Set estudiants de Lleida aspiren a guanyar el ‘màster xef’ dels alumnes catalans de cuina\nEls germans Torres amb el Josep Lladonosa a l'acte de presentació dels guardons.\nComencen les semifinals dels Premis Gastronòmics Josep Lladonosa\nL'Escola d'Hostaleria i Turisme de Lleida acollirà el proper 13 d’abril la segona de les quatre semifinals dels Premis Gastronòmics Josep Lladonosa, el ‘màster xef’ de les Escoles d’Hostaleria de Catalunya. Les altres tres tindran lloc a Girona (24 de març), Tarragona (20 d'abril) i Barcelona (27 d'abril) amb dates sempre subjectes a l'evolució de la conjuntura sanitària. Lògicament, totes les proves es realitzaran sota els més estrictes protocols de seguretat anti-Còvid.\nL'elecció del millor estudiant de cuina de Catalunya es realitza a través d'un concurs gastronòmic inspirat en el format ‘màster xef’ i obert a totes les escoles d'hostaleria de Catalunya, públiques i privades. El jurat ha seleccionat a set candidats de Lleida, dels quals un màxim de tres passaran a la fase final que se celebrarà al maig al Pavelló de l'Oli de les Borges Blanques. Els escollits per les semifinals cuinaran un aperitiu i un plat autòcton principal que durant la seva elaboració posi en valor l'excepcional oli verge extra de Les Borges Blanques.\nEls elegits en representació de l'Escola d'Hostaleria i Turisme de Lleida són Abel Pallarols, per el seu fricandó de vedella; Ana Guirado, amb uns sugerents raviolis líquids de bacallà; Esther Subias, que va presentar un arròs de conill i faves a la catalana; Eusebi Juanpere és el quart escollit gràcies a una actualització del pollastre a la catalana; el cinquè, Jan Asensio, va presentar la seva interpretació del bacallà de Can Felip. Jordi Gregori -sopa de ceba amb pa i oli- i Nil Garrofé -arengada de la costa- son els dos últims semifinalistes.\nEl jurat està integrat pel mateix Josep Lladonosa, xef del restaurant ‘7 portes’ de Barcelona; els germans Torres, del restaurant ‘Cuina Torres’ de Barcelona (dues estrelles Michelin); Josep Moreno, del restaurant ‘Deliranto’ de Salou (una estrella Michelin); Carme Picas, del restaurant ‘El Ginjoler’ de Sant Feliu de Guixols, membre del col·lectiu de ‘Cuineres i Cuiners Km. 0 de Catalunya; Xavier Benet, del restaurant ‘Benet’ de Les Borges Blanques (Guia Michelin), Pere Chias, president del Gremi de Restauració de Barcelona i la nutricionista Elena Maestre Gonzalez, membre de la Junta del Col·legi de Dietistes Nutricionistes de Catalunya, professora de la Facultat de Medicina i ciències de la Salut de la Universitat de Barcelona i vice-directora del StartUB. Aquest selecte grup de professionals valorarà aspectes com el sabor, la textura, l'aroma, la presentació o la innovació per a atorgar la puntuació.\nEls ‘àngels’ dels premis Josep Lladonosa: Clos Galena\nL'organització i gestió d'aquesta primera edició dels Premis Josep Lladonosa només s’ha pogut dur endavant gràcies a l'impuls i al compromís mostrat per importants marques vinculades al món de la gastronomia. Cadascuna d'elles ha aportat el seu granet de sorra per construir un castell que confiem es vagi consolidant en les properes edicions d'una cita dissenyada per escollir el millor estudiant de cuina de Catalunya. Els representants dels nostres 'àngels' van anar la setmana passada a la presentació oficial dels guardons, presidida per la consellera d'Agricultura de la Generalitat, Teresa Jordà, i l'alcalde de les Borges Blanques, Enric Mir. En les properes setmanes us anirem presentant, un per un, als nostres estimats 'àngels'. Comencem per Merche Dalmau i Clos Galena: CLOS GALENA Aquest celler del Priorat és conegut per portar el seu vi als Nobel, Nova York o Xangai . Sota la direcció de Merche Dalmau, Clos Galena, creada el 1999 i amb\nEls ‘àngels’ dels Premis Josep Lladonosa: Patronat Municipal de Turisme de Tarragona\nL'organització i gestió d'aquesta primera edició dels Premis Josep Lladonosa només s’ha pogut portar endavant gràcies a l'impuls i al compromís mostrat per importants marques e institucions vinculades al món de la gastronomia, com és el cas del Patronat Municipal de Turisme de l’Ajuntament de Tarragona. La consellera de Turisme, Cinta Pastó, ha cregut en aquest projecte des dels seus començaments, i ha ofert tot el suport logístic a l'abast del consistori tarragoní per desenvolupar la semifinal de la demarcació al Palau de Congressos de Tarragona. La consellera de Turisme de Tarragona, Cinta Pastó. El Patronat Municipal de Turisme de Tarragona ja porta anys d’aposta decidida per la gastronomia, que és el reflex de la seva personalitat històrica i cultural: com a port de la Mediterrània, una part important de la riquesa ha vingut del mar. Pesca abundant i fresca, obtinguda en el port pesquer tradicional més gran de Catalunya, es conjuga amb la rica agricultura,\nBenvinguts als I Premis Gastronòmics Josep LLadonosa\nUna vegada Josep LLadonosa i Giró va dir: "La cuina de qualsevol país rau, sense cap dubte, en la tasca acomplerta pels seus habitants amb vista a convertir en exquisit i abellidor un simple mitjà de subsistència o aliment, tot emprant per a això la imaginació i també la sensibilitat..." . És aquesta imaginació i sensibilitat, en relació a la tradició de cuina catalana i als productes del territori (en especial l'oli de Les Borges Blanques), la que volem estimular amb la creació d'aquests Premis de Gastronomia. Aquests Premis són un rendit homenatge a la figura del reconegut xef Josep Lladonosa , figura cabdal per entendre la cuina catalana (que ha descrit i analitzat al llarg de més de quaranta llibres temàtics). La iniciativa està impulsada per l'Ajuntament de les Borges Blanques i està apadrinada pels xefs Germans Torres (Sergio i Javier). Tot això que us explico hauria estat impossible sense el suport dels Àngels, aquests àngels amb majúscula tenen no


La llum torna a la plaça Prim de Reus però l'avaria es repararà més tard\nEls fanals de la plaça, de nou il·luminats ahir al vespre.\nEl quadre elèctric que afectava l’entorn del carrer Monterols s’arreglarà passat Misericòrdia\nActualitzada 10/09/2019 a les 10:42\nL’empresa que s’encarrega de fer el manteniment de l’enllumenat públic a Reus va detectar, durant una inspecció duta a terme ahir al matí, «una avaria que feia saltar el quadre elèctric ubicat a la plaça Prim» i que, les darreres nits, havia deixat sense llum tant la mateixa plaça com el carrer Monterols i el seu entorn. Tot i que l’empresa només té constància d’incidències dimecres passat i dissabte, aquest diumenge tampoc no hi havia llum.\nFonts municipals expliquen que, arran de la identificació de l’avaria, «s’ha deixat fora de servei la línia que feia el mal contacte, que es correspon amb un quadre auxiliar que només s’utilitza quan hi ha actes subsidiaris i no forma part de l’enllumenat públic». Un cop fet aquest pas, segons detallen les mateixes fonts, «s’ha restablert la llum pública» d’aquest punt.\nTot i que la plaça Prim i Monterols ja no estiguin a les fosques, el problema encara no està solucionat i caldrà dur a terme més endavant una nova intervenció per donar per tancada la incidència. Des de l’Ajuntament concreten que «ara es mirarà de tornar a restablir la línia que s’ha deixat fora de servei» però apunten que això «serà més endavant, probablement passades les festes de Misericòrdia, tot i que no hi ha una data concreta». Operaris ja havien estat treballant en el mateix assumpte divendres però, en aquell moment, no el van poder solucionar tampoc de manera provisional.\nComenta el contingut : La llum torna a la plaça Prim de Reus però l'avaria es repararà més tard


ACN Barcelona 02/09/2012 14:20\n260x366 El secretari general d'ICV, Joan Herrera, en l'entrevista a l'ACN El secretari general d'ICV, Joan Herrera, en l'entrevista a l'ACN\nEl secretari general d'ICV, Joan Herrera, reclama al Govern que el PSC s'incorpori al grup de seguiment del pacte fiscal per donar la màxima força possible a la part catalana en les negociacions amb l'Estat. En una entrevista a l'ACN, l'ecosocialista qualifica "d'error" l'exclusió dels socialistes, malgrat que no donessin suport íntegre a la proposta del Parlament. "Va ser un error que el PSC no votés el pacte fiscal i ara ho és que l'excloguin", ha apuntat. Segons ell, una interpretació àmplia de l'acord permetria afegir-hi els socialistes, a més d'ICV-EUiA, ERC i CiU. Herrera defensa la importància de sumar els màxims suports perquè el grup acordi també el 'pla b' en cas de negativa de l'Estat.


Arxius de Campionat d'Espanya - Di@ri de la Discapacitat\n16 de juny de 2018 0\nDurant aquest cap de setmana se celebra a la piscina municipal de Lloret de Mar el Campionat d’Espanya de Natació Adaptada per Clubs i Entitats que reunirà a un total de 225 nedadors amb discapacitat. […]\nL’ADB Barberà ha revalidat per tercera vegada consecutiva el Campionat d’Espanya de clubs d’hoquei en cadira de rodes elèctrica que s’ha disputat aquest cap de setmana al pavelló “José Caballero” de la ciutat d’Alcobendas. En […]\nAstrid Fina es proclama campiona d’Espanya d’snowboard a l’estació de Baqueira Beret\nLa medallista paralímpica Astrid Fina s’ha proclamat aquest passat cap de setmana campiona d’Espanya d’snowboard als Campionats d’Espanya d’esquí i alpí i d’snowboard que s’ha disputat a l’estació de Baqueira Beret. D’aquesta manera, la rider […]\nCatalunya acaba segona al Campionat d’Espanya de seleccions autonòmiques de natació\nLa selecció de Catalunya ha aconseguit la segona posició al Campionat d’Espanya de natació per Comunitats Autònomes que s’ha disputat aquest passat cap de setmana a la piscina municipal “La Salera” de Castelló. En categoria […]\nLa catalana Montse Alcoba, campiona d’Espanya d’halterofília a la categoria de 86 kg\n25 de març de 2018 0\nLa catalana Montse Alcoba es va proclamar ahir campiona d’Espanya d’halterofília a la categoria de 86 Kg al Campionat d’Espanya que es va disputar a les instal·lacions del gimnàs Sideròpolisç de Madrid. Montse Alcoba, a […]\nVasile Agache i Ramón Prat del Club MIFAS es proclamen campions d’Espanya de boccia per parelles\nVasile Agache i Ramon Prat es van proclamar campions per parelles de la categoria BC4 i també van aconseguir la primera i segona posició respectivament en la categoria d’individuals, al Campionat d’Espanya de Boccia per […]\nCatalunya es proclama campiona d’Espanya de boccia en la modalitat BC4/BC5 per parelles\n12 de juliol de 2017 1\nCatalunya s’ha proclamat aquest passat cap de setmana Campiona d’Espanya de boccia en la modalitat BC4/BC5 per parelles després de vèncer a la Comunitat Valenciana per 6-2. La competició, en la que van participar 16 […]\nCatalunya revalida a Madrid el títol de Campiona d’Espanya de rugbi en cadira de rodes\n22 de maig de 2017 0\nCatalunya ha revalidat aquest cap de setmana el títol de campió d’Espanya de rugbi en cadira de rodes al IV Campionat d’Espanya de Seleccions Autonòmiques que s’ha disputat al Centro Deportivo y Cultural de la […]


EXPOSICIÓ FINALITZADA EL 13 d' Octubre de 2019\nPere Caimó un revolucionari del XIX\nPere Caimó i Bascós\nSant Feliu de Guíxols, 1819-1878\nAquest guixolenc, vertader home d’acció del segle XIX, fou el líder indiscutible del federalisme republicà a les terres de l’Empordà.\nNascut el 31 de març de 1819, passà l’adolescència a Puerto Rico, on la seva família es dedicà al comerç. A partir del seu retorn el 1853 esdevé un conspirador republicà i democràtic de vida intensa, que va patir diferents períodes d’empresonament i exili.\nPersonatge fortament influenciat pels moviments revolucionaris contemporanis , fou alcalde i diputat a Corts abans i després de l’aixecament federal conegut com El Foc de la Bisbal del 6 octubre de 1869 que ell va liderar.\nCaimó arribà a Sant Feliu des de Puerto Rico, on quedà influenciat per la proximitat dels Estats Units, país amb la primera constitució al món que portava a la pràctica els principis teòrics de sobirania nacional i separació de poders. Estudiarà també els moviments revolucionaris europeus. Se’ns presenta com un home amb inquietuds no només polítiques, sinó filosòfiques i artístiques.\nUn petit exemple de la seva biblioteca:\nChateaubriand, Ensayo de las revoluciones Madrid 1847\nHume, D., Historia de Inglaterra Barcelona, 1842\nGravat de José Garibaldi\nProcedència: Joaquim Coello\nEl 1854, aprofitant el descontentament popular, el general O’Donnell s’aixecà contra el Govern i es restablí la Milícia formada per voluntaris. Pere Caimó fou el capità de la companyia de Sant Feliu i, també durant un temps, capità de música.\nGorra, corneta i xarreteres per fixar a l’espatlla Milícia Nacional, 1854\nFusell utilitzat per Caimó, s. XIX\nProcedència de les peces: Joaquim Coello\nLa revolució liberal de 1868 no va resoldre conflictes històrics, i davant aquesta frustració, el 1869 tindran lloc aixecaments federals, que acabaran esdevenint un referent per a la classe obrera.\nLista de señores diputados. Cortes Constituyentes de 1869 Fulletó\nRevista enquadernada de La Ilustración Republicana Federal, 1871\nCaimó, Pere, Sucesos de La Bisbal y su Distrito. Reseña de la Insurrección republicana Federal Del mes de Octubre de 1869 Barcelona, 1870\nCrónica verídica y detallada de los sucesos acaecidos en la villa de la Bisbal y su comarca con motivo del levantamiento republicano del mes de Octubre de 1869 escrita por un testigo imparcial La Bisbal, 1869\nGravat del polític i diputat valencià Juan Domingo Ocóndedicat a Pere Caimó, 1870\nPere Caimó serà detingut, empresonat i hagué d’exiliar-se en diferents ocasions.\nCarta de Pere Caimó al Capità General Demanant la fi del confinament i retorn a Sant Feliu,Barcelona, 1877\nDocument de citació del Jutjat a Pere Caimó, 30 d’octubre de 1870\nÀlbum enquadernat de fotos familiars, amb retrat d’estudi de Pere Caimó\nEsperemos los frutos... Gravat a color, Medjaredlo, 1868\nPassaport de 23 d’abril de 1853 expedit a Puerto Rico per arribar a la Península espanyola.\nProcedència: Arxiu Municipal de Sant Feliu de Guíxols\nCaixa –escriptori de campanya.\nCarta MANUSCRITA sobre persones participants al Foc de la Bisbal Escrita des de Torroella de Montgrí el 1870 i adreçada a Pere Caimó


Un final de curs de grans estrenes castelleres\nL'esprint per posar punt i final a la temporada comença a donar fruits arreu del territori català\n4 min. 21/10/2018 20:08\n260x366 Els Minyons de Santa Cristina descarreguen per primer cop el pilar de cinc / MINYONS DE SANTA CRISTINA Els Minyons de Santa Cristina descarreguen per primer cop el pilar de cinc / MINYONS DE SANTA CRISTINA\nLa temporada castellera va arribant a la seva fi i les formacions acostumen a fer durant els mesos d'octubre i novembre els seus esprints finals. Tot i la potència mediàtica de la diada de Santa Úrsula, aquest cap de setmana arriba carregat d'estrenes i novetats.\nDesprés de sis intents carregats, dos d'ells aquesta mateixa temporada, els Castellers d'Esparreguera han fet aquest cap de setmana un pas important en descarregar per primer cop en el seu historial el dos de set, el castell més valuós del seu ventall. La colla bordeus va compartir plaça dissabte amb els Tirallongues de Manresa i amb els Castellers de Berga en la seva diada de final de temporada. Les tres formacions van completar el dos, si bé l'estructura més important de la diada va ser el quatre de vuit de la colla del Bages.\nEls Castellers de la Sagrada Família han aprofitat la diada del seu aniversari per carregar per primer cop enguany el dos de set. Els de la camisa verda no han perdut el domini amb estructures complexes de la gamma alta com el tres de set aixecat per sota o el set de set, construccions amb les que han acompanyat l'estrena, però enguany encara no havien plantat cara a la torre. Han actuat amb els Castellers de la Vila de Gràcia i amb la Colla Jove de Barcelona.\nHan hagut de passar tres temporades perquè els Margeners de Guissona recuperessin un castell que va arribar a esdevenir una de les seves estructures insígnia, el tres de set aixecat per sota. La colla de la Segarra el va fer seu dissabte a casa i va assolir així la seva primera construcció de la gamma alta de set de la temporada. Van comptar amb la companyia dels Moixiganguers d'Igualada, amb el quatre de vuit com a millor castell, i d'uns poc afortunats Castellers d'Andorra.\nAmb quatre tresos de set al sarró, i després que l'any passat el desmuntessin en sis ocasions, la Colla Castellera de la Bisbal del Penedès va descarregar a Sant Pere de Ribes el primer quatre de set del seu historial. Els de la camisa de color taronja es van apuntar també la seva millor exhibició en descarregar per primer cop la clàssica de castells de set, tres i quatre de set més dos de sis. Van compartir la celebració amb els Castellers de les Roquetes i els Castellers de Sitges, les dues formacions representatives de la zona.\nSi bé ja l'havien carregat en dues ocasions aquesta temporada, els Minyons de Santa Cristina d'Aro han aprofitat la diada dels Castellers de l'Alt Maresme a Santa Susana per descarregar per primer cop en el seu historial el pilar de cinc. La colla local ha rubricat el seu castell de set pisos número cent mentre que els Marrecs de Salt han tingut en el tres de vuit el seu millor castell.\nA ritme lent però a pas ferm, els Castellers de Mallorca segueixen sumant èxits encara que aquests arribin a finals de temporada. Els de la camisa grana han descarregat aquest cap de setmana els primers quatre de set i dos de sis de l'any. Ho van fer dissabte a la diada dels Al·lots de Llevant, on la colla local va posar el llistó en el quatre de set amb agulla i els Castellers de Lleida van arribar a provar el quatre de vuit.\nEls Castellers de Santpedor tancaran l'any recuperant els set pisos d'alçada. En la seva diada de final de temporada van descarregar per primer cop enguany el quatre de set i van fer gala del seu domini tècnic gràcies al cinc de sis i al tres de sis amb agulla. Van compartir plaça amb els Castellers de Badalona, que van coronar el segon dos de set de l'any i amb els Sagals d'Osona que es van quedar a les portes del pilar de sis.\nLes dificultats viscudes per completar el tres de sis amb agulla han fet que els Castellers de Sant Andreu i Pallejà optessin aquest cap de setmana per provar per primer cop el quatre de sis amb agulla a la diada Jove organitzada a Vilafranca. La colla de la camisa a quadres va completar per primer cop aquesta construcció després d'un intent desmuntat previ. Van acompanyar als Nois de la Torre com a colles convidades de la Jove Xiquets de Vilafranca.\nTota aventura ha de tenir un inici i el dels Xiquets de Torredembarra tot just s'està escrivint aquest any. La nova colla del municipi de la Costa Daurada va apuntar-se dissabte a Constantí el seu primer castell de sis pisos, el tres de sis, i va arrodonir la seva actuació amb un poc heterogeni vano de quatre, amb un pilar de quatre pisos central flanquejat per dos de tres pisos.


Nova Pàgina de 'Col•lecció'\n28 June 2016 on Desenvolupament\nAvui he penjat la primera gran actualització de Sàvies, el joc de preguntes en català. Potser no us semblarà gran cosa però implicava retocar l'esquema de la base de dades i em feia una mica de por.\nAquesta primera actualització inclou un bon grapat de petits ajustos, tant de cara en dins com de cara en fora.\nÉs en dos llocs concrets, però, on el canvi ha estat gran: En la pàgina de col•lecció i en les peticions a la base de dades. Començo per la part avorrida:\nLes peticions a la base de dades eren molt animals. Feien moure moltíssima més informació de la que en realitat els feia falta. Solucionar aquesta barrabassada ha implicat refer, per dins, la creació de partides. Com a usuari no ho notaràs però aquest ajustament és molt important per la viabilitat del projecte.\nEl segon gran canvi és la nova pàgina de col·lecció. Com ja vaig explicar , les col·leccions són el centre del nostre projecte. Ara que ja distribueixen preguntes sobre un tema concret correctament, és hora de convertir-les en autèntics centres d'interès.\nEl primer pas, seguint el full nostre full de ruta, ha estat permetre als creadors de preguntes inserir recursos digitals a la col•lecció. Especialment, provinents de la wikipèdia catalana.\nFins ara, i només si s'havien creat més de 25 preguntes, es mostrava la URL relacionada amb la col·lecció. Ara, els creadors podran enllaçar continguts de valor didàctic a les seves col·leccions. Ara mateix, el nostre principal objectiu és convertir les col·leccions en centres d'interès didàctic en la nostra llengua. Ja us ho explicarà millor la Núria.\nS'acaben les vacances, comença un nou curs\nLes persones sàvies, i les que aspirem a ser-ho també, necessiten descansar. Les vacances a Sàvies.cat han estat…\nHabitació adolescent: Un espai de lectura juvenil per les que estan al dia\nJa tenim una nova col·lecció en marxa i us la presentem tot seguit. Es diu "Habitació adolescent: Un…


Tapa't de tapes: Crema catalana de carbassa\nJa tinc a punt la meva proposta de l'Enfogona't amb la Hispanitat. Aquest mes d'octubre, el Programa Quins Fogons! i el Tapa't... de tapes us han fet una proposta per homenatjar, o no, el dia de la Hispanitat. Vaja, que el que us demanem són receptes d'amor o odi cap a la terra, la que us sentiu vostra i la que no. En fi, un ventall amplíssim de possibilitats que s'obre davant d'aquest nou repte en el qual podeu participar fins a finals de mes. Recordeu que seleccionarem un o una guanyador/a i que l'entrevistarem a Ràdio Castellar, l'emissora on s'emet el programa.\nPer què m'he decidit per aquesta crema catalana de carbassa? Doncs, sobretot, perquè en un futur proper...\nO els donem carbassa!\nO ens donen carbassa!\nI també perquè una crema catalana... fa país, oi? Vaig veure una versió de crema catalana amb moniato l'altre dia al Cuines de TV3, que em va donar la idea. Què necessitem?\n125 ml de crema de llet 15% m.g.\n2 c. de sucre moreno i blanc\n1 got de carbassa triturada i cuita\nRaïm blanc per a decorar\nEl que fem primer és pelar, trossejar i coure al microones la carbassa durant 5 minuts, a potència màxima. Després, la triturem. Agafem un vas medidor i hi posem els ous, la crema de llet, el sucre, i la carbassa. Ho triturem amb la batedora.\nA continuació, aboquem la crema en un plat fondo, hi el tapem amb paper film. Prèviament, haurem escalfat el forn i haurem omplert la safata amb aigua, ja que courem la crema al bany maria.\nHo deixarem coure uns 8-10 minuts al forn, amb l'aigua a la safata i a uns 170 ºC de potència. Després, traurem la crema i la posarem a la nevera perquè se'ns refredi. Passat aquest temps, la traurem i la cremarem, empolsant sucre blanc per sobre i cremant-la amb un cremador o "soplet".\nFinalment, la decorarem amb uns grans de raïm i ja ens la podrem menjar!\nAnimeu-vos!! Encara teniu tot aquest mes per enviar-nos la recepta.\nRecordeu els passos:\n1. La publiqueu al vostre bloc.\n2. Ens mencioneu a la recepta i poseu el logo\n3. Ens envieu l'enllaç de la vostra recepta al facebook o\nens l'envieu a programaquinsfogons@gmail.com.\nI aprofito aquesta recepta per participar també a la RECEPTA del 15! Aquest mes d'octubre, dedicat a la carbassa... mmm! Que bona!!!\nPublicat per Marina Tapa't de tapes a 19:08\nEtiquetes de comentaris: Cremes, Dolços, Enfogona't, Làctics, Ous, Postres, Verdures\nCristina 14 d’octubre de 2012 a les 19:50\nMolt bona pensada, Marina...jo aposto per donar carbassa.\nMarina A.F. 15 d’octubre de 2012 a les 7:02\nHe he... ok!\nEva Liebana 14 d’octubre de 2012 a les 20:13\nDons jo aquesta recepta no la he provat mai... encara.\nDe donar o rebre, ja en parlarem...\nMarina A.F. 15 d’octubre de 2012 a les 7:03\nJa falta poc per saber cap on anirà tot plegat, oi? El que compta és que voti molta gent, també. T'animes amb la recepta?\nmontsemorote 14 d’octubre de 2012 a les 20:13\nHola Marina, muy buena idea, con una pinta estupenda.\nGràcies Montse! Participaràs a l'Enfogona't? mua\nRoser Cañadell 14 d’octubre de 2012 a les 20:14\nQue original la crema catalana de carabassa! Petons\nPer variar una mica, oi? Petonets!\nÀngels 14 d’octubre de 2012 a les 20:45\nQuina bona idea la crema catalana de carbassa, tardorenca total! i preparats per donar carbasses, si cal!\nMarina A.F. 15 d’octubre de 2012 a les 7:04\nGràcies Àngels! T'animes a participar a l'Enfogona't?\nsandra/ josemaria 14 d’octubre de 2012 a les 21:02\nlolines 14 d’octubre de 2012 a les 21:17\nLa crema diferent i bonissima.\nEl post ................ sense paraules, jejejeje\nHola Lolines! T'animes a participar-hi?\nLA COCINERA DE BETULO 14 d’octubre de 2012 a les 21:32\nUna crema catalana i original, la capa cremada la fa molt nostre.\nI és boníssima, la capa, oi? Vaja, hi ha qui li vol i hi ha qui no! Petons\nCuinera a estones 14 d’octubre de 2012 a les 22:54\nnomès puc dir NYAM ! Que bona ! Segur que la provo. I per cert, si no tobes Silan (jo el vaig dur de Jerusalem i no se si se'n troba aqui) a mi em sembla que amb mel funcionaria igual. Enhorabona per la recepta. Jo encara estic ruminat aquest enfogona't.....\nMarina A.F. 15 d’octubre de 2012 a les 7:05\nok, apuntat! És que el teu pollastre em va agradar molt, eh? he he... t'esperem a l'Enfogona't! Encara tens força temps! Petons\nRed Rose 14 d’octubre de 2012 a les 23:26\nUna crema original, buenísima y quemada por encima la hace más de aquí\nstarbase 15 d’octubre de 2012 a les 7:33\nA concursos no participo, però a tast de cremes catalanes sí... ejeeeeeeemmmmm :DDD\nMarina A.F. 15 d’octubre de 2012 a les 8:10\nTot el que sigui "jalar"... oi? ja és una altra cosa... he he\nRoser 15 d’octubre de 2012 a les 7:46\nque original!!! amb el que m'agrada la crema catalana, amb carbassa ha de ser...!! petons\nGràcies guapa! Participaràs a l'Enfogona't? petons\nGemma 15 d’octubre de 2012 a les 7:57\njejeje... ho volem fer expressament i no ens surt tan bé :)\nQuina casualitat! I totes dues hem canviat el moniato per la carbassa :))\nMarina A.F. 15 d’octubre de 2012 a les 8:09\nCarai, quina casualitat, sí! Ara vinc a visitar-te, doncs. Petons\nNeus 15 d’octubre de 2012 a les 8:39\nUn plat nostre amb alguna variació.\nMai a la vida m'hagues pensat q arrivaria el dia q tindriem q escollir...\nMarina A.F. 16 d’octubre de 2012 a les 8:30\nPotser ens tocarà, sí, però ho farem d'una forma pacífica i democràtica. Com cal, vaja...\nAcabatdefer 15 d’octubre de 2012 a les 14:45\nEl mateix que li he dit a la Gemma, vaig veure també la recepta al Cuines jeje. Tot i que es va equivocar i al final ho va dir, a mi les dues versions em van despertar molt la curiositat, no trigaré en fer-les! Han de ser d'una finura..... mmmm!\nMarina A.F. 16 d’octubre de 2012 a les 8:29\nHa ha, sí, quina gràcia! La vam publicar el mateix dia i treta del mateix lloc, tot i que totes dues la vam versionar, perquè la de Tv3 era de moniato, de fet... he he. Prova-la, és ben bona!\nabril 15 d’octubre de 2012 a les 15:23\nVeig que ha estat inspirador aquest programa de Tv3 però es que la recepta es bona!!! i per tant entren ganes de fer-la. Jo la penso probar i en aquest càs serà gràcies a vosaltres!!!\nMarina A.F. 16 d’octubre de 2012 a les 8:28\nSí, tu... ens ha inspirat a mi, a la Gemma, i segur que a algú més! el resultat val la pena, promise!\nEls Fogons de l'Avia Nuri 15 d’octubre de 2012 a les 18:09\nUna proposta genial!!!\nNeus 15 d’octubre de 2012 a les 18:22\nQue bona ha de ser aquesta crema!! I la carbassa fa molt de tardor!!\nRhu and Sam 15 d’octubre de 2012 a les 19:12\nMolt original! Quina versatilitat que té la carbassa tu, l'haurem d'explotar més, per postres i salats!!\ngràcies! I tant, la carbassa té moltes aplicacions, ja ho veus! Petonets\nmara_maruja 15 d’octubre de 2012 a les 19:29\nM´agradat molt! La penso fer aquesta tardo a casa!!!\nMarina A.F. 16 d’octubre de 2012 a les 8:27\nCom va anar la crema de carbassa? Petonets!\nMarga 15 d’octubre de 2012 a les 20:02\nm'encanta el teu log ancare que no hi pasi molt pero sempre és un plaer ver-te una visita\nGràcies Marga! Per a mi també ho és, un plaer. Ens anem llegint? Petons\nmamilu 16 d’octubre de 2012 a les 15:20\nCarai nena...això si que es una crema deliciosa !!! i amb aquets raimssss!!!!\nEls fogons de la Bordeta 26 d’octubre de 2012 a les 19:52\nApa, quina bona pensada!! Aquesta crema ha de ser la bomba! A mi em sap greu, aquest cop no he pogut participar a l'enfogona't, entre el visatge als Estats Units i ara que he aprofitat tres dies per anar de casa rural amb una amiga... m'han passat les vacances volant!


Imatge d'un semàfor en verd i diverses pantalles que monitoritzen l'afluència a les platges de Salou, en una demostració que s'ha fet el 29 de maig del 2020 ROGER SEGURA / ACN\nDivendres, 29 Mai 2020 15:46\nMés d'una vintena de càmeres sensor permetran comptar l'afluència a les platges de Salou en temps real. Segons ha explicat aquest divendres l'alcalde, Pere Granados, el sistema es posarà en marxa al juny amb l'objectiu que els ciutadans puguin saber si la platja on volen anar està plena o no. Les platges de Llevant i Ponent es dividiran en mitja dotzena de sectors virtuals cadascuna, mentre que la resta funcionaran com una unitat. Des d'un espai web s'informarà del grau d'ocupació, mitjançant un codi de colors semafòric. "Apel·lem a la responsabilitat individual i col·lectiva perquè entre les platges de Llevant i de Ponent hi caben 13.000 persones, però no hi podem tenir 13.000 policies i socorristes", ha advertit Granados.\nEn concret, es col·locaran 22 sensors a les llumeneres del passeig marítim que detectaran volums i objectes. "Aconseguirem comptar persones, para-sols o saber quanta gent ve de pas i, com que aquest és un sistema 'deep learning' –aprenentatge profund- les càmeres aniran aprenent a identificar què està passant", explica David Albalate, responsable de Data Center de l'empresa Abast.\nMitjançant un dispositiu sense fils les dades es transmetran en temps real a la Policia Local de Salou, que podrà conèixer a l'instant quin és l'aforament de les platges. Per simplificar el sistema s'han acotar àrees i sectors virtuals per fer el recompte, però no hi haurà senyalització física per tal de facilitar la neteja de la sorra.\nTota la informació es plasmarà en una aplicació web que es podrà consultar des del telèfon mòbil o l'ordinador. Els sectors de les platges podran trobar-se en verd si l'aforament és baix, en taronja si comença a ser elevat o en vermell si ja no hi cap ningú més. A més, també es planteja col·locar semàfors per indicar l'ocupació a peu de platja.\nL'alcalde, Pere Granados, ha assenyalat que aquest sistema s'emmarca en l'aposta tecnològica que el municipi ha impulsat els darrers anys. "Els sensors controlaran el número de persones, però no gravaran ni entraran en la seva intimitat. És un comptador intel·ligent que garanteix la intimitat i el control de l'aforament", ha aclarit el batlle.\nEl que es pretén, segons ha indicat Granados, és que abans d'anar a la platja l'usuari sàpiga en temps real a quina zona concreta es pot adreçar segons l'aforament. L'eficàcia dependrà, ha dit, de la responsabilitat individual i col·lectiva. En aquest sentit, ha insistit que un cop se sàpiga l'aforament cal que les persones respectin les indicacions i mantinguin la distància social.\nL'alcalde ha advertit que qui incompleixi la normativa serà sancionat. La Policia Local i els socorristes s'encarregaran de vetllar pel control de l'aforament, i el dispositiu es reforçarà, si cal. "No ens podem permetre anar marxa enrere ara que estem gairebé nets de covid-19 i som un municipi segur", ha dit Granados.\nEl sistema tindrà un cost superior als 100.000 euros i, segons l'alcalde, la intenció és adquirir-lo amb la idea que ja sigui definitiu. Pel que fa a aquest any, l'alcalde ha apuntat que alguns serveis no es podran instal·lar per evitar que es converteixin en un possible focus de contagi, però s'ha mostrat convençut que hi haurà xiringuitos. L'Ajuntament descarta segmentar les persones per edats. "Som un municipi turístic familiar i no té sentit separar els nuclis familiars", ha defensat.\nD'altra banda, l'alcalde ha subratllat que també aposten per ampliar l'espai públic per a l'ús dels vianants en detriment dels vehicles. En aquest sentit, s'eliminaran aparcaments en alguns carrers, es tancarà una part del passeig Jaume I en algunes franges horàries. "La filosofia és reduir l'espai per a vehicles i apostar per espais de més qualitat, sota un criteri de sostenibilitat", ha afirmat l'alcalde.


3a edició Concurs VALORTEC | ACCIÓ\n3a edició Concurs VALORTEC\nHistòric concurs Valortec\nEl 3r Concurs de plans de negoci de patents i EBTs s’engloba dins del marc de les accions de valorització i transferència tecnològica que es porten a terme des de les Unitats de Valorització d’ACCIÓ.\nLes Unitats estan formades per:\nUniversitat Ramon Llull (La Salle i IQS)\nEscoles de negoci: Eada, Esadecreapolis i Iese.\nLa idea del Concurs parteix del propòsit d’animar els investigadors catalans perquè apliquin el seu coneixement al desenvolupament de serveis i productes amb possibilitats de comercialització.\nTambé es vol fer conèixer als professors i als investigadors el seu paper com a dinamitzadors de l’economia del territori i agents actius en l’intercanvi de coneixement i la transferència tecnològica de la universitat a la resta de la societat.\nLa convocatòria d'inscripció ja està tancada.\nDades de l’investigador i del grup\nResum del projecte i de la idea de negoci\nTel. 93 484 96 15\nDels projectes rebuts, es seleccionaran deu projectes finalistes de cada categoria (patents i EBTs) que passaran a la segona ronda del Concurs. A partir del 31 d’octubre de 2013 es comunicaran quins són els 20 projectes finalistes.\nAixí mateix, es realitzarà, durant els mesos de novembre i desembre del 2013, dos blocs de formació (una pels finalistes de la primera categoria: Pla de negoci d’una patent i una altra pels finalistes de la segona categoria: Pla de negoci d’una EBT), on de forma obligatòria l'equip haurà d'estar representat en totes les sessions per algun dels seus membres.\nEls projectes disposaran de l'ajuda personalitzada de professionals amb experiència en la creació i la gestió d'empreses i en la valorització/comercialització de tecnologies, ja que s'assignarà un tutor a cada projecte que actuarà com a guia amb vista a preparar el pla de negoci.\nLa data límit per presentar el pla de negoci serà el dia 24 de gener de 2014.\nUn primer premi, de (5.000 euros) *\nUn segon premi, de (2.000 euros) *\nPremi Rousaud Costas Duran consistent en una bossa d'hores d'assessorament jurídic gratuït per cada un dels quatre guanyadors del concurs.\nPremi Oficina Ponti pels guanyadors de la categoria de patents consistent en una sessió d'assessorament de patentabilitat d'una nova invenció / tecnologia i la realització d'una investigació de l'estat de la tècnica.\nPremi ARVOR consistent en dues sessions d’assessorament per a la redacció i realització d’un pla de comercialització de la tecnologia.\nConcurs VALORTEC, segon concurs de plans de negoci de patents i EBT


Èxit de la Mostra Artística Sant Raimon de Penyafort - Santa Margarida i els Monjos\nPortada > Actualitat > Notícies > Èxit de la Mostra Artística Sant Raimon de Penyafort\nÈxit de la Mostra Artística Sant Raimon de Penyafort\nLa Mostra Artística Sant Raimon de Penyafort s’ha dut a terme aquest mes de gener molt bones valoracions de les novetats incorporades enguany, com ara el trasllat al gener, per coincidir amb la celebració de sant Raimon; la inauguració, amb un acte anomenat Expressa’t, on adults i infants van poder fer creacions amb diferents materials i tècniques; o la creació dels guardons a càrrec de l’artista local, Marc Martí.\nLa Mostra, organitzada per l’Ajuntament, aplega obres de pintura, ceràmica, escultura i fotografia. També cal destacar la Mostra Infantil, que va comptar amb 900 dibuixos, dels que es van escollir 217 per ser exposats, amb la creació d’un personatge que servirà per explicar les activitats infantils del municipi.\nEl lliurament de premis es va fer el 19 de gener a la casa de cultura Mas Catarro amb l’actuació del grup local Crom Acústics. La Mostra s'ha tancat aquest 26 de gener i les obres infantils es podran veure del 13 al 23 de febrer a l’espai Antistiana de la Ràpita.


Representants del BM Granollers visiten la Fundació – FUNDACIÓ PRIVADA VALLÈS ORIENTAL\nEts aquí: Inici1 / Notícies2 / Notícies3 / Representants del BM Granollers visiten la Fundació\nRepresentants del BM Granollers visiten la Fundació\n11 de febrer de 2020 /0 Comments/in Notícies /by Sonia\nAhir dilluns 10 de febrer, representants dels equips Masculí, Femení i Special de Balonmano Granollers van visitar la Fundació Privada Vallès Oriental. Van arribar sobre les 3 de la tarda, i van poder conèixer la feina que fa la Fundació, van visitar les instal·lacions de la Residència, el Centre Ocupacional, el Centre Especial de Treball i l’Edifici de Rehabilitació Funcional.\nUn cop acabada la visita es van dirigir al gimnàs, on els nois i noies del Centre Ocupacional els van fer preguntes. Aquestes preguntes van ser fruit d’un treball previ de descoberta del balonmano i dels equips del BM Granollers, i tocaven temes com la jubilació, les lesions, els entrenaments, etcètera que es troben els jugadors i les jugadores d’aquests equips. Els nois i noies de la Fundació van estar molt contents i interessats amb les respostes.\nD’aquesta visita va sorgir la voluntat de col·laboració entre la FVO i el BM Granollers, i ja es va acordar la celebració d’un partit entre jugadors del BM Granollers i els nois i noies de la Fundació.\nhttps://fvo.cat/wp-content/uploads/2020/02/img.jpg 542 960 Sonia https://fvo.cat/wp-content/uploads/2021/10/FUNDACIO-Logo-vertical-300x112-1.png Sonia2020-02-11 09:59:452020-02-11 09:59:45Representants del BM Granollers visiten la Fundació\nEn Justino, en Ricard i els voluntaris de la Fundació han corregut la Mitja... La Fundació renova la Junta de Patronat


Navarcles: notícies aparegudes en diaris i revistes antigues: L'expoli de la Unió Patriòtica (17-05-1930)\nL'expoli de la Unió Patriòtica (17-05-1930)\nEl Dia, Any II, núm.137, 17 de maig de 1930, pàgina 2.\nDonada l'actitud del Directori en fer-se càrrec del poder i donades també les amples facultats a tots els pobles d'Espanya per constituir un partit únic que fos l'arma i conxorxa del mateix i que desgraciadament per part de l'iniciador fracassaren, hem de confessar l'equivocats que anàvem els que crèiem que en aquest poble com en el govern al capdavanter i bandera se'n havia de portar-nos al cim de la dignitat i cultura moral i material.\nA l'any 1924, es constituí en aquest poble el partit de la «Unió Patriòtica» i es cridà a tols els veïns a una reunió per tractar del desenrotllament de la mateixa, la finalitat de la qual era d'instruir el poble per mitjà de conferències i altres actes culturals. Àdhuc es fundà una escola primària que per no donar el mateix nom, se li posà «Asociación de padres de familias i amigos de la enseñanza» i d'ací perquè es veiés una casa deslligada de l'altra (encara que la recaptació anava al mateix lloc) no tots els pagaments es lliuraven del mateix tenor i si tots a voluntat de cadascú.\nTractant del què ens pertoca fou nomenada la Junta, composta de president, Artigalàs; secretari, Eugeni Sanfeliu; caixer, Joan Bayona i cobrador, Jaume Gudiol, i no se'n necessitaven més, puix tots deixant el cap, eren secundaris (com diuen en el govern que sols eren súbdits al servei del Dictador).\nHan transcorregut aquests anys i no s'ha fet cap acte assimilat a la definició de la mateixa. ¿Quina es la societat que àdhuc s'obliga l'ingrés a la mateixa, amb amenaça d'arruinar al comerciant o a declarar el pacte de la fam al individu que no forma part d'ella? I tot perquè? Perquè hi hagués més pessetes.\nVa canviar-se el poder, s'ha disolt la U.P. i han pagat i deixat de pagar sense donar la més petita satisfacció. Per això volem saber, on el cobrador portava les pessetes recaptades, ja que el caixer no n'havia vist mai ni cinc. Ho sent senyor on portaveu el recull de les nostres voluntats? I vostè senyor president volem també que ens dongui compte de l'actuació d'aquests anys i un balanç concret d'ingressos i despeses de la mateixa actuació.\nPublicat per Xavier Oliveras a 17:59\nEtiquetes de comentaris: 1930, Dr. Artigalàs, El Dia, ensenyament i escoles, partits polítics


Pomes vermelles o verdes? Quines són més saludables? - FÒRUM.ad\nEl 18/01/21 7:30\nPoma vermella i verda (Istock.com)\nPomes vermelles o verdes. El color no és només el que les fa diferents. També el seu sabor i les propietats que contenen. Ambdues són molt saludables, però les petites diferències que les separa són les que ens poden fer declinar la balança cap a un costat o l’altre.\nLes pomes vermelles són pel seu aspecte i la seva tonalitat molt més apetibles. A més, en ser més dolces, són les que els consumidors prefereixen. Tenen major contingut de procianidina en la pell que les verdes. Aquesta substància redueix el risc de sofrir malalties coronàries i neurodegeneratives. També ajuden a agafar el son, relaxen i et seran molt útils si has de fer tasques que exigeixin concentració, ja que milloren la memòria. A més, també combaten la febre, afavoreixen el bon funcionament de l’intestí i del fetge i actuen de desinfectant bucal.\nPer la seva banda, les pomes verdes, de sabor més àcid, no es queden enrere. Contenen moltes més vitamines (C, A, B i E) i més proteïnes que les vermelles, protegeixen la pell dels raigs solars, ajuden a enfortir els ossos, tenen propietats anticancerígenes, i són les més indicades si se segueixen dietes d’aprimament, ja que la seva aportació calòrica és molt menor. En cuina, també són més valorades, perquè aguanten millor la cocció.\nCom es pot veure, ambdues són molt beneficioses per al nostre organisme, i segons els nutricionistes l’ideal és anar-les combinant en la nostra dieta per a així poder sumar totes les seves propietats.\nNotícia Anterior: Els Aquari podeu aconseguir un nou treball del 18 al 24 de gener\nSegüent Notícia: Consells professionals per a utilitzar correctament la mascareta del cabell


Ara va de debó: SANT QUIRZE DE PEDRET. ROMÀNIC A L'ALT BERGUEDÀ I\nSANT QUIRZE DE PEDRET. ROMÀNIC A L'ALT BERGUEDÀ I\nComenço avui una sèrie, no sé el que durarà i si seré capaç de tenir continuïtat. Com que no només faig fotos a floretes, sinó que les esglésies romàniques també en són objecte d'unes quantes desenes o centenars de fotos, inicio el capítol del Romànic, d'entrada a l'Alt Berguedà. Avui: Sant Quirze de Pedret a Cercs, malgrat estigui més a prop de Berga que de Cercs. Penjaré més fotos al Picasa.\nCom que m'he penjat una mica, no he pogut fer tot el que volia i a més m'he entretingut més estona de la que em pensava. El lloc m'ha sorprès i també una mica la pluja. Quan ja faltava poc per arribar, pel camí m'he trobat molts cotxes en sentit contrari, de pensar que no anava a trobar a ningú a pensar que arribaria a Les Rambles, però no ha estat del tot així. Cal deixar el cotxe al Pont gòtic de Pedret, és impressionant, per sota passa un riu Llobregat molt diferent del que ens ve al cap quan hi pensem, sobretot si som d'aquí baix. Quan he arribat, feia més o menys bo i quina ha estat la meva sorpresa en veure que hi havia gent banyant-se i prenent el sol i fins i tot gent fent pic-nic, amb taules i cadires. A dalt a l'església poca gent, una parella, que ell li feia fotos a ella fent posats d'alló més ridículs i després una colleta que pujaven a dinar en algun dels prats, però que la pluja ha fet que l'haguessin de fer sota el porxo de l'església.\nL'església està ben conservada, per unes obres de restauració que van fer fa uns anys, el pont també està en bon estat, sinó de que l'hauria travessat! No m'estendré explicant coses importants i interessants, perque es poden trobar en molts llibres com a L'Enciclopèdia Catalana i a moltes webs i blogs.\nCom moltes esglésies, va ser començada en una època ( i ens queixem que la Sagrada Família encara no està acabada) i després es va anar fent o reconstruint o arreglant, de manera que el que a nosaltres ens sembla una aberració no ho és tant, qui manté casa seva exactament igual que el primer dia? O li hem canviat les portes o les rajoles de la cuina o hem tirat un envà, doncs el mateix passava amb les esglésies, les modes canviaven i les remodelacions seguien la moda. Falta el campanar en espadanya i el sostre i les naus no són del tot com en un principi. Li trobo una pega, l'entrada està en un lateral i té un porxo, aquest fa que intentar fer fotos a la portalada sigui tot un repte, o una part queda subexposada o l'altra cremada.\nPublicat per Joana a 19:06


Cursa del Margalló 02/10/16\nUn any més torna la consagrada caminada d’Olivella, que en aquest cas ressegueix el recorregut de la cursa de 14 Km. Com a novetat enguany, igual que les curses, la sortida i arribada és trobarà a l’Urbanització Mas Milà, i al Camp de Futbol respectivament. El recorregut passarà per diferents masos i el nucli antic d’Olivella, i descobrireu algun sender nou.\nEls senderistes també gaudireu dels avituallaments durant el recorregut i d’un més que merescut esmorzar al finalitzar el trajecte.\nLa clàssica Cursa del Margalló en la seva 22ena edició, enguany amb sortida i arribada a la urbanització Mas Milà. Una cursa ràpida i atlética que transcorre per amples pistes de terra amb algun tram d’asfalt arribant al nucli d’Olivella i algun curt corriol. Acumulant en un desnivell positiu de 250 metres. Un bon banc de proves de cara a properes mitges maratons i una bona cursa per gaudir del paisatge pels menys competitius. Com sempre amb la possibilitat de gaudir-la en format caminada visitant el nucli antic i els masos, molts d’ells encara en funcionament.\nCom a novetat, enguany incorporem una cursa de muntanya de 30 Km. Aprofitant part del recorregut de la clàssica de 14 km i corrible 100%, no et donarà treva durant tot el traçat. Trams de pista, trams tècnics, 850 metres de desnivell positiu, passant pel cim de La Mola, el Corral d’en Jaume i molt a prop del Castellot d’Olivella per retornar al punt de sortida per un divertit i ràpid sender. Una cursa on gaudiràs de paisatges espectaculars que no oblidaràs.


Diccionari de termes mèdics per a Microsoft Office - Softcatalà\nDiccionari de termes mèdics per a Microsoft Office\nAutor: Departament de Salut. Generalitat de Catalunya\nLloc web: http://canalsalut.gencat.cat/ca/professionals/recursos/serveis_linguistics/diccionaris_terminologia/index.html\nBaixa'l Per al Windows Altres versions\nRecull de termes mèdics compilat pel Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya. Fonts: Classificació internacional de malalties (CIM-10-MC), el Diccionari enciclopèdic de medicina, els diccionaris del TERMCAT i altres.\nServeix com a diccionari complementari del Microsoft Office. Baixeu el fitxer ZIP, descomprimiu-lo i seguiu les instruccions d’instal·lació que hi ha en el fitxer PDF.\nAquesta terminologia s’ha incorporat als diccionaris i els correctors de programari lliure en què col·labora Softcatalà, tal com s’explica en aquesta nota. Per tant, no és necessari fer cap instal·lació extraordinària a part d’actualitzar les diferents eines (per exemple, LanguageTool i LibreOffice).


Carta Arqueològica de Barcelona - 053/07\nIntervenció: Carrer Carme 38\nUTM X: 430586,00000 | UTM Y: 4581503,00000\nLa intervenció arqueològica es fonamentà en el control dels rebaixos efectuats dins de dos àmbits ben diferenciats: per una banda, la vorera compresa entre el local comercial (Carnisseries Pierga), ubicat als baixos de la finca, i la calçada (de titularitat pública) i, d’altra banda, el soterrani de la finca utilitzat com a magatzem del comerç (de titularitat privada).\nEl primer treball realitzat va ser el control arqueològic de la perforació de la paret del soterrani, mitjançant un martell elèctric. Es va realitzar un forat d’uns 0,60 m. de diàmetre i 0,80 m. de profunditat, necessari per passar un tub de 300 mm, a 1 m. per sota del nivell del local i a 0,60 m. per sota del sostre del soterrani a 9,40 m.s.n.m aproximadament.\nSimultàniament es va procedir al control de la rasa que s’obrí a la vorera de la finca. Malgrat que les dimensions inicials de la rasa eren de 1,60 m. de llargària per 1 m. d’amplada i una profunditat d’uns 0,80 m., l’aparició de múltiples serveis així com l’aparició d’una estructura indeterminada, varen motivar l‘ampliació de la rasa inicial.\nFinalment, la rasa ampliada va adquirir una llargària de 2 m., una amplada de 1,70 m. i una profunditat de 1,85 m. i discorria entre la l’aparador de l’establiment i la claveguera principal del carrer, a 8,40 m.s.n.m.\nL’actuació va permetre la documentació d’un mur que s’emmarcà dins un marc cronològic molt ample: època moderna – època contemporània. Per la seva ubicació i tipologia, a falta d’una visió de conjunt més àmplia, i tenint en compte els desmuntatges parcials soferts al llarg del temps per aquest mur, s’interpretà com a una estructura de tancament o la possible antiga línia de façana de la finca ubicada en aquest indret.\n12 - 16 de març del 2007\nMemòria 053-07 - Memòria 053-07


Sunrise Inn Brownsville Brownsville (TN) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n328 West Main Street, Brownsville, Brownsville (TN), Estats Units, 38012 - Veure al mapa\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Sunrise Inn Brownsville és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Brownsville (TN). Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Aquest modern hotel està situat a prop de atraccions populars de la ciutat com ara Mindfield Cemetery.\nEls serveis i instal.lacions de primera categoria que defineixen l'experiència de Magnuson Hotels us esperen a Sunrise Inn Brownsville. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, servei de neteja diari, bugaderia, accés per a cadires de rodes, recepció 24 hores per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, aire condicionat, calefacció, servei de despertador per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Sunrise Inn Brownsville és una selecció idònia per a la vostra estada a Brownsville (TN).\nTots els tipus de viatgers (15) Parelles (5) Viatgers en solitari (6) Famílies amb infants petits (1) Famílies amb infants grans (1) Grups (1)\nWilla, Estats Units


Expandeix el teu coneixement i experiència com a bussejador\nEl curs Rescue Diver t’ensenya a mirar més enllà de tu mateix per considerar la seguretat i el benestar d’altres bussejadors. Amb aquest curs, expandiràs les tècniques bàsiques de prevenció de problemes i gestió d’accidents i et prepararàs per gestionar emergències de busseig més complexes i aplicar tècniques d’intervenció directa per ajudar als teus companys en cas d’emergència.\nDESCRIPCIÓ GENERAL DEL CURS RESCUE DIVER\nEl curs Rescue Diver et prepara per poder donar la resposta adequada davant d’un possible accident relacionat amb el busseig.\nPer preparar-te, has d’estudiar una part teòrica, realitzar un examen teòric per avaluar els teus coneixements i finalment desenvolupar tota una part pràctica per avaluar les teves destreses.\nNosaltres proporcionem el material didàctic i es requereix d’un període d’auto-estudi a casa (de durada variable en funció de cada un). Un cop consideris que ja has interioritzat els coneixements, hauràs de fer l’examen final online.\nLa part pràctica es realitza en el mar i consta de diferents exercicis i simulacres per assegurar que saps implementar els coneixements a nivell pràctic.\nAmb diferència a altres cursos, en aquestes pràctiques interactuaràs realment amb altres persones que t’ajudaran a fer més creïbles els exercicis o simulacres.\n– 12 anys d’edat\n– Estar certificat com PADI (Junior) Adventure Open Water Diver (amb la Immersió d’Aventura de Navegació Subaquàtica)\n– Entrenament de EFR Atenció Primària i Secundària dins dels 24 mesos. Aquest entrenament es pot completar juntament amb el curs de Rescue Diver com a curs en paral·lel (consulta’ns).\n– Completar els 5 segments de desenvolupament de coneixements i l’examen final\n– Demostrar els exercicis del Repàs de Autorescat en aigües confinades o obertes\n– Demostrar les destreses dels Exercicis de Rescat 1-10 en aigües obertes\n– Participar en els simulacres de Rescat 1 i 2 en aigües obertes\n– Preparar un pla d’assistència d’emergència per a un lloc de busseig\nFINALITZACIÓ I CERTIFICACIÓ\n– Transferència bancària (pot realitzar-se a distància al número de compte ES58 2100 0805 8202 0082 7424 amb titular Olimpicsub SL amb el concepte Rescue + Nom complet)\nUn cop fet el pagament, perquè puguem enviar el material didàctic del curs heu de enviar per correu electrònic la següent informació:\n– Certificat mèdic obligatori escanejat que verifiqui que ets apte / a per a realitzar activitats de busseig recreatiu (si no sabeu on aconseguir-us recomanem el nostre centre col·laborador Centro Médico Axis)\nQuan et sentis còmode amb els coneixements, podràs fer directament l’examen online. No dubtis en contactar-nos si et sorgeixen dubtes o necessites algun aclariment durant el temps d’estudi.\nUn cop aprovat l’examen teòric, es duen a terme totes les pràctiques i simulacres. La durada mínima és de dos dies, però podem configurar un horari que s’adapti a les necessitats de tots els involucrats.\nA tenir en compte per a aquests dies:\nUn cop acabades les sessions en aigua (i amb tota la teoria completada) se’t certificarà com Rescue Diver, títol internacional de PADI.\nVine a formar-te en l’únic PADI 5 Star Dive Center que ofereix totes les activitats íntegrament a Barcelona. Estarem encantats d’acompanyar-te en la formació contínua de busseig.


Presentació – Hospital Comarcal d'Amposta\nL’Hospital Comarcal d’Amposta, és hereu de l’antiga Clínica Arrossera. Els mateixos impulsors de la Cambra Arrossera van ser, a partir de l’any 1944, els fundadors del “Servicio Médico Cooperativo” o, el que és el mateix, la Clínica Arrossera d’Amposta, que fou construïda a l’avinguda d’Alcalde Palau. Onze anys més tard, l’any 1955 va tenir lloc la inauguració d’un nou edifici situat al carrer Jardí. Tanmateix, com que l’ús era exclusiu per al soci, una part de la població no tenia accés a l’assistència hospitalària. Les perspectives de futur comencen a canviar quan el 28 d’abril de l’any 1978, l’aleshores President de la Generalitat, el Molt Honorable Josep Tarradelles, presideix l’acte de col·locació de la primera pedra a l’edifici que hauria d’acollir l’Hospital Comarcal, un centre que ja es recollia en el Mapa Sanitari de Catalunya i que en aquells moments estava elaborant la Conselleria que encapçalava el Dr. Ramon Espasa.\nEl 1979 el Sr. Manel Pujol Guàrdia, president de la Clínica, rep una nova mostra de suport a l’Hospital en forma de carta signada pel conseller de Sanitat, on li dóna l’enhorabona per l’inici de les obres i l’encoratja a continuar treballant en el projecte i es crea una Societat Anònima Municipal, fet que garanteix el futur de la Clínica.\nAra bé, no és fins el 1991 que els Serveis Assistencials, adquirits un any abans per l’Ajuntament d’Amposta sota la fórmula d’actiu per passiu per tal de garantir-ne la viabilitat, s’amplien amb la inauguració de la Residència d’Avis i el desembre de 1993, es col·loca la primera pedra del Cap d’Especialitats, que serà inaugurat el 1995. A partir d’aquest moment es cobreixen una part fonamental de les necessitats assistencials dels ciutadans del Montsià, però encara queda una part del camí per recórrer. L’obertura d’un Servei d’Urgències comarcal l’any 1999 va ser, sens dubte, un nou pas cap a l’Hospital Comarcal.\nL’Hospital Comarcal d’Amposta, avui\nAmb l’Hospital Comarcal d’Amposta, una vella reivindicació del municipi es millora un nivell d’atenció sanitària i social que els usuaris ja consideren bo. Per fer realitat l’Hospital Comarcal s’ha realitzat una important obra d’adequació de l’edifici existent per tal d’incorporar una unitat d’hospitalització de curta estada amb 40 llits i un complet bloc quirúrgic amb sala de parts, amb una superfície total de 4.540 m2 (2.030 m2 d’ampliació i 2.510 m2 de reforma).\nDes del punt de vista funcional, entre els serveis que s’integren a l’activitat assistencial comarcal cal destacar la Unitat d’Hospitalització de Curta Estada, que està ubicada a la planta segona de la construcció resultant i que ocupa una superfície de 1.369 m2, la qual cosa permet disposar de 22 habitacions i 40 llits a més d’espais de control infermeria, despatxos mèdics, àrees de servei de públic, personal i petits espais de reserva per una possible ampliació futura.\n“Situar a les persones en el centre de la nostra atenció, oferint una assistència de qualitat basada en la millora continua, l’evidència científica i el compromís ètic”.\n“Ser referents i reconeguts en l’àmbit de la salut, apostant per la innovació, eficiència i sostenibilitat i amb un model centrat en la persona aportant valor als usuaris i als\nProcurar a les persones ateses als nostres centres una atenció sanitària i social excel·lent adaptada als recursos existents, des d’una visió global biològica, psicològica, social i espiritual.\nRespectar per igual als nostres pacients sense diferenciar-los per condició social, sexe, raça, religió o creences.\nVetllar per la dignitat de la persona des de l’inici fins a la fi de la seva vida.\nProporcionar confort a les persones ateses al s nostres centres, respectant la seva intimitat en tots els àmbits, garantint la confidencialitat.\nRespectar el dret a la informació referent a la salut i l’autonomia del pacient.\nEls Serveis Assistencials han de garantir un tracte humà, cordial i digne als familiars, acompanyants i voluntaris.\nEl centre ha de vetllar per la satisfacció dels seus professionals, basant les seves relacions en el respecte, la lleialtat i honestedat.\nEls professionals han d’ésser conscients dels seus compromisos ètics davant les persones, els companys, el centre, la comunitat i altres institucions. és un imperatiu dels professionals que treballen al sistema sanitari la cooperació entre sí i amb els qui el serveixen.


Un nou Atlas online mostra com el canvi climàtic canviarà la distribució dels boscos ibèrics - Innovem Terrassa !!!\nUAB - 24/11/2010\nUn nou Atlas online mostra com el canvi climàtic canviarà la distribució dels boscos ibèrics\nLa UAB presenta el primer Atlas d'idoneïtat d'espècies llenyoses de la Península Ibèrica, d'accés públic\nEls Pirineus es perfilen com una àrea de refugi de la biodiversitat.\nInvestigadors de la UAB i del CREAF han desenvolupat l'Atlas d'idoneïtat d'espècies llenyoses de la Península Ibèrica, un conjunt de mapes digital que es pot consultar per Internet, i que mostra per primer cop el grau d'adequació a les condicions climàtiques de les principals espècies que formen els boscos a tota la Península Ibèrica, tant en l'actualitat com en el futur, amb prediccions per a mitjan aquest segle. Les dades mostren una tendència dels boscos a ascendir en altitud i a migrar cap al Nord.\nActualment, els gestors del territori i de la conservació d'espècies necessiten dades i tècniques empíriques en què basar les polítiques de protecció. En un context de Cavi Global, la cartografia que es presenta pot ser útil per a avaluar el potencial de canvi en la distribució dels boscos ibèrics en el futur, de manera que es pot aprofundir en eines de mitigació i adaptació a aquest canvi.\nFins al moment existien algunes cartografies realitzades per a espècies concretes per a àrees parcials de la península. L'Atlas d'idoneïtat d'espècies llenyoses, en canvi, proporciona una visió global de tota la Península Ibèrica. Es tracta d'un conjunt de mapes que permeten determinar el grau d'adequació a les condicions climàtiques i topogràfiques de les principals espècies que formen els boscos. Amb aquests mapes podem saber, per a cada 200 m. sobre tot el territori de la Península, quina és la idoneïtat topo-climàtica. A més, aquests valors es poden consultar per a l'escenari climàtic actual (període 1950-1998) així com per a mitjan aquest segle (període 2050-2080) segons les projeccions climàtiques de futur proposades pel Hadley Centre, centre de recerca de referència internacional sobre el canvi climàtic ubicat a Exeter (Anglaterra).\nAquest Atlas combina metodologies i tecnologies avançades, com els Sistemes d'Informació Geogràfica, l'estadística multivariant i els geoportals interoperables per a oferir una cartografia d'un cosa rigorosa i, d'un altre, a l'abast de tots els ciutadans.\nL'Atlas ha estat desenvolupat per un equip d'investigadors del Departament de Biologia Animal, Biologia Vegetal i Ecologia de la UAB, en col·laboració amb el Centre de Recerca Ecològica i Aplicacions Forestals (CREAF), en el marc del Plan Nacional I+D+I.\nCaracterístiques principals de l'Atlas\nCompletitud: abasta la major part de les espècies forestals arbòries.\nQualitat de les dades d'origen: tant l'Atlas Climàtic Digital de la Península Ibèrica (ACDPI) com el tercer Inventari Forestal Nacional són bases cartogràfiques d'elevada resolució espacial i amb una qualitat de dades contrastada.\nResolució detallada: resolució espacial de 200 m.\nObjectivitat: qualitat (amb nivell d'error conegut) numèrica calculada i documentada per a cada mapa.\nInteroperabilitat: el format en què es visualitzen i ofereixen els mapes permet que aquests es puguin creuar amb altres bases cartogràfiques.\nAccessibilitat: consultable en format SIG online, sense necessitat de cap instal·lació local.\nEls investigadors ja han obtingut els primers resultats científics a partir de les dades que ofereix l'Atlas. S'ha pogut constatar que moltes espècies podran veure reduïda la seva idoneïtat en la seva àrea actual de distribució. S'ha detectat una tendència dels boscos a migrar cap a altituds més elevades, i en latitud cap al Nord. D'aquesta manera, les serralades i les zones de muntanya, com els Pirineus, es perfilen com a àrees importants de refugi de la biodiversitat en un context de Canvi Climàtic.\nTot i així, no totes les espècies patiran de la mateixa manera les conseqüències d'aquest canvi en el clima: espècies com el pi blanc, el pi pinyoner o l'alzina es presenten com resistents i fins i tot podrien ampliar les seves àrees en el futur. D'altra banda, espècies com el pi roig o el faig es veuran més afectades per la pujada de les temperatures i els períodes de sequera més llargs, per la qual cosa les seves àrees tendiran a disminuir.\nEn aquest moment, s'està investigant sobre la superfície total de bosc que es pot arribar a perdre o substituir per matolls, així com les interaccions que puguin sorgir entre espècies forestals que veuen modificades les seves àrees de distribució. El fet que la superfície forestal es redueixi és de molta importància, donat que es redueixen els embornals de CO2, s'incrementa el risc d'erosió del sòl i es modifica el cicle hidrològic.\nURL de l'Atlas d'idoneïtat d'espècies llenyoses de la península ibèrica


Els diacrítics del genoma - Ara.cat\nManel: El que s’ha vist és que quan l’embrió està a les fases inicials (quatres o vuit cèl·lules) hi ha una esborrada general de la metilació. Després es va tornant a reposar segons les els teixits, el gènere (mascles i femelles metilen diferent) i les condicions ambientals. Com que és un procés que depèn de l’activitat d’enzims, permet respondre a canvis ambientals.\nEl que s’hereta són els indrets del DNA on pot tenir lloc la metilació.\nEls accents diacrítics es transmeten culturalment però tenia entès que els accents de metilació de l’ADN es transmeten per herència epigenètica.\nNo sabia que en la formació de l’embrió les marques de metilació s’eliminen i després, durant el desenvolupament es tornen a afegir. Vol dir que només depenen de les condicions de l’ambient?\nBé, de fet la è ja és una grafia diferent…\nI jo de moment seguiré escrivint els diacrítics (almenys els que conec)\nPons: I tant! La “Unió Internacional de Química Pura i Aplicada” (IUPAC) és qui estableix la normativa per la nomenclatura química. No només del DNA sinó de totes les molècules.\nSinera: Ja et dic que no se que pensar del tema. Ignoro si es una pèrdua de riquesa o una evolució previsible de la llengua. Reconec que em fot una mica perquè m’havia costat aprendre’ls (i amb alguns encara dubto sempre), però això és una reacció emocional meva que no te més valor que l’anecdòtic.\nA les seqüències d’ADN hi seguireu posant les marques o els metils sempre que siguin necessàries per precissar-ne la seva funció. No així en la llengua: les marques desapareixen i amb elles el significat. Ho considero un atemptat greu a la riquesa de la nostra llengua. El següent pas serà adaptar el català a l’ús que s’en fa al whatsap… Molt trist!\nTemps de frivolitats!\nTambé hi ha un IEC del ADN? El que diu com s’ha d’escriure el ADN?\nSeria com posar una lletra diferent per la “e” segons si porta accent o no…\nI si es sap que el met C aquest actua diferent al C, perquè no se li va assignar una lletra diferent ?


mikado flor de te 140 ml | Botiga Online casa viva\n13,95 € Ref. 3042600 descripció\nDifusor d'aroma Mikado, de Flor de Mayo. Aroma intens i llarga duració de flor de te.\nDifusor d'aroma Mikado, de canya amb sticks de ratan, d'aroma intensa i llarga duració. El seu aroma floral de la flor de te és subtil i les seves propietats relaxants aporten benestar. Flor de Mayo és especialista en aromes per la llar. De la mateixa col·lecció MIKADO mikado lavanda 140ml\nDifusor d'aroma Mikado, de canya amb sticks de ratan, d'aroma intensa i llarga duració. El seu aroma floral de la flor de te és subtil i les seves propietats relaxants aporten benestar. Flor de Mayo és especialista en aromes per la llar. Informació addicional


Entre els principals productes que Catalunya exporta als Estats Units trobem els productes farmacèutics amb un 10,6%, en segona posició\nLa sanitat serà un dels sectors capdavanters en els pròxims anys, i el teixit empresarial català disposa de tots els elements necessaris per ser-hi.\nL’aliança estratègica entre l’ambaixada dels Estats Units a Espanya i Foment del Treball segueix creixent. Fruit d’aquesta cooperació entre ambdues institucions, s’ha celebrat avui el webinar Inversió als Estats Units. Healthcare Sector (Biotech, Pharma, Medical Devices, Health), per donar a conèixer les diferents oportunitats d’inversió que ofereixen els Estats Units, en especial els estats de Carolina del Nord, Geòrgia, Nova York, Pennsilvania i Virgínia, destacant els seus avantatges competitius i les facilitats que ofereixen per atreure inversió estrangera, així com les oportunitats de negoci que es presenten en el sector salut, posant l’èmfasi en els sectors de biotecnologia, indústria farmacèutica i de dispositius mèdics.\nEls Estats Units no són un mercat nou per a Catalunya. De fet, les exportacions catalanes als Estats Units van augmentar un 5,3% en 2019 fins a aconseguir els 2.663,2 milions d’euros, la xifra més alta de la sèrie històrica. Entre els principals productes que Catalunya exporta als Estats Units trobem els productes farmacèutics amb un 10,6%, en segona posició. A causa del nou escenari polític i les actuals circumstàncies socioeconòmiques derivades de la COVID-19 podem trobar noves oportunitats i aprofundir en les antigues. La sanitat serà un dels sectors capdavanters en els pròxims anys, i el teixit empresarial català disposa de tots els elements necessaris per ser-hi.\nL’acte ha comptat amb la participació del president de la Comissió Internacional de Foment, Ernest Quingles; el cònsol general dels Estats Units d’Amèrica, Robert Riley; la directora de Comerç Internacional a ACCIÓ, Cristina Serradell; l’oficial comercial a l’ambaixada dels Estats Units, Linda Caruso, qui ha presentat el SelectUSA Summit i el SelectUSATech Program; i el vicepresident de l’ambaixada dels Estats Units d’Amèrica, Steven Nicholson, qui ha presentat la política de visats dels Estats Units.\nEn la taula rodada, moderada per la directora d’Afers Internacionals a la Unió Catalana d’Hospitals, Ana Riera Domènech, han participat representants de les diferents Agències per al Desenvolupament dels seus respectius estats (Carolina del Nord, Geòrgia, Nova York, Pensilvania i Virgínia). Finalment s’ha realitzat la clausura de la jornada a càrrec del director territorial de Catalunya a ICEX, José Ignacio Pradas.


Ens visiten Iby i Juls - Batxillerat Granés - Escola especialitzada en Batxillerat\nFa uns dies vam rebre la visita de l’Iby (Irene Baeza) i la Juls Valls, dues exalumnes de Granés de l’itinerari d’Arts Escèniques, que van voler compartir una estona amb els nostres alumnes de 2n de batxillerat.\nEn un moment tan incert i alhora tan il·lusionant pels alumnes de segon, aquesta xerrada de final de curs, va aportar llum a molts dels seus dubtes i neguits.\nDues visions molt similars i dos camins diferents dintre del món de les arts escèniques. La Juls va escollir la formació reglada, i ja està a punt de graduar-se a l’Institut del Teatre a l’especialitat de teatre físic, preparant-se per fer el salt al món professional. L’Iby, quan va sortir de Granés, va decidir fer una formació a mida, buscant els coreògrafs que li agradaven, viatjant i rebent la formació que en cada moment ha volgut, per crear el seu propi estil dintre de la dansa. Durant aquest temps, ha anat intercalant la seva formació amb algunes experiències professionals, que l’han ajudat a poder continuar invertint en la seva formació.\nNo obstant això, les dues van coincidir en transmetre que “aquesta és una professió en la qual vas escollint el teu camí i en la qual els artistes s’han de moure buscant el que volen fer i formant-se contínuament”.\nAixí mateix, van donar importància als contactes, a “mantenir sempre les connexions amb professors, companys, experiències… i tot el que genera cada moment compartit”.\nL’Iby i la Juls van estar en tot moment obertes a preguntes i a resoldre els dubtes dels alumnes.\nEn aquests moments, molts d’ells, estan pendents de les proves d’accés a les escoles d’art dramàtic de cara a continuar els seus estudis el curs vinent.\nEn relació amb com afrontar aquestes proves d’accés, la Juls apuntava que “el millor és ser una mateixa, mostrar el que saps i el que pots fer sense voler esbrinar què busquen perquè mai ho sabràs”.\nEn la mateixa línia, quan els van preguntar per com vèncer la por al “no”, a les proves o càstings, l’Iby va comentar: “no la vences, la surfeas” referint-se al fet que “aquesta muntanya russa sempre hi serà, però has d’anar exposant-te i fent allò que et fa por, perquè si no ho fas, no aprendràs”.\nDurant la xerrada va sortir un dels temes més actuals en el món de la cultura, relacionat amb els límits d’exposar el teu treball i les teves idees a Internet o les xarxes socials. En aquest sentit, l’Iby va comentar, que fa un temps que es va parar a reflexionar sobre el perquè regalar el seu treball. No està en contra de publicar material, però en comparteix molt poc i va voler transmetre que “si regales el teu treball i les teves creacions, la gent no ho valorarà. ”.\nQuan una altra alumna va preguntar si sempre havien tingut clar a què es volien dedicar. La Juls va dir rotundament que no, ella pensava fer teatre musical i, va ser a la Granés, on va descobrir el teatre físic. L’Iby, en canvi, ho tenia clar, de fet, va ser la seva mare qui ho va veure clar perquè sempre estava ballant i li va animar a traslladar-se a Barcelona des d’un petit poble de Cadis. A Granés va trobar el que ella buscava.\nEn relació amb la pregunta d’un alumne sobre què les mou per fer el que fan. Ambdues van coincidir en que “poder compartir-ho amb els altres. Les connexions amb altres persones, compartir moments i estar connectats per anar junts en una direcció i gaudir plegats”.\nMoments com aquesta xerrada tan especial de les nostres exalumnes. Per moltes més com aquesta, noies. Mil gràcies i us hi esperem ben aviat!!\nTags:BatxilleratBatxillerat Arts EscèniquesDansaGranés Batxillerat


A LA MEVA MANERA DE VEURE: d’agost 2012\nSE'N FA MASSA ESCUDELLA DEL QUÈ GUANYEN ELS POLÍTICS?\nCada dos per tres surten a la palestra els ingressos coneguts dels que viuen a l’ombra de la política, i gairebé sempre hi ha alguna xarnera que grinyola i que fa arrufar el nas de la gent que, amb tot això de la crisi, ho passa magra. Ahir eren les dietes de ses senyories diputats i senadors de províncies, amb una o vàries cases parades a Madrid, i que seguien cobrant el viàtic de 1.800 euros mensuals – una borratxera, en opinió dels mileuristes – com a compensació per a pagar l’allotjament a la capital. En plena canícula, potser per allò de recórrer al calaix de sastre quan les redaccions dels diaris van justes de xeixa fresca, varis mitjans publicaren sengles reportatges analitzant i comparant el cost dels polítics i del seu entorn, recalcant que cansats de les retallades un de cada quatre ciutadans, segons la darrera enquesta del CIS, troba deshonest el balanç de sous generosos, d’amics alliberats, d’assessors personals i de cotxes oficials. No parlem de les xafarderies que s’arrosseguen per la claveguera de les xarxes socials, en un aiguabarreig tèrbol de denúncies certes i de simples calumnies interessades. I, per si no ni hagués prou d’escudella, va i es depenja un diputat gallec dient que les passa morades cobrant “només” cinc mil i escaig d’euros al mes. Encara que el Padrí li fes demanar excuses immediatament, el mal ja estava fet.\nCom a conseqüència d’aquest safareig recurrent, vulguis o no, es contribueix a descolorir el concepte de democràcia, encara que això, francament, ningú ho voldrà reconèixer; entre d’altres raons perquè la classe política - els aparells dels partits, llevat comptades excepcions – tenen clar que s’ha de mantenir l’aparador peti qui peti. I que consti que el que enterboleix el panorama no són les murmuracions per si mateixes, sinó la càrrega de profunditat que determinades paraules i, sobretot, el tarannà dels propis polítics, enceba. Per això seria desitjable aconseguir la regeneració de la política, en majúscules. Una regeneració que de ben segur podria començar, senzillament, per dissipar qualsevol dubte respecte del principi que els polítics només treballen, a plena dedicació, pel bé del poble. I que tothom embolicat en política es desempallegui, si és el cas, del rei que porta al cos i, per tant, no practiqui per sistema la mala costum de girar la cara i de ni escoltar els arguments dels que no són de la mateixa corda, quan la raó de la democràcia és que parlant la gent s’entengui i no es tiri els plats pel cap.\nPotser, perquè molts de polítics s’han preocupat més de rifar-se la patent de demòcrates, que no pas de desenvolupar la democràcia, al llarg dels anys se n’ha gaudit tan poc d’aquest invent. Les picabaralles constants i la mala maror, per desgràcia, no són patrimoni només dels polítics de casa nostra; també a tot arreu la crispació ha substituït la discussió enraonada i estar a l’oposició, sigui del color que sigui, sembla que doni dret a destorbar més que no pas a fiscalitzar constructivament l’acció de govern. Però ni la democràcia en general, ni aquest país, en particular tiraran endavant malgastant energies en veure qui sap tocar millor el botet als adversaris polítics. Lamentablement, encara n’hi ha molts que confonen democràcia amb carnaval, i pensen que en política tot s’hi val, començant per viure bé a la seva esquena. I malgrat amb la llei de la transparència semblava que tot quedaria endreçat, la sospita que els polítics amaguen l’ou tant com poden, encara supera la bona fe dels que voldrien creure que tot està net com una patena. I és que el degoteig de notícies d’entremaliadures innocents o de corrupcions en tota regla, no ajuda pas a aixecar la boira.\nQuan els ciutadans s’enfurismen i clamen per l’abolició del Senat, de les Diputacions o de les Autonomies de torna, ho fan simplement perquè estan farts de pagar la festa amb els seus impostos, mentre els polítics els hi desmunten peça a peça el mecano de l’estat del benestar. No sé fins a quin punt és possible determinar quan un poble s’ha ennuegat de pressió fiscal i de mala administració; però, el que sí es pot detectar fàcilment és quan els seus ciutadans comencen a estar-ne tips de ser cornuts i pagar el beure. En principi, no hi hauria d’haver cap relació causa efecte entre la primera i la segona situació, ja que un poble pot estar tip de pagar i, no obstant això, no haver esgotat la capacitat de fer-ho. Però avui tenim a l’escenari un poble on la paciència ha tocat fons, enmig d’una crisi que cada dia s’enforteix més.\nÉs aleshores quan el ciutadà passa comptes i veu que, pel que paga està mal atès i acaba preguntant-se a crits: on van a parar els meus impostos? En aquest estat de crispació i de desesperació no és recomanable que se li vagi refregant pel nas el que guanyen uns polítics que la televisió mostra perdent el temps en debats surrealistes, que no tracten dels problemes que es ventilen al carrer, o en comissions masoquistes que enlloc d’investigar només serveixen per tapar-se les vergonyes uns als altres després d’arrancar-se mútuament la pell a tires, sense arribar mai a cap conclusió que serveixi de res. I és que la regeneració de la política no passa, només, per qüestionar, amb més o menys raó, les retribucions dels polítics, sinó en verificar que aquests treballin realment pel poble, tocant de peus a terra i deixant-se de romanços, i que la seva feina es mereixi el sou que cobren.\nPublicat per JOSEP MARIA BERTRAN TEIXIDOR a 10:09 0 comentaris\nParlem del rescat de la nostra economia com si fos la cosa més natural del món, potser perquè pensem que un cop Europa ens conquisti tot seran flors i violes? I si Europa no ens fa de dida, sinó més aviat de carceller o segons com de botxí? Si algú en té dubtes que això pugui passar, que faci una volta per Grècia o per Portugal i veurà el pa que s’hi dona. Ells també s’ho creien, que posant-se en mans dels amics i socis del nord els problemes se’ls hi haurien acabat, però quan han vist on s’havien ficat i que ja no tenien ni la llibertat de fer-se endarrere, la primera reacció fou tirar-se al carrer a cremar-ho tot. Però d’aquesta manera tampoc no se n’han sortit, perquè la bota que els esclafa no els deixa ni respirar, i aquestes esbravades puntuals se’ls hi permeten perquè després de les protestes queden baldats i sense el poc bleix que els hi quedava. I és que un “rescat” en termes econòmics no té res a veure amb un romàntic “salvament per amistat”, ni molt menys es tracta d’una segona edició del pla Marshall. Rescatar un país, segons la doctrina imperant a l’eurozona, vol dir capar-li tota la capacitat de decidir, en endavant, com organitzar-se la vida en tots els sentits, prioritzant només la devolució del deute sobre qualsevol altre caprici, inclosa la reactivació econòmica o el benestar de les persones. Per molt que ens vulgui daurar la píndola el gallec inquilí de la Montcloa i la seva camarilla, els rescats no són ni tous ni durs, simplement són rescats de merda i prou.\nUn rescat, doncs, és dolent per definició? Evidentment que com en tot, no es pot generalitzar i allò que se’ls hi posa bé a uns, a d’altres els recargola de mal de ventre. No obstant això, si quan es parla del rescat d’Espanya la borsa s’enfila com boja i la prima de risc fa la farina blana, vet-aquí un indici clar de a qui beneficia i a qui perjudica la mesura. No cal donar-hi gaires voltes. Un rescat, en teoria, serveix perquè un país entrampat pugui tornar als creditors el préstec i els interessos amb certa comoditat, però la cosa ja no és tant enraonada si resulta que qui rescata són els mateixos a qui es devien els quartos; per tant, com que els nostres prestamistes d’ahir i els rescatadors d’avui ni són imbècils ni germanetes de la caritat, ens han de collar fort per fer-hi negoci, imposant unes condicions que podrem complir a venciment, ni que ens toqui la rifa. I dintre de quatre dies ja hi tornarem a ser amb la cançó enfadosa de sempre: cal retallar més la despesa per tal d’eixugar la nova remesa de deute. Que exagero, potser em direu? Emmirallem-nos amb Grècia: els hi varen perdonar el 50% del seu gep mitjançant una quita a la desesperada, i al cap de quatre dies ja tornaven a estar amb l’aigua al coll; i quan els oracles del FMI, donant voltes com voltors vetllant la presa, els “amics” europeus no saben fer altra cosa que receptar-los un 30% més de retallada de les pensions i l’acomiadament no sé quants funcionaris, per fer les paus fins demà passat. No, la medecina del rescat és amarga i de molt mal empassar; però, a més a més de no curar, deixa el malalt amb la pell i l’os per lluitar contra l’agonia.\nM’agradaria equivocar-me, però em sembla que encara tindrem una altra sorpresa, molt més difícil de pair: malgrat es vulgui donar la impressió que el rescat ja està dat i beneït, a mi em fa l’efecte que el més calent està a l’aigüera per falta de finançament. Ja sé que el que jo pensi té una credibilitat relativa o cap, si voleu; però, reflexioneu-hi en el que us diré: els ciutadans dels països rics del nord – Alemanya, Holanda, Àustria, Finlàndia, etc – no volen que ni un euro més dels seus estalvis pagui la fallida dels països malbaratadors del sud. És possible que tinguin certa raó sentint-se estafats i un xic cornuts, després de pagar durant anys el beure i les festes del sud inconscient, mentre ells pencaven i estalviaven. Perquè el quid de la qüestió és ni més ni menys aquest: el nord ric i auster se n’ha afartat d’abocar diners al pou sense fons d’un sud amb les mans foradades; un tipus de greuge que no ens hauria de venir de nou als catalans, ja que són els mateixos arguments que fem servir per exigir a Madrid un pacte fiscal. I els dirigents del govern central, des del somiatruites d’en Zapatero fins al fanfarró d’en Rajoy, no han ajudat a guanyar amics a Europa, sinó que més aviat han aixafat algun ull de poll. I, enmig d’aquest panorama, els esforços sensats dels catalans per a desmarcar-se dels xarons polítics espanyols, serveixen de ben poc per convèncer Europa que el sud no comença després dels Pirineus.\nPerquè aquesta és una altra: un cop rescatats, els amics europeus veuran de bon ull la nostra emancipació d’Espanya? Una cosa és que t’escoltin, una altra que t’entenguin però, el que importa dels amics és que estiguin disposats a trencar-se la cara per tu. Els interessos i les conveniències pesen molt més que els sentimentalismes, en aquesta vella Europa dels mercaders. No ens hauria de venir de nou, perquè la història n’està plena d’exemples d’il·lustres caragirats. Ara bé, si l’alternativa és oposar-nos al rescat, anteposant els interessos de les persones als interessos del deute, només es pot plantar cara a Europa anant tots colze contra colze, però això és tan poc probable que passi, com que demà nevi a Manresa. Estant amb l’aigua al coll, ara seria el moment idoni d’un govern democràtic de concentració nacional, per salvar alguna cosa més que els mobles. Però tot indica que no serà així, ans tot al contrari, i si us plau per força ens deixarem rescatar, i com xaiets anirem renegant camí de l’escorxador. I potser no, potser alguns il·lusos encara fins i tot els en donaran les gràcies als rescatadors.\nPublicat per JOSEP MARIA BERTRAN TEIXIDOR a 6:10 0 comentaris\nEl parlamentari Ernest Maragall no va seguir les instruccions del seu cap de files al parlament de Catalunya, i va votar en contra del que manava el seu partit. I, a les poques hores, va explicar a bastament que no havia estat una errada tècnica, sinó que havia premut el botó que no tocava en ple ús de raó, i sense cap mena de coacció. Aquest exercici de la democràcia pura i no de la tèrbola disciplina de partit, va esverar el galliner socialista, i en una surrealista estratagema dialèctica - que podria encapçalar el llistat dels exemples d’hipocresia política més fastigosos -, li volgueren ensenyar honestedat al diputat honest, reclamant-li que fos conseqüent amb les seves idees i que plegués la paradeta i se n’anés a vendre l’article a un altre barri.\nAls que ens ho mirem tot plegat des d’una certa distància, ens sembla que els idearis dels partits no són els que estan en joc en aquesta mena de estires i afluixes, sinó que més aviat els principis tenen una importància relativa, al costat de les conveniències. Que el senyor Maragall tingui idees esbiaixades, els del seu partit es veu que podrien àdhuc deixar-li passar, sempre que respectés les conveniències i les formes; però ell pensa que comportar-se d’aquesta manera cantaria tant, que per higiene democràtica i tranquil·litat de consciència, no s’ho pot permetre. I després d’aquesta marraneria, és quan els barons del partit - que segons l’inefable Felipe Gonzalez arrossega més de cent anys d’honradesa - li reclamen al diputat la seva acta.\nUna reacció tan escandalosa com aquesta – que, per cert, no és la primera ni serà la darrera que veiem - palesa que els anomenats “aparells dels partits” no estan per punyetes a l’hora d’imposar una disciplina de ferro als seus militants, sobretot si tenen algun càrrec. I això passa perquè els manuals d’instruccions d’una organització política, sense a penes excepcions, parteixen de la base que tots els càrrecs interns o públics són propietat de l’aparell del partit, que és qui ha decidit en un moment donat a qui es tenien d’arrendar. Potser em direu que això no és ben bé així, almenys pel que fa als càrrecs electes. I jo us replicaré, amb tot respecte, que no us ho penseu pas: que mentre no es vagi a les eleccions amb llistes obertes, tothom que figura en una llista tancada ha hagut de passar pel sedàs de l’aparell, i qui no està prou domesticat a criteri dels seleccionadors no passa la prova. Oimés si es tracta d’algú amb antecedents de no fer la farina blana; aquest ja està condemnat a l’ostracisme o a presentar-se en posicions tan endarrerides, que només té la possibilitat d’escalfar banqueta en un lloc més o menys decoratiu. Els aparells dels partits són implacables i insubornables, la majoria de les vegades integrats per alumnes avantatjats d’un tal Maquiavel.\nDit això, en un exercici d’enunciar sense embuts el punt febre de la majoria de partits polítics, la conclusió principal que se’n desprèn és evident: ser diputat imprimeix caràcter i, en opinió de l’aparell, des del moment que es guanya l’escó el diputat electe deixa de pertànyer als que l’han votat i, per tant, ha de prioritzar les lleialtats, tenint clar que no es pot servir a tres senyor a l’hora: al partit, als votants i a les pròpies conviccions. Uns de seguida s’hi amollen a aquestes exigències, però d’altres s’hi senten incòmodes i, de tant en tant, se’ls hi escapen rampells de sinceritat. El diputat Maragall és un dels més mesells en pensar que es pot ser fidel a l’ideari genèric d’un partit, sense passar per l’adreçador de les seves estratègies polítiques de conveniència. Per a no fixar-nos només amb les males pràctiques dels seus correligionaris, fa quatre dies a un diputat popular asturià també se li demana l’acta perquè en el litigi sagnant del govern amb els miners, va escollir donar la cara pels seus votants i no pel partit que pretén esborrar-los del mapa industrial.\nLa pregunta és: les rebequeries del diputat Maragall o d’aquest altre representant asturià van el contra de la doctrina identitària dels seus respectius partits? Jo diria que de cap de les maneres: el que posen en qüestió és simplement l’oportunitat d’una tàctica política determinada. En el cas d’en Maragall, si s’ha de dir prou o no a l’espoli fiscal de Catalunya. No s’està discutint l’essència de l’ideari socialista en aquesta discrepància puntual i un diputat hauria de tenir la independència suficient per opinar sobre la tàctica i, per respecte als interessos dels seus votants concrets, votar-hi en contra, si cal. Però això no serà realitat mentre l’elector no pugui votar directament el nom de la persona que li mereixi més confiança d’entre un ventall de possibles candidats que li avala el seu partit, enlloc de fer confiança en bloc als components d’una llista tancada.\nAl diputat Maragall li volen fer veure que ha de tornar l’acta perquè la roba bruta es renta a casa, i que és una deslleialtat manifesta escampar la mala maror per la plaça del poble. El diputat diu que d’aquesta aigua no en beurà, i l’aparell respon que no té pressa, que ja en parlarem tornant de vacances. I és que els aparells confien que, de moment, tenen la paella pel mànec...


Universitaties Bíblia: de gener 2013\nSecretariat d'Animació Bíblica de l'Arquebisbat de...\nSecretariat d'Animació Bíblica de l'Arquebisbat de Tarragona\nL’any 1963 publicada la Constitució Dogmàtica Dei Verbum del Concili Vaticà II, un petit grup de professors i estudiosos de la Bíblia, reunits a Montserrat, començàvem les Jornades de Biblistes de Catalunya.\nLes nostres reunions es tornaren interconfessionals amb la presència d’alguns pastors protestants evangèlics. Tots plegats ens sentíem animats constatant les paraules de la Dei Verbum: “En els llibres sagrats el Pare que és al cel surt ple d’amor a rebre els seus fills i s’hi enraona; i en la paraula de Déu hi ha tanta de força i de poder, que esdevé sosteniment i vigor per a l’Església, i fortalesa de la fe, aliment de l’ànima, font pura i perenne de vida espiritual per als fills de l’Església”. (DV 21).\nA les Jornades del 1973 es decidí crear l’Associació Bíblica de Catalunya (ABCat), i el 21 de setembre del 1974, festa de Sant Mateu, Apòstol i Evangelista, l’Arquebisbe de Tarragona Dr. Josep Pont i Gol escrivia aquestes paraules: “havent estat vistos, estudiats i examinats els Estatuts de l’Associació Bíblica de Catalunya, en suficient diàleg amb l’equip promotor de l’Associació i en diferents reunions de la Conferència Episcopal Tarraconense, i havent estat acceptats en la seva definitiva redacció pels Prelats de la mateixa, aprovo en aquesta Arxidiòcesi de Tarragona la susdita Associació Bíblica de Catalunya i els Estatuts pels quals haurà de governar-se”.\nL’ABCat, d’acord amb la Dei Verbum, agrupa els biblistes i els altres col·laboradors de la Paraula a Catalunya que desitgen unir totes les forces per “investigar i exposar els llibres sants, de manera que el major nombre possible de servidors de la paraula divina pugui distribuir profitosament al poble de Déu l’aliment de les Escriptures” (DV.23).\nPer a concretar, vigoritzar i afavorir millor aquesta tasca de l’ABCat a l’arxidiòcesi, l’Arquebisbat de Tarragona creà el Secretariat de Pastoral Bíblica, que actualment porta el nom de Secretariat d’Animació Bíblica, fidel a les paraules del Papa Benet XVI en l’exhortació apostòlica Verbum Domini: “El Sínode ha convidat a un esforç pastoral particular per a ressaltar el lloc central de la Paraula de Déu en la vida eclesial, recomanant «incrementar la “pastoral bíblica”, no en juxtaposició amb altres formes de pastoral, sinó com a animació bíblica de tota la pastoral.»\nNo es tracta, doncs, d’afegir cap trobada a la parròquia o a la diòcesi, sinó d’aconseguir que les activitats habituals de les comunitats cristianes, de les parròquies, de les associacions i dels moviments, s’interessin realment pel trobament personal amb Crist, que es comunica en la seva Paraula.\nAixí, ja que «la ignorància de les Escriptures és ignorància de Crist», l’animació bíblica de tota la pastoral ordinària i extraordinària portarà a un major coneixement de la persona de Crist, revelador del Pare i plenitud de la Revelació divina. Per tant, exhorto els pastors i fidels a tenir en compte la importància d’aquesta animació. Per això, cal també dotar d’una preparació adequada els sacerdots i laics perquè puguin instruir el poble de Déu en el coneixement autèntic de les Escriptures” (VD 73).\nAixí, doncs, la tasca del Secretariat d’Animació Bíblica de l’arquebisbat de Tarragona està íntimament lligada a l’existència i a les activitats de l’ABCat.\nUn dels fruits de l’ABCat és la publicació de la Bíblia Catalana traducció interconfessional (BCI). Procurem mantenir sempre viu el text de la BCI, revisat el novembre del 2011 i presentat en Bíblies de format normal,. de butxaca, gran, edició Popular, sense notes i amb il·lustracions, bíblia informàtica (preparem una edició ampliada).\nTenim també les edicions del Nou Testament, format normal i format en lletra gran.\nÉs la nostra resposta a les paraules de la Dei Verbum:\n“I com que la paraula de Déu s’ha de trobar tostemps a l’abast, l’Església procura amb sol·licitud maternal que es facin versions adients i rectes en les diverses llengües, sobretot a base dels textos originals dels Llibres Sagrats. I si se’n presenta l’oportunitat i amb el consentiment de l’autoritat eclesiàstica, aquestes versions també es realitzen en col·laboració amb els germans apartats, podran ésser usades per tots els cristians.” (DV 22)\nUna de les tasques del Secretariat d’Animació Bíblica és procurar que els textos bíblics estiguin a l’abast de tothom, sobretot en les parròquies i en els grups de catequesi.\nAquesta tasca es complementa facilitant les ajudes necessàries per a una bona lectura del text bíblic: textos de investigació com Scripta Bíblica, llibre anual on s’editen els treballs des biblistes catalans i d’altres llengües que desitgen col·laborar en el intercanvi de coneixements bíblics; eines per ajudar la lectura vivencial de la Paraula com Carpetes per a llegir la Bíblia en grup.\nTenim encomanada l’organització dels Cursos Bíblics d’estiu: una setmana del mes de juliol, el 2012 han complert els 39 anys d’existència, últimament els fem conjuntament amb l’Institut Superior de Ciències Religioses Sant Fructuós. Col·laborem també amb el Museu Bíblic Tarraconense, i en promoure l’ajuda als cristians de Terra Santa.\nEn la implicació diocesana en l’estudi de la paraula de Déu a l’arquebisbat de Tarragona treballem en la promoció de l’estudi de la Bíblia per correspondència. Uns cursos molt bàsics aptes per a individus, matrimonis i grups, sis o set blocs per estudiar un llibre d’octubre a maig. Amb la col·laboració de la Delegació Diocesana de Missions, enviem també aquests cursos als missioners diocesans escampats per tot el món.\nTota aquesta tasca demana persones que hi treballin.\nEl Secretariat d’Animació Bíblica del nostre arquebisbat compta amb un grup de 18 voluntaris encapçalats per un director i un subdirector nomenats pel nostre arquebisbe Jaume.\nEstem contents de la nostra implicació en els treballs de l’ABCat seguint les indicacions del Concili Vaticà II:\n“El Sant Concili també exhorta amb vehemència i en particular tots els fidels, principalment els religiosos, a aprendre “el coneixement excels de Jesucrist” (Fl 3,8) en la lectura freqüent de les divines Escriptures. “Car la ignorància de les Escriptures és ignorància de Crist”. Cal, doncs, que s’acostin de bona gana al mateix sagrat text, tant per mitjà de la Sagrada Litúrgia farcida d’expressions divines, com pel camí de la lectura piadosa, o per instruccions adaptades a aquesta finalitat i per d’altres mitjans, que ara lloablement s’estenen arreu amb l’aprovació i la protecció dels Pastors de l’Església” (DV 25).\nAquesta és també la nostra col·laboració a la celebració de l’any de la fe:\n«La porta de la fe» (cf. Ac 14, 27), que introdueix en la vida de comunió amb Déu i permet l'entrada en la seva Església, està sempre oberta per a nosaltres.\nEs travessa aquest llindar quan la Paraula de Déu s'anuncia i el cor es deixa plasmar per la gràcia que transforma”(PF 1).\nJoan Magí Ferré,\ndirector del Secretariat d’Animació Bíblica.\nPublicat per Unknown a les 11:08 a. m. Cap comentari:\nEtiquetes: ABCat, BCI, Biblia, Dei Verbum, Joan Magi, pastoral, protestantismo, Tarragona, Verbum Domini