Ara mateix: Manifestacions a tot Catalunya en ple estat d'alarma\nEls CDR i la CUP omplen de protestes els carrers i places d'arreu de Catalunya en ple estat d'alarma\nLes manifestacions, que es faran cada dimarts sota el lema 'La vida abans que el capital', demanen «mesures que posin per davant les persones abans que els beneficis»\nper Redacció / ACN 26/05/2020 21:59h\nEls assistents a les manifestacions anaven abillats amb mascareta i han respectat les distàncies de seguretat. | ACN\nTornen les manifestacions i les protestes als carrers de Catalunya. Així, cada dimarts, a les vuit del vespre, els CDR i la CUP criden a omplir carrers i places amb la voluntat de «recuperar els carrers» i el lema 'La vida abans que el capital', per reivindicar «mesures que posin per davant les persones abans que els beneficis», defensant els serveis públics i redistribuint la riquesa.\nAvui un centenar de persones ens concentren a la Plaça Mercadal en resposta a les retallades de drets i llibertats. #RecuperemElsCarrers! ✊ pic.twitter.com/6TWmBFgIpz\n— CUP Reus (@CUPReus) May 26, 2020\nAquest dimarts han estat desenes els municipis catalans que s'han sumat a les protestes. Entre altres punts del territori, hi ha hagut manifestacions a Tarragona, Manresa, Lleida, Vila de Gràcia, Granollers, Reus, Terrassa o Vilanova i la Geltrú. Totes les manifestacions s'han realitzat respectant les mesures higièniques i la distància de seguretat entre els assistents, que anaven abillats amb mascareta i portaven un cartell individual cadascun d'ells.\nA la manifestació de Lleida, celebrada a la plaça de la Paeria, els Mossos d'Esquadra han identificat un noi que participava en la concentració. El jove identificat, Joan Escrivà, de 31 anys, ha lamentat que se'ls persegueixi mentre que «altra gent es manifesta impunement pels carrers dels barris més rics d'Espanya». Al Raval, a Barcelona, la manifestació s'ha convertit en una rua pels carrers del barri.\nManifest crític amb les retallades i reivindicatiu amb el dret de protesta\nDurant cadascuna de les protestes, s'ha llegit el manifest 'Ens hi van els drets i ens hi va la vida', al que s'han adherit diverses entitats independentistes com l'ANC, Arran, el Sindicat d'Estudiants dels Països Catalans o Alerta Solidària, entre d'altres. El text critica les retallades en salut i l'externalització dels serveis públics per conduir a la «degradació».\nAquesta crisi no la tonrarem a pagar les treballadores.\nEns hi trobaran de cara!! ✊🏾#RecuperemElsCarrers 🔥#LaVidaAbansQueElCapital pic.twitter.com/rQVxfk7TdS — CDR Sant Andreu✊🏿🎗 (@CDRstap) May 26, 2020\nAixí mateix, en ple procés de desescalada, reivindiquen el dret a protestar i a mobilitzar-se al carrer. Entre les mesures que proposa el manifest hi ha la prohibició d'ERO, ERTO o acomiadaments a les empreses amb beneficis; augmentar el salari mínim interprofessional i reduir la jornada laboral; garantir una prestació econòmica a totes les persones sense ingressos; garantir les pensions deslligades de la cotització i apujar els impostos a les rendes altes.\nEl Govern hi diu la seva: la resposta d'última hora a Simón sobre la situació a Lleida\nEl vital tràmit que recuperaran tots els que entrin dilluns a la fase 2\nCUP Manifestació CDR


Descargar Libro AFTER 2\nUna historia que ningu vol que s'acabi i que tothom vol viure.La Tessa sacaba de despertar dun somni. Es conscient que tot era massa bonic per ser veritatSera possible tornar a somriure quan tot sha acabat? Ella i en Hardin semblaven fets lun per laltre, com dues animes bessones, mas ell ho ha trencat tot en mil bocins. Co m ha pogut ser tan ingenua? Despres del que ha fet, en Hardin haura de lluitar com mai per recobrar-la. Estase preparat per fer-ho? Es pot disculpar tot?Amb mes de mil milions dimpactes, After sha convertit en el fenomen mes gran de la historia de la plataforma Wattpad. Labra arriba finalment el llibreque aviat es convertira en pelÂ·licula, enriquit i amb contingut nou. ...\nCONQUISTAR A UN SEDUCTOR (ROMANTICA DE REGENCIA) (EL CLUB DE LOS AVENTUREROS NÂº 1)


I Rawls ens va servir uns gintònics a la discoteca | FINESTRA D'OPORTUNITAT\nHome Pensament I Rawls ens va servir uns gintònics a la discoteca\nby Altres col·laboradors - febr. 7, 2016\nSabeu aquelles nits per les quals no dónes ni dos duros i que acaben esdevenint entranyables?\nEl Prat de Llobregat. Quatre de la matinada i ja tanca el darrer bar de la ciutat. Per tal de fer fora la gent, regalen entrades per entrar gratuïtament a l’única discoteca de la ciutat. Malgrat voler marxar cap a casa, un grup d’energúmens als quals anomeno amics em van incitar a seguir-los a la discoteca. Jo, pobre de mi, em vaig deixar portar.\nUn cop arribats al local, ens vam adonar que pràcticament no hi havia ningú. Tanmateix, la rauxa no minvava, i ja em vaig adonar que la cosa se n’anava de mare quan un dels meus amics va convidar tot el grup a gintònics pagant amb targeta de crèdit (nota mental: no paguis mai en una discoteca amb targeta de crèdit, si aquest moment arriba és possible que te n’acabis penedint). Una estona més tard, un altre molt bon amic meu, combinat en mà, va començar a discutir amb mi sobre un d’aquells temes que només poden sorgir quan tens un gintònic a la mà dins d’un local sorollós: és la llibertat allò que fonamenta la justícia? O ho és, en canvi, la igualtat? Ja us ho podeu imaginar: dos paios, a altes hores de la matinada, parlant sobre un tema com aquest a crits dins d’una discoteca. I quin interès té això, us preguntareu. A nivell personal, simplement intentar respondre les qüestions que van sorgir durant el debat i que eren francament difícils de resoldre en aquelles circumstàncies. A nivell col·lectiu, us ho deixo decidir a vosaltres al final de l’article.\nComencem pel principi. Imaginem que vas a la barra de l’esmentat local pratenc i demanes uns gintònics per a tu i els teus amics i que el cambrer que t’atén et respon: “em sap greu, però només queda una garrafa de ginebra”. Sou vuit persones, així que el primer que enraoneu és que amb una garrafa n’hi haurà més que suficient per a tothom. Tanmateix, el cambrer et respon que no ha de ser així necessàriament. En realitat, ell no sap quina quantitat hi ha a la garrafa. Només sap que, de mitjana, un terç de cada copa hauria de contenir ginebra per fer un bon gintònic, però no sap si n’hi haurà per a tothom. Atesa aquesta circumstància, us demana que tots vuit decidiu com us repartireu la ginebra amb antelació, per tal que no hi hagi baralles posteriors en cas que no s’arribi a un terç de cadascuna de les vuit copes (per descomptat, demana que tothom pagui per avançat: no vol que les futures baralles sobre com ens distribuirem la beguda afectin la seva butxaca). Què heu de fer, doncs?\nUna primera resposta podria ser: repartim-ho de tal manera que maximitzem el benestar de tothom. És a dir, calculem la felicitat de cadascú en relació a la consumició del gintònic, sumem-ho i sabrem com repartir-ho. Per exemple, aquells als que clarament la consumició del combinat els farà estar molt més feliços en comparació amb la resta haurien de ser els primers de ser servits. Així, ordenem les vuit persones de manera que servim a aquell que serà més feliç el primer i al que ho serà menys l’últim. Intuïtivament, aquesta proposta podria semblar interessant, però tindria dos problemes. El primer és de factibilitat: com calculem la felicitat que ens aporta a cadascú la consumició del combinat d’una manera objectiva? La segona és de tipus moral: és possible que els darrers en ser servits es quedin sense res, cosa que podria comportar una injustícia. Però, per què seria una injustícia? Per a un utilitarista (és a dir, aquells que defensarien la proposta esmentada), no hi hauria cap injustícia. L’única mesura de la moral és assolir la màxima felicitat agregada. En canvi, algú podria dir que hi ha quelcom d’injust en el fet que tothom hagi pagat per un combinat però alguns en beguin i d’altres no.\nArribats a aquest punt de la discussió, apareix en escena un segon cambrer que vol intentar ajudar-vos. Es fa anomenar John (Rawls de cognom) i fanfarroneja dient que va publicar un llibre fa uns quants anys ja (1971!) en el qual procurava donar resposta a la pregunta “què és la justícia?”[i]. Doncs bé, aquest tal John us suggereix que la justícia serveix fonamentalment per distribuir d’una manera justa els beneficis i costos de viure en societat (en el nostre cas, distribuir la ginebra). I quina és aquesta manera justa? Primer de tot, ell exposa les següents premisses: (1) tots heu pagat ja una part igual del cost de la beguda; (2) no sabeu quanta n’hi haurà i, per tant, a quant tocarà per cap. És a dir, la posició en què estareu cadascú de vosaltres al final de la distribució és incerta (per exemple, en cas que decidiu d’omplir 1/3 de got fins que s’acabi i després repartir-los aleatòriament pot implicar que algú es quedi sense res. I no sabeu qui és aquest algú); (3) tots volem una part justa del total (és a dir, tots cerquem d’una manera racional el nostre interès individual); i (4) tots som raonables, és a dir, tots cerquem el nostre bé (com diu 3), però alhora entenem que els altres també tenen dret a fer-ho i els respectem. Això ens porta a una conclusió fonamental: per tal de poder exercir la nostra llibertat (en definitiva, beure’ns la part que ens vingui de gust del que ens toqui de gintònic), necessitem tenir en igual consideració els interessos de tothom. És a dir, la igualtat és la premissa fonamental del model. Sense aquesta igualtat de consideració i oportunitat, la injustícia estaria servida. Això mateix defensava un important teòric de la justícia, Ronald Dworkin (1931-2013)[ii], en uns quants dels seus textos. Hi defensava (encertadament, crec jo), que qualsevol teoria de la justícia que vulgui ser plausible ha de tenir com a valor fonamental (o últim) la igualtat. Això no vol dir necessàriament que tothom hagi de percebre, per exemple, el mateix salari. És una idea més abstracta que defensa que tothom mereix ser tractat de la mateixa manera i amb el mateix respecte[iii]. En termes més pràctics: tothom que faci la mateixa feina, les mateixes hores i amb resultats similars hauria de percebre el mateix benefici.\nSabent tot això, quins principis de justícia heu d’establir per repartir la beguda? Ateses les circumstàncies, tot sembla indicar que el millor principi de repartiment (pel tal cambrer Rawls) en seria un d’igualitari. És a dir, decidir que a tothom se li repartirà el màxim possible de la quantitat existent. Això implica veure quanta quantitat hi ha i repartir la mateixa quantitat per tothom fins acabar la garrafa. Per al tal cambrer Rawls, aquest mètode de repartiment permet la justícia perquè és imparcial. Perquè no tracta injustament ningú. És precisament la millor manera de garantir que cadascú pugui exercir la seva llibertat un cop feta la repartició. En realitat la teoria d’en John es força més completa, i més que un tracte exactament igualitari en totes les circumstàncies, ell defensa una distribució “maxi-min”, és a dir, que maximitzi els beneficis d’aquells que puguin estar pitjor després de la distribució (en el nostre cas, que maximitzi el mínim de ginebra entre els vuit bevedors; precisament la solució adoptada). Això implica que no tota desigualtat és injusta. Per exemple, si després de la distribució igualitària un dels vuit decidís que, finalment, no li ve de gust beure més i li regalés la seva part a alguns dels altres, no podríem considerar això una injustícia (encara que alguns beurien més gintònic que d’altres). Simplement succeeix que les preferències han canviat i que cadascú pot fer l’ús que cregui d’allò que s’ha distribuït justament.\nÒbviament, com en tota reflexió filosòfica, aquesta darrera resposta no és tancada. Existeixen diversos principis de justícia i en aquest article només he ofert dues propostes: l’utilitarista i la liberal-igualitària (John Rawls). Fins i tot dins de cadascuna de les dues existeixen interpretacions diverses. A més a més, n’existeixen més. Per exemple, el corrent llibertari (libertarian[iv] en anglès) és un dels més rellevants i defensa que la propietat sobre un mateix i el fruit del propi treball fan injust que les institucions obliguin les persones a distribuir part del que han produït. Aplicat al nostre cas, podria aparèixer en Robert Nozick (propietari del local i filòsof de capçalera del liberalisme llibertari[v]) i dir que la garrafa de ginebra és de la seva propietat, i que ell la pot distribuir com cregui convenient. Per tant, tan just seria que la repartís a parts iguals entre els 8 clients com que ho donés tot a un sol d’ells. Pels llibertaris allò central és la llibertat de poder fer amb un mateix i el que poseim el que vulguem. En aquest sentit, i com he dit, la resposta a la pregunta “què és la justícia” i “què la fonamenta” no té una sola resposta. Per a Rawls queda clar que el fonament últim és la igualtat, i que només a partir d’aquesta es poden construir societats amb persones lliures. La igualtat és la premissa, per a ell. Però no tothom (per exemple, el cas d’en Nozick) ho creu així.\nA tall de conclusió, cal dir que tot l’exemple exposat és d’una simplicitat tal que es fa difícil no tenir-hi moltes rèpliques. No obstant això, tota aquesta explicació no és sinó un intent (espero que encertat) d’exposar d’una manera planera la teoria de la justícia del filòsof polític John Rawls (1921-2002). En qualsevol cas, absteniu-vos de parlar-ne en discoteques i similars si no voleu esguerrar una nit que podria haver estat meravellosa. No feu com jo, vaja.\n[i] Rawls, John (2010 ). Una Teoria de la Justícia. Girona: Papers amb Accent. Traducció al català de Joan Vergés i Oriol Farrés.\n[ii] Dworkin, Ronald (1985). A Matter of Principle. Cambridge (Mass.) and London: Harvard University Press.\n[iii] Kymlicka, Will (2002). Contemporary Political Philosophy. An Introduction (Second Edition). Oxford: Oxford University Press.\n[iv] No confondre amb la corrent anarquista-llibertària, vinculada tradicionalment a l’esquerra. En aquest cas m’estic referint al ‘liberalisme llibertari’.\n[v] Nozick, Robert (1974). Anarchy, State and Utopia. New York: Basic Books.


L'activista Carme Bover i la Coral Tribana reben avui els premis Tres de Març de Salt - Diari de Girona\nL'activista Carme Bover i la Coral Tribana reben avui els premis Tres de Març de Salt\nsalt | ddg 03.03.2011 | 01:00\nL'activista cultural Carme Bover i la Coral Tribana rebran avui els Premis Tres de Març 2011. Els guardons, que reconeixen la seva trajectòria, s'entregaran en un acte que se celebrarà al Teatre de Salt a partir de les 8 del vespre.\nL'acte s'iniciarà amb l'actuació de Nito Figueras, que oferirà un recull de cançons del seu darrer treball discogràfic, Arrels. En aquest treball, el músic saltenc versiona els artistes que més l'han influït a la seva carrera. Després de l'actuació, s'iniciarà l'acte d'entrega dels premis. Carme Bover rebrà el Premi a títol individual "com a impulsora de la Biblioteca Municipal i pel seu compromís social i de servei a la cultura", segons destaca el jurat del guardó.\nDes de l'any 1966 i fins que es va jubilar, va treballar i dirigir la Biblioteca Pública de Salt, que va organitzar i dinamitzar en l'etapa al carrer Manuel de Falla. A més, va definir la política del fons bibliogràfic i documental que va donar lloc a l'actual fons de la biblioteca, va treballar per aconseguir la secció infantil i per la creació de la biblioteca infantil i juvenil d'en Massagran. Com a activista cultural, va promoure la lectura i també va organitzar diverses activitats com classes de català, d'esperanto, de francès o de cuina; conferències, recitals, cursets i exposicions. A més, ha col·laborat amb diverses entitats de Salt, com l'Oncolliga.\nEl premi per a entitats serà per a la Coral Tribana "per la seva empenta i dedicació altruista envers el poble". L'entitat va néixer l'any 1998 sota el nom de Coral Sant Cugat, per la iniciativa d'un grup de persones que tenien la música i el cant coral com a afició comuna. Actualment, està formada per 35 persones, està presidida per Amàlia Rispau i la directora és Annia Bobrick, que des de fa uns mesos ha substituït el desaparegut Xicu Petit.


Un dia per a 'sortir de l'armari' - VilaWeb\nDiumenge 11.10.2009 07:00\nUn dia per a 'sortir de l'armari'\nPoques hores abans, Barack Obama declara en un discurs que treballarà per la igualtat dels homosexuals\nCada 11 d'octubre, moltes lesbianes, gais, bisexuals i transsexuals dels EUA observen el National Coming Out Day, el dia per a 'sortir de l'armari' i debatre públicament sobre qüestions que afecten la comunitat LGBT. La jornada, que inclou una Marxa per la Igualtat a Washington, es va commemorar per primera vegada el 1988 gràcies a la iniciativa de Robert Eichberg, William Gamble i Jean O'Leary per celebrar la Segona Marxa Nacional pels drets de les lesbianes i els gais un any abans, en què van participar mig milió de persones.\nAls EUA, el dia és organitzat per la Human Rights Campaign i ofereix recursos i informació a particulars, parelles, pares i infants. Amb el temps, la diada de la sortida de l'armari s'ha estès a alguns altres països, com Alemanya, el Canadà, els Països Baixos i Suïssa. A la Gran Bretanya es fa el 12 d'octubre.\nA partir d'aquest dia, als EUA el mes d'octubre és dedicat a recuperar la història LGBT.\nAvançant-se algunes hores a la celebració de la jornada, el president dels EUA, Barack Obama, va pronunciar ahir al vespre un discurs en què va reiterar que treballarà per la igualtat total de drets dels homosexuals i per eliminar mesures discriminatòries. En aquest últim aspecte, va posar l'exemple de l'exèrcit, on fins ara prevalia la política del 'no preguntis, no diguis'. Obama s'ha compromès a introduir-hi canvis perquè els militars homosexuals no s'hagin d'amagar. Amb el discurs, Obama s'acosta a un sector de la població que el va secundar majoritàriament a les eleccions de l'any passat, i que se sentia abandonat per la inactivitat del govern respecte a les seves inquietuds.\nObama també es va refirir a més demandes del col·lectiu homosexual, com el matrimoni, els beneficis per a les parelles i la no-discriminació a la feina.


Ashome vol consensuar amb Ferreries una solució per a Cala Galdana\nEls hotelers veuen amb bons ulls desplaçar els treballadors amb un autocar, però també proposen habilitar-hi més espai per a aparcaments\n2 min. Menorca 26/06/2017 18:01\nL' Associació Hotelera de Menorca accelerarà aquesta setmana la reunió que s'ha de mantenir amb l'Ajuntament de Ferreries per posar solució a una de les problemàtiques que han sorgit en aquest inici de temporada turística. La saturació que viu l'aparcament de Cala Galdana està generant malestar a residents i visitants.\nEn aquest sentit, el batlle de Ferreries, Josep Carreres, proposà un autobús llançadora que unís el municipi amb la urbanització per tal de descongestionar la borsa d'aparcament. La intenció era que els treballadors dels hotels de Cala Galdana emprassin el servei i evitassin així que augmentàs el volum de vehicles en una de les àrees més freqüentades pels turistes, especialment famílies.\nDoncs bé, la gerent de l'Associació Hotelera de Menorca, Azucena Giménez, explica que "estam esperant fer una reunió amb el batlle de Ferreries perquè tenim clar que no ens podem permetre que l'aparcament a Cala Galdana estigui saturat en aquest moment de la temporada. Intentarem cercar-hi una solució. Ens sembla bé la iniciativa plantejada per Josep Carreres, però nosaltres posarem més alternatives damunt la taula. Traslladarem propostes dels empresaris de Galdana , alguna de les quals van encaminades a habilitar més sòl públic a aparcaments".\nOcupació similar a l'any passat\nD'altra banda, Azucena Giménez també comenta com transcorre la temporada turística. Lluny de parlar de massificació, la gerent d' Ashome diu que "ens movem en xifres iguals que les de l'any passat. Les previsions que tenim pel que fa a resultats ens indiquen que tindrem una temporada similar a la de 2016. No batrem cap rècord, però l'any passat ja vam fer una valoració positiva de com va anar el conjunt de la temporada".\nGiménez ha anat més enllà. Considera que sobre la massificació "solament en xerra un petit segment de la població menorquina. En qualsevol cas, les places són les que són. El mes de juny el tancarem amb un 80% d'ocupació, mentre que el juliol i l'agost el superam lleugerament. Nosaltres no notam la massificació. M'imagín que aquells que la pateixen són altres tipologies d'allotjament, aquelles que esperen a ser legalitzades".


“Catalunya sempre s’ha emancipat nacionalment quan ha manat l’esquerra”\nLa Universitat Progressista de Catalunya (UPEC) celebra la seva catorzena edició els dies 4, 5 i 6 de juliol. Aquest any, el lema de la trobada és “El futur del treball: utopia o distopia”. Quasi que es fa estrany que el debat independentista que protagonitza la vida política i social catalana no hi tingui més presència. Jordi Serrano, rector de la UPEC, està convençut que la solució del contenciós entre Catalunya i Espanya passa pel republicanisme.\nLa Universitat Progressista de Catalunya (UPEC) celebra la seva catorzena edició els dies 4, 5 i 6 de juliol. Aquest any, el lema de la trobada és “El futur del treball: utopia o distopia”. Quasi que es fa estrany que el debat independentista que protagonitza la vida política i social catalana no hi tingui més presència. Jordi Serrano, rector de la UPEC, està convençut que la solució del contenciós entre Catalunya i Espanya passa pel republicanisme. Es considera “independentista accidentalista”.\nQuè vol dir avui ‘ser progressista’?\nAcaba de sortir un llibre de Ignacio Sánchez Cuenca, que es diu “La superioritat moral de l’esquerra”, molt ben plantejat i que recorda que les esquerres sempre estem a la defensiva i ens critiquem molt però defensem els valors millors de la història de la humanitat. Tenim una superioritat moral evident i en la mesura que ens difuminem i ens tornem post-moderns perdem el nord per guiar-nos en societats complexes.\nVostè com es defineix?\nD’esquerres, anticlerical, lliurepensador, socialista…\n“El futur del treball: utopia o distopia”. Perquè aquest lema per la nova edició de la UPEC?\nHi ha uns canvis brutals i molt ràpids al món del treball. Tenim situacions d’atur, precarietat o actuacions que ens pensàvem que havíem deixat enrere. Per exemple, l’anunci als diaris de Cabify atacant ‘Podemos’ i els seus dirigents Pablo Iglesias i Irene Montero, citant-los pels seus noms, amb un desvergonyiment infinit. Hi ha sectors que es pretenen desregular absolutament i que la gent funcioni sense que se’ls pagui la seguretat social, que no volen pagar l’impost de societats ni tenir cap mena de responsabilitat. Amb l’excusa del canvi tecnològic estem perdent drets a marxes forçades.\nUn món del treball adequadament regulat i just es pot aconseguir amb l’actual sistema econòmic capitalista, neoliberal?\nCom va escriure Josep Fontana a “Pel bé de l’imperi”, a partir dels anys setanta els rics van perdre la por i van engegar un neoliberalisme terrible. Han segrestat la Unió Europea. Era una idea humanista, de construcció d’una societat harmònica, i avui les seves institucions estan en mans de les multinacionals i persones com Juncker, Draghi (que va amagar el deute públic grec), de Guindos… Ens manen mafiosos directament. Hi ha una esquerra europea, que històricament ha jugat un paper molt important, que s’ha quedat sense programa i ha agafat el neoliberal. On estan els projectes de l’Europa social de Jacques Delors? Si a Europa hi hagués un programa social amb un sou mínim, proteccions socials i als immigrants, harmonització fiscal per tots els països, en tornaríem a ser molt partidaris.\nVeurem aquesta Europa?\nCal ser optimista. Als Estats Units va sortir Bernie Sanders i va generar una mobilització impressionant dels joves. Mai no s’hi havia parlant tant de socialisme. A Jeremy Corbin tothom el considerava un outsider absolut a la Gran Bretanya i s’està consolidant com un líder amb un gran suport juvenil. Hi ha una gran demanda i falta d’oferta. Els poders econòmics i financers han comprat les elits polítiques, que no han defensat els interessos de la gent que els votava.\nComparteix la sensació que aquestes qüestions que comenta són poc presents al debat polític català, concentrat com està en la qüestió nacional?\nEl debat nacional té a veure amb això. No faig diferències entre el 15M i el debat sobre el procés. Hi ha gent que està cansada que els seus destins els decideixi no se sap ben bé qui, algú que no ha escollit ningú. Qui ha escollit el Fons Monetari Internacional, que ens dicta normes i ens diu que s’ha de fer una reforma laboral? Es reuneixen els banquers i decideixen que els pressupostos públics els salvin de les seves malifetes. La gent vol controlar el seu futur. Europa és un cas clar. A les eleccions europees s’elegeix un Parlament que no controla el govern. I, a més, aquest govern acaba depenent dels interessos dels poders econòmics. Em sembla positiu i republicà que la gent vulgui controlar el seu futur.\nÉs compatible aquesta visió amb un món que es globalitza cada cop més?\nEl premi Nobel d’Economia Robert Solow diu que “la globalització és un excusa meravellosa per moltes coses”. Per què no globalitzem els drets? Totes les deslocalitzacions s’han fet com si estiguéssim al ‘oeste americano’. Es podien haver fer gradualment, harmonitzant-ho tot, posant condicions de respecte als drets socials als països tercers i sense que tingués conseqüències catastròfiques i dramàtiques per molta gent aquí. La gent hauria d’intervenir en aquestes decisions i que no ho facin només els tres que s’enriqueixen gràcies a elles. Vol controlar els sistemes de presa de decisions i això és pur exercici democràtic i republicà. L’alternativa és rendir-se, dir que no es pot fer res.\nEls independentistes catalans no es van rendir. Eren un 15% o un 20% fa pocs anys i ara són a prop del 50%. A què atribueix aquest increment tant gran i ràpid?\nLes idees federalistes de les quals em sento hereu van desaparèixer a partir del 2010 com a projecte polític a Catalunya. La sentència del Tribunal Constitucional tira per terra tot el que havien dit Solé Tura, Roca Junyent, Herrero de Miñón o Ernest Lluch. A un Estatut de 800 planes se li posa un recurs de 400 i la sentència en té 800. No té cap mena de sentit. Hauríem de posar a votació l’Estatut que va quedar després de la sentència del Tribunal Constitucional. No el votaria ningú. El nou Estatut era un intent molt seriós d’arribar a un acord ‘a bones’ amb Espanya, de forma democràtica i seguint tots els procediments constitucionals establerts. ‘De aquellos polvos estos lodos’.\nUn salt tan espectacular s’explica només per això?\nHi va haver un intent d’entesa cordial, afable i carinyosa amb Espanya amb la reforma de l’Estatut però va acabar de la pitjor manera. I des del costat federalista no s’ha entès que calia fer una proposta nova. El camí de la vella idea que Catalunya és una nació, que té dret a l’autodeterminació, que forma part de l’ADN de l’antifranquisme i s’expressa a l’Assemblea de Catalunya, es tanca i calia proposar alguna cosa. Hi ha hagut els dos processos del 15M i el d’afirmació i emancipació nacional. Són republicans i aspiren a decidir què volen ser quan siguin grans, després de tants anys de democràcia. S’ha intentat per totes les maneres possibles i només s’han rebut clatellots. La gent s’ha anat enfadant. Veig una cosa molt positiva: moltes persones han abraçat la causa republicana. Vaig escriure un llibre on arribava a la conclusió que les generacions educades en democràcia s’han tornat atees, agnòstiques i lliurepensadores. Això es deu a que a l’escola catalana hi ha hagut molts maçons, anticlericals i lliurepensadors fent de mestres? No. L’escola normal ha acabat amb el nacionalcatolicisme i el feixisme imperant a l’escola franquista. El mateix ha passat amb la gent que s’ha tornat republicana. A més, hem tingut una monarquia corrupta i impresentable.\nNo hi ha influït els interessos de CDC i PP que sembla que treien profit electoral del conflicte?\nEl PP ja és sabut que sí. Convergència té una crisi existencial de dimensions colossals. Era un partit d’ordre, de dretes, business friendly, fins fa quatre dies. La seva gent s’ha anat tornant republicana independentista i els dirigents han anat al darrere i ha arribat un moment que han descobert que són independentistes, republicans i, per tant, anti-sistema. És absolutament incompatible ser el que volen ser i el que eren. No pots ser el partit dels interessos de les grans empreses energètiques o financeres i alhora apostar per la independència. Han viscut una mena de 15M convergent. En una enquesta feta als seus militants els va sortir que la primera opció que prefereixen és la socialdemocràcia, tres o quatre vegades superior a la següent, que és la neoliberal. No pots ser republicà a Espanya i alhora del sistema del règim del 78. El partit s’ha tornat independentista per oportunisme d’alguns dirigents i perquè la gent convergent de 55 anys en avall han abandonat la retòrica i volen ser independentistes de veritat.\nAquesta evolució és la lògica estació final del nacionalisme pujolista?\nPujol no tenia cap interès per la independència. Tenia d’altres interessos que anaven vinculats a la seva bona relació amb determinades empreses i contractes. Això s’ha acabat per sempre. Del 1997 fins ara, hi ha quatre milions d’electors nous i dos milions i mig que ja no hi són, segons explica Oriol Bartomeus al seu llibre “El terratrèmol silenciós”. Els votants del PP, PSC i CDC han envellit. Algunes conseqüències d’això les estem veient ara.\nHi ha qui diu que no es pot ser independentista i d’esquerres. Vostè es considera les dues coses.\nJo em defineixo com a independentista accidentalista. No es pot ser independentista de dretes. És impossible. És un oximoron.\nN’hi ha. Xavier Sala Martín, per exemple\nÉs l’excepció que confirma la regla. Catalunya sempre s’ha emancipat nacionalment quan ha manat l’esquerra. A la primera República hi va haver tres intents de proclamar l’estat català. Si Pi i Margall en comptes d’un mes hagués estat quatre anys de president de la República, Catalunya hauria tingut una Constitució, un estat català i un president que segurament hauria estat Anselm Clavé. Hauríem tingut un estat català dins d’una federació republicana espanyola o ibèrica. La segona gran onada de plenitud nacional va arribar amb la segona República, després del gran fracàs de la Lliga Regionalista i el seu col·laboracionisme amb la dictadura de Primo de Rivera. I el restabliment de la Generalitat va arribar de la mà d’una majoria d’esquerres del PSC i el PSUC. Per la independència has de ser més antisistema, perquè ets republicà i d’esquerres. D’altra banda, no hi ha cap nacionalisme que estigui lliure del perill de caure en el feixisme. Catalunya no hi ha caigut. Si es frustra el procés català apareixeran dues coses: una gran desafecció de qualsevol opció política, de caire llibertari, pròpia de Catalunya, i una extrema-dreta nacionalista catalana equiparable a l’europea.\nDesprés de l’elecció de Pedro Sánchez com a president del govern espanyol, l’ambient s’ha relaxat una mica, tot i que hi continua havent polítics a la presó i a l’estranger\nLa política ha d’ocupar un espai raonable a la vida de la gent. Tenim presos i si els que són a l’exili tornessin els enviarien a la presó. Jo vaig fer mítings a favor de la Constitució. Mai no vaig pensar que defensant la Constitució espanyola hi hauria presos polítics una altra vegada. I tampoc no vaig pensar que la Constitució serviria per liquidar la Generalitat de Catalunya, amb una votació feta després de dues hores de debat al Senat, i per liquidar la voluntat del poble català expressada en unes eleccions celebrades seguint tots els procediments raonables. Estic molt afectat perquè hi ha presos molt a prop meu. Jordi Cuixart i Carme Forcadell viuen, com jo, a Sabadell. Si alguna cosa trenca la convivència a Catalunya és que hi hagi presos. En una democràcia, no hi ha dret a empresonar el teu adversari polític. Es miri per on es miri.\nVan proclamar la independència\nI què? La van proclamar de manera simbòlica i la van suspendre al cap de vuit segons. No van baixar la bandera espanyola, no ho van publicar al DOGC, no es van parapetar amb mossos d’esquadra al Palau de la Generalitat,… Ho haurien pogut fer.\nHi havia gent que ho demanava a la plaça de sant Jaume\nLa resposta del govern espanyol ja l’hem après. Missatge rebut. Quina resposta va donar el Madrid republicà a la proclamació de Companys i Macià? Va enviar Marcel·lí Domingo, Nicolau d’Olwer i Fernando Giner de los Ríos i ho van arreglar. Quina ha estat la resposta de Felip VI? Un discurs absolutament immoral i 10.000 piolins. Així es vol buscar empatia? Cal una reflexió en profunditat de com és possible que hi torni a haver presos polítics i que, a sobre, hi hagi gent que s’entesti a dir que no n’hi ha. Durant el franquisme tampoc es podia dir que hi havia presos polítics. Amnistia Internacional parlava de ‘delinqüents de consciència’.\nQuè fem davant d’això? Tot apunta que no sortiran de la presó abans dels judicis. I les penes poden ser elevades.\nNo. Les acusacions no tenen ni solta ni volta. El 20 de setembre es va fer una manifestació davant el departament d’Economia. Quants ferits hi va haver? Quants morts hi va haver? Dos cotxes espatllats per la falta de professionalitat dels seus responsables. En un lloc on hi ha una manifestació no pots col·locar tres cotxes sense cap mena de protecció i amb armes a dins. A algú li hauria de caure el pèl. El poble de Catalunya és tan civilitzat que ningú no va obrir els cotxes. Qualsevol manifestació serà delicte de rebel·lió? La gent estava empipada, clar. Els que van a les manifestacions estan empipats.\nSembla més factible que s’aprovin indults\nS’haurà de fer indults. L’aparell de la justícia està en mans del PP i l’extrema dreta. No podem creure en la independència del poder judicial. L’Estat espanyol es pot trobar d’aquí deu anys amb una altra generació que proclami la independència de veritat i pot haver d’assumir que hi hagi 150 morts. Això ja ho he viscut. A la transició tan modèlica de la qual ens parlen hi va haver 188 morts a mans de la violència policial i un total de 580 morts. Els antifranquistes quan ens acusaven de ser culpables d’aquestes morts dèiem que no deixaríem de mobilitzar la gent per això, que les morts recaurien sobre la consciència dels qui les provocaven.\nCreu possible aquest escenari?\nNomés sabem el que hem vist. Les generacions dels que tenen 55 anys o més van decidir no proclamar la independència, no baixar la bandera espanyola, no publicar-ho al DOGC, no anar als seus despatxos. I els ha caigut a sobre la presó i l’exili. Això ha estat pedagògic. La gent pren nota. Li estàs dient que la propera vegada ho ha de fer d’una altra manera. Hem d’aprendre. Hem d’estar contents d’haver tret Mariano Rajoy i companyia del govern. Teníem una cosa absolutament impresentable, corrupte fins dalt de tot, amb maneres neofranquistes. I ara? A Catalunya, el món independentista està en estat de xoc perquè creia que la democràcia espanyola era com la britànica. Tot d’una s’ha adonat que no, que això és Espanya i que aquí no es negocien referèndums. Aquí, pal i si ets dissident vas a la presó, com és tradició. I per la banda espanyolista més raonable també estan en estat de xoc. Creien que guanyarien el 21D. Encara no han reaccionat. No entenen que votés el 82% del cens i que continuï havent-hi una majoria independentista al Parlament. Es van passar quatre anys dient que el soufflé estava baixant. Però ha continuat pujant.\nTambé ha pujat l’anti-independentisme electoral i hi ha un cert enfrontament civil\nJo crec que això de l’enfrontament civil és un mite. Era molt pitjor ser antifranquista i relacionar-te amb feixistes. Això sí que era una fractura a la societat. T’havies de relacionar amb gent que torturava amics teus. Ara la gent s’ho ha de prendre amb calma. Els independentistes s’han d’acostumar que mitja Catalunya vol pertànyer, tenir vinculacions amb Espanya, i els altres s’han d’acostumar que la meitat del país és independentista. Això és la democràcia i la llibertat: conviure amb gent que pensa diferent. Acostumem-nos-hi! I sinó, anem al psiquiatra. La gràcia és relacionar-se amb gent que pensa molt diferent i que això no sigui un obstacle per ser amics, tenir una relació de parella o formar part d’un grup de whatsapp. Que la gent es torni tolerant.\nPer força. Això ha vingut per quedar-se. Aquí es demostra qui és demòcrata i qui no.\nS’anima a preveure què passarà en el futur immediat?\nEls presos han de recuperar la llibertat. No hi ha cap base per acusar-los de res. L’Estat espanyol no ha entès mai el catalanisme, que és el que li fa por de veritat. Amb raó, perquè és el que realment qüestiona la Monarquia, que és la base del règim del 78. No se’n sap avenir que hi hagi hagut l’acte de desobediència republicana més important des del 1939. I, aquí, la gent educada en el post-franquisme ha vist que passaven unes coses que contradeien tot el que se’ls ha explicat del que és un sistema democràtic. Cal un temps per reflexionar. Tothom. I fer-ho amb serenitat. Dos anys, quatre anys,… No hi ha més remei.\nSi Catalunya és independent algun dia, vostè està convençut que tindrà un govern d’esquerres. Però els darrers anys tots els presidents de la Generalitat han estat de dretes: Artur Mas, Carles Puigdemont i Joaquim Torra.\nTorra és el pitjor error del republicanisme català independentista des de 2010, com a mínim. Jo donava per liquidat el nacionalisme essencialista. Quan Josep Lluís Carod Rovira i Joan Puigcercós acaben amb Àngel Colom i Pilar Rahola a Esquerra Republicana, fan una revolució en el catalanisme, silenciosa, que aposta per fer-lo laic, lliure pensador, integrador… Teoritzen que es pot defensar la independència en castellà, són socialistes, no són nacionalistes,… No es pot entendre les grans mobilitzacions des del 2010 fins ara sense aquest gir. L’independentisme, amb Colom, no hauria passat mai del 15%. Torra ho tomba això.\nQuin escenari creu més possible? Una Catalunya dins una Espanya federal o una Catalunya independent?\nLa solució és una república espanyola. El gran error dels federalistes catalans d’esquerres és no entendre que haurien d’haver penjat banderes republicanes a tots els balcons. La divisió esquerra-dreta a Catalunya i Espanya passa per la República. La solució és una república espanyola i parlar amb republicans espanyols. La idea que es pot fer el que es vulgui sense aliats fraternals a Espanya atempta contra la intel·ligència. Sigui la independència o una federació.\n2 Comments en “Catalunya sempre s’ha emancipat nacionalment quan ha manat l’esquerra”\nJordi Juan // 06/07/2018 en 13:47 // Respon\nTotalment d’acord, he nota faltar una resposta contundent dels republicans federalistes espanyols, si és que existeixen, poques o nules senyes d’identitat republicana espanyoles als carrers, fins i tot alguns partits d’esquerres han tancat files defensant la monarquia, cosa totalment increïble. Cal veure els articles en algunes pàgines web, per exemple Rebelión, alguns dels seus escriptors postulen un espanyolisme de difícil distinció amb el que té Cs o el PP.\nRosa Maria // 07/07/2018 en 14:38 // Respon\nUn comentari lateral, però no entenc la reiteració de molts independentistes en elogiar la democràcia del Regne Unit. Ningú no recorda l’exèrcit als carrers d’rlanda? Quan i per què es dona permís a Escòcia per fer el referèndum? Hauríem de reflexionar abans d’emmirallar-nos en falsos mites.


Aconsellen que els afectats per la Covid-19 deixin les mascotes a altres persones - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nAconsellen que els afectats per la Covid-19 deixin les mascotes a altres persones\nEl Consell de Col·legi de Veterinaris de Catalunya va enviar en un comunicat un missatge de «tranquil·litat»\nefe 10.05.2020 | 23:28\nAconsellen que els afectats per la Covid-19 deixin les mascotes a altres persones Regió7\nEls veterinaris recomanen que els afectats per la Covid-19 deixin les mascotes amb altres persones, ja que consideren fonamental el distanciament per evitar contagiar l'animal.\nEl Consell de Col·legi de Veterinaris de Catalunya va enviar en un comunicat un missatge de «tranquil·litat» i va explicar que les famílies poden seguir convivint, com fins ara, amb els seus gats, després que la setmana passada es detectés a Catalunya el primer gat afectat de coronavirus a Espanya.\nEl col·legi va recomanar mantenir les pautes indicades fins al moment, com és rentar-se les mans abans i després de tocar l'animal i mantenir les condicions d'higiene a la llar.\nTambé va insistir que no hi ha cap evidència que suggereixi que els gats poden contagiar als humans i sí a l'inrevés.\nEl veterinari i investigador de l'IRTA-CReSA Quim Segalés va apuntar que els gats jugarien un «paper negligent» en la transmissió de la malaltia i que la probabilitat d'infecció de l'animal és molt baixa, atès l'escàs nombre de casos que s'han detectat fins el moment.\nLa caspa dels gats.\nEls veterinaris catalans afirmen que no hi ha risc en la convivència amb les mascotes.


Del 23 d'agost a l'1 de setembre del 2013\nXIV Open de Sants - Ronda 1\nXIV Open de Sants - Ronda 2\nXIV Open de Sants - Ronda 3\nCampionat futbol Sala - Ronda 1\n12.00 h.- 14.00 h\nXIV Open de Sants - Ronda 4\nTorneig de "catx a quatre"\nXIV Open de Sants - Ronda 5\nCampionat futbol Sala - Ronda 2\nXIV Open de Sants - Ronda 6\nSimultànies a l'estació de Sants\nXIV Open de Sants - Ronda 7\nCampionat futbol Sala - Ronda 3\nXIV Open de Sants - Ronda 8\nXIV Open de Sants - Ronda 9\nXIV Open de Sants - Ronda 10\nXIV Open de Sants - Desempats\n17.00 h. - 19.30 h\nCeremònia de clausura\nCampionat de "catx a quatre" (Bughouse)\nAquest any la competició es disputarà el dia 27 d'agost, a les 10.30 h, al carrer Guadiana molt a prop de les Cotxeres de Sants i un dels carrers que participa a la Festa Major. Estarà obert a tots els participants del torneig, veïns del barri i aficionats, siguin o no federats. Podeu inscriure-us per e-mail a toniayza@secretariat.cat indicant els noms i ELO de la parella de jugadors, o bé 30 minuts abans de començar el torneig.\nEs faràn unes simultàneas en el hall de l'Estació de Sants per a 10 jugadors en dues sessions:a les 11 i les 12 del matí, del dijous dia 29 d'agost a càrrec del FM Richard Guerrero. Si estàs interessat a jugar, tens temps d'apuntar-te en la taula arbitral fins al final de la 6ª ronda del dia 22. Inscripció gratuïta i nº de places limitades.\n1. - El dia 31 se celebrarà el tradicional Campionat de ràpides amb inscripció gratuïta. El torneig és obert a federats i a aficionats.\n2. - La inscripció és gratuïta, es pot realitzar enviant un e-mail a toniayza@secretariat.org o directament a la taula arbitral fins al dia 30 d'agost.\n3. - Es disputa a partir de les 10 del matí, en un únic grup, per sistema suís, a 11 rondes en la modalitat de partides a 5 minuts.\n4. - Trofeu per als 3 primers classificats de la general, per als guanyadors de la franges d'ELO (2149-2000; 1999-1850 i 1849-1700), i Trofeu Josep Pons per al millor no federat.\nXIII Torneig de futbol Sala\nAquesta competició estarà oberta per a tots aquells jugadors del torneig, sigui quin sigui el seu club de procedència, podent formar part de l'equip jugadors de qualsevol club. Els equips estaran formats per un màxim de 9 jugadors, i hi haurà 5 jugadors de camp. El torneig se celebrarà al Poliesportiu Municipal de La Bordeta, en la Plaça de la Farga, molt a prop de les Cotxeres. Els dies de joc seran el 26, 28 i 30 d'agost, l'horari dels partits serà entre les 12 h i les 14 h. El termini màxim per a inscriure's és al final de la segona ronda de l'Open. Durant el transcurs de la 3ª ronda de l'Open es comunicaran els emparellamentos per als partits de l'endemà i el calendari dels mateixos. La inscripció és gratuïta, i s'haurà de comunicar a la taula d'organització del torneig o per e-mail a toniayza@secretariat.cat\nClassificació per equips de clubs\nTROFEUS PER ALS CAMPIONS I SUBCAMPIONS DELS GRUPS A I GRUPS B.\n1.- Els equips estaran formats per 4 o 5 jugadors del mateix club en el grup A i per 3 o 4 jugadors del mateix club en el grup B.\n2.- Puntuaran els 4 primers jugadors de cada equip del grup A i els 3 primers del grup B.\n3.- Els sistemes de desempat prevists per a la elaboració dels quadres de desempats del torneig individual, s'aplicaran aquí com a sistemes de desempat per a la classificació final en el per equips.\n4.- Les alineacions es tindran de presentar abans de finalitzar la segona ronda (dia 20 d'agost). En cas de no presentar-la, l'organització es reserva el dret de presentar alineacions automàtiques per ordre de força.\nPremi de bellesa a la partida més bonica del torneig Grup A i Grup B\nPantalla gegant (4x3 m) perquè el públic segueixi les partides


Al desaparèixer la revista el 1989, el nan es va cedir el 1998 a la Colla de Geganters de Gràcia, que el va presentar a la II Trobada de Gegants de Gràcia d’aquell mateix any, en forma de nan. El 16 de maig de 1998, després de ser pintat i arreglat per la Colla, en Pepitu Campanar és va presentar en societat i en batejar-lo, va iniciar-se en els balls, conjuntament amb els seus companys Capgrossos.\nDesprés d’aquesta primera presentació, en Pepitu el Campanar, va sortir amb la Colla diverses vegades, però poc a poc va anar quedant abandonat a causa del seu gran volum i el seu considerable pes. A més, tant sols podia ser dut per nens perquè la figura era molt estreta. Així que a inicis de l’any 2004, es va decidir transformar en Gegantó, convertint així una figura tant emblemàtica de la nostra Vila en una nova figura festiva digne i sobretot portable. La transformació va ser costosa, doncs, era especialment estret i esvelt i calia compensar-lo; la modificació va durar molt més del previst. Després d’unes adaptacions a càrrec de Dolors Sans, l’11 de desembre de 2004 va tenir lloc la reestrena, dins dels actes de commemoració del “CXLè Aniversari del Campanar de Gràcia”. Els seus padrins foren el Gegantó “La Torre del Rellotge” de la Barceloneta, el Gegantó “Blauet” de Sarrià, els Gegantons “Serafí Puntafí i Gaudina” de l’Escola Sagrada Família, el Gegant “El Senyor del Bosc” i el Capgròs Mitja lluna de Castellbisbal.


Capítol 10 » Flog.cat: la Xarxa Social en Català\nMireia Pascual RodríguezMP\nMireia Pascual Rodríguez\nEn el primer asteroide (el 325), hi viu un rei. Aquest rei sempre vol tindre la raó (és bastant cregut), també vol que se li respecti l'autoritat, i que se li toleri la desobediència. Per això, era un monarca absolut, però, com que era molt bo, donava ordres raonables. I tothom quan li venia el feia...Veure mésEn el primer asteroide (el 325), hi viu un rei. Aquest rei sempre vol tindre la raó (és bastant cregut), també vol que se li respecti l'autoritat, i que se li toleri la desobediència. Per això, era un monarca absolut, però, com que era molt bo, donava ordres raonables. I tothom quan li venia el feia el súbdit. Al Petit Príncep, li encanta aquest rei, perquè és molt bona persona, però tot i així és una mica estrany. El Petit Príncep, també pensa el següent: és molt més difícil jutjar-se un mateix que jutjar els altres.


Les millors glosadores del país lluiran les seves creacions improvisades a Sant Quirze del Vallès\nDemà a Sant Quirze del Vallès es farà la setena Mostra Nacional de Cançó Improvisada, el festival de la glosa de referència. Però abans de l’esdeveniment principal l’associació Cor de Carxofa, que es dedica a promoure i difondre aquest gènere, ha preparat un seguit d’activitats per gaudir de la música.\nAvui a les 22.30 els assistents podran anar fent boca amb el concert del duet menorquí Ca la Joia, que actuarà a l’Estraperlo. Demà a les 13.00 les Betzuca s’encarregaran d’acompanyar un vermut amb música. Després, a les 14.30, hi haurà un dinar, seguit d’una sobretaula glosada. A les 18.00 la Patronal acollirà una mostra infantil de glosa amb alumnes de l’institut Salas i Xandri.\nEl moment més esperat arribarà a les 19.00, amb l’acte central del festival, la Mostra Nacional de Cançó Improvisada, que comptarà amb la participació de sis glosadores que reivindicaran el paper de la dona en aquest gènere. Seran Maribel Servera, Mireia Mena, Berta Llos, Laia Pedrol, Annabel Villalonga i Fardatxa.


El Carnaval a Ciutat de Mallorca (1798)\n20 abril 2021 19:22\nMiquel Ferrà i Martorell | 14 febrer 1999\nEl cronista explicava que «a instància del Capità General hi hagué curses en el Born, celebrades pels cavallers. El primer dia s'hi presentaren tretze parelles amb disfresses (hongaresos, turcs etc.); el segon catorze parelles vestides d'herba i el déu Bacus amb els seus atributs; els cavallers tiraven ous de colors a les senyores i aquestes a ells, tot fent, uns i altres, un passeig entorn del Born i, a la nit, dugueren el carro per quasi tots els convents de monges: el darrer dia anaren vestits a l'estil espanyol antic, tots endolats, el mateix que el Carro triumfal, precedint el Temps amb els seus ornaments i trofeus; a la nit feren el passeig per la ciutat amb torxes negres, i acabà aleshores aquesta estranya i lúgubre funció».\nÉs evident que en el nostre Carnaval illenc, el més autèntic, la influència italianitzant era molt forta. Es tractava d'una festa mediterrània, apropada a Venècia i mil cops allunyada de les comparses pseudobrasileres i exòtiques que avui ens volen fer engolir i que ens fan perdre el caràcter propi d'altres èpoques. La paraula «rua», que significa en català antic «carrer», s'aplicà llavors a una festiva filera de cotxes que van fent voltes amunt i avall d'un carrer. En aquest cas, carrosses, amb motius originals o simbòlics. Anar a rues vol dir anar en colla, puix cada carruatge portava la seva gent. El que celebram, més que «rua» és «corrua», és a dir, «munió de persones, carruatges etc. que avancen uns darrere els altres formant una llarga filera. I per això diuen «anar en corrua» o «anar corrua feta»...Però a més dels carruatges festius i dels ciutadans disfressats hi havia també, i això es podria restaurar, la figura d'En Carnestoltes, que era un ninot de palla que durant aquells dies es posava en finestres i balcons i es cremava el darrer dia. D'aquesta manera, cada casa, aportava també el seu enginy a la celebració. Tot seguint amb aquella moda italianitzant, confirmem que la nostra disfressa tradicional era, entre altres fantasies del món màgic o del món naturalista i vegetal, la clàssica careta de cartó pedra i un llençol cobrint tot el cos. Aquesta careta podia esser de monstre, de dimoni, de llop, d'ocell...i el llençol evolucionava cap a teixits més ornamentats, capes de vellut, túniques amb filigrana, etc. I sense sortir d'aquelles influències genoveses, napolitanes, venecianes o romanes, deim, com a curiositat, que tenim a Palma un carrer ben carnavalesc, el carrer de Sant Feliu, més conegut popularment com carrer de «Ses Carasses», doncs això és el que veim a portes i finestres d'un casal senyorívol i devuitè que dóna a tal via pública, estreta i cèntrica, fesomia pròpia.


4 avantatges més populars de Rosewater per als vostres ulls | CAT.Hair-Action.COM\nRose - la flor bella de la mare naturalesa simbolitza l'amor. Es considera una de les millors maneres d'expressar l'amor de l'un i afecte. Roses, invariablement es converteixen en una part de sorpreses previstes en la nostra vida diària. Però aquesta preciosa brot té molt més a ell que a penes adornar un ram o un jardí.\nEls beneficis per a la salut d'una rosa pot ser útil per a tothom. Brot de Rose, oli de rosa, aigua de roses, tots aquests són realment útils. Aigua de roses en especial es considera bo quan es tracta de calmar els ulls. Amb l'estrès de la vida de treball en una pujada, la majoria de la gent passa hores i hores davant d'una pantalla d'ordinador. La contaminació ambiental també fa estralls en els nostres ulls. Tenint bona cura dels ulls és important. Les propietats curatives de l'aigua de roses, el fan ideal per a la cura dels ulls. Així que aquí és un lloc de discutir els beneficis populars d'aigua de roses per als ulls.\n1. Propietats anti-bacterianes i anti-sèptics Grans\nLes propietats antibacterianes i antisèptiques que es troben en aigua de roses vénen pràctic en moltes maneres. Ens ajuda protegeix de la pols, contaminants, enrogiment, inflamació dels ulls i els ingredients nocius de maquillatge i productes de bellesa. Usar:\nPrendre dues boles de cotó\nPolvorització o boles de cotó d'immersió en aigua de roses ampli\nCol·locar-los sobre els ulls durant 10 - 15 minuts per aconseguir els millors beneficis\n2. Redueix l'estrès i la fatiga\nAigua de roses és una excel·lent rentat d'ulls. Redueix l'estrès i la fatiga en especial que un sent després d'estar assegut durant llargues hores davant d'una pantalla d'ordinador i televisió. Usar:\nPrengui una mica d'aigua\nAfegir unes gotes d'aigua de roses a ella\nEsbandida els ulls ben l'ús d'aquesta coixinet de cotó.\n3. Excel·lent gotes per als ulls per a la relaxació\nL'aigua de roses també fan per les gotes oculars útils. Usar:\nPoseu 2-3 gotes d'aigua de roses a cada ull\nAnar a dormir en una posició còmoda\nRelaxar-se durant almenys 10 minuts sense obrir els ulls.\nAixò ajuda a relaxar i la brutícia present rentats extra als ulls.\n4. Es fa servir per tractar les ulleres\nAigua de roses sovint es considera un gran remei per reduir les ulleres. Usar:\nPolvoritzar una barreja de llet freda i aigua de roses en una bola de cotó\nDeixi això en almenys 10 minuts al dia en els seus ulls\nVostè notarà un canvi visible dins de 3 - 4 setmanes.\nA part dels consells abans esmentats per cura dels ulls, recordeu:\nMai dormir amb el maquillatge d'ulls en\nUtilitzeu sempre un bon desmaquillant d'ulls abans de dormir\nSi vostè treballa durant massa temps a l'ordinador, tracta d'apartar la mirada de la pantalla cada 20 minuts. Això dóna un descans als seus ulls.\nEsquitxar els ulls amb aigua freda per alliberar la tensió i el cansament a causa del treball constant a la pantalla.\nRenteu-vos sempre les mans correctament abans de posar-se o llevar-se els contactes.\nMai utilitzeu lents de contacte durant més de 19 hores d'una tirada.\nEviti fregar-se els ulls massa\nApartar la mirada una mica més enllà de la pantalla i obrir i tancar els ulls diverses vegades. Això s'ha de fer cada 15 - 30 minuts. Ajuda a alliberar el cansament.\nMenjar aliments que ajuden a millorar la vista de l'ull. La vitamina A és bona per a la salut ocular i la visió.\nUtilitzar rodanxes de cogombre per calmar i refrescar els ulls.\nUtilitza ulleres de sol protector UV.\nMai llegir amb poca llum.\nMai miri directament a la llum brillant\nFer els exercicis especialment per als ulls per relaxar-los més\nEls ulls són una de les més belles creacions i do de Déu als éssers humans. Així preservar-los així. Dir-nos com es pren la cura dels ulls. Alguna vegada ha utilitzat aigua de roses per a la cura dels ulls? Explica'ns com va ajudar a deixar els seus comentaris a continuació.\n5 olis de massatge corporal i els seus beneficis


Més de 30 anys dedicats a les reformes integrals\nReforma de menjador amb llar de foc de Serveis AR. FOTO: Cedida\nMés de 30 anys dedicats a les reformes integrals d'habitatges i comerços\nFa 32 anys que l'empresa es va iniciar a Rubí en el sector de les reformes\nper Redacció del TOT 4 de maig de 2021\nFa més de 30 anys que un grup de professionals van posar en marxa a Rubí la seva activitat. Van començar aleshores pel sector residencial i ara compten amb l'experiència necessària per executar projectes del sector residencial, comercial i industrial.\nAvui en dia, Serveis AR és una empresa de reformes integrals que es preocupa per satisfer les necessitats dels seus clients, per la qualificació dels seus empleats i per la puntualitat de les entregues dels seus encàrrecs.\nOfereixen tots els serveis de l'obra: fusteria, lampisteria, electricitat, pintura i manteniment, i tota mena de serveis de paleta (enderrocs, retirada de runes, tapiats i tancaments, arrebossats, enrajolats, paviments, enguixats, Pladur, obra general) i climatització (terra radiant, calefacció, aire acondicionat, minichillers i sistemes solars), a banda d'oferir un servei de projectes d'arquitectura i enginyeria.\nCompten, a més, amb tots els certificats per a fer altes de servei, actualització i revisió d'instal·lacions (elèctrica, gas, aigua i climatització RITE, Reglament d'Instal·lacions Tèrmiques en Edificis) i Certificats Energètics per a edificacions.\nSi estàs interessat a reformar el teu habitatge, la teva empresa o local comercial, pots contactar en els telèfons 620712843 i 696924906 o a través del correu electrònic info@serveisar.com.


Festes nadalenques a Escaldes-Engordany – Unió Pro-Turisme d'Escaldes-Engordany\nFestes nadalenques a Escaldes-Engordany\nPublicat perjordillobetg 12 Novembre, 2020 17 Novembre, 2020 Publicat enUnió Pro Turisme\nFa unes setmanes que estem parlant amb el Pare Noel, el Patge Reial i ses Majestats els Reis Mags d’Orient. Tots volen venir a Escaldes-Engordany per trobar-se amb la canalla i fer-los tornar l’alegria en aquest any tan complicat. Això sí! Ens han demanat que organitzem la seva arribada amb un extra de cura i amor… i amb molta seguretat! Ells han d’anar a veure a tots els nens del món, així que no es poden contagiar. Per això aquest any no farem la cavalcada de cada any i tampoc es repartiran caramels.\nA la Unió Pro-Turisme els ajudarem. Per això estem mantenint reunions amb el Comú d’Escaldes-Engordany i amb el Ministeri de Salut, per mantenir les mesures de seguretat adients perquè ni ells ni cap nen del país es contagiï quan els portin les cartes amb els seus desitjos i sol·licituds de regals.\nMalauradament, aquest any no s’acceptaran inscripcions de la canalla per participar en l’activitat que puguem realitzar. Seguirem les indicacions del Ministeri de Salut i del Comú d’Escaldes-Engordany. Per aquesta raó, fins que no tinguem decidida i acordada l’activitat que es realitzarà, no us podrem donar el programa definitiu.\nAcomiadem a dos amics


Els avantatges de les ulleres de sol polaritzades | BCNbaixavisio\nAmb l’arribada de març, ja queda poquet per a donar la benvinguda a la primavera i al bon temps. Per a poder gaudir dels primers raigs de sol és fonamental protegir els nostres ulls amb unes bones ulleres de sol.\nPerò, cura, d’ulleres de sol hi ha milers. Si practiques esport i vols protegir els teus ulls de possibles impactes i de radiacions solars, tria un cristall polaritzat.\nEls avantatges de les ulleres amb cristall polaritzat\nAquesta classe de cristall elimina tots els reflexos de la superfície de l’asfalt, el mar o la carretera, per tant, són imprescindibles per a conduir o realitzar qualsevol tipus d’activitat física.\nLes ulleres polaritzades ofereixen una alta nitidesa i definició del detall, ja que tenen un filtre polaritzador que només deixa passar el 50% de la llum incident, permetent una visió sense reflexos i amb un color i un contrast naturals.\nAquest tipus de lents, a més, resulten molt còmodes i segures perquè són lleugeres i resistents. En aquest sentit, són perfectes per a nens.\nA BCN BaixaVisió ens encanten les ulleres polaritzades! Has vist ja els models que tenim? Muntures de colors mat i de moltes formes, arrodonides, de gat o les mítiques aviador.\nAconsegueix les teves ulleres de sol polaritzades per a aquesta primavera i presumeix d’una mirada radiant.


Riuada solidària a l'Espluga de Francolí en l'actuació de la Riumuntada - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nRiuada solidària a l'Espluga de Francolí en l'actuació de la Riumuntada\nacn 24.11.2019 | 23:49\nRiuada de solidaritat en l'acte central de la Riumuntada, ahir a l'Espluga de Francolí (la Conca de Barberà). Prop d'un miler de persones van marxar per un tram de l'anomenada zona zero i van desplegar, a ritme de batucada, paraigües blaus, tot tenyint d'aquest color la llera del riu Francolí.\nD'aquesta manera, van escenificar una immensa onada de solidaritat i van homenatjar les víctimes, els desapareguts i els damnificats per culpa dels aiguats d'ara fa un mes. També es van agrair les tasques dels voluntaris que es van bolcar per ajudar el ter-ritori.\nTots els diners recaptats en les activitats benèfiques organitzades durant el cap de setmana es destinaran als afectats de l'Espluga del Francolí.\nEl portaveu de la iniciativa ciutadana local de la Riuada Solidària, Roger Òdena, va expressar que estan «realment impressionats amb la resposta de la gent». «Cal seguir difonent les causes i les conseqüències de tot plegat, aportant tot el que es pugui a aquells que ho han perdut tot», va afegir.\nEls participants es van aplegar davant de les instal·lacions de Drac Actiu, dins de l'anomenada zona zero, una bona estona abans de l'inici de l'acte solidari.


Les fotos. El Pregó de Sant Antoni a Albocàsser | DiaDia\nInici Maestrat Albocàsser Les fotos. El Pregó de Sant Antoni a Albocàsser\nLes fotos. El Pregó de Sant Antoni a Albocàsser\nAlbocàsser s’ha submergit en la celebració de Sant Antoni. El diumenge es va celebrar el Pregó de la festa, que va donar anunci als actes que es desenvoluparan durant tota la setmana.\nEl Pregó es va llegir en la plaça i en els llocs de costum. Després de la primera lectura va començar el recorregut pels carrers de la localitat. En el traçat els majorals, enguany els veïns dels carrers del sector 3, van ser els encarregats de “captar” per a aconseguir fons amb els quals finançar la festa.\nDurant aquesta setmana hi haurà activitat en la muntanya i en els forns del poble. En els forns s’elaboraran els pastissos i “coquetes” i en la muntanya s’estiraran els arbres que s’acostaran al poble. D’aquesta manera estaran preparats per a “Les Rossegades”. Així mateix es carregarà el carro de Malea per a tindre’l preparat per al dissabte al matí.\nPregó de Sant Antoni


CARN DE 'TRENDING TOPIC'\nLa presentadora manté el secret sobre la indumentària que lluirà a la gala de la nit ce Cap d'Any d'Antena 3\nBarcelona - Dissabte, 30/12/2017 | Actualitzat el 24/01/2018 a les 14:28 CET\nCreix l'expectació sobre les campanades de la nit de Cap d'Any d'Antena 3, i bona part de la culpa la té Cristina Pedroche, que ha penjat un vídeo a Instagram en què se'n riu dels seus 'haters', i manté el secret sobre el vestit que lluirà, que cada any ha sigut més transparent. Només se sap que Pronovias vestirà per tercera vegada la presentadora amb un disseny exclusiu de Hervé Moreau, director artístic de la firma de moda nupcial.\nPedroche, que assegura ser "transparent" en tot, el té elegit des de mitjans d'any. I promet que no deixarà indiferent a ningú. "Tornaré a muntar-la. Podria anar tota tapada, però no ho vull", va prometre al juny a 'Vanity Fair'.\nEl vestit de tul negre de la presentadora de La Sexta, el més comentat de la nit de Cap dAny a Twitter. / YOUTUBE / DAVID ÁLVAREZ GARCÍA\nAmb Frank Blanco (La Sexta, 2014)\nAmb aquelles campanades va començar tot. Va aparèixer Pedroche amb el seu company i presentador del programa 'Zapeando', lluint un vestit negre de tul amb puntes totalment transparent. Ella no va deixar de moure's, deixava gairebé al descobert la seva roba interior, del mateix color. "Tu creus que porto alguna peça vermella?", va preguntar a Blanco, no sense picardia. Es va convertir en 'trending topic'.\nCristina Pedroche desvela el seu vestit per a les campanades. / periodico\nAmb Carlos Sobera (Antena 3, 2015)\nCom va donar la campanada l'any anterior, es va animar a tornar amb les transparències, aquesta vegada amb Carlos Sobera com a company de balcó. Primer va aparèixer tapada amb una capa, per allò de crear més expectació, i el seu company la va ajudar a treure-se-la per mostrar un transparent i ajustat vestit cru adornat amb 20.300 vidrets que servien per tapar el més just. El model, una creació de Pronovias, havia comportat 350 hores de realització. Va tornar a triomfar.\nAmb Alberto Chicote (Antena 3, 2016)\nL'any passat, la dona del xef David Muñoz es va atrevir amb un vestit amb el cos cenyit, amb escot cor en vellut blau fosc, tot ell esquitxat d'estrelles. La faldilla també era de tul blau fosc amb 'degradé' de vidre de bohèmia. El vestit anava acompanyat d'una jaqueta bolero de tul vidre amb 20 estrelles brodades amb brillants de vidre i 25 tires realitzades en cristall de bohèmia. Va tornar a provocar debat, mems i comentaris variats a les xarxes socials.\nTemes: Cap d'any ·\tCristina Pedroche ·\tAntena 3


Aeribalta - Aviació: VIIIè Trofeu Bielsa-Lacorte, a Castejón de Sos.\nVIIIè Trofeu Bielsa-Lacorte, a Castejón de Sos.\nEl Trofeu Bielsa-Lacorte d'aterratges de precisió d'aeronaus lleugeres, ULM, va ser creat per l’eroclub Aviadors de Muntanya d'Aragó en memòria del llegendari aviador nadiu de Castejón de Sos, Don Gerardo Bielsa Lacorte.\nEl Trofeu Bielsa- Lacorte és un esdeveniment de vol de muntanya que està plenament consolidat en el calendari d'activitats per a aeronaus lleugeres. Es ve celebrant des de l'any 2004 amb l'única excepció del 2008 on la prova d'aterratges va ser anul·lada pel mal temps.\nEl proppassat cap de setmana ha tingut lloc la 8ª edició del Trofeu Bielsa-Lacorte per a aeronaus lleugeres, ULM, a l’aeròdrom d’El Raso a Castejón de Sos. AL mateix temps s'ha celebrat també el 10º aniversari de la creació del camp de vol amb la pista de 500 m.\nA pesar de la crisi, en aquesta edició s'han presentat a Castejón un total de 33 tripulacions procedents d'Aragó, Catalunya, Cantàbria, Castella-Lleó, La Rioja i França.\nVaren ser 13 els inscrits al Trofeu Bielsa- Lacorte d'aterratges de precisió. La meteorologia ha estat molt bona durant tot el cap de setmana, per bé que les previsions en principi anunciaven tempestes. Durant tota la jornada del dissabte van anar arribant la majoria de tripulacions que es van allotjar en diferents hotels de Castejón de Sos.\nPer a celebrar els 10 anys de l'aeròdrom es va organitzar un sopar a l'aire lliure en el mateix camp de vol per a uns 50 comensals. Les bones temperatures i l'ambient distès van afavorir una perllongada vetllada.\nLa prova consisteix a aterrar en una graella marcada en una de les capçaleres de la pista. Els pilots han de tocar amb el tren principal de l'aeronau en la línia de contacte. Com més s'allunyen d'aquesta línia, més penalització reben. Els pilots que aterren abans de la línia queden desqualificats i és que el Trofeu Bielsa- Lacorte s'inspira en la Coupe Geiger d'aterratges en glacera on la precisió és fonamental perquè qualsevol error pot tenir conseqüències fatals com la caiguda en una esquerda.\nEl guanyador va ser el pilot Jesús López Lajarín, pilotant un Tecnam P2002 Sierra, procedent del camp de vol d'Hostalrich (Barcelona), i que pertany al Club Vol Rasant que té la seva Seu a Moià. Aquest pilot, que és la segona vegada que guanya el trofeu, va rebre com a premi un esquellot que haurà de conservar durant 12 mesos fins que se celebri la novena edició del trofeu.\nEl 2º classificat fou en Jesús Soler del camp de Villanueva de Gállego (Zaragoza) a bord d'un CT, que va rebre com premi un quarteró que també haurà de guardar durant un any.\nEl 3er classificat en va ser Pedro Pérez del camp de Tardienta pilotant un X- Air/. 5 dels participants "van caure en l'esquerda" i 2 van aterrar a més de 30 m de la línia de contacte.\nPremeu el link per veure la prova de l'any passat.\nPublicat per Aeribalta.com a 12:03


02/26/2020 03:14:58 PM\nDintre de la I Marató de Dansa de Sant Boi, amb ballarins de les principals companyies del país\nEl dijous de Festa Major, dia 20 de maig, tindrà lloc a Sant Boi una coreografia col·lectiva ("flashmob") de la cançó "Grease ligtning" (plaça de l'Ajuntament, 18 hores). La sessió, que forma part de la I Marató de Dansa de Sant Boi, estarà dirigida pel coreògraf Nicolas Ricchini. La convocatòria s'està donant a conèixer mitjançants diferents xarxes socials per aconseguir la màxima presència de públic. Per participar no cal tenir cap coneixement de dansa.\nLa "flashmob" donarà inici a la Marató de Dansa, una de les principals novetats de la Festa Major de Sant Boi 2010. Després, les escoles de dansa locals presentaran les seves darreres coreografies i, tot seguit, ballarins i ballarines de diverses companyies professionals del país desfilaran per l'escenari en una mostra de la millor dansa contemporània ( Pepe Hevia , Àngels Margarit-Mudances , José Carmona , Gelabert-Azzopardi i Thomas Noone Dance ). L'activitat està organitzada per la companyia de dansa de Sant Boi Loida Grau i l'Ajuntament.\nEl dimecres 19 de maig es farà un assaig de l'esdeveniment (Can Massallera, 20 hores).


El projecte TeRRIFICA conclou el seu primer any de vida – PCTI\nEl projecte TeRRIFICA (Territorial RRI fostering Innovative Climate Change Action), dedicat a influir en les polítiques europees de mitigació i adaptació al canvi climàtic mitjançant un seguit d’accions de Recerca i Innovació Responsables (RRI) i la co-creació de coneixement entre actors rellevants, ha conclòs el seu primer any de vida.\n[Per veure la notícia sobre els resultats dels primers mesos de treball del projecte TeRRIFICA feu click aquí].\nEl dia 19 de setembre, sota la coordinació de la Science Shop Vechta/Cloppenburg – Universität Vechta, es va dur a terme la conferència en línia ‘Connecting case studies with future climate action. What is mandatory for prospect co-creation processes in climate adaptation and mitigation projects?’. Aquesta va engegar amb les ponències de dos experts sobre l’acció climàtica amb un enfoc en els aspectes de participació pública, metodologia i institucionalització, i va continuar amb l’exposició d’una sèrie de bones pràctiques que, combinant estratègies de mitigació i adaptació al canvi climàtic amb processos de co-creació de coneixement, han estat implementades a les sis regions pilot que formen part del projecte. Els factors d’èxit i els obstacles identificats es van presentar i debatre posteriorment en tres rondes de discussió paral·leles destinades a promoure l’aprenentatge mutu entre els 50 participants d’arreu del món que van participar a l’activitat.\nEn paral·lel a la Conferència ‘Citizens’ Convention, taking democracy seriously’, celebrada a la seu del Conseil Économique Social et Environnemental (CESE) a París, els dies 14 i 15 d’octubre, es va realitzar el taller de reflexió ‘Citizens’ Conventions for mitigation and adaptation to Climate Change’ a la Fondation Charles Léopold Mayer. Ambdós actes van ser organitzats per Sciences Citoyennes i van contribuir a reflexionar sobre com la veu informada dels ciutadans, a través de les anomenades ‘convencions ciutadanes’, pot situar-se al cor de la formulació de les polítiques públiques i, en particular, d’aquelles que, des dels diversos nivells territorials d’Europa, tenen com a objectiu fer front al canvi climàtic, tot garantint la legitimitat d’aquest procediment.\nUna nova reunió del consorci europeu, acollida per l’ACUP, va tenir lloc els dies 3 i 4 de desembre a la seu de la Fàbrica del Sol de Barcelona, equipament d’educació ambiental promogut per l’Àrea d’Ecologia, Urbanisme i Mobilitat de l’Ajuntament de Barcelona. Aquesta trobada va constituir una bona ocasió per fer balanç dels assoliments del projecte durant els seu primer any de vida, així com per planificar els propers passos. Entre aquests, hi ha la planificació de vuit escoles d’estiu i el llançament d’una eina de crowd-mapping mitjançant la qual els ciutadans, unint els seus esforços, podran ajudar a construir un mapa interactiu que reculli les seves opinions i experiències en aquells indrets on el canvi climàtic és tangible així com a desenvolupar plans d’acció climàtica locals o regionals a partir dels punts marcats. L’endemà, els socis van assistir a la jornada de treball ‘Citizen Science Experiences from Academia’ organitzada a l’Institut de Ciència i Tecnologia Ambientals (ICTA-UAB). En aquest context, investigadors tant d’aquest institut com del Centre de Recerca Ecològica i Aplicacions Forestals (CREAF) van presentar una sèrie de projectes que relacionen el canvi climàtic i la ciència ciutadana.\nA escala local, una quinzena de membres de l’equip de co-creació de la regió pilot de l’àrea metropolitana de Barcelona, es van aplegar el dia 7 d’octubre per participar a la sessió de diàleg ‘Co-creació i acció climàtica’. Albergada també a la Fàbrica del Sol, aquesta activitat els va oferir l’oportunitat de compartir respostes a problemes comuns així com aprofundir en la tasca de l’Ajuntament de Barcelona en matèria de participació ciutadana, sostenibilitat i acció climàtica i conèixer el projecte BINGO i l’experiència Climcobaix, promoguts per l’Àrea Metropolitana de Barcelona i RISC3 Climate Change Knowledge respectivament. La sessió va finalitzar amb un debat i una dinàmica de treball sobre co-creació i canvi climàtic.\nDurant l’any 2019, tres informes sobre acció-climàtica i co-creació es van publicar en el marc de TeRRIFICA: Case Studies Report; Report on institutional framework conditions, relevant local and regional processes, instruments and co-creation factors related to or adaptable for climate action; i Guide on engagement and co-creation. A més, el projecte va ser presentat en el marc de 30 conferències, seminaris i tallers realitzats arreu d’Europa i del món.\nAprovat en la convocatòria Science with and for Society (SwafS) i finançat en el marc del programa Horitzó 2020 de la Comissió Europea, TeRRIFICA (Territorial RRI fostering Innovative Climate Change Action) és un projecte que té com a objectiu influir en les polítiques de mitigació i adaptació al canvi climàtic mitjançant un seguit d’accions de recerca i innovació responsables (RRI) i la co-creació de coneixement entre actors rellevants de sis regions pilot europees.


Notícies - L'Àfrica centrarà aquesta edició de la Universitat Internacional de la Pau\nL'Àfrica centrarà aquesta edició de la Universitat Internacional de la Pau\nD'altra banda se celebra un seminari aquest mes de març.\nel 25/feb/04 Esteve Sala Societat PDF\nLa dinovena edició de la Universitat Internacional de la Pau, que se celebrarà aquest estiu, se centrarà per primera vegada en el continent africà i portarà per títol "Àfrica: camins per la Pau". La Universitat de la Pau també organitzarà el mes de març la primera edició d'un seminari d'hivern, que pretén donar continuïtat als cursos d'estiu i aprofundir en el pensament per la pau.\nAmb aquest seminari, titulat "Pensadors per la Pau", la Universitat de la Pau vol acostar el pensament occidental modern sobre la pau, analitzant el llegat de tres filòsofs: Kant, Arendt i Thoreau. Aquest primer seminari d'hivern és una nova aposta de la Universitat de la Pau per aprofundir en el coneixement sobre el pensament pacifista. Ho explica la directora d'organització de la Universitat de la Pau, Neus Sotomayor:\nVolem complementar l'activitat de la UIP amb una formació teòrica i una fonamentació profunda sobre el pensament pacifista.\nEl seminari d'hivern neix amb la voluntat de consolidar-se al llarg dels anys i donar continuïtat als cursos d'estiu de la Universitat de la Pau. Aquesta primera edició se celebrarà durant el cap de setmana del 6 i 7 de març, i comptarà amb la participació del director de la Càtedra Unesco sobre Filosofia per la Pau, Vicent Martínez Guzmán, la professora Anna Massó i la catedràtica de ciències de l'educació Carme Romia.


MUTEK.ES - XI edició. Festival Internacional de Creatividad Digital\n-20% de descompte en la compra del BLIND PASSPORT* PASES LIMITATS i PASSPORT (Abonamet complert)\nPASSPORT (Abonament complet) permet l’accés en tots els esdeveniments de pagament.\nMUTEK Barcelona celebra 11 voltes al voltant del sol el pròxim 4-7 de Març 2020, amb 4 dies i nits de música electrònica en viu, performances audiovisuals, activitats professionals i més. Després d’una dècada d’exploracions i descobriments, ens preparem per a una nova era com a plataforma de difusió i innovació en la creativitat digital amb activitats que es desenvoluparan al llarg de tot l’any.\nMantenint el compromís global de la xarxa MUTEK d’impulsar i crear sinergies amb projectes enfocats en la diversitat, igualtat de gènere i apoderament de col·lectius menys representats en la indústria creativa, en 2020 MUTEK.ES posa especial èmfasi a fomentar espais de formació artística i professional a través de diferents seminaris i residències artístiques que tindran el seu punt d’exhibició en el marc del festival al març.\nInclou totes les activitats de pagament\nINAUGURACIÓ x Roca Barcelona Gallery\nArtistes: Lucinda Chua (UK) Tomoko Sauvage (JP/FR)\nArtistes: BLEID (PO) Tadleeh (IT)\nArtistes: Jane Fitz (UK) - Levon Vincent (US) – World Live Premiere\nArtistes: Aquarian (CA) - Ikram Bouloum (ES/MA) - Loraine James (UK) - Meitei (JP) - YPY (JP) - + Instalaciones - + Jam Sessions - + Street Food\nArtistes: Barker (UK) - Deadbeat (CA) - DJ Plead (AU) - Mainline (ES) - ISAbella (CO)


Toundra, dir-ho tot sense paraules [ENTREVISTA] | betevé\nParlem amb els quatre membres del grup Toundra, que ha actuat a les Nits del Fòrum del Primavera Sound\nÀrtic | Cristina López | | divendres, 25 de setembre del 2020, a les 10.14\nHan girat per gran part d’Europa i són un dels grans referents del postrock instrumental al continent. Són Toundra, una banda formada a Madrid el 2007 sense més pretensió que passar-s’ho bé i que ha aconseguit seduir tant al circuit indie com als festivals de rock i metal. Ens trobem al Fòrum amb Esteban J. Girón, Alberto Tocados, Álex Pérez i David Maca, “Macón”, els quatre components del grup, per parlar de la seva carrera i de la situació actual de la música en viu.\nFugint de modes i exigències per encaixar en la indústria musical, Toundra ha apostat des dels seus inicis pel postrock instrumental, component discos per escoltar de forma continuada i sense claudicar davant la tendència, cada cop més estesa, de publicar èxits de curta durada.\nAquestes declaracions que ha fet gent com el gerent de Spotify sobre que el músics haurien de plantejar-se un sistema de treball més basat en singles que en discos, em sembla aplicable potser a certes estrelles del pop però per a nosaltres no té gaire sentit.\nSense lletra però amb missatge\nMalgrat no tenir lletra, el grup es considera molt polític i és que en els seus cinc discos d’estudi han plasmat les seves inquietuds socials i ideològiques mitjançant els videoclips, la imatge gràfica o les xarxes socials.\nEl nostre quart disc va sortir amb un segell que es diu Alerta Antifeixista i és sorprenent com hi havia diverses persones al nostre Facebook queixant-se perquè ells es consideraven antiantifeixistes. I vam dir, bé, tu llavors, amic, el que ets, és nazi.\nEl videoclip de ‘Cobra’, del seu darrer àlbum d’estudi, “Vortex”, denuncia la gestió de la crisi dels refugiats i l’horror de les guerres amb imatges d’arxiu de Lesbos, el camp de refugiats de Tabanovtse, la guerra de Síria o el conflicte del Sàhara. El clip, dirigit per Jorge García i Anna Peletero, conté instantànies del fotoperiodista Manu Brabo i vídeos del periodista Fernando González, “Gonzo”.\n‘El gabinet del Dr. Caligari’\nL’últim treball del grup ha estat compondre una banda sonora per interpretar en directe durant la projecció de la pel·lícula de cinema mut, ‘El gabinet del Dr. Caligari’. Quan es va decretat l’estat d’alarma, el grup es trobava en plena gira de presentació d’aquest projecte, que ja va passar pels Cinemes Aribau el 7 de març.\nUna de les motivacions per fer la banda sonora d”El gabinet del Dr. Caligari’ és que és una pel·lícula feta durant la República de Weimar, 1920, època d’entreguerres, i és una alerta del perill dels nacionalismes extrems que venien, 13 anys després ja estava Hitler al Parlament.\nEls millors concerts del ‘Feeel’\nEl 2017, el grup va decidir sumar forces amb el Niño de Elche per crear un projecte conjunt anomenat Exquirla i publicar l’àlbum ‘Para quienes aún viven’. Les lletres, de caràcter reivindicatiu i compromeses socialment estaven extretes de ‘La marcha de los 150.000.000’, un monumental poema en cinc parts del valencià Enrique Falcón.\nTant fans del Niño de Elche com nostres els va agradar la fusió del cant amb la música que fem nosaltres. Vam fer molt pocs concerts però van ser tots plens i la gent boja.\nEl grup ha actuat en moltes ocasions a les sales de concert de Barcelona, i també a festivals com el Primavera Sound, el BAM o l’AMFest. De fet, van formar part del segell barceloní Aloud Music, que va editar el segon i tercer discos del grup, amb els quals van girar per França, Suïssa o Alemanya.\nAmb Barcelona sempre hem tingut una relació amb el públic d’aquí molt bona. De fet, va haver una època que tocàvem tant a Catalunya que molta gent es pensava que érem d’aquí.\nEl futur propi i de la música en directe\nEl grup ha aprofitat l’aturada i el confinament per continuar component el seu nou disc, però són conscients que el seu futur va molt lligat a la salut de la música en viu, molt malmesa per la crisi pandèmica. En aquest sentit, reclamen que la música tingui un estatus similar al de les altres arts i sigui considerada un bé cultural imprescindible. I, per tant, rebi el suport estructural i econòmic necessari de governs i institucions.\nA la música i la música en directe se’ns veu com a oci, no com a cultura, crec que metre no canviem això estem signant la nostra sentència de mort. I ara mateix crec que les sales, si no ve algú a ajudar-les, és impossible que sobrevisquin i perdrem un valor vital en la vida cultural de les ciutats.\n— coronavirus — música en directe — música en viu — Primavera Sound


Biografia- David Gracia Ginesta- Desigual Perruqueria Unisex\nDesigual Perruqueria Unisex\nDavid Gracia Ginesta\nDavid Gracia Ginesta, nascut al Març del 1967 a GIRONA (CATALUNYA) ESPAÑA.\nHola a TOTS/ES !!! Abans de res, agrair-vos la visita a la meva Web. !!\nLa meva passió…. la creació de pentinats d’ avantguarda , jo els hi dic Tribal .. ara en diuen Hair Tattoo .\nFins i tot abans de tenir la perruqueria ja feia les meves creacions » Vanguard » amb els col.legues de llavors.He tingut un llarg trajecte professional en altres perruqueries abans de posar-me com autònom i poder obrir el meu saló. A la decada dels 80 i bona part dels 90 , em movia per ambients on es barrejaben diferents tribus urbanes : new wave , punk , postpunk , afterpunk , goth , indie , heavys … no massa agradables per segons quin tipus de persones…\nHe fet i participat en diferents desfilades de moda i ateliers tècnics per altres professionals del sector , en altres pel públic en general . També he fet un treball de canvi d’estil a «antena 3 TV» al » Diario de Patricia».\nAquesta nova web no tindrà gaires fotografies de pentinats nous pel simple fet que el gran temps que requereix i la feina que hi ha al darrera no em permet mostrar-vos tot el que voldria . A més ,un altre motiu és que les preferències de gran part dels clients han estat el telèfon i els horaris. Així que , aqui trobareu el calendari de cada mes , alguna foto nova i sobretot..\nVaig néixer el 1967 i des de llavors la meva vida ha estat molt lligada al món de la perruqueria ja que la meva mare era perruquera i de vegades l’havia d’ajudar.\nAls 13 anys i acabant 8è d’E.G.B. , havia de prendre la decisió d’estudiar B.U.P. o Formació Professional . Potser el millor hauria sigut fer una carrera, encara que no sabia quina , però amb els 3 anys de B.U.P. ja tenia temps per pensar-m’ho … Va ser llavors quan , faltant poc per acabar E.G.B. ens van portar a visitar l´Institut de Formació Professional de Perruqueria de GIRONA . Que Waapoo… no m’ho podia creure. Em començava a sentir atret per la perruqueria ???… A més:\nPer què havia de desaprofitar 3 anys de la meva vida estudiant, amb el poc que m’agradava fer-ho ? (el que no sabia és que a FP tambe me’n fotaria un fart d’estudiar..jajjaj ). Així que , sense pensar-m’ho dues vegades , vaig triar Formació Professional . M’agradava la idea d’aprendre un ofici, no sé perquè .Potser és que li veia més futur a això, que no pas als incerts estudis…….\nDesprés dels dos primers anys d’estudis i concretament als 16 anys, vaig començar a alternar els estudis amb el treball de perruquer , llògicament fora de la perruqueria de la meva mare. Així aprendria noves tècniques, diferents maneres de treballar i de connectar amb la clientela, etc. Buff… 5 anys d’estudis. En més d’una ocasió vaig estar a punt d’engegar-ho tot a la merda…Però no ho vaig fer i vaig aconseguir el títol de Tècnic Especialista, el qual té un aspecte lamentable: és petit i lleig…\nAmb els cinc anys que ens passem estudiant , perquè després ens donin un títol així. En fi “pos” ya se sabe , el que compta és que és un títol oficial i que porta la signatura del Rei (baja element , per cert..).\nDesfilada de moda a "La Sala del Cel" Girona.\nUna mica de Curriculum..\nDes dels 18 anys i fins als 22 em vaig encarregar de tres salons de Perruqueria,\nun a la Costa Brava, concretament a Calella de Palafrugell , els altres dos, a GIRONA capital, en un dels quals havíem realitzat nombroses desfilades\na discoteques de la ciutat, ateliers tècnics i shows de perruqueria per a altres perruquers de la zona de Girona, Barcelona, Alacant, etc.\nEn aquests dos últims salons em vaig fer càrrec de tot el que fa referència al Saló:\nclientela, comptabilitat, productes, comandes,tints, permanents, etc.\nDesprés vaig entrar a treballar en una de les Perruqueries amb més renom de la ciutat , on seguia aprenent noves tècniques i diferents maneres de treballar.\nPerò una cosa estranya m’estava passant. De vegades em preguntava si realment la perruqueria era l’Ofici de la meva vida. Com podia saber-ho si no havia treballat de res més?……\nAixí que , amb un parell d’ous , vaig decidir canviar d’ofici.\nCanvi Radical !\nAnava a treballar de pintor ( de quadres NO , de parets de cases ) , però ves per on una altra feina es va posar en el meu camí … sempre m’havia agradat molt l’electrònica … «Cal instal·lador de Telefónica», no es necessita experiència professional, formació a càrrec de l’empresa, deia l’anunci. I als tres mesos d’haver començat a la nova feina, ja anava sol i amb el meu cotxe instal·lant telèfons…\nDe totes maneres els dissabtes tallava el cabell als col·legues en una habitació de casa meva i sinó a estones ajudava la meva mare a la seva perruqueria.\nGremi de Perruquers de Girona "Casal del Perruquer "\nDe dimarts a divendres treballava per a una contrata de Telefónica\ni els dissabtes a casa,\nen una habitació , de perruquer , i cada dissabte venia més gent!!\nUn dia vaig saber d’uns mobles de perruqueria de segona mà que estaven molt bé de preu. Molts/es us preguntareu per què m’interessaven, tenint la meva mare una perruqueria a casa. Doncs la casa és gran i hi havia lloc per muntar un altre saló, a part del de la meva mare…\nSempre és millor per separat , ja que així s’eviten discussions i cadascú treballa a la seva manera. A més, la meva mare ja tenia el seu tipus de clientes i jo volia encaminar el negoci de cares a la juventut…\nAntena 3 , diario de Patricia\nI així ho vaig fer. L’1 d’agost de 1990, als 23 anys,\nem van donar tot l’atur de cop (per tots els anys cotitzats) i vaig muntar el meu propi saló de Perruqueria Unisex.\nD = David… és igual = perquè realment m’era igual quin nom tingués…\nD és igual… sonava bé….. DESIGUAL……… PERRUQUERIA.\nTarjeta dels inicis , amb logo oficial.\nAl cap d’uns anys la meva mare es va jubilar i jo vaig ampliar la perruqueria.\nVaig tenir fins a 5 persones treballant al meu saló, però entre el puto Govern que ens va fotent cada dia més i més i ..altres bendicions…\n(.. les quals no comentaré ..) actualment estic treballant sol … I Superfeliç !!\n…..Bé, doncs aquesta és la meva web……\nLes fotografies que us exposo són des de l»inici de l’activitat.\nAlgunes de fa uns quants anys i d’altres més actuals. Intentaré mostrar-vos feines noves,\nperò lamentablement els dies només disposen de 24 h.\nAixí que ja em perdonareu si no l’actualitzo més sovint.\nEspero de TOT COR que la feina que us mostro hagi valgut la pena i que us agradi.\nEmpresa creada al 1 d’Agost del 1990 , als 23 anys d’edat i ja amb molta experiéncia professional , la qual avança dia darrera dia.Completament enamorat i agraït amb la meva professiò.\nGràcies per la visita a la meva pàgina.\nCarrer Muntanya 8 , Sant Julià de Ramis c.p. : 17481 - Girona\nServei Exclusiu Client/es :\nEnviant-me un whatssap … et puc atendre algún diumenge al matí , si ets dóna i t’has de fer un treball tècnic o si tens algun compromis important … també per persones de la tercera edat o amb movilitat reduïda , em desplaço a domicili.\nCopyright © 2022 Desigual Perruqueria Unisex | Funciona con Wordpress.


Ajuntament d'Alaquàs. Agenda.XXIV Cicle Concerts de Tardor\nXXIV Cicle Concerts de Tardor\nMÚSICA ANTIGA - MÚSICA VALENCIANA. Consulta la programació per al mes de novembre.\nMés de vint anys de música antiga i música valenciana a Alaquàs.\nAlaquàs, després de l'estiu, va tornant a la rutina i els seus llocs de música tornen a omplir-se d'instruments, notes musicals... Un dels referents de tot açò són els Concerts de Tardor, un cicle que se celebra des de fa més de 20 anys i que, igual que en edicions anteriors, pretén donar un protagonisme i un caràcter especial a la música.\nEnguany celebrem la 24a edició, que el consolida com a un dels actes culturals amb més trajectòria i importància d’Alaquàs. Com cada any, els concerts es realitzaran a llocs emblemàtics de la nostra població que tenen relació amb els nostre passat, present i futur històric i cultural, com ara són el Castell Palau i l’Auditori Nou. La programació musical dels Concerts de Tardor està principalment interpretada pels col·lectius musicals d’Alaquàs així com altres grups de música especialitzada, que vetllen per difondre i conservar la música antiga i la música valenciana.\nAquest any el Castell Palau d'Alaquàs té un protagonisme especial i és que estem celebrant el primer centenari de la declaració del Castell Palau d’Alaquàs com a Monument Històric Artístic Nacional. El Certamen d’enguany forma part dels actes de celebració d’aquest aniversari i els concerts que gaudirem són un punt de partida de les activitats culturals de tardor i hivern.\nTots els ciutadans i ciutadanes estan invitats a participar en els Concerts de Tardor. A descobrir i aprendre sobre el nostre llegat musical més proper i a gaudir dels espais d’Alaquàs de la millor manera possible.\nAcí tens tota la programació.\nprogramació Concerts de Tardor 4,49 Mb 24/10/2018\nCertamen Nacional de Teatre ESCENALAQUÀS 2019\nRuta històrica i teatre infantil al Castell d'Alaquàs\nExposició col·lectiva -El Castell, Entorn d'Art-\nMATRICULACIÓ ESCOLETA MUNICIPAL L'ALQUERIA\nConcert Homenatge a la Dona\nSi vols aventura, aventura't!\nConcert Orquestra i Cors Wheaton-Warrenville\nEINES.Obtenció de certificats i tramitació digital\nXXIXé CERTAMEN DE POEMES - MARE DE DÉU DE L'OLIVAR - 2019\nV Duatló Alaquàs


El GOB demana als ajuntaments de Menorca incentius per combatre la desnidificació urbana\nReivindiquen instal·lar caixes de nius en edificis públics i estimular els particulars perquè en posin als seus habitatges\n2 min. Maó 02/12/2019 08:11\n651x366 L'entitat ecologista ha reivindicat la importància de les aus a l'interior dels pobles i exigeix mesures a l'Administració. / ARA BALEARS L'entitat ecologista ha reivindicat la importància de les aus a l'interior dels pobles i exigeix mesures a l'Administració. / ARA BALEARS\nEl coordinador del GOB Menorca, Tòfol Mascaró, ha demanat a les institucions públiques que prenguin mesures per a la preservació de les aus urbanes. L’ecologista sol·licita als ajuntaments i al Consell de Menorca que s’impliquin per aturar la despoblació que s’ha registrat d’algunes espècies urbanes. Les exigències del GOB passen per instal·lar caixes de nius en edificis públics i incentivar els particulars perquè en posin als seus habitatges.\nMascaró reconeix que els ajuntaments no poden obligar els ciutadans a implantar aquests sistemes, però creu que les institucions d’àmbit local han de contribuir a la conscienciació del problema. “Si el consistori rebaixàs els impostos quan un particular reforma la seva façana o incentivàs mitjançant ajudes de rehabilitació, prioritzant aquelles que mantenen els nius, se solucionaria el problema”, ha assenyalat el coordinador de l’entitat.\nA més, Tòfol Mascaró remarca que són necessàries mesures de l'Administració pel que fa als edificis de nova construcció. “Aquests haurien d’incorporar alguns sistemes perquè els ocells se sentin atrets i puguin nidificar. Exigim que els equipaments públics incorporin caixes niu i es potenciï la col·locació d’aquestes estructures en els nous edificis”, ha reivindicat. També han proposat divulgar entre la societat la importància de la fauna urbana i fer campanyes per no destruir els nius.


La tramitació de la T-16 és gratuïta des d'aquest any | Ràdio Sabadell\nLa tramitació de la T-16 és gratuïta des d'aquest any\nAra el cost inicial d'emissió de la targeta T-16 és gratuït | Cedida\n15.01.2020 13:26 Pau Duran\nA partir d'aquest mes de gener el cost inicial d'emissió de la targeta T-16 és gratuït. Aquest títol permet a infants, a partir de quatre anys, viatjar gratuïtament en transport públic fins que compleixen els setze anys, dins la mateixa zona tarifària on resideixen.\nLa Maribel i la Lourdes, dues mares que aquest matí l'han tramitat pels seus fills a l'Oficina de Mobilitat de Sabadell del carrer de la Borriana, expliquen que "pels nens ens donen facilitats, i econòmicament és una ajuda a la família. Al llarg de l'any, es nota".\nLes T-16 tramitades avui arribaran als usuaris al mes de març. Es poden tramitar també a l'estació d'autobusos de Sabadell o a qualsevol estanc de la ciutat. El tràmit també el podeu fer al web: T-16.cat.\nFins al passat 31 de desembre, demanar la targeta T-16 suposava una despesa de 35 euros, cost que assumia l'usuari en la seva primera emissió. Impulsada per l'Autoritat del Transport Metropolità (ATM), aquesta targeta permet fer gratuïtament un nombre de viatges il·limitat als autobusos de Sabadell i als autobusos i trens de la xarxa de transport públic del sistema integrat de l'ATM, dins la zona tarifària on resideixi el nen o la nena.\nLa targeta T-16 és un títol personalitzat que s'obté en una gestió senzilla amb el nom i un document identificatiu com el DNI, el NIE, el passaport o el llibre de família. Només el nen o la nena que en sigui el titular el pot fer servir i s'ha de validar a cada viatge. Fora de la zona de residència, ja no és útil.\nPel que fa a la renovació de la targeta, continuarà sense cost i de manera automàtica fins al 31 de desembre de l'any en què es compleixen els 16 anys. L'Associació de municipis per la Mobilitat i el Transport Urbà calcula que amb l'entrada en vigor de l'emissió gratuïta de la T-16, ha augmentat un 520% el nombre de sol·licituds respecte de l'any passat.


La darrera missió del «Columbia»: preparar la vida humana a l'espai\nLa nau feia la primera expedició científica de la Nasa en tres anys\nLa missió del transbordador Columbia era la primera de caràcter científic que la Nasa desenvolupava en tres anys. Cinc homes i dues dones, d'edats compreses entre els 41 i els 48 anys, van dedicar 16 dies a efectuar una sèrie d'experiments científics «absolutament fantàstics», segons els va descriure l'astronauta Michael Anderson, en una roda de premsa que la tripulació va oferir el passat 29 de gener, catorzè dia de la seva missió.\nUn dia abans, els set cosmonautes, entre ells el primer israelià que viatjava a l'espai, Ilan Ramon, havien guardat un minut de silenci en memòria dels seus set companys -també cinc homes i dues dones- morts 17 anys abans, en explotar la nau Challenger poc després d'enlairar-se. L'objectiu dels 80 experiments desenvolupats pels astronautes deColumbia era preparar millor l'ésser humà per viure a l'espai i per «fer més fàcil la vida a la Terra», segons va anunciar la Nasa al començament de la missió.\nPer a això, Ramon, Husband i les especialistes Laurel Clark i Kalpana Chawla, integrants del grup Vermell, van treballar en torns de 12 hores, rellevats pel grup Blau, que formaven Anderson i els seus companys David Brown i William McCool. La major part dels experiments, 59, es van dur a terme en un mòdul laboratori ancorat a la secció de càrrega del transbordador. Entre ells, destacaven les investigacions sobre el càncer de pròstata i sobre com funcionen el cor i els pulmons en un ambient de microgravetat. Un altre experiment, preparat per l'Agència Espacial d'Israel, va consistir a observar amb dues càmeres especials la regió de la Mediterrània per tractar de mesurar les propietats de les tempestes de pols del desert del Nord d'Àfrica i la seva influència en la meteorologia de les regions veïnes.