar-los? O hem de deixar que creixin?. M’apunto a deixar-los crèixer, a plantar-ne més, i a tenir cura del nostre parc d’arbres amb voluntat de fer-ne partíceps a les futures generacions. Podrem veure finalment fer-se grans els arbres que ara un cop més s’han plantat en el Parc Central de Girona? Serem capaços de deixar que el Parc del Migdia s’assembli cada cop més a un parc de ciutat europea?.\nPer altra banda la pulsió arboricida amb criteris discutibles i voluntat de depurar els nostres boscos urbans i les lleres dels nostres rius de les anomenades espècies invasores ha provocat la desolació a la Font del Ferro o a la vessant del Galligants on hem vist desaparèixer les flors blanques i arraïmades de les acàcies. Estem segurs que aquest és el camí prioritari quan encara no hem consolidat una cultura dels nostres arbres urbans que pugui permetre veure’ls crèixer?\nHem vist també com l’Ajuntament optava per deixar en suspens el Pla Especial de la Devesa. Un cop més ha quedat obert pel mig el dilema entre una intervenció radical o el simple manteniment del bosc de plàtans, o el camp de fusta que ha esdevingut la Devesa. Un cop més vull expressar el meu convenciment que a la Devesa li cal sobretot sentit comú, manteniment radical, neteja sistemàtica, i una política forestal que asseguri la renovació periòdica dels plàtans del nostre gran parc urbà. I li cal naturalment completar del tot la política de supressió, demolició i eliminació de les instal.lacions i de les edificacions impròpies a punt de completar-se. La Devesa és aigua, oxigen, vegetació. Molts la voldrien. Potser com passa amb els arbres urbans el que cal és no marejar-la gaire més; deixar que faci la natura i la sàvia gestió de l’enginyer forestal que més en sap. No hi fa res que la gent no hi vagi; les ciutats i les societats canvien i si analitzem la zona amb detall tampoc no van gaire a les Ribes del Ter que és el paral.lel amb sol a la riba esquerra del Ter de la Devesa a la riba dreta.\nM’agradaria fer-me gran amb els arbres i veure com Girona s’acosta més i més a les ciutats del nord que tant admiro.\nJoaquim Nadal\t2018-04-03T09:20:40+02:00\t23/03/2018|


Noticias de Castelló: Joventut llança un curs online gratuït d'introducció a la signatura electrònica\nPortada > Castelló > Notícies > Joventut...\nL'Ajuntament de Castelló, a través de la Regidoria de Joventut, ha posat en marxa un nou curs online gratuït dirigit a persones majors de 18 anys per a conéixer el funcionament bàsic de les signatures electròniques i els certificats de seguretat. El regidor de Joventut, Jorge Ribes, ha explicat que es tracta d'una nova oferta formativa perquè la ciutadania de Castelló puga conéixer el funcionament bàsic de les signatures electròniques i els certificats de seguretat de manera que puguen moure's amb major seguretat. El curs es desenvoluparà de manera online perquè puga ser seguit durant les mesures de confinament per l'estat d'alarma per la covid-19.\nEl curs, que es realitzarà a través de la plataforma Google Classroom, ja ha obert el termini d'inscripció. Totes aquelles persones de 18 anys i més que estiguen interessades a realitzar-ho poden fer-ho a través de l'enllaç http://www.castello.es/web30/pages/contenido_web20.php?id=cas&cod0=5&cod1=27&cod2=105&idcont=1599.\nPer a realitzar aquesta formació online es disposarà d'un termini d'un mes a comptar des de la recepció del codi d'accés al curs. El taller té una duració estimada d'entre cinc i set hores, amb un mètode d'aprenentatge que es recolzaen documents, vídeos i test.\nLes persones interessades que desitgen més informació també poden dirigir-se al mail aulasinformatica@castello.es