Toni Sala » Blog Archive » Gaziel, exilis i fe – 2\n« Gaziel, exilis i fe – 1\nGaziel, exilis i fe – 3 »\nDeu semblar estrany que hagi començat parlant de les divergències entre aquests dos escriptors. Ho faig perquè em sembla que les trajectòries de Gaziel i Carner tenen alguna cosa a veure. En tots dos, l’exili és determinant per entendre el sentit de la seva obra, bona part de la qual, com no podia ser d’una altra manera, es basarà en la reflexió sobre el país. També ho faran els autors de la generació següent, els diguem-ne postnoucentistes, Pla, Sagarra, Foix – i fins avui -, només que la reflexió dels primers és més descarnada, i per això, des del meu punt de vista, més interessant. El que fa parlar a Gaziel d’una generació esgarriada és l’exili. La participació en les institucions del país en un primer moment, i l’exili posterior, insisteixo, no pas a conseqüència de la guerra, sinó de l’enfonsament d’aquell sistema.\nDe fet, qualsevol artista una mica ambiciós és sempre un exiliat. No sé si és primer l’exili o l’artista, això deu dependre de cada cas, però les relacions entre l’obra i allò de què parla, que són complicadíssimes, inclouen tant una part d’absorció de la realitat com una mena de paret mitjera, que adverteix de la separació entre realitat i creació. És una alquímia, l’artística, tan paradoxal com energètica. Si jo parlo, posem per cas, de Catalunya, en el fet de parlar-ne ja hi ha una captació, una substracció fins i tot d’allò de què parlo; al mateix temps, però, hi ha una separació, perquè per parlar-ne me n’haig de separar; d’una altra manera hauria de copiar la cosa de què parlo, hauria de repetir-la. Deixem-ho estar. El que vull dir és que, allà on hi hagi creació, també hi haurà recreació; d’una manera o altra hi haurà fusió amb la realitat, comprensió de la realitat, però també hi haurà exili.\nJo proposo llegir Gaziel com el resultat d’una suma d’exilis.\nComençant per l’exili del seu poble quan, a sis anys, el pare el transplanta d’un dia per altre del Sant Feliu de Guíxols arcàdic de la seva infantesa a la gran ciutat. Ell mateix ho diu, literalment, a Tots els camins duen a Roma, parlant de la seva mare i ell a Barcelona: “Érem dos pobres exiliats.” Ja mai més no deixarà de ser-ho. I encara explica a les memòries com aquest exili en va tancar un altre a dintre seu, la traumàtica reclusió a l’internat dels jesuïtes de Sarrià.\nDel segon exili ja n’he parlat. Per una carambola del destí, Gaziel torna de França, on estudiava i escrivia articles per La Veu de Catalunya, amb un quadern escrit en català sobre el París del començament de la Primera Guerra Mundial. Aquests articles havien d’anar a La Veu, però Prat de la Riba no s’adona del valor dels escrits, o simplement no li interessen, perquè és un germanòfil. Sigui com sigui, Miquel dels Sants Oliver aconsegueix que Gaziel els hi deixi traduir i editar a La Vanguardia. A partir d’aquí, Gaziel es converteix en escriptor d’un gran èxit, un èxit tan gran que ens costaria ara mateix fer-nos-en càrrec. I comença el seu segon exili. És l’exili de què he parlat abans, quan es fa malveure de la intel·lectualitat catalana de la seva generació i de la virulent generació dels nous escriptors – Pla, per exemple -, com un intel·lectual català que s’ha venut a un diari espanyolista. El cas contrari, d’escriptors que es passaven del castellà al català, ja s’havia donat; del català al castellà, encara no hi estàvem acostumats. Sent un escriptor seguidíssim pels lectors, que publicava els articles en portada, haurà d’acostumar-se a conviure amb les suspicàcies i el rebuig dels intel·lectuals que constitueixen la punta de llança de la cultura catalana del moment.\nIgual que en l’anterior exili a Barcelona, i, dintre de Barcelona, el règim carcelari del jesuïtes de Sarrià, hi haurà encara un exili a dintre d’aquest altre exili: el que li suposa, a La Vanguardia, l’esforç de convertir el diari en portaveu del punt de vista burgès català, és a dir, el seu. Ho diu ell mateix a la Història de la Vanguardia:\n“I fou aquesta, en definitiva, la fabulosa, la temerària empresa que vaig envestir jo tot sol, sense dir-ho a ningú, sense la més petita ajuda, sense cercar ni assolir cap profit ni cap honor personal: al llarg de divuit anys – quins anys! – fins a arribar a arriscar-ho tot en un sacrifici absolut, com finalment va demostrar-se.”\nAixò està perfectament documentat a la biografia de Manuel Llanas, Gaziel: vida, periodisme i literatura – s’ha de dir que Gaziel ha tingut la gran sort que li hagi tocat un excel·lent biògraf. L’empresa es produeix sobretot als anys trenta, quan Gaziel ja és l’únic director del diari. Sembla que hi ha fins i tot un moment que hauria projectat una Vanguardia en llengua catalana. Per forta que fos la seva posició al diari, de totes maneres, es pot imaginar què havia de ser això, enfront d’un propietari tan desconfiat com Ramón Godó, del qual Gaziel escriu, al mateix llibre:\n“Jo no recordo haver conegut mai ningú que odiés tant com ell el catalanisme i els catalanistes.”\nL’exili definitiu, és clar, és el físic, compartit en aquest cas amb la intel·lectualitat catalana al complet i, per extensió, amb el país sencer, o amb el projecte de país, l’embrió, l’ideal o com se’n vulgui dir: el catalanisme. Gaziel s’està del trenta-sis al trenta-nou a París i a Brusel·les – després no es cansarà d’escriure que l’havien volgut matar des dels dos bàndols.\nL’octubre del 36, amb centenars d’exiliats catalans, instigat per Cambó, Gaziel firma una carta de suport als sublevats. Aquesta firma encara de vegades se li retreu, ignorant la dependència que en aquells moments Gaziel tenia de Cambó, de quina manera anaven les coses llavors i, encara més, que ni el mateix Gaziel, que era tan fi, podia esperar-se el que vindria.\nFinalment, doncs, Gaziel s’instal·la a Madrid, en un exili que durarà fins l’any 59 i que ell mateix expressa amb tota la brutalitat en aquesta anotació del 30 de setembre del 46, amb el títol de La pena més íntima:\n“Dono sovint gràcies a Déu, que enmig de tanta misèria m’ha concedit el consol de poder viure ara a Madrid, després de l’enfonsament integral de Catalunya. A Barcelona – cada vegada que hi torno -, m’hi sento foraster. És un turment incomparable, que el Dant no va conèixer.\nQuan una pàtria jau prostituïda, és molt diferent que sigui la mare pròpia o la mare d’altri. A Madrid l’immens enviliment del país no em fa ni fred ni calor. És cosa per mi prevista, i fins a un cert punt pintoresca. A Barcelona, en canvi, la prostitució gairebé integral dels catalans d’avui és cosa que m’esclafa.”\nÉs un fragment del millor llibre de Gaziel, el més descarnat de tots els que va escriure: les Meditacions en el desert, un dietari muntat a manera d’articles del tot alliberats de qualsevol concessió i en el seu idioma, perquè en principi no s’han de publicar. Les Meditacions són un exemple preciós de la supervivència de les idees en circumstàncies d’extremada dificultat, de com troben la manera de perviure. És un llibre que els catalans ens hauríem de saber de memòria i que demostra fins a quin punt la nostra cultura, com la jueva o l’armènia, està vinculada als llibres. Les Meditacions en el desert són el resultat del desencís i de l’ensorrada definitiva de tot un món, de l’exili total, i la referència a Dant no és exagerada, vist que tots dos homes van escriure la seva principal obra a l’exili.\nGaziel constata a les Meditacions que el final de la segona guerra mundial no comportarà el final del règim franquista. Al contrari, a Espanya, Europa se la reserva com a carn de canó en cas d’un enfrontament amb Rússia. Els intel·lectuals castellans, Azorín, Ortega, Gómez de la Serna, van adaptant-se al règim. És estremidora la manera que anota com van caient, un per un, aquests intel·lectuals. Al capdavall, diu a El desconhort, parlant dels intel·lectuals castellans, “Per als nostres amics, fet i fet, tot quedarà a casa.” Però hi ha encara un dolor més profund: la burgesia, la seva classe, és el culpable final d’aquesta situació. Catalunya ha estat definitivament vençuda. És l’exili de tot un país, que Gaziel expressarà més endavant en la imatge de l’ànima en pena.\nAra que tot s’ha enfonsat, doncs, ara que l’exili és total, és quan Gaziel es converteix a la literatura pura. Ho diu a l’entrada del 7 d’octubre del 49, Examen de consciència:\n“Jo crec que vaig nèixer escriptor. Si la sort m’hagués afavorit, penso que hauria pogut escriure obres importants, potser alguna gran obra – novel·la, assaig, teatre, història.\nEstic, però, arribant al terme de la meva vida i no he estat – per al meu gust – més que un periodista, un petit escriptor de circumstàncies, que no deixarà res de perdurable. I, encara, un periodista truncat, que va haver d’emmudir quan arribava a la plena maduresa.”\nHi ha dues pàtries impossibles d’arrencar, perquè són constitutives de la persona, d’exili impossible: el record – especialment intens quan és d’un temps de formació, i per això la infantesa és la reina -, i la llengua.\nPel que fa a la llengua, l’any de la seva mort, l’any 64, Gaziel escriuria el text definitiu sobre la relació que hi havia tingut:\nEl pes que Gaziel dóna a l’idioma ve de la formulació de Maragall. Maragall, Miquel dels Sants Oliver i de Prat de la Riba són la trinitat bàsica en la formació de Gaziel. Tot Gaziel pot ser llegit com un relleu de Maragall.\nMaragall va teoritzar la prioritat de l’idioma, que fa els catalans conscients de la importància constitutiva de la llengua, de la missió sagrada de conservar-la. Sagrada; remarquem-ho. A L’elogi de la paraula, Maragall deia que calia tractar “la paraula com cosa sagrada, inviolable, parlant cadascú amb sant amor la llengua innocent del poble en què Déu l’ha posat”. I, més avall, hi afegia:\n“Mireu, doncs, si n’és de santa la nostra causa. I si ara considerem, com té la seva arrel en el diví misteri de l’ésser i del devenir, i com és així superior a tota altra política convencional, a tot accident històric, ens sentirem posseïts d’un amor i d’un temor en defensar-la, que comunicaran a la nostra lluita una grandesa i una noblesa purificadores de tot egoisme i rancúnia, i menyspreadores de tota mesquinesa pròpia o aliena.\nTinguem ben present que no som pas uns sublevats portant una bandera contra una altra bandera, sinó uns apòtols inflamats en llum divina, que avancem per aclarir les tenebres amb el foc en què som consumits; que la nostra causa no és sols la causa d’una nacionalitat, no és un plet d’Estats o una renyina de famílies, sinó un ideal humà arrelat en l’amor diví que anima bellament al món.”\nMés forta i tot que la nació és la llengua, diu Maragall. D’aquí la supervivència inesperada del català, l’entestament en l’idioma dels catalans fins avui, que en gran part, si més no la més conscient, encara mantenen la idea que, si la independència hagués de ser al preu de perdre l’idioma, no valdria la pena.\nAixí, doncs, l’any 53, Gaziel treu Una vila del vuit-cents, la primera versió del que serà després el Sant Feliu de la Costa Brava, on parla d’aquest lloc que no és possible exiliar-se, el lloc de formació, i retorna ja per sempre a la literatura catalana. Per la importància de l’dioma lligada a la infantesa, Sant Feliu es pot perfectament dir que és el Marines i boscatges del burgès.\nA partir d’aquí, establerta la base on muntar el telescopi, Gaziel mirarà el món a través del seu lloc de naixement. Com que ho fa per escrit, l’aparell és la llengua d’aquest lloc. I aquest lloc té el centre a Sant Feliu de Guíxols. Als llibres de viatges, és obsessiva la manera com Gaziel compara llocs i situacions amb el seu lloc de naixement, que, per extensió, però només per extensió, es converteix en Catalunya. Catalunya és la seva vara única de mesurar. Però Gaziel no deixa de ser, també, l’exiliat a qui tot li recorda el seu país.\nAquests anys, a mitjans dels cinquanta, és quan Gaziel fa els viatges que li serviran d’anècdota per la sèrie Viatges i somnis. L’arrencada forta, editorialment, és l’any 1958, amb Tots els camins duen a Roma, que es pot llegir com la continuació argumental del Sant Feliu. Com a l’altre, a més de la seva formació personal, en aquest cas com a escriptor, hi explica també el final d’una època, la del predomini burgès barceloní d’abans de la Gran Guerra del catorze. Vull fer notar que els últims anys s’ha estat recuperant la literatura centreeuropea que tracta l’acabament del món anterior a les guerres mundials, Sandor Marai, Stephen Szweig, Joseph Roth; doncs bé, les memòries de Gaziel són exactament el mateix i no tenen res a envejar-los – a part del fet que ells siguin forasters. Tots els camins fa part de la trilogia de memòries de formació dels catalans, de l’aprenentatge dels escriptors d’aquest país durant l’època anterior a la dictadura de Primo de Rivera; les Memòries de Sagarra, Tots els camins duen a Roma de Gaziel i el Quadern gris de Pla.\nTots els camins va tenir un considerable èxit de públic. A partir de l’any següent, el 59, i al ritme d’un llibre per any, Gaziel publica la sèrie Viatges i somnis, que s’obre amb el primer volum de l’anomenada Trilogia ibèrica, Castella endins. El títol es refereix a una part de l’Himne ibèric de Maragall, que de fet conté la base de la visió de Gaziel de la península. És la cinquena part de l’Himne, que s’anomena Una veu. Gaziel posa les paraules a aquesta veu que Maragall havia creat:\n“Terra endins, ampla és Castella.” “Parleu-li del mar, germans!” I això farà Gaziel, des de Catalunya. Com Maragall, però sobre el terreny, perquè ell ve del periodisme, Gaziel constatarà que, efectivament, els pobles de la península estan girats de cara a mar, d’esquenes a Castella i d’esquenes a ells mateixos. No es coneixen entre ells i són tan diferents que pot dir-se’n, en paraules seves, uns “Balcans d’Occident”. Gaziel segueix així, també, el programa de Prat de la Riba, que acabava La nacionalitat catalana amb la idea que, una vegada Catalunya hagués despertat els pobles espanyols, seria l’“hora de treballar per reunir tots els pobles ibèrics”.\n“podrà la nova Ibèria enlairar-se al grau suprem d’imperialisme: podrà intervenir activament en el govern del món amb les altres potències mundials, podrà altra vegada expansionar-se sobre les terres bàrbares, i servir els alts interessos d’humanitat guiant cap a la civilització els pobles endarrerits i incultes.”\nCito Prat de la Riba per remarcar la idea civilitzadora de tot plegat, que, vista l’empresa, no em sembla pas la part més, diguem-ne, optimista.\nEl problema és que Gaziel, mirant de fer alguna cosa per la comprensió entre aquests pobles – que, ja, Déu n’hi do -, se’n va adonant que això és en va. Finalment – espantosament, podria dir-se -, Castella endins, Portungal enfora i La península inacabada acaben convertint-se en el certificat de defunció de la tradició d’iberisme de què Gaziel bevia. Després de citar la tradició de Pi i Margall, Balmes, Maragall i Cambó, conclou, a Portugal enfora:\n“Ah, quin esplet de somniadors sublims, el nostre… per a acabar desvetllats com ara ho estem!”\nAl pòrtic dels Viatges i somnis ja ho havia avançat:\n“Però – voleu que us ho digui – el que ara, ja vell, sento al davant de la Península Ibèrica és una gran pietat, una pietat immensa.”\nEn aquest context, la definició de Catalunya com un exili absolut, el de l’ànima en pena, és insuperable.\nGaziel encara publicarà el volum Seny, treball i llibertat per acabar de fer adonar-nos del desastre de “l’esguerro peninsular”, com en diu ell. Efectivament, la comprensió entre diversos pobles, en altres països, ha resultat possible. El gran exemple és Suïssa. És un epíleg que encara fa més tristes les constatacions de la trilogia anterior.\nEl llibre de després, L’home és el tot, sobre Florència, és una manera de trobar refugi en l’individu, sent un mateix la mesura de totes les coses. S’acompleix l’axioma que, com més potent és l’escriptor, més solitari.\nS’ha de dir, també, que aquests volums de Viatges i somnis Gaziel remarca que els escriu a manera de comiat, amb la consciència que ja veu a venir l’exili definitiu, el de la mort. De vegades tens la sensació que el que diu ell del país també pot dir-se de la seva persona, que va pel món com una ànima en pena, vagant per aquí i allà, deixant-se portar per l’atzar, obsessionat amb les seves idees, prenent comiat d’un món perdut. Ho trec de Portugal enfora:\n“Mai, fins fa poc, no m’havia semblat, en trobar-me de ple dins un moment propici, d’aquells que Goethe volia eternitzar, que per mi podia ser el darrer de la meva sèrie. Ara, en canvi, tot sovint, com un borinot que et desperta d’una dolça becaina, em ve aquest pensament: ho veig, això, per darrera vegada?, o, “Ens retrobarem mai més?” I vaig pel món una mica com qui s’acomiada a totes les hores del dia, sobretot si són belles, i amb més intensitat com més ho són.”\nPer acabar amb els exilis, persones que van conèixer Gaziel em diuen que, els últims anys, de Sant Feliu i tot es va sentir exiliat, fins al punt de deixar de venir-hi, fastiguejat pel turisme. ( A això del turisme, per cert, va dedicar-hi un article parlant del cas de Sant Feliu a Àncora, i, a L’home és el tot, arriba un moment que es torna una obsessió, segurament perquè no hi ha res més allunyat del seu món que el turisme de masses. Ja ens adverteix que els seus llibres són “llibres girats d’esquena al turisme”, i em sembla que, venint aquesta fixació amb el turisme d’un analista tan clarivident, i vist com han anat encara les coses, el catalanisme d’avui faria bé de reflexionar-hi una mica. )\nThis entry was posted Divendres, Desembre 28th, 2007 at 2:18 pm\tand is filed under Notes sobre literatura. You can leave a response, or trackback from your own site.


Sense fortuna | martorellesport.cat - el web esportiu de referència de Martorell\nUna marca a les acaballes del partit priva el RC Martorell del triomf © Svetlana Akimova\nL’absolut femení del Rugby Club Martorell perd per la mínima davant el Rugby Club Sitges en el partit més renyit de la temporada. Les de Juan Carlos Venerio i Aniol Quintana van caure per 19-20 en un partit on una marca en l’últim minut les va deixar sense botí.\nLa primera part va deixar veure dos equips molt igualats al terreny de joc. Poc a poc, i sentint-se més còmodes al camp, les martorellenques van poder imposar el seu joc. Malgrat tot, el Sitges va ser més eficient i va oibligar el RC Martorell a millorar les seves prestacions en el segon temps.\nSurt la creu de la moneda\nA la represa, la defensa de les hipofuritanes va portar problemes al Sitges, que no aconseguia trencar la barrera local per puntuar. Però la fortuna somriuria les del Garraf, que van aconseguir una marca a l’últim sospir del partit i es van endur un triomf ajustadíssim.\nAmb aquetsa derrota, el RC Martorell se situa tercer a ala taula, a dos punts del Sitges, el segon classificat, i a sis punts de l’INEF Lleifa, el líder de la Copa Catalana Segona A.


L'ebrenca Irene Negre de Junts pren possessió com a diputada al Parlament de Catalunya - Imagina Ràdio\nL’ebrenca Irene Negre de Junts pren possessió com a diputada al Parlament de Catalunya\nEusebi Campdepadrós, Irene Negre i Josep Rull | Foto: Irene López\nL’aldeana Irene Negre efectuava la primera presa de contacte amb el Parlament aquest dilluns 28 de juny, tot assistint a l’acte d’homenatge als presos polítics. La presa de possessió com a nova diputada de Junts es produeix després de donar entrada al registre del Parlament de Catalunya tota la documentació pertinent.\nIrene Negre que assistia a l’acte d’homenatge als presos polítics que se celebrava al mateix Parlament de Catalunya declarava que “emprenia amb molta il·lusió aquesta tasca, amb la missió d’ampliar la veu de l’Ebre al Parlament, disposada a aportar les màximes iniciatives perquè l’Ebre sigui una de les zones més pròsperes de Catalunya”.\nDurant la jornada de l’acte d’homenatge als presos polítics catalans la també diputada i portaveu del grup parlamentari, Mònica Sales, acompanyava la nova diputada ebrenca, Irene Negre, en un dia molt emotiu. Sales apuntava que “és una satisfacció rebre els presos a la casa de la paraula, on rau la sobirania del poble català” i destacava que se sent satisfeta d’ampliar la nòmina d’ebrencs a les files de Junts per Catalunya amb la incorporació de Negre.\nTanmateix, la coordinadora de Vegueria, Annabel Marcos, declarava “avui és un dia molt important per a Junts a Terres de l’Ebre amb la ja efectiva obtenció de l’acta com a diputada al Parlament de l’aldeana, Irene Negre. La força de l’Ebre està assegurada amb aquestes dues grans diputades ebrenques”.\nA més a més, el seu nomenament ha estat rebut amb molt d’entusiasme per part de la militància de Junts a l’Ebre, que si ja estaven plens d’orgull per la designació de la diputada Mònica Sales com a portaveu del partit al Parlament ara veuen com creix la representació del territori al Parlament de Catalunya.\nCarme Forcadell i Mònica Sales | Foto: Irene López\nArticle anteriorLa Xarxa d’Ulldecona torna a sortir al carrer aquest estiu\nArticle següentLa regulació d’accés al Trabucador comença dijous amb aparcament de pagament i prohibició de pernoctar


Colles | Ferran Pérez - somMollet\nDivendres, 29 de juliol de 2011 | 05:10h\nFa pocs dies que les colles de Sant Fost de Campsentelles han celebrat la seva cinquena edició, ja que van sorgir el 2007. La seva aparició ha suposat una revolució en el panorama festiu del poble perquè han dinamitzat la festa major i, fins i tot, han recuperat la Festa de la Verema.\nLes colles santfostenques, però, no són un fet aïllat, sinó la continuació d’un fenomen que va néixer a Granollers l’any 1983, amb els Blancs i els Blaus. Van tenir un èxit rotund i el seu model es va anar estenent per la comarca. Així, el 1995 es van crear a Mollet els Morats i els Torrats, que mantenien el format del duel a dos dels granollerins. El 1997 apareixien grups similars a Santa Eulàlia, Vilanova i Llinars. I el 2007, com ja hem dit, arribaven a Sant Fost, on trobem la peculiaritat que es poden formar tantes colles com es vulguin.\nEl mèrit de les colles és haver implicat més al jovent en les festes majors, fent-lo protagonista actiu d’unes celebracions que havien quedat encotillades. És evident que la seva manera d’organitzar-se i de vestir-se, amb mocadors i samarretes identificatives, està inspirat en bona part en les peñas de les festes populars de molts pobles i ciutats de l’Aragó, Navarra, País Valencià, Múrcia i altres punts de la geografia espanyola. Els orígens de les colles de Granollers en són una prova, ja que un dels seus fundadors coneixia aquesta manera de divertir-se i la va més o menys imitar quan van decidir rescatar una aposta entre rajolers ocorreguda el 1897. Aquests rajolers estaven animats per un grup de Blaus i un grup de Blancs respectivament. I de la barreja de tot plegat va sortir aquest format de colles rivals que avui dia són una senya d’identitat més del Vallès Oriental.


Albert serrà: American Car Club\n"Més que hobby és una obsessió"\n4/ 12/ 1999\nAlbert Serrà, amb el seu Corvette, a la Zona Hermètica de Sabadell\nEl seu Corvette blau del 80 amb quasi tres metres de morro és tan espectacular que, quan va pels estrets carrers de Sabadell, tothom es gira per veure´l. Però a ell tant li fa. La seva devoció pels cotxes americans li ve de la mecànica, no del presumir.\nEl botiguer de roba i estudiant de mecànica Albert Serrà Roig, 25, és membre de l´American Car Club i cada divendres sopa amb els seus còmplices d´amor.\n"Si algun dia tinc canalla, em compraré el Dodge Charger del 69 que és el que duia el dolent de la pel.lícula Bullit de Steve McQueen"\n-Tota una vida?\n-Sí. Als 12 anys, els dos cotxes que més m´agradaven de l´ Scalextric ja eren el Mustang i el Corvette. I als 16 sempre feia parar el meu pare a una botiga de cotxes americans a l´autopista de Mataró, que tenien tres Ford Mustang.\n-Quina és la història d´aquest Corvette?\n-El vaig comprar a un negre de dos metres que té cotxes de la base americana de Torrejón de Ardoz.\n-En bon estat?\n-No. Feia angúnia pobret. L´he hagut de refer tot al taller de Josep Franquesa que m´ha ajudat molt. Hem fet tot el motor nou i l´hem passat de 180 a 300 cavalls.\n-I les peces de recanvi?\n-Moltes les he rebut per correu d´Estats Units. Però les més grans les vaig anar a comprar a Xicago amb tota la colla del Club. A l´aduana vam passar tubs d´ escapament, parafangs...\n-Tots tant bojos com tu pel tema?\n-Sí. Tenim a les nòvies contentes, pobres. Diuen elles que més que hobby és una obsessió i em sembla que tenen raó. Són les primeres sacrificades.\n-Doncs ets a punt de casar-te.\n-I jo aniré a La Salut amb el Corvette i els meus amics amb els mustang i hotrod, una xulada. Però si algun dia tenim canalla em compraré un Dodge Charger del 69, que és el negre del dolent de la pel.lícula Bullit de Steve McQueen.\n-Què et dona aquest cotxe a canvi de tants sacrificis?\n-Això (engega el cotxe). Sents aquest ralentí? Això és un feeling que ja no té cap cotxe. Ni els Corvette moderns. Aquest petardeig de tractor és... és... una passada.\n-Què més et dona?\n-Mira, (em porta a la Zona Hermètica i, tot d´una, quan troba espai accelera fort). Quan poses sabata et tira endarrere contra el seient. Ho notes?\n-És una sensació molt agraïda. I l´estètica. Avui ja no fan cotxes amb una l´estètica d´aquells Pontiac o Transam. Eren línees molt guapas que ja no es faran mai més.\n-El Corvette ja és una llegenda?\n-Sí, és fa des del 53, però els potents van ser del 65 al 70 que treien 425 cavalls de fàbrica. Els deien els tire burning perque cremaves pneumàtic que donava gust.\n-Els 50 va ser la gran dècada?\n-En carroseria del 56 al 59 es va revolucionar tot. Volien anar a la lluna i feien cotxes com naus espacials.\n-Què té un Corvette que no tingui un Porsche o un Ferrari?\n-Els Ferrari i demés tenen un motor petit que només rendeix a base de revolucionar-lo molt. Aquest Corvette en canvi té un motor molt més gran, de 5.735 cc, és &laqno;burro». Quan li fums sabata et comença a donar potència des de baix fins a 3.000 voltes.\n-Es la diferència entre cotxes americans i europeus?\n-Sí. A Amèrica fan els esportius per accelerar i aqui els fan per fer curves. I la senzillesa de mecànica. Es més simple aquest motor que un Dos Cavalls. Ja t´ho dic, és un cotxe &laqno;burro». Motor, carburador i tub de benzina. Ja està.\n-Per què duren més els cotxes americans?\n-Perque amb aquests motors tan grans van més descansats. Jo a Estats Units vaig veure un Dodge Challenger que portava més de 450.000 kilòmetres amb el motor original. I quan el seu conductor li fumia sabata encara li patinava la roda.\n-Doncs els americans prefreixen els cotxes europeus.\n-Això és veritat. Un americà de nivell sempre anirà amb un BMW, un Audi o un Mercedes. Imagino que només és per distingir-se, perque allà són caríssims.\n-Un consum de benzina brutal?\n-A velocitat constant de 120, gasto 14 litres al 100 kms. Ara, si l´apreto, em gasta 30 litres tranquilament. Però no em sap cap greu. Amb el que m´he estalviat de mecànic ja ho dono per ben empleat.\n-Per anar amb un cotxe així la copilot ha de ser una Barbie despampanant?\n-Home, l´Anna és morena i amb ulls foscos. Però jo tampoc vaig mastegant xiclet.


Nuevos partes médicos de baja, confirmación y alta - JDA\nHomeBlogLaboralNuevos partes médicos de baja, confirmación y alta\nEl dia 1 desembre 2015 entren en vigor els nous informes mèdics de baixa, confirmació i alta mèdica, el model ha estat aprovat mitjançant l’Ordre ESS / 1187/2015, de 15 de juny, (BOE de 20 de juny de 2015) que ve a desenvolupar el Reial Decret 625/2014, de 18 de juny pel qual es regulen determinats aspectes de la gestió i control dels processos d’incapacitat temporal en els primers 365 dies de la seva durada.\nLes principals novetats que veurem en aquests nous parts seran per una banda el format ja que passaran a ocupar un full completa. A més aquests s’expediran en funció de la durada estimada del procés (existeixen una taules a disposició dels facultatius de durada estimada en funció de la patologia i el lloc de treball ocupat).\nEls nous parts s’aplicaran tant a les contingències comunes com a les professionals, derivades d’accidents de treball.\nS’han establert quatre grups de processos en funció de la durada estimada del mateix:\na) Procés de durada estimada molt curta: inferior a cinc dies naturals\nA la següent taula es resumeix com està previst que s’expedeixin els documents de baixa, confirmació i alta.\nObligacions per a l’empresa: tràmits i terminis\nQuant a la seva tramitació per l’empresa, assenyalar que aquesta té l’obligació de transmetre a l’INSS el corresponent comunicat de baixa, confirmació o alta a través de les vies habilitades a aquest efecte, amb caràcter immediat i en tot cas dins el termini màxim de tres dies hàbils a partir de la recepció.\nÉs per això que tornem a recordar la importància de transmetre aquesta informació al departament laboral, per al seu tractament i gestió.\nA més, els documents en suport paper dels parts mèdics de baixa, confirmació i alta, han de ser conservat per l’empresa durant un termini de quatre anys.


Més de 1.500 jugadors de bàsquet d’arreu de Catalunya omplen la Ciutat Esportiva Blanes - RÀDIO MARINA 100.3 | RÀDIO MARINA, sempre al teu costat\nLa Ciutat Esportiva Blanes va tornar a ser diumenge la capital catalana del bàsquet a través de la Trobada Final del PDP i Tecnificació que s’hi va allotjar des de les 9 del matí i fins quarts de 4 de la tarda. Més de 1.500 jugadors procedents d’arreu de Catalunya van participar en una jornada que va aplegar en total més de 3.000 persones, comptant familiars i tècnics que acompanyaven els nois i noies.\nL’esdeveniment estava organitzat per la Federació Catalana de Basquetbol (FCBQ) amb el suport de l’Àrea d’Esports de l’Ajuntament de Blanes. Els nois i noies que han participat enguany són nascuts els anys 2004, 2005, 2006 i 2007, i procedien d’un total de 42 centres repartits per tot Catalunya.\nLa Trobada Final del PDP (Programa de Detecció i Perfeccionament) ja fa molts anys que té la seva seu a Blanes, on s’hi ha allotjat des del 2013. La intensa jornada esportiva va incloure la celebració de 82 partits que van tenir lloc a la Pista Verda de la instal·lació esportiva blanenca. Igual que en anteriors temporades, durant la trobada van haver altres activitats, com ara una xerrada formativa per a tots els pares i mares dels jugadors i jugadores de Gx2.\nLa xerrada va anar a càrrec de Guillaume Gratte, psicòleg esportiu i fundador de Gx2, i el tema que es va tractar va ser com abordar i resoldre els conflictes que es poden donar en situacions del bàsquet en edats de formació. A nivell local, el Club de Bàsquet Blanes va col·laborar en l’esdeveniment amb una carpa exterior on es van servir refrescos i entreteniments gastronòmics.\nUn dels punts culminants de la jornada va ser la ja tradicional fotografia de família que aplega tots i cadascun dels participants al bell mig de la pista. Va ser el moment en què els més de 1.500 nois i noies acompanyats dels respectius tècnics i membres de la Federació van aplegar-s’hi. També s’hi van afegir l’alcalde de Blanes i regidor d’Esports, Mario Ros, així com el regidor de l’Ajuntament de Blanes i conseller d’Esports al Consell Comarcal de la Selva, Joel Comas, entre d’altres autoritats.\nImatge: Foto de grup (Aj. Blanes)


Una carta des del Regne Unit als amics europeus (Timothy Garton Ash)\nUna carta des del Regne Unit als amics europeus\nLa Gran Bretanya es podria quedar a la UE: ajudeu-nos a aprofitar aquesta oportunitat!\n7 min. 12/12/2018 21:26\nBenvolguts amics europeus, ens acostem ràpidament a un moment crític en el drama del Brexit. Encara que sembli increïble, ara hi ha una seriosa oportunitat que els britànics votin en un segon referèndum per quedar-se a la UE. Quin impuls extraordinari significaria per a tot el projecte emprès després del 1945 per construir una Europa millor!\nPer arribar-hi, necessitem una mica d’ajuda dels nostres amics. Entenc molt bé que molts europeus només vulguin acompanyar el Regne Unit fins a la porta i girar full. Han sigut 900 dies en què el govern britànic no ha sabut articular una posició negociadora, o ha fet peticions poc realistes o ha sigut incapaç d’aprovar al Parlament el tracte que ha negociat. I encara que l'intent de dimecres dels 'brexiters tories' de fer caure Theresa May va fracassar, la primera ministra ha quedat políticament ferida i les possibilitats que el seu pla rebi el vist-i-plau del parlament britànic segueixen sent minses.\nA mesura que el rellotge avança cap al dia B, el 29 de març del 2019, amb el perill d’un caòtic Brexit “sense pacte”, entenc que, en el Consell Europeu d’aquesta setmana a Brussel·les, líders com la cancellera Angela Merkel vulguin ajudar el govern britànic a “reblar el clau”. Perquè llavors la UE podria tornar a enfrontar-se a tots els seus altres grans reptes, incloent-hi el populisme i els 'armilles grogues', els continus problemes de la zona de l’euro, la immigració, Vladímir Putin i Donald Trump.\nA llarg termini, el Brexit crearia una úlcera britànica purulenta que malmetria i debilitaria el cos de la Unió Europea\nMalgrat tot, això seria cometre el clàssic error del polític de fer prevaldre el curt termini en detriment del llarg termini. Sí, a curt termini, ajudar el govern britànic a reblar el clau del Brexit aportaria una certa seguretat, que permetria a la UE tornar a abordar altres qüestions. Però, a llarg termini, el Brexit crearia una úlcera britànica purulenta que malmetria i debilitaria el cos de la Unió Europea.\nLa ulceració començaria poc després del dia B. La Gran Bretanya hauria de negociar la seva relació futura amb la UE sobre la base d’una declaració política vaga i no vinculant, i des d’una posició negociadora extremadament feble. Aquestes negociacions durarien anys, i serien molt difícils. Les falses promeses dels 'brexiters' aviat quedarien al descobert. Per evitar que els atribuïssin la culpa a ells, els 'brexiters' i la premsa euroescèptica de la Gran Bretanya (poc proclius a la veritat, per dir-ho suaument) culparien “els europeus” de les desgràcies del país –en culparien especialment els francesos, tal com han fet els anglesos els últims 700 anys.\nEncara que superéssim aquest joc de buscar culpables, és una il·lusió perillosa creure que el Regne Unit seguiria cooperant alegrement i de manera constructiva amb la resta d’Europa en temes de política exterior, defensa i antiterrorisme (pensem en les últimes víctimes a Estrasburg), intercanvi d’informació i tots els altres àmbits, mentre està atrapat en el fangar d'una relació tan desgraciada. No és així com funciona la política, especialment en una època de populisme. També és il·lusori pensar que d’aquí pocs anys els britànics tornarien amb la cua entre les cames i suplicarien reincorporar-se a la UE. És una interpretació molt errònia del caràcter britànic. En definitiva, hi hauria una dinàmica de divergència, no de convergència.\nAixí doncs, l’únic bon Brexit és el no-Brexit. Les possibilitats d’arribar-hi –el que May anomena delicadament com el "risc del no-Brexit"– s’han disparat durant les últimes setmanes. Mentre que en altres llocs el populisme nacionalista ha deteriorat greument el funcionament de la democràcia, a la Gran Bretanya la democràcia està funcionant. Últimament, he passat bastant temps amb els parlamentaris britànics i he vist fins a quin punt estan exercint seriosament el seu paper de representants electes en aquest moment crucial. Com a resultat d’això, ara la mare de tots els Parlaments està recuperant el control. Ningú sap què en sortirà, dels seus procediments sovint arcans i operístics. L'acord de May, malgrat tot? Unes noves eleccions? Un govern d’unitat nacional? ¿Una votació per posar un Noruega + –pertinença britànica a l'EFTA (Associació Europea de Lliure Comerç), que és el pilar fonamental de l’Espai Econòmic Europeu, més una unió duanera– a la declaració política per al futur marc? ¿Un no-pacte per accident més que no pas per intenció? Tot és possible. No hi ha res segur, excepte que hi haurà unes quantes setmanes més de focs artificials, fum i confusió. Però l’opció que es va imposant silenciosament entre els parlamentaris és un segon referèndum.\nÉs ridícul afirmar que seria antidemocràtic que el Parlament sobirà de la Gran Bretanya tornés a plantejar la pregunta a la gent\nÉs ridícul afirmar que seria antidemocràtic que el Parlament sobirà de la Gran Bretanya tornés a plantejar la pregunta a la gent. No és ridícul afirmar que la campanya del referèndum resultant podria ser tempestuosa i crear divisions. Però cal contraposar els riscos a curt termini de la tempesta i la divisió als riscos a llarg termini tant a la Gran Bretanya com a Europa. Un referèndum seria un mal a curt termini per obtenir beneficis a llarg termini.\nPer descomptat, podríem tornar a perdre el referèndum. Tot i així, el país no estaria en una posició pitjor que ara i és defensable afirmar que seria millor: llavors ningú podria argumentar que la gent no sabia què votava. El que sens dubte és veritat és que, per assegurar una Gran Bretanya que es torni a comprometre de manera constructiva i ajudi a introduir en la UE les reformes que necessita urgentment, hem d’aconseguir una victòria àmplia. Les enquestes d’opinió recents (i les apostes) apunten en aquesta direcció, però hem de fer una campanya proeuropea molt millor que l’any 2016.\nQuan arribi la votació parlamentària per fer un segon referèndum, si és que arriba, necessitarem algunes coses dels nostres socis de la UE. L’aplicació de l’article 50 s’hauria de posposar uns quants mesos. Un informe dels experts constitucionals de la University College London indica que un referèndum es podria fer correctament en 24 setmanes. Això requereix ajornar l’aplicació de l’article 50 fins a l’estiu de 2019, cosa que implicaria abordar un problema delicat entorn de la participació britànica a les eleccions europees de finals de maig. La sentència del Tribunal de Justícia de la Unió Europea d’aquesta setmana estableix que, després d’una votació favorable a quedar-se, el Regne Unit podria revocar unilateralment l’article 50 i continuar sent membre de la UE en els termes actuals. Per tant, el que necessitem de vosaltres, amics meus, més enllà d’ajornar l’activació de l’article 50 i de solucionar el problema de les eleccions europees, és un missatge clar, senzill i positiu: volem que us quedeu!\nSi esteu convençuts que construir una Europa més forta en un món perillós requereix la col·laboració del Regne Unit des de dins de la Unió Europea; si considereu que qualsevol cop que caigui contra les forces fosques del populisme nacionalista és una bona cosa; si per a vosaltres el que Anglaterra, Escòcia, Gal·les i Irlanda han aportat per separat i junts a Europa al llarg dels segles significa alguna cosa; si doneu algun valor al que la Gran Bretanya va fer per la llibertat europea durant la Segona Guerra Mundial, per la reconstrucció de la postguerra a l’Europa Occidental i per contribuir a alliberar l’Europa de l’Est del jou de les dictadures comunistes; aleshores, doneu-nos aquesta oportunitat. Si heu treballat amb col·legues britànics, heu passat un temps en una universitat britànica, heu gaudit d’algun aspecte de l’esport i la cultura britànics, o teniu amics britànics; si alguna cosa de les que han fet els britànics us ha tocat mai el cor; aleshores, doneu-nos la vostra solidaritat i el vostè suport. Ajudant la Gran Bretanya, també estareu ajudant Europa.


La consellera tarragonina Begoña Floria i el regidor reusenc Marc Arza han presentat aquest dijous l'informe de balanç de la Fundació Tarragona Smart Region 2018. | Gerard Recasens\nEls dos consistoris fan balanç del treball fet conjuntament a la Fundació Tarragona Smart Region\nper Gerard Recasens 10/01/2019 13:21h | Actualitzat a 2019-01-10 15:13h\nTarragona i Reus estan satisfets del treball fet colze a colze, el passat 2018, en el si de la Fundació Tarragona Smart Region, a la qual es va incorporar la capital del Baix Camp. Les dues ciutats ja tenen sobre la taula els objectius per aquest recent estrenat 2019, un dels quals, segons ha revelat la consellera tarragonina Begoña Floria, és «iniciar processos de millora en eines de gestió municipal», que Tarragona i Reus estudiaran, projectaran i implementaran de manera conjunta.\nEnguany, doncs, caldrà concretar en quins àmbits es duen a terme aquests processos de millora. Serà un dels objectius de la Fundació per a aquest 2019, en què també es donarà suport al projecte de gratuïtat universal dels autobusos a Tarragona, al 'hub' científic que es vol instal·lar al Banc d'Espanya o al recentment presentat Open Data Lab.\nTarragona i Reus treuen pit de la Fundació Tarragona Smart Region\nAquest dijous, Floria i el regidor reusenc Marc Arza han fet balanç dels objectius de la Fundació Tarragona Smart Region d'aquest 2018, que han assegurat que han complert «en un 100%». En total, s'ha participat en 45 propostes, una desena més de les previstes. «Hem seguit construint relat de territori», ha remarcat la consellera Floria.\nMarc Arza, per la seva banda, ha subratllat que «en els darrers quatre-cinc anys, Tarragona i Reus hem aconseguit fer molts projectes junts i que ja no sorprengui», i ha explicat, a més, que «les dues ciutats tenen característiques similars però fesomies molt diferents, i m'agrada dir que per factors històrics o econòmics, són complementàries». En aquest sentit, Arza s'ha congratulat del treball comú fet a la Fundació.\nBon balanç de 2018 de la Fundació Tarragona Smart Region\nD'entre les accions realitzades al llarg del 2018, Floria i Arza han subratllat l'smartització de les instal·lacions dels Jocs Mediterranis, l'impuls al transport sostenible o la instal·lació de carregadors per a vehicles elèctrics, entre molts altres projectes. A més, han assenyalat diverses iniciatives tecnològiques aplicades al turisme que han comptat amb la col·laboració de la Fundació, com ara l'aplicació de realitat virtual per a la Tàrraco Romana o la jornada Smart Heritage City.\nFinalment, en el camp més estrictament econòmic i d'innovació, han recordat la participació en diversos congressos internacionals per part de la Fundació, a més de la integració en estructures com Inn-Port, SmartCatSud o el Cluster TIC de la Catalunya Sud.\nUn «altaveu ciutadà» per guiar les línies bàsiques de la regió 'smart'\nA més, aquest dijous s'ha donat a conèixer una nova plataforma que acompanyarà la tasca de la Fundació a partir d'aquest 2019: un «altaveu ciutadà», és a dir, un panel assessor de 250 tarragonins i reusencs de diversos perfils que donaran 'feedback' a la Fundació Tarragona Smart Region sobre els seus projectes i línies d'actuació. Alhora, també donaran a conèixer l'activitat de l'ens.\nAra, aquest panel assessor busca participants, entre els quals es triaran afiliats polítics, funcionaris, gerents d'empreses, membres d'entitats veïnals, professors de la URV, o persones de peu per tenir un equilibri social que permeti construir una opinió realista al voltant de la Fundació.\nSmart City Ajuntament de Reus Ajuntament de Tarragona


El preu del vi: just o justificat? | 5 minutos\nEl preu del vi: just o justificat?\nEl món sencer, podem imaginar-ho per a alguns sectors … alguns autors de ciència ficció o fins i tot Hergé i el seu coet lunar es diverteixen amb molt sovint una visió confirmada. Visió suficientment clairvoyant per als governs per consultar uns quants, de manera que els il·luminaran en l’evolució de les nostres societats. Pensem en Orwell i el seu 1984 a Asimov, Philip K. Dick o més a prop de Jules Verne. Es pot assumir el que serà l’automòbil, viatges, ciutats i tot el que dorm en “els cranis d’enginyers de geni, jardiners jovials, preocupacions socialistes, planificadors urbans” com escrita Boris Vian.\nperò què Sobre Wine demà? Mystery i Marc Ball. El seu consum cau més ràpid que la famosa tendència de la taxa de beneficis anunciada per Marx en ingressos de moda en “pensadors reflexius”. Les causes són múltiples i que volen revisar-les aquí es tractaran d’escriure un pensament tant de temps i trist com un “gener sec”.\nLlegiu també Jacques Dupont – on i amb qui beu el vi?\nEncara que el paper del vi a la societat, el seu lloc, la seva percepció pels francesos ha canviat. Naguère Companion Daily Food, guanyant en qualitat, s’ha convertit en un producte festiu, un objecte de luxe per a alguns i reservats per a l’element CSP + o fins i tot especulacions. Amb, a més, una imatge negativa sobre la salut *. Però des d’aquest punt de vista, la cervesa tampoc té una reputació impecable i, tot i així, malgrat una disminució bastant forta dels anys noranta-2000, hi ha al voltant de l’augment d’una manera bastant enlluernadora i el període de confinament. Això confirma Aquesta tendència, almenys a casa.\nAquesta vegada les explicacions són senzilles: desenvolupament integral de les cerveseries artesanals que han donat lloc a una pregunta en grans cervesers. Que han proposat productes nous i de qualitat. Tot això es manté en un bouquet de preus bastant assequible. Podríem resumir el món del vi i la seva evolució, de manera que en tres frases, gairebé un tweet? Segur que no. En aquest univers, és molt més complex amb paral·lelismes i oposicions, mons que freguin espatlles sense veure-se o fins i tot imaginar per no actuar en concert.\nDivideix no regnar\nQuè Va fer la cervesa, el vi per les seves divisions horitzontals, és a dir regional, o vertical, és a dir, jeràrquica (entre aristocràcia i plebis), no pot aconseguir-ho. “El context sembla més com la renovació d’una antiga casa heretada dels pares i va rebre en propietat conjunta. Els hereus són nombrosos i no gaire inclinats a portar-se bé”, es va resumir molt bé Frédéric Borderon Vigneron a Saint-Médard-de-Guizières In el nord-més de Bordeus. La crisi que sorprèn avui i obligarà a portar-se a la destil·leria de dos o tres milions d’hectolitres a la figura un revelador perfecte. A Bordeus, alguns tocaran 0,78 euros per litre de vi cremats per l’encara. Mentre que els altres, presentant la verema de 2019 a la primavera d’un hotel de luxe estan orgullosos d’anunciar que cauran un 15 al 25% el preu dels seus grans vins a “Revive the Market”. Entendrà!\n, però massa dolent, anem a pujar i llançar. Fent del seu mercat entre la crus valorats de Saint-Emilion, Médoc, etc., i si afegim alguns burgònims fantàstics i un grapat de roques o ermita, arribem ràpidament en 10.000 euros per omplir un celler al vi amb capacitat de 100 a 150 ampolles. Qui es pot permetre? I qui vol invertir aquesta suma per compartir amb la família o amb amics alguns “moments agradables”? I a tot arreu, Languedoc a Champagne, els preus augmenten tan aviat com sigueu una mica reconeguts. Certament, el treball invertit ha de ser recompensat, però s’ha extret del mercat i la seva evolució contra les ampolles de més de 20 euros o més en gran part entre 10 i 30 euros. Especialment quan sabem que el preu mitjà gastat al supermercat per a una ampolla s’estableix per sota de 4 euros …\nLlegeix també vins – Medoc 2005, Any fantàstic\nTambé ho sabem si Al començament del tancament, va vendre vi als supermercats, no és el que es diu “Premium” a les escoles de negocis. Es tracta principalment de les marques de distribuïdors que han trobat Takers (els creats per les cadenes com Paul Chanau Anagram d’Auchan) o el dorsal molt barat. Per a molts vins d’altres llocs, tal com va assenyalar l’altra organització francesa. Importem 7,7 milions d’hectolitres cada any que provenen principalment dels països de la Unió Europea, i en el primer lloc d’Espanya. “Els vins espanyols representen el 71% dels vins importats a França.Aquests vins, principalment a granel, permeten cobrir la demanda de vins de nivell d’entrada per al qual l’oferta francesa és limitada. “Com solucionar aquesta equació?\n” plata massa car, massa gran … “\nJean-François Rovire va ser durant molt de temps” Els vins del comprador “de Monoprix abans d’anar Al sistema U. Deixa la gran distribució per establir-se com una cavista a la seva Bretanya a Muzillac a prop de Vannes. Evidentment, és un coneixedor final del mercat: “Els vins són massa cars. No podem vendre només ampolles a 15 euros. Els que els compren, són persones que vénen una vegada a la setmana o una vegada al mes i és individualment. Per no parlar dels grans vins … Els costos de producció són alts sobretot en petits productors com la gent els estimen i els vins pocs sempre seran cars. Però a 20 o 22 euros fins i tot un professional ja no compra en grans quantitats. Hem de ser capaços de trobar vins correctes a menys de 10 euros, en cas contrari, les empreses no viuran. El risc és perdre les generacions més joves que estimen el vi. Beure en els grans esdeveniments de molt bona, però durant la resta de temps serà la cervesa que es manté accessible i en la qual es pot fer un marge. Si els bastidors no tenien la cervesa, estarien en problemes. “\nthe Amateur de 2020 post-covid-19, que vol referir-se al seu celler subjacent pel confinament, coneix el preu del vi. N’ha n’hi ha prou amb tocar el seu teclat el nom del domini per veure una dotzena de Les ofertes menys. No beu cap vi dolent i quan va (IRA) al restaurant, vol pagar el preu adequat. Quin és el preu adequat? El del vi a la propietat, més escassetat, edat, cost de Desplaçament, emmagatzematge, assessorament, temperatura de servei, ulleres Qualitat, bondat i habilitat, la qualitat dels plats que acompanyarà … res que justifiqui un coeficient de 5 o 6. El restaurant mitjà que ofereix 15 euros la copa de Smallchablis. D’una biga té tots els actius per descomprimir fortament el nostre amant informat. “Preferirem ser un bon gastro de vegades. El fenomen del consum domèstic augmentarà … “, diu Rovire.\nGrands Crus Down\nGrands Crus i Grand Prix Side, la situació també ha canviat. El caies de Borgonya no ho han fet Va deixar caure les tarifes, però és més fàcil per al Quidam. Hi ha vins per a la venda. Certament, la vinya és petita i la demanda mundial: fins i tot en temps de gran crisi, això no hauria de amenaçar finalment a l’equilibri de les granges. No és el El mateix per al rang mitjà menys buscat (incorrectament). De la mateixa manera que els CRUS classificats Bordelais on les superfícies i els volums són considerables i que han excavat una mica la bretxa amb la seva tradicional clientela hexagonal. Marcs, advocats, notaris, farmacèutics, metges “, metges” de les ciutats “, a les quals la taula va ser homenatjada per un o més grans vins quan els vam rebre ara substituïts per substituts. Podríem afegir un gran nombre de caviners i sommeliers que ja no poden o FFIR, tastant-los, així que promocioneu-los. Les declines anunciades durant aquesta campanya de campanya de divises potser donaran el desig i la possibilitat d’aquestes categories de població per redescobrir-les.\nParlem per França, però la crisi causada per la CVID-19 a tot el món amb milions de persones amb destinació econòmica incerta. Llavors sempre trobarem una clientela molt afortunada per a alguns naufragis molt grans i sentiríem que aquests són els coneixedors. Però és el vi?\n* En aquest sentit, és divertit assenyalar que el Lancet, la “revisió de referència” que va anunciar que és poc, dels càlculs incorrectes, que la primera copa de vi podria donar càncer de nou amb El cas de Chloroquine, com el 1998, quan havia publicat un article va signar Andrew Wakefield que va afirmar falsament que el xarampió vacuna va afavorir l’autisme. Persona de la “Revisió de referència” no havia trobat que l’autor estava en un conflicte d’interès seriós … pitjor, l’article incriminat va romandre diversos anys en la referència del Lancet abans de ser eliminat. El resultat va ser catastròfic als Estats Units i Anglaterra, on la taxa de vacunació en alguns barris de Londres va passar de 92 a 50%.\nLlegir també l’escàndol del “Lancet”: “Cada any, es retracten 1.500 estudis”\nNotícies de la vinya\nrebre totes les notícies directament a La vostra caixa de correu electrònic!\nEls essencials de les notícies:


Acaba amb èxit la 2a Edició del Xpress Padel Cup - Xpress Tennis Cup\n23 Jun Acaba amb èxit la 2a Edició del Xpress Padel Cup\nPosted at 17:25h in Xpress Padel Cup\nEl passat dissabte al Cercle Sabadellès es va celebrar per segona vegada, el torneig formatiu de pàdel de Fundació Jesús Serra, Xpress Padel Cup. Un torneig que va sorgir l’any passat amb el compromís de fomentar els valors esportius en una disciplina en auge com és el pàdel, que ve amb l’aval de l’èxit consolidat del seu “projecte germà”: Xpress Tennis Cup.\nLa competició, es va crear amb la voluntat de fomentar el pàdel base seguint el conegut format innovador de partits xpress, on els jugadors disputen matxs de 20 minuts, després dels quals se suma el nombre total de jocs guanyats per cada equip.\nLa cita esportiva, que també va passar per terres madrilenyes a l’abril, va comptar en aquesta ocasió amb més de 90 jugadors que es van dividir en tres categories, Sub 12 mixt, Sub 14 femení i Sub 14 masculí, i que van oferir grans duels amb un nivell de joc sorprenent.\nEls clubs participants que hi van anar des de diverses localitats de Catalunya van ser: CT La Salut, Cercle Sabadellès, Pàdel Delfos, Espronceda Team, CTP Olesa, CT Baix Empordà i CSP Cunit.\nTots els guanyadors/es i finalistes de les diferents categories.\nGuanyador: CTP Olesa\nCategoria Sub-14 Femení\nGuanyador: Espronceda Team Girls\nCategoria Sub-14 Masculí\nGuanyador: CSP Cunit\nEn nom de la Fundació Jesús Serra, agraïm tant als col·laboradors com al Cercle Sabadellès i als clubs participants la seva predisposició i confiança en el torneig, gràcies a ells és possible continuar amb el creixement dels nostres projectes esportius i seguir fomentat l’esport base.\nEns veiem a la 3a edició de Xpress Padel Cup!


Bonart, Esguard i Sàpiens premis APPEC - SIESTV\n15 març 2013 Bonart, Esguard i Sàpiens premis APPEC\nPosted at 20:27h in Arts, Cultura, Lletres, Tendències by siestv\nEl jurat ha atorgat el premi a la millor publicació a Sàpiens per ser “la revista més llegida en català, especialitzada en història i de referència pel seu sector i pel públic en general”; premi a la millor editorial a bonart “editorial de referència en el sector de les arts plàstiques. Ha sabut diversificar les seves tasques dins el sector”. Premi a la millor nova publicació, Esguard “per ser la primera publicació en català nadiua per a tauletes. Va nèixer el 2012 i té un sistema de funcionament pioner”. Al millor reportatge, L’Avenç El Cànem, de fàbrica dels Godó a presó franquista realitzat per Jaume Bosqué i Lluís Bursó. “Treball exhaustiu i molt documentat publicat en tres entregues a l’Avenç sobre la fàbrica del Cànem un cop acabada la guerra civil”. Premi a una persona, Manuel Cuyàs “per la seva trajectòria periodística”.\nEl premi que es concedeix a 25 anys de trajectòria serà entregat a El Mirall i Terrat. La millor portada de l’any se decidirà el dia 26 de març en el decurs de la festa d’entrega de premis que tindrà lloc a partir de les 20 h. a la Sala Modernista del nou edifici d’Endesa de l’Avinguda Vilanova de Barcelona.També el premi a la revista més popular, així com el premi a una institució compromesa amb la cultura i la llengua del país.


Tot és a punt perquè comenci una festa major amb molta calor - Canal Terrassa\nTot és a punt perquè comenci una festa major amb molta calor\nMarc CasullerasData: 28/06/19\nTerrassa comença avui sis dies de Festa Major, amb un total de 350 propostes lúdiques per a tots els gustos. Els escenaris ja estan muntats i des de dijous, els autobusos ja circulen per Arquímedes i Galileu, símptoma inequívoc que tot és punt.\nMarcarà l’inici, com és tradició, la baixada del Drac des de Sant Llorenç, que arribarà al Raval de Montserrat a les vuit del vespre. Allà serà rebut per diverses colles de cultura popular tradicional i per un equip de Canal Terrassa, que transmetrà l’espectacle en directe. L’actor i director teatral Pep Pla serà l’encarregat de llegir el pregó i a continuació l’alcalde, Jordi Ballart, inaugurarà oficialment la Festa Major. Després de l’actuació dels grups de cultura popular hi haurà la descoberta del capgròs de l’any, un dels moments àlgids de la Festa.\nLa tradició també serà protagonista diumenge al matí, amb el Ball de Plaça, en el que els nous regidors posaran a prova la seva habilitat a la plaça Vella. El penó de la ciutat el portarà els Minyons de Terrassa en motiu del seu 40è aniversari. Diumenge hi haurà un altre dels plats forts, la diada castellera, amb la participació de les colles locals i la Colla Joves Xiquets de Valls.\nL’oferta musical estarà encapçalada per Els Catarres, La Mala Rodríguez, Boney M, Kiko Veneno i Oques Grasses. Aquests dos últims actuaran al Jove. A l’Espai Vapor hi trobarem les propostes més alternatives. Carolina Durante en serà el cap de cartell, aquesta nit. D’altra banda Els Catarres seran qui estrenaran l’escenari del Parc dels Catalans.\nL’esport serà un altre dels protagonistes. Aquest any s’han programat una quarantena d’activitats esportives amb la Cursa Atlètica Popular i la Pedalada Popular com a proves més destacades. Una de les novetats és que el Torneig de Bàsquet Nocturn 3×3 canvia de lloc i es farà al Pavelló de Can Parellada.\nUna altra de les poques novetats d’enguany serà la projecció d’un video mapping a les façanes de les esglésies de Sant Pere. Aquesta activitat es va estrenar el passat desembre i es repetirà el dissabte, amb diverses projeccions entre les deu de la nit i les dues de la matinada.\nNo hi faltaran clàssics de la Festa Major de Terrassa com la baixada d’andròmines, la Festa Major Infantil, la cursa de cambrers, la confrontació esportiva entre mitjans i corporació i el Festival de Circ de dimarts. Dimecres el castell de focs, el rom cremat i les havaneres posaran el punt final.\nCada any acostuma a fer calor per Festa Major, però aquest cop en farà més. Per aquest motiu, l’Ajuntament ha extremat les mesures de seguretat en les activitats que se celebraran a l’aire lliure. S’ha reforçat l’atenció sanitària i els punts d’avituallament d’aigua i s’han incrementat les accions de comunicació: la Pedalada i la Cursa Popular comptaran amb plafons informatius i en totes les activitats es difondran consells d’autoprotecció per megafonia.\nTags: Festa MajorFesta Major 2019\nL’Acadèmia del Cinema Català celebra al PAC la seva 11a Festa d’Estiu amb 400 convidats\nVuit sortidors d’aigua entre les mesures per mitigar la calor


PxC - El Vendrell, 13/01/2014; PxC vota contra contra el pressupost del quadripartit per la seva ruïnosa gestió\nEl Vendrell, 13/01/2014; PxC vota contra contra el pressupost del quadripartit per la seva ruïnosa gestió\n13/01/2014 - El Vendrell\nPxC vota contra el pressupost de 2014, que es basa en la pujada acumulada d'impostos i l’endeutament municipal més alts de la història, inversions zero i el finançament de la immigració.\nEl Vendrell | Redacció.- El grup municipal de Plataforma per Catalunya (PxC) va votar en contra del pressupost de 2014. La regidora de PxC, Araceli Bundó, va explicar que “no es pot votar a favor d'un pressupost basat en la pujada acumulada d'impostos, taxes i preus públics més alta mai vista en la història de la nostra vila”. Aquest any el govern quadripartit (PSC, CiU, PP, ERC) ha aplicat una pujada general de més d'un 3,5%, 17,5 vegades més que l’IPC interanual a 30 de novembre, que va ser del 0,2%. Però a més, el 12% en el cas de les escombraries, que ja acumula una alça del 110% des de l’inici de l’actual mandat; un 4% un bé bàsic com és l'aigua, o; l'impost més important pels contribuents com l'IBI, també molt per sobre de l’IPC.\nAraceli Bundó ha declarat que des que governa el quadripartit “al Vendrell, s’ha passat de 60 milions d’euros de deute a més de 83 en poc més de dos anys”, deixant en evidència la ruïnosa gestió de la hisenda pública per part del govern quadripartit, que només intenten arreglar el seu nyap ofegant als contribuents. “Gairebé ni un euro per inversions ni per reactivar l'economia de la nostra vila. Això és intolerable. Com volem que el Vendrell tingui futur si no comencem a donar facilitats per als empresaris i els emprenedors. A més, ens volen enganyar dient que eixuguen deute i en realitat no ho compleixen. A la presentació del pressupost de 2013 van dir que a finals d'any baixarien el deute fins als 80 MEUR, a dia d'avui en tenim més de 83 i segueixen batent rècords d’endeutament amb un ràtio d’endeutament del 173%, molt lluny del 110% legal. Aquest govern no és fiable de cap manera”.\n“De tot això traiem la conclusió que a aquest govern quadripartit encapçalat pel PSC no li importa el vendrellenc. Ni tan sols han volgut escoltar els suggeriments que ha aportat PxC per poder acabar la planta baixa del edifici de l'Esplai d'Avis del Tancat. No tenen 1000 euros per fer la Rostada Popular d'enguany, ni per posar el Mercat de Nadal. Pel que fa al finançament de la immigració, sí que hi ha quasi 50.000 euros per ‘altres despeses’ de Convivència, o els 359.000 del Pla de Barris per als programes ‘d’Acollida i Benvinguda’ i ’Ponts entre Nosaltres’. És indignant, tornem a dir ‘PRIMER ELS DE CASA!’. Estan acabant amb la nostra cultura popular –també han eliminat la festa dels Tres Tombs- i amb el poc que li queda al vendrellenc per esbargir-se. Amb aquestes polítiques estan matant el Vendrell” ha reblat la regidora identitària.\nEL 3 DE VUIT, 03/01/2014; PÀG.5 Govern i oposició discrepen sobre el pressupost\nEL DEBAT – L’Alcalde diu que ajudaran a sortir de la crisi i PxC afirma que es basen en una pujada d’impostos\nR.V./EL VENDRELL.- L’alcalde del Vendrell, Martí Carnicer, va iniciar el debat dels pressupostos municipals amb l’explicació dels comptes apuntada en la informació principal d’aquesta pàgina. Tot seguit, la portaveu de Plataforma per Catalunya (PxC), Araceli Bundó, va argumentar que el grup de l’oposició no podia votar a favor d’un pressupost “basat en la pujada d’impostos, taxes i preus pùblics més alta mai vista en la història de la nostra vila”. Bundó va recordar l’increment mitjà del 3,5% dels tributs municipals, amb excepcions com del 12% de la taxa d’escombraries, ”que ja acumula una alça del 110% desde l’inici de l’actual mandat”, o d’un 4% en la taxa de l’aigua. Bundó també va remarcar que el deute de l’ajuntament vendrellenc ha passat aquesta legislatura dels 60 milions d’euros als 83 milions; i que és “intolerable” no destinar ”gairebé ni un euro per inversions ni per reactivar l’economia” del Vendrell. La portaveu de PxC va afegir que el consistori preveu un augment de contenciosos judicials per la polèmica taxa de guals, en haver incrementat la dotació pressupostària per a la defensa jurídica, i va concloure que el govern local “segueix batent rècords d’endeutament (...) i no és fiable de cap manera”.\nEn el torn de rèpliques i contrarèpliques, l’alcalde va destacar que la formalització d’un préstec de 3 milions d’euros el 2013 haestat per pagar proveïdors d’acord amb una directiva de l’Estat, però que, tot i així, l’endeutament s’ha reduït en un any en més de 3 milions d’euros. També va reiterar l’”optimisme” per poder situar l’ajuntament en una ràtio d’endeutament del 110% abans de quatre anys, va afegir que “no es pot dir que el govern és immobilista, perquè sense els canvis que hem fet, no seríem on som: amb uns pressupostos que ens permeten ser una mica optimistes de cara a la sortida de la crisi; i va concloure que “tenir contenciosos no vol dir haver fet les coses malament. Els ciutadans tenen dret a presentar-ne i l’ajuntament ha de poder defensar-se”. “No pateixi, que no anem malament pel que fa a percentatge entre contenciosos a favor o en contra”, va replicar Carnicer a la portaveu de PxC.\nD’altra banda, Araceli Bundó i Jaume Domingo, regidor de Serveis, van discutir sobre l’efectivitat d’un canvi en el servei de recollida d’escombraries i neteja viària. Domingo va dir que aquest suposarà una notable millora, segons dades que va aventurar que es podran donar en uns pocs mesos; a més de destacar que l’ajuntament ha pogut recuperar la desena de treballadors que havien estat afectats per un expedient de regulació d’ocupació (ERO).\nWWW.RTVELVENDRELL.CAT, 02/01/2014 S'aproven els nous pressupostos locals\nEL VENDRELL.- El nou pressupost de l'Ajuntament s’aprovava dilluns al matí en la que va ser la darrera sessió plenària del 2013.\nWWW.BAIXPENEDESDIARI.CAT, 30/12/2013; 12:50 El Vendrell presenta un pressupost continuista per amortitzar deute\nEls comptes pel 2014 són calcats a l’any anterior, generant un estalvi de 7’6 MEUR que es destina a amortitzar deute\nUn any més no es preveuen inversions al municipi\nEs recuperen els treballadors de la neteja afectats per l'ERO\nMarc Guitart/EL VENDRELL.- L’ajuntament del Vendrell ha presentat aquest dilluns 30 de desembre el pressupost de la corporació per l’any 2014, que puja a 49 MEUR i que és pràcticament calcat que el del 2013. Eliminant els ingressos i les despeses financeres, els comptes presenten uns ingressos de 48’9 milions i una despesa de 42’5 milions, generant un estalvi de 7’6 milions que es destina a amortitzar deute.\nEs segueix complint així el Pla d’ajust fixat fa dos anys, que preveu rebaixar la enorme càrrega del deute que té l’ajuntament, amb una ràtio ara del 173%, i que a finals del 2014 es preveu que baixi fins el 156%. L’alcalde del Vendrell, Martí Carnicer, ha apuntat que mantenint aquesta línia, el deute del consistori es pot situar per sota el 110% marcat per la llei «dintre de quatre anys», la qual cosa permetria tornar a demanar crèdit per a fer inversions.\nUnes inversions que segueixen brillant per la seva absència al pressupost del 2014, tal com ja ha passat als últims. Tal com han apuntat l’alcalde, Martí Carnicer, i també el primer tinent d’alcalde, Benet Jané, la línia dels comptes actuals pot permetre que en algun dels cursos posteriors es puguin començar a fer ja algunes inversions, «que són ben necessàries per la ciutat».\nEn línies generals, els comptes – que per primer cop en forces anys s’han pogut presentar abans d’acabar el curs – mantenen les pautes d’austeritat i estalvi que han dominat els últims anys. Només s’incrementen les partides per a Serveis Socials (un 10%) i per a la recollida d’escombraries (un 5%). Aquesta última ha de permetre millorar el servei recuperant els treballadors afectats per l’ERO. També s’unifiquen els diferents contractes de neteja, manteniment d’edificis i telefonia que tenien les diferents entitats, per tenir una major eficiència.\nLiquidació del 'Vendrell Esports i Lleure'\nTal com ja es va fer amb DUSAM, l’ajuntament dissol aquest any una altra entitat vinculada, en aquest cas ‘El Vendrell Esports i Lleure’, que passa a dependre del Patronat Municipal d’Esports (la part relativa als pavellons) i de l’ajuntament (la part relativa a les piscines). Martí Carnicer ha assegurat que això no suposarà cap canvi pels ciutadans a l’hora de pagar per l’ús de les diferents instal·lacions.\nEl ple celebrat aquest matí ha aprovat inicialment el pressupost amb els vots a favor dels quatre partits de govern, i el vot en contra de Plataforma per Catalunya (PxC). El partit de l’oposició ha criticat que un any més no hi hagi inversions a la ciutat. Araceli Bundó ha afirmat que no poden votar a favor d’uns comptes que es basen «en la pujada acumulada d’impostos, taxes i preus públics més alta mai vista al Vendrell».\nWWW.DIARIBAIXPENEDES.CAT, 30/12/2013 L’Ajuntament del Vendrell aprova un pressupost més auster que el de l’any passat per seguir eixugant deute\nEL VENDRELL.- El pressupost consolidat del 2014 és de 49,16 milions d’euros, un import lleugerament inferior al del 2013, que va ser de 49,40 milions d’euros. L’aprovació inicial s’ha fet avui en una sessió extraordinària de ple i ha comptat amb 14 vots a favor (PSC, CiU, PP i ERC) i 5 en contra de Plataforma per Catalunya (PxC).\nSegons l’alcalde del Vendrell, Martí Carnicer, es tracta d’un pressupost equilibrat que, d’una banda, permet continuar la tasca iniciada amb l’elaboració del Pla d’Ajust, amb unes polítiques d’estalvi que estan funcionant correctament, que permeten mantenir serveis i fer front a les necessitats socials, i que, d’altra banda, permet avançar en la recuperació econòmica de l’Ajuntament.\nCom a novetats més importants en el contingut del pressupost en destaca la consolidació dels pressupostos de les societats El Vendrell Esports i Lleure i DUSAM dins dels pressupostos generals i del Patronat d’Esports. Així mateix, s’hi veu reflectit l’increment de les dotacions del contracte de recollida d’escombraries (+5%) per millorar la neteja dels carrers i del pressupost de Serveis Socials (+10%) per atendre necessitats creixents. En el pressupost del 2014 també destaca la unificació dels contractes de neteja, manteniment d’edificis i telefonia de tot l’Ajuntament, que busca assolir una millor eficiència en les despeses i un millor resultat. Així mateix, el pressupost per l’any vinent preveu les millores derivades d’un proper concurs del contracte d’enllumenat, que es convocarà durant el primer trimestre de l’any vinent, i que permetrà un estalvi important del consum d’energia elèctrica.\nSegons l’alcalde, Martí Carnicer, en el pressupost del 2014 continuen les principals línies fixades des de l’inici de l’actual legislatura en matèria d’hisenda municipal. D’una banda, la reducció de la despesa corrent, que baixa 700.000 euros en relació a l’any passat. L’esforç en aquest sentit també es posa de relleu quan es constata que les despeses no financeres en relació al 2010 s’han reduït en un 23%. D’altra banda, l’altra gran criteri financer bàsic que manté el pressupost del 2014 és la reducció del deute. Sobre aquest segon objectiu, cal puntualitzar que, des del principi del mandat fins ara, s’ha multiplicat per quatre la capacitat de retorn del deute, amb la qual cosa aquest ha anat baixant considerablement. Així, el deute viu a inici de l’exercici 2014 és de 85,1 milions d’euros, amb la previsió que a final de l’exercici sigui de 78,2 milions d’euros, 6,9 milions menys del deute viu al final del 2013. D’aquesta manera, es compleixen les mesures fixades en aquest sentit en el Pla d’Ajust.\nL’alcalde ha ressaltat que seguint aquest ritme d’amortització en menys de quatre anys l’Ajuntament es podria situar per sota de la ràtio legal del deute viu, que l’Estat fixa en el 110%. Una dada, que segons Carnicer, és important perquè la llei obliga als ajuntaments a situar-se per sota d’aquest límit en el termini màxim de 5 anys i l’Ajuntament del Vendrell ho podrà fer abans, podent tornar a programar inversions també abans del previst.\nPel que fa a l’estalvi net del pressupost del 2014, resultant de la diferència entre l’ingrés i la despesa corrent, se situa en 7,64 milions d’euros, quan al 2013 la xifra va ser de 6,96 milions d’euros. Aquests gairebé 7 milions d’estalvi net es destinen, únicament, a amortitzar deute financer i a finançar algunes inversions de continuïtat.\nS’ha de ressaltar també que el del 2014 és un pressupost més auster que el de l’any 2013 i això es veu reflectit en la reducció de la despesa de tots els departaments de l’Ajuntament, excepte en el de Serveis Socials, que per fer front a les conseqüències de la crisi que pateixen moltes famílies del Vendrell, s’augmenta en un 10% respecte al pressupost del 2013.\nL’alcalde ha excusat les absències al ple dels regidors Joan Maria Diu i Sergi Teruel (CiU).


PRIMERA SESSIÓ DEL SERVEI DE PSICOLOGIA ESPORTIVA PER LES ESCOLES ACREDITADES - Federació Catalana de Pàdel\nPRIMERA SESSIÓ DEL SERVEI DE PSICOLOGIA ESPORTIVA PER LES ESCOLES ACREDITADES\nLa Federació Catalana de Pàdel (FCP) ha realitzat recentment la primera sessió del servei de psicologia esportiva per les escoles acreditades dins del projecte ‘Créixer entre 4 parets’. Aquesta primera trobada ha servit per conèixer quins són els temes que més preocupen o necessiten treballar els tècnics, amb el que es troben dia a dia als entrenaments amb els seus grups de jugadors i jugadores.\nEl psicòleg esportiu Oriol Mercadé, ha recollit totes aquestes dades i el grup de treball, format per Albert Nogueras, director esportiu de la FCP; Meri Ibañez, directora del Circuit de Menors FCP i Marina Batalla, responsable administrativa de les escoles acreditades i el mateix Oriol Mercadé, començaran a treballar per donar el màxim d’eines i recursos als tècnics en la propera sessió establerta.\nLa Federació Catalana de Pàdel agraeix la implicació de tots els tècnics assistents a aquesta primera formació, així com la bona acollida que des de l’Àrea de Menors FCP hem rebut arrel d’aquest nou projecte. La pròxima sessió es realitzarà el divendres dia 30 d’abril i tractarà sobre el treball de valors a pista.


Un viatge inesperat, de la Garrotxa a la Terra Mitjana | Els Bastards, blog de cinema i sèries\nUn viatge inesperat, de la Garrotxa a la Terra Mitjana\nPublicat el 17 febrer, 2013 per Uns bastards a General | 0 comentaris\nDesprés d’estudiar a l’Escola d’Art d’Olot l’especialitat de disseny gràfic i de treballar en un estudi de disseny durant un any, vaig decidir que volia estudiar alguna cosa més; encara era molt jove i la idea d’estar tota la vida fent la mateixa feina no em motivava gens. Vaig anar a Galícia a fer un màster de creació i comunicació digital, allà vaig tenir el primer contacte amb el món del 3D, i en finalitzar el màster vaig tenir la sort de poder treballar en la pel·lícula d’animació 3D El bosque animado.\nA partir d’aquell moment, mentre treballava en diverses empreses fent animació, em vaig especialitzar en textures. En concret, a El bosque animado vaig fer composició. Després, vaig fer una mica d’il·luminació i textures, i al final em varen sortir més oportunitats laborals en textures i vaig decidir seguir per aquest camí. Suposo que és amb la feina amb què em sento més còmoda, pel meu background en disseny gràfic. Deu anys desprès d’haver començat aquella aventura, vaig tenir l’oportunitat de treballar per Weta Digital, una de les millor empreses del món dels efectes especials.\nEn produccions tan grans com la d’El Hobbit hi ha tasques molt especialitzades, en concret el que jo faig és pintar textures i aplicar un shader: del que es tracta és de donar a un objecte creat digitalment l’aspecte d’un objecte real (en el cas de pel·lícules d’imatge real), i en el cas d’animació has d’aconseguir l’aspecte que el director d’art ha definit.\nDefinitivament la nostra aportació creativa és molt petita, per sobre nostre hi ha supervisors de departament, directors d’art, directors tècnics, el director de la pel·lícula, productors,… nosaltres en realitat no som artistes, som artesans.\nEls meus projectes de futur són El Hobbit i més Hobbit per ara! I alguna col·laboració amb projectes que molt aviat estaran als cines, i alguna altra sorpresa! 😀\nM’agrada el cine en general, de les últimes que he vist, m’ha agradat Skyfall, i m’ho passo molt bé amb el cine d’animació. El hobbit em va agradar, però no es gaudeix igual d’una pel·lícula en què has treballat, és com l’examen de final de curs, estàs nerviosa per veure el resultat i es difícil connectar amb la història.\nLes Planes d’Hostoles – Wellington\nAlgunes de les pel·lícules en què he col·laborat:


L'individu segons Wagner\nClaus Guth tanca al Liceu deu anys dedicats al compositor amb una nova producció de 'Parsifal'\nClaus Guth estrena demà al Liceu una nova producció de 'Parsifal', de Wagner, última òpera del compositor que el director d'escena alemany ha situat en l'Europa d'entreguerres.\nANDREU GOMILA Barcelona. 19/02/2011 00:00\nLa nit de Cap d'Any del 1913 el Liceu va estrenar, per primer cop fora del Festival de Bayreuth, Parsifal , l'última òpera de Wagner. I Claus Guth s'ha inspirat en els anys que van venir després de la Primera Guerra Mundial per donar cos a la seva interpretació de la peça, la vida d'un home que voldrà redimir la humanitat i trobar la totalitat. Una òpera en què Wagner canvia radicalment la seva concepció del món. "A Ring , Wagner creia -apunta el director- que el món podia canviar si el sistema polític canviava. A partir de Parsifal , ja no. Aquí, gràcies a la influència de filòsofs com Schopenhauer, s'apropa al missatge cristià sobre l'individu, que només a través d'ell podrem fer un món millor." D'aquí que Guth hagi posat èmfasi en els aspectes més petits de l'òpera a fi de remarcar els caràcter de cada intèrpret d'un repartiment encapçalat per Klaus Florian Vogt (Parsifal) i Anja Kampe (Kundry). A partir d'això, ha buscat que el públic s'identifiqui amb els personatges i pugui sentir una certa compassió per la manera "com es poden produir els esfondraments en una família".\nParsifal és, pel director d'escena, la viva encarnació de l'home de l'Europa d'entreguerres, caracteritzat per les incerteses, la inseguretat i la mort dels valors preeminents fins aleshores. "Per això la gent buscava la claredat, algú que els guiés per aquesta confusió", apunta Guth. I Parsifal s'erigirà en messies. Ell i Kundry tenen "un denominador comú", se'ls força a fer un paper que no volien fer.\nKampe, de fet, diu que aquest és un dels papers més complexos que ha interpretat mai. Més que Isolde. Perquè, assegura, "Kundry és un compendi de totes les dones" i l'obliga a desplegar al màxim tots els seus recursos tècnics: ha de fer soprano i de mezzosoprano, i ha d'interpretar fragments lírics, dramàtics i recitatius.\nI això que, segons el director musical del Liceu, Michael Boder, que portarà la batuta en aquest Parsifal , la partitura és una de les més "simples" del compositor. "Això no vol dir que no sigui de les més difícils, perquè suposa [per al director d'orquestra] la presa de moltes decisions que afecten la durada de l'obra", diu Boder. Pot haver-hi fins a una hora de diferència, sobre una mitjana de cinc i mitja. "Wagner crea una música pensada per escoltar-la no només quan s'està creant, sinó també per escoltar-la després. Pensa en el ressò que té la música en la nostra ment", explica Boder. Després de Parsifal , afegeix, tots els compositors escriuran d'una altra manera, de Stravinsky a Mahler.\nGuth fa deu anys que es dedica gairebé exclusivament a Wagner. Fa dues temporades ja va delectar-nos amb Die Meistersinger von Nürnberg . I, tot i això, no sap si ha arribat a entendre del tot el compositor alemany. Ara, diu, buscarà l'antídot wagnerià i està pensant en un cicle Monteverdi, com "una manera de tornar als orígens de l'òpera, a l'essència pura". O potser es decantarà per Strauss.


Com anirà la teva setmana amorosa segons els signes del zodíac? | Les Barraques Digitals\nCom anirà la teva setmana amorosa segons els signes del zodíac?\nPosted on Juny 8, 2021 by Laura Carrillo\nAquesta setmana en la secció de l’horòscop et mostraré la predicció sobre com t’anirà la setmana segons el teu signe del zodíac. Comencem!\nEspecialment durant aquesta setmana estaràs gaudint i tenint bon humor amb la gent que aprecies, encara que la comunicació l’has de millorar per aconseguir l’atenció de la teva persona especial. Enhorabona, continua així!\nAquesta setmana Taure no les tindrà totes amb la persona que t’agrada, ja que, durant aquests dies, els astres s’estan posicionant al voltant de Mart. Això està provocant una insatisfacció interna que t’està perjudicant l’hora de relacionar-te amb la gent que tens al teu voltant. Per aconseguir solucionar aquest problema tan greu fa falta que confiïs en tu i que aprenguis a gestionar-te les teves emocions i els teus sentiments.\nDurant aquests dos últims mesos la teva energia s’està renovant i això vol dir que les coses t’estan funcionant bé i que has pogut evolucionar. En l’àmbit psicològic estàs fent un esforç molt gran perquè has aconseguit perdonar i acceptar a les persones que en un passat et van desitjar el pitjor per a tu. Aquesta setmana és l’ideal per mostrar el teu amor i la teva admiració a la teva persona especial.\nFa temps que la teva parella sent que no estàs sent receptiva. Cal destacar que has de mostrar-te més sincera i explicar les coses que et turmenten, et pertorben, i que no et deixen ser la persona que vols ser. És veritat que últimament les teves energies no funcionen correctament i això t’està fent que no siguis tan feliç com t’agradaria.\nDintre de dos dies el planeta Júpiter es tornarà a posicionar. Aquest fet et pot ajudar a retornar l’esperit que tenies abans de començar a tenir aquests problemes que t’estan perjudicant.\nFa tres mesos i mig que no tens parella. Gràcies a aquest fet estàs tornant a sentir estabilitat emocional i ganes de tornar a ser feliç amb els teus amics. És cert que aquesta persona no et va beneficiar en res, només volia fer-te sentir malament. Has millorat moltíssim durant aquest temps, això ha significat un gran avenç per a tu. Continua així!\nEls amors que has tingut durant la teva vida t’han fet madurar en diversos aspectes, t’han fet créixer i adonar-te del fet que no tot és meravellós i que a vegades no surt la relació com tu vols i desitges. Fa falta tenir més temps d’experiència per aconseguir tenir una relació estable i beneficiosa per a les dues persones.\nActualment estàs vivint situacions i moments importants amb la teva parella que t’estan fent creure en l’amor i gaudir de l’experiència de tenir una persona que et proporciona tranquil·litat, benestar, estabilitat i l’equilibri perfecte de les teves emocions.\nNo estàs al millor moment de la teva vida, però no et preocupis perquè amb l’energia de la lluna aconseguiràs superar aquestes situacions tan desagradables, ja que aquest mes és l’idoni per arreglar els teus problemes amb les persones que et van trair.\nAquesta setmana has de ser més flexible a l’hora de criticar la gent perquè a vegades els comentaris que fas perjudica’n a les persones que estimes i que tens afecte. Procura cuidar més el teu vocabulari i la teva forma d’expressar-te.\nLes coses no poden anar millor en la teva vida amorosa, has d’estar orgullosa per les coses i els moments que esteu aconseguint junts. Felicitats!\nHas de confiar més en la gent del teu voltant, només et volen donar el seu suport, t’has d’alegrar de tenir gent tan meravellosa al teu costat. Cal dir que les teves energies no estan funcionant correctament i aquest fet t’està fent que no creguis en l’amistat ni en la gent.\nEstàs sentint la desesperació de la teva persona especial perquè actualment està passant per moments no molt agradables, has de confiar en les teves energies i brindar a la teva parella l’oportunitat d’ajudar-lo en les coses que no l’estan funcionant bé.\nFins aquí la predicció d’aquesta setmana, espero que t’hagi agradat.\n« Rauw Alejandro i l’èxit de la nova cançó ‘Todo de ti’ Gabriel Chachi s’ha tret la vida? »


peter handke biografia, vida, fets interessants - Autor, Abril 2021\nque és una ànima bessona de sagitari\nhome de càncer sagitari dona romanç\nPeter Handke Biografia, vida, fets interessants - Abril 2021\n6 de desembre de 1942\nGriffen, Carinthia, Àustria\nPrimers anys de vida Peter Handke Va néixer a la ciutat de Griffen, Àustria, a 6 de desembre de 1942. Del 1944 al 1948, ell i la seva mare van viure en un districte de Berlín que estava ocupat pels soviètics. Després d'això, van tornar a Griffen. Seva El padrastre era alcohòlic .\nPeter Handke estudiat a la Internat catòlic Marianum a la ciutat de Sankt Veit a der Glan. Després estudia l'escola secundària a la ciutat de Klagenfurt. Després, es va matricular a la Universitat de Graz per estudiar dret, però es va deixar abandonat uns quants anys després.\nPeter Handke Va començar a escriure per torxa , el seu diari de l'escola ’ s. Durant el seu temps a la universitat, va escriure per a la revista d’avantguarda Manuscrits. El 1966 va guanyar certa fama amb la seva jugar Oferint el públic.\nVa escriure unes quantes obres de teatre més similars, que no seguien les normes convencionals sobre la trama i el diàleg. Inclouen Kaspar; The Ward vol ser Guardià i altres.\nHandke va publicar la seva primera novel·la, Les banyes, el 1966. El 1970 va publicar el llibre Ansietat del porter i rsquo; s en el penal. Va explicar la història d’un jugador de futbol que va assassinar sense cap motiu. Es va convertir en el seu novel·la més coneguda.\nEl 1972, va escriure Un dolor més enllà dels somnis , una memòria sobre la seva difunta mare. Va treballar en moltes més novel·les, com ara Moviment incorrecte, el meu any a la ciutat de No-Man ’ s, i Repetició.\nPeter Handke va escriure un gran nombre de històries, textos i assaigs . Els va publicar en diferents col·leccions. Inclouien Acollint el supervisor; Sóc resident a la torre d’Ivori, El pes del món i altres. De vegades va escriure poesia. Va escriure els guions de les pel·lícules La dona esquerra, Els Bells Dies d'Aranjuez, el Moviment incorrecte, i Ales del desig.\nPeter Handke guanyat el premi Georg Buchner, el Premi Literari Internacional Vilenica, el premi Amèrica i el premi Franz Kafka, entre altres. Les pel·lícules en què va treballar en van guanyar diverses Premis de cinema alemany\naquari millor partit per al matrimoni\nPeter Handke es va interessar molt per la web Guerres Iugoslaves . Va escriure sobre aquest tema a les seves obres Un viatge als rius: Justícia per Sèrbia i les taules de Daimiel. Va parlar contra la intromissió d'Occident i va donar el seu suport a les ciutats accions extremes de Sèrbia.\nEl 2006, va pronunciar un discurs a la secció funeral de Slobodan Milosevic, un expresident de Sèrbia que va ser jutjat per crims de guerra. Tot plegat va provocar moltes controvèrsies. El 2006 , se suposadament va rebre el premi Heinrich Heine, però la decisió va ser retirada. El 2014, va passar el mateix amb el premi Internacional Ibsen.


Conèixer com afecten les noves tecnologies en el comerç.\nConèixer què és el comerç electrònic.\nSaber com funcionen els bàners i com usar-los en el nostre negoci.\nSer conscients de les dificultats que planteja l'organització de la logística d'un lloc web.\nSaber crear i adaptar el pla de màrqueting a les nostres necessitats.\nEntendre què és el CRM.\nSaber com influeix en la campanya de màrqueting i publicitat online.\nReconèixer les plataformes tecnològiques que podem usar.\nConèixer els principals aspectes jurídics del comerç electrònic.\nEines per crear una botiga en línea\nCRM. Estratègies i tècniques per a la confecció de campanyes de màrqueting i publicitat online


Els Verds Alternativa Verda s'associen amb Joan Laporta, l'"insolidari" amb el territori\nL'Associació Els Verds Esquerra Ecologista ha criticat aquest dimarts que el partit Verds Alternativa Verda s'hagi alineat amb Solidaritat Catalana de Joan Laporta.\nEls Verds titllen el pacte d'"antinatural" ja que l'expresident del FC Barcelona i candidat a la presidència de la Generalitat per Solidaritat Catalana "és una persona que promou l’especulació i la destrucció del territori", segons ha posat de manifest en diverses ocasions.\n31/08/2010 15:04 Política\nL'associació ecologista recorda que Laporta va ser l’impulsor com a president del F.C.B del Barcelona Park que destruïa part del fràgil Delta del Llobregat i que ha estat aturat per el Govern de la Generalitat de Catalunya. Per altre banda, la formació ecologista també remarca que Laporta és un dels principals empresaris que vol destruir l'última zona agrícola i verda de Cal Trabal de gran valor ambiental i històric ja que forma part de la plana fluvial del Delta del Llobregat.\nA més, a Cal Trabal també es troben diferents masies històriques. Una d’elles Can Masover Nou, que és d’estil barroc i que es troba en estat ruïnós degut a l’abandonament del seu propietari (Joan Laporta). Els ecologistes han demanat a AV que rectifiqui el seu suport a Laporta perquè qui estima la terra no la destrueix i Joan Laporta defensa tot el contrari del que defensa el moviment ecologista.\nAquest dimarts han escenificat la seva adhesió a Solidaritat Catalana Santi Vilanova, fundador-portaveu d’Els Verds- Alternativa verda; Agustí Soler, president del Partit Republicà Català; Àlex Sánchez, membre de l’executiva del grup d’empresaris, emprenedors i professionals Cercle Català de Negocis, i Oriol Sallas, expresident de Reagrupament Nacional Català.\nEl Departament de Medi Ambient atura el macroprojecte del Barça Parc a Viladecans\nEls ecologistes reclamen una "Solidaritat Catalana" amb Cal Trabal\nMaulets: "FCB, més que un club una empresa constructora"\n"La Directa" destapa la tupinada del 'Barça Parc\n'Maulets desplega una pancarta davant PSOE i ICV denunciant les agressions al Delta\nMaulets del Baix Llobregat porten carbó a les entitats que "destrueixen el delta"\nMaulets del Baix Llobregat comencen una campanya de denúncia pel macroprojecte del Barça Parc\nMés de 2.600 persones en contra de la destrucció de l'última zona agrícola de l'Hospitalet Llibertat.cat\nEls Verds-EsquerraEcologista:"La política de Joan Laporta comença a Can Trabal i es diu especulació"\nDenuncien que l'alcaldessa de l'Hospitalet de Llobregat està al servei dels especuladors\nMarxa en defensa de Cal Trabal a l'Hospitalet de Llobregat\nRebuig al projecte d'un parc empresarial a la zona agrícola de l'Hospitalet de Llobregat


Simulacre d’incendi i vessament de gasoil al Port de l’Ampolla - Notícies Baix Ebre - Més edicions - e-notícies\nBaix Ebre · 7 d'Octubre de 2015. 16:38h.\nPorts de la Generalitat i Protecció Civil han simulat l’incendi d’una embarcació pesquera\nImatge del simulacre al Port de l'Ampolla.\nPorts de la Generalitat i Protecció Civil, amb la col·laboració de la Confraria de pescadors de l’Ampolla i el Club Nàutic de l’Ampolla, han realitzat un simulacre d’incendi d’una embarcació a la dàrsena pesquera. Com a conseqüència de les flames, s’ha produït un vessament de carburant en aigües interiors del port.\nL’objectiu principal del simulacre era posar en pràctica el sistema d’avisos dels plans d’emergència del port, amb el desplegament de la part operativa, amb les accions del seu personal, i comprovar la coordinació entre els diferents mitjans i cossos d’emergències participants.\nQuan el patró de l’embarcació pesquera ha detectat el foc, ha donat l’avís a la Confraria de pescadors. Aleshores, la Confraria i Ports de la Generalitat han iniciat el protocol d’avisos establert al Pla d’Autoprotecció (PAU): al telèfon d’emergències 112, al Centre de Coordinació Operativa de Catalunya (CECAT), a la Policia Local i al guardamolls del port.\nLa Confraria de pescadors s’han encarregat d’evacuar les persones que suposadament hi havia en el moll pesquer i, amb col·laboració del Club Nàutic l’Ampolla i el guardamolls, han començat a desamarrar les embarcacions veïnes mentre arribaven la resta de cossos actuants. Mentrestant, Protecció Civil de la Generalitat ha realitzat els avisos corresponents als grups d’intervenció.\nPer la seva banda, els Bombers de la Generalitat han activat dues dotacions terrestres per treballar en l’extinció de l’incendi del pesquer. Han fet l’abalisament de les diferents zones de l’àrea general d’operacions, així com d’aïllament i retirada de les embarcacions veïnes per posar-les en zona segura.


Blog - Cròniques i Artícles | Club Ciclista QKs de llum\nPer Keika Publicat el novembre 26, 2021 Publicat a Crònica\tNo hi ha comentaris\tTagged with concili, premis\nAquest Concili no és un concili qualsevol, i es que l’any passat no el vam poder fer per culpa del coronavirus. Hem passat i estem passant temps complicats però les QKS som fortes i ho estem superant amb èxit. Dit …\nPremis QKs 10a edició – Concili Nadal 2021 – La Pastora Llegir més »\nPer Refleks Publicat el juny 2, 2021 Publicat a Crònica\tNo hi ha comentaris\nLes Qks som un grup amb horaris setmanals diferents. Hi ha qui surt a fer una mata a les 7 del matí, uns corriols al migdia, una V a mitja tarda o unes trialeres de nit. Amb el confinament cadascú …\nDimarts d’entesa Qkera Llegir més »\nPer Gispi Publicat el maig 26, 2021 Publicat a Crònica\tNo hi ha comentaris\nMachete, Mad, Lotieso, Warnings(uri), Lluís(Pendent nick), eSenglarQuedem al carril bici, eSenglar envia whatsapp anunciant que arriba tard! Comencem direcció a font de la Misèria, d’allà cap a Masia Egara, Machete comença a inventar corriols de pujada anti-elèctriques, bàsicament anar bosc a …\nNit de QK’s i e-QK’s Llegir més »\nPer Gispi Publicat el maig 19, 2021 Publicat a Crònica\tNo hi ha comentaris\nAhir primera nit de Qk’s després de més de 8 anys, nova era, era elèctrica. eClua, eSenglar, Mad, Lluis Després de aconseguir treure la bici del galliner frontal amb brides i cap al carril Bici. Allà dues elèctriques i dues musculars, diuen …\nEl retorn del e-Gispi Llegir més »\nPer Keika Publicat el novembre 24, 2019 Publicat a Crònica\tNo hi ha comentaris\nComencem un nou concili i ja en van uns quants, uns 10, 12 o més… El concili serveix per almenys un cop l’any reunir-nos tots i posar-ho tot en ordre sinó tot això va pel pedregar. Ja és tradició de …\nPremis QKs 9a edició – Concili Tardor 2019 – El Teix dels Caus Llegir més »\nPremis QKs 8a edició – Concili Tardor 2018 – La Pastora\nPer Keika Publicat el novembre 23, 2018 Publicat a Crònica\tNo hi ha comentaris\nCom diu el Jan, abans de res brindem pel Sanitari i el seu maluc!! Per si algú no ho sabia us haig de dir que ens fotem grans. Ens fotem grans perquè aquest any celebrem la 8a edició d’aquest conte …\nPremis QKs 8a edició – Concili Tardor 2018 – La Pastora Llegir més »\nPer Putxi Publicat el juny 13, 2018 Publicat a Crònica\tNo hi ha comentaris\nCom pot ser que la última crónica sigui de fa més d’1 any? Només volia comentar que seguim sortint els dimarts a la nit, i fent lutipic, pedalem, xerrem (sobretot el Presi), caiem de costat al tranco de la Diagonal, …\nLutipic Llegir més »\nPremis QKs 7a edició – Concili Nadal 2017 – La Pastora\nPer Keika Publicat el desembre 16, 2017 Publicat a Crònica\tNo hi ha comentaris\nEn aquesta nova edició de premis hem decidit només donar-ne un. Tots els premis QKs son especials però el d’avui és diferent. La QKa premiada d’ avui es una Qk fundadora que avui no ha vingut, de fet ja fa …\nPremis QKs 7a edició – Concili Nadal 2017 – La Pastora Llegir més »\nPer Putxi Publicat el gener 9, 2017 Publicat a Crònica\tNo hi ha comentaris\nÈpoca d’encostipats, de dies curts, arbres pelats, freds intensos y de quedar-se a casa calentonets ! Això seria el més normal si no fóssim nosaltres. Nosaltres preferim aprofitar per pedalar tot el dia durant aquesta època. Fer-ho a l’hivern és molt …\nM360 La Volta Hivernal al Matagalls Llegir més »\nPer Putxi Publicat el novembre 10, 2016 Publicat a Crònica\t2 Comentaris\nAixò és un intent de recuperar les cròniques originals dels dimarts a la nit…espero que no ens hi fem mal! Com veieu al títol no he fet servir accents diacrítics però crec que s’entén oi?? Fot un fred que pela,….fins …\nNokturn Kronic de Dymarts Llegir més »\n1 2 3 … 22 Següent


Persecució policial per la Part Alta de Tarragona per detenir a un lladre | Diari de Tarragona\nPersecució policial per la Part Alta de Tarragona per detenir a un lladre\nHa estat sorprès pels mossos circulant amb un vehicle sostret i s'ha donat a la fugida fins que s'ha encastat contra un vehicle estacionat\n20 de Diciembre de 2017 - 12:00 hs\nDurant la fugida, el cotxe ha col·lidit amb un altre que estava aparcat. FOTO: CME\nEls Mossos d’Esquadra de la comissaria de Tarragona han detingut aquesta matinada un home de 25 anys, de nacionalitat espanyola i veí de Tarragona, com a presumpte autor d’un delicte de robatori furt d’ús de vehicle i un delicte de resistència a l’autoritat.\nEls fets han tingut lloc aquesta nit passada quan una patrulla dels Mossos d’Esquadra que feia prevenció per la Part Alta de Tarragona han vist un vehicle que constava sostret ahir. Ràpidament, els agents han intentat aturar el conductor però aquest s’ha donat a la fugida accelerant bruscament.\nUn cop identificat, els mossos han comprovat que li constava una ordre de detenció emesa pel Jutjat d’Instrucció número 1 de Valls. En l’escorcoll, els agents li han trobat també una navalla i per aquest motiu ha quedat denunciat administrativament.\nEl detingut, que acumula 41 detencions, la majoria per delictes contra el patrimoni, passarà demà a disposició judicial.


Recepta de beguda de te glaçat a l'illa llarga - chowhound\nTe llarg glaçat d’illa llarga\nGin Rum Tequila Vodka Còctels Beure Fàcil Triple Sec Desa (43) Nota 1 beure Fàcil total: Menys de 5 minuts Actiu: Menys de 5 minuts 8 avaluacions\nVodka d’1 onça\n1/2 unces de ginebra\nTequila de 1/2 unça\n1/2 unça de rom lleuger\nrecepta amb fideus espaguetis\n1/2 unça de suc de llimona fresca\n1/2 onça triple s\nWeisswurst com cuinar\nEl Long Island Iced Tea és un dels molts còctels creatius que els seus nombrosos ingredients estan destinats a simular el sabor d’una cosa completament diferent. Tot i que definitivament no té ni conté cap te, el Long Island Iced Tea té gust de te, i es va fer a Long Island. Robert C. 'Rosebud' Butt té l'acreditació de la creació d'aquesta beguda als anys 70; des de sempre ha estat brindat per la ciutat i també per culpa de moltes diatribes. Tal com assenyalen Joseph Scott i Donald Bain La millor guia del barman del món, el problema amb el te llard de l’illa llarga és que no té el gust d’una beguda alcohòlica i, per tant, aquelles circumstàncies d’algun consum alcohòlic acaben tan bullides com un mussol. De fet, el límit de dos en la majoria de bars, i altres bars ja no serviran perquè baixa tan fàcilment, i aviat el bevedor segueix el mateix.\nTot i això, el te de gel Illa llarga no necessita ser un cop de puny. Mitjançant la meitat dels ingredients, el sabor es manté però la patada es suavitza.\nOriginalment una fórmula de germans germans (servida al costat del suc de la selva), el Long Island Iced Tea ha entrat i sortint de bars i salons de tot el país, inspirant adeptes i detractors del camí. Tot i que no està pensat per ser un nightcap, no obstant això, té una manera de posar fi a la nit de manera brusca i sense restriccions.\nPer als no alcohòlics, recomanem una beguda refrescant Arnold Palmer.\nde: Guia de camp de còctels de Rob Chirico\nObteniu el llibre de cuina\nGuia de camp de còctels\nde Rob Chirico\nDesa Compreu ara\n1 Agafeu el vodka, el ginebró, el tequila, el rom, el suc de llimona, el triple de sec i el sucre amb gel; A continuació, introduïu-los en un got de collins refrigerats farcit de gel. Afegiu la cola per omplir, remeneu suaument i guarniu-la amb una falca de llimona.\nTe de Texas: Afegiu 1/2 unça de bourbon.\nPANTALLA VERMELLA 'XILLO FRIT AMB TOSTONES I ENSALADA' AMB PLANTAJES FRIEDES I ENSALADA\nHamburgueses de carn\nAmanida de Taco de Turquia\nSalsa d'immersió vietnamita\nPudina de pa Nutella\nPastís de xocolata verda i cervesa\nAnacards melats amb sal kosher\nCassola amb esmorzar de patata i cansalada\nRaïm i Grappa Focaccia (aixafada amb raïm)\nEstofat d’elefant borratxo\nRave De Cavall\nMac I Formatge\nCornbread de Skillet Fàcil\nAigua de Yerba Bona (Mint Water)\nPastís de patata dolça\nPastís de lliures de fava de vainilla