Homo Narrans | Web de Narració Oral\nTothom ha d’escoltar i narrar\n27 Setembre, 2021 ~ HN\t~ Deixa un comentari\n[Entre els akamba, un poble de l’Àfrica oriental,] tothom conta contes, però hi ha diferents graus d’habilitat i perícia en l’art de narrar-los. De la mateixa manera, tothom escolta contes, però hi ha d’haver nens presents quan es conta una història. Els adults no narren històries entre ells.\nEl moment ha de ser després de la solpostada, ja que els akamba diuen que ngewa ityi muyo muthenka («els contes són interessants durant el dia»), o bé kuyananiwaa muthenya («els contes no es conten durant el dia»). La gent ja no està treballant els camps o pasturant a les planes. Les famílies s’apleguen després de la jornada de feina, i quan el bescanvi de notícies acaba i els tupins bullen, quan els molins callen i les vaques, un cop munyides, deixen de bramar, arriba el moment dels contes. La gent s’asseu al voltant del foc; els nens deixen de jugar i esperen expectants. Si un nen ha d’anar a una altra casa a agafar alguna cosa, el narrador espera fins que el nen torna i és a punt per escoltar. Els adults han d’evitar causar interrupcions innecessàries.\nNormalment els avis saben més històries que la resta, seguits dels pares i dels germans i germanes grans dels nens. Però els membres més joves de la família també han d’aprendre a narrar, i ho fan repetint alguns dels contes passats uns mesos, o bé contant-los a altres nens quan van a visitar els seus parents. La gent riu de qui no sap contes ni com contar-los. De manera que tots han d’escoltar i narrar. […]\nEl narrador insufla vida a la història per fer-la atractiva. Si hi ha alguna moralitat per aprendre, el narrador no la força: si està ben contant, el conte es prestarà ell mateix a aquest efecte. […] El narrador mai esmenta [les] lliçons [que es poden derivar d’un conte.] Simplement narra el conte que exposa de forma dramatitzada aquestes lliçons.\nJohn S. Mbiti, Akamba Stories, Oxford: Clarendon Press, 1966, pàgs. 23-25\nIl·lustració inspirada en el dibuix del tambor d’un xaman\nEl deute de Shakespeare\n16 Agost, 2021 ~ HN\t~ Deixa un comentari\nMai sabrem quin és el deute de Shakespeare amb una Anglaterra més antiga, que en la seva època ja s’estava esvanint, en què es contaven contes i es cantaven balades. És possible que algunes de les trames de les seves obres, la font de les quals hem localitzat en llibres, i que potser ell va verificar en llibres, li arribessin inicialment a través de narradors tradicionals al voltant del foc.\nFrank Walsh Brownlow, Two Shakespearean Sequences: Henry VI to Richard II and Pericles to Timon of Athens, Londres: The Macmillan Press, 1977 pàg. 122\nIl·lustració inspirada per les lletres inicials en els manuscrits medievals\nVirtuts d’un relat\n14 Juny, 2021 14 Juny, 2021 ~ HN\t~ Deixa un comentari\nL’autor anònim de la saga irlandesa del segle XIV Altram Tige Dá Medar, «La nutrició de la casa de les dues gerres de llet» conta la commovedora història d’Ethne, una noieta del món dels sidhe, éssers d’aparença humana que viuen als túmuls i turons d’Irlanda i són immortals. Després de ser humiliada per Finbarr, germà d’Aengus, el seu pare adoptiu, Ethne només es pot alimentar de la llet de dues vaques portades de l’Índia que ella mateixa ha de munyir. Segles després, Ethne, que ha assolit la humanitat, i per tant, la mortalitat, gràcies a la seva conversió al cristianisme, mor en braços de San Patrici. La conclusió de la saga és la següent:\nI Patrici va ordenar que no s’adormís ni es conversés durant la narració d’aquesta història, i no es contés sinó a un grapat de bona gent, per tal que s’escoltés millor; moltes altres virtuts va obtenir [el relat], com es diu en aquesta elegia:\nCava la tomba de la generosa Ethne\nal cementiri prop del Boyne d’aigües verdes.\nPer la donzella de coneixement radiant\nno es congratularà l’host d’Aengus.\nJo [Patrici] i Aengus, destre en les armes,\ndos amb intencions secretes divergents,\nno vam tenir sobre la superfície d’aquesta terra\ncap altra estimada com Ethne.\nLlegaré aquestes virtuts\nal relat d’Ethne del bell Maigue.\nÈxit amb els nens, èxit amb una germana o germà de llet,\nper aquells a qui el relat sorprengui dormint amb dones formoses.\nSi parles de «La nutrició»\nabans d’embarcar-te en una nau o vaixell\ntornaràs estalvi i pròsper\nsense dany per onades ni marors.\n[abans d’assistir a un] judici o cacera,\nel teu cas [prosperarà],\ntots seran submisos davant teu.\nNarra la història d’Ethne\nquan portis a casa una esposa esplèndida;\nbona serà la decisió presa:\nella serà un èxit com a consort i mare.\nNarra la història de la noble Ethne\nabans d’entrar en un nou saló de banquets:\nno incorreràs en aferrissades baralles ni bogeries,\nno brandaràs armes aguerrides i esmolades.\nConta, acompanyant-te amb un instrument\nla història d’Ethne a un rei de nombrós seguici:\nno tindrà motius per penedir-se,\nsempre que l’escolti sense conversa.\nSi contes aquesta història\nals captius d’Irlanda,\nserà com si trenquessis\nels seus grillons i cordes.\nUna benedicció per a l’ànima\nque va ocupar el bell cos d’Ethne;\ntothom qui posseeixi aquesta elegia\nassolirà el seu objectiu.\nQue s’escriguin a les nostres escoles\nels generosos miracles d’Ethne, i que es vegin.\nQue el seu cos jegui en aquest món nostre,\ni que sigui enterrat al cementiri.\nLilian Duncan, «Altram Tige Dá Medar», Ériu, vol. 11, 1932, pp. 224-225\nIl·lustració inspirada en la imatge d’un kamon japonès\nRelats de sorra\n30 Abril, 2021 ~ HN\t~ Deixa un comentari\nLes extensions de sorra nua pròpies d’Austràlia central proporcionen un tauler de dibuix natural que es troba sempre a l’abast. Com que per norma general qualsevol conversa continuada la mantenen persones assegudes al terra, fer marques a la sorra es converteix fàcilment en un suplement a l’expressió verbal.\nEls walbiri sovint contrasten la seva forma de vida amb la dels australians blancs assenyalant amb orgull: «Nosaltres, els walbiri, vivim damunt del terra». Al dibuix a la sorra se’l considera part d’aquest valorat mode de vida, així com un aspecte característic del seu estil d’expressió i comunicació. Acompanyar el discurs personal amb senyals explicatives fetes a la sorra és «parlar» a la manera walbiri.\nTant homes com dones dibuixen elements gràfics similars damunt del terra durant la narració d’històries o el discurs general, però les dones formalitzen aquest ús narratiu en un gènere diferenciat que anomenaré relat de sorra. S’aplana a la sorra un espai d’uns 30 o 60 cm; es retiren els rostolls i s’arrenquen les pedres petites. El procés de narració consisteix en la interacció rítmica d’una notació gràfica continua amb signes gestuals i un xerroteig verbal cantussejat. L’acompanyament vocal de vegades pot baixar al mínim; el sentit bàsic llavors es transmet amb una combinació de signes gestuals i gràfics. Els signes gestuals són intricats i específics, i de vegades poden substituir una verbalització més completa.\nLes històries que les dones walbiri conten d’aquesta forma es designen amb el terme utilitzat per a qualsevol relat tradicional sobre els temps ancestrals, djugurba. Els walbiri indiquen que només les dones conten històries d’aquesta manera, però tothom està familiaritzat amb el mètode. Malgrat que en la seva forma més sistemàtica la tècnica s’elabora en narracions sobre esdeveniments situats en temps ancestrals, les dones també la utilitzen d’una forma més fragmentària per a transmetre experiències personals o xafardeigs del moment. Com a forma de comunicació pot activar-se durant la narració en general, independentment de si el contingut se suposa que fa al·lusió als temps ancestrals o bé al present. Tanmateix hom considera que un djugurba «com cal» fa al·lusió als temps ancestrals.\nEl context social de la narració d’històries és la vida distesa i informal del campament, sense la càrrega del secret o les sancions rituals. Els campaments de les dones en son una ubicació habitual. […] Fins i tot en els moments de més calor els dones acostumen a seure molt juntes; sense canviar de postura ni fer cap mena d’anunci especial, una dona comença a contar una història. En ocasions és possible veure una dona de les més grans recitant per a si mateixa, en silenci, un relat, mentre gesticula i fa senyals a la sorra, però el més comú és que diversos membres del grup s’apleguin al voltant de la narradora, marxant quan ho desitgen, hagi finalitzat o no el relat. En qualsevol moment la pròpia narradora pot interrompre ella mateixa el relat i seguir realitzant alguna tasca domèstica, o fins i tot anar-se’n a dormir en el decurs del relat.\nQualsevol dona posseïa un patrimoni de relats apresos potser de la seva parentela femenina o de la del seu marit. De vegades, quan se’ls preguntava, les dones suggerien que els relats havien de transmetre’s de mare a filla, però el cert és que no existeixen drets específics sobre aquestes històries; com deien les dones, «tothom» els ensenya aquests relats.\nEls nens walbiri no conten històries com a entreteniment, però a l’edat de cinc o sis anys són capaços de realitzar i identificar les formes gràfiques bàsiques emprades en la narració. […] Un nen petit o un nadó poden seure a la falda de la mare mentre ella conta un relat de sorra; d’aquesta forma, la observació del dibuix en la sorra és part de l’experiència perceptiva primerenca. No s’ensenya de forma sistemàtica a dibuixar a la sorra i s’aprèn, sobretot, per observació.\nCap als vuit o nou anys d’edat, un nen o nena poden contar sense problemes relats de la seva pròpia invenció. A mesura que una nena es fa gran, la seva desimboltura per a narrar històries va augmentant i pot emprar la tècnica del relat de sorra (fonamentalment, pel que he pogut observar, sense realitzar signes gestuals) per a comunicar històries sobre experiències personals, o inventades per ella mateixa. En ocasions pot ser que conti aquests relats a altres nenes, o a nens i nenes més petits. Els nois més grans són més reticents a utilitzar aquesta tècnica, doncs s’identifica amb un comportament propi de les dones.\nNancy D. Munn, Walbiri Iconography: Graphic Representation and Cultural Symbolism in a Central Australian Society, Chicago i Londres: Chicago University Press, 1986, pàgs. 58-64Nancy D. Munn, Walbiri Iconography: Graphic Representation and Cultural Symbolism in a Central Australian Society, Chicago i Londres: Chicago University Press, 1986, pàgs. 58-64\nEls mites són cefalòpodes\n20 Març, 2021 19 Març, 2021 ~ HN\t~ Deixa un comentari\nLa memòria és la millor biblioteca portàtil i el cap d’un home és el millor mitjà per transportar la mitologia. La utilitat d’un llibre és registrar per a la posteritat i elevar pensaments baixos fins als intel·lectes elevats dels que han aprés a llegir. Els mites són cefalòpodes.\nEn els meus viatges sense rumb he arribat a entendre aquells per als qui viatjar sense un destí fix és una forma de vida, i m’he adonat de quines són les seves formes d’aprendre, ensenyar i pensar. […] Sé per experiència pròpia que els homes emigren i viatgen; he après que ho han fet des del principi de la Història, abans que hi haguessin llibres. Sé que els contes i les tradicions que els homes recorden, viatgen amb ells i es propaguen, des de les seves boques i a través de les seves oïdes, a altres ments. Sé per experiència pròpia com viatgen els mites. Viatgen amb els homes.\nJohn Francis Campbell, My Circular Notes. Vol. 2. Londres: Macmillan, 1876, pàgs. 199-202.\nIl·lustració inspirada en una pintura rupestre del Cap Oriental, Sud-àfrica\nNo li sembli al lector que açò que és dit és gran salvatgia\n24 febrer, 2021 ~ HN\t~ Deixa un comentari\nTenien aquesta gent [els taíno] una bona i gentil manera de recordar les coses passades i antigues; i això era en els seus càntics i balls, que ells anomenaven areyto, que és el mateix que nosaltres en diem cantar i ballar. […] Alguna volta juntament amb el cant barregen un tambor, fet d’una fusta rodona i buida, còncava i del gruix d’un home […]. I així, amb aquest mal instrument o sense ell, en el seu cant (com s’ha dit) diuen les seves memòries i històries passades, i en aquests càntics relaten la manera com van morir els cabdills passats, i quants i quins van ser, i altres coses que ells volen que no s’oblidin. […]\nAquesta forma de ball s’assembla una mica als càntics i danses dels llauradors, quan en alguns indrets d’Espanya a l’estiu, amb els panderos, homes i dones s’esbargeixen; i a Flandes he vist jo la mateixa forma de cantar, tot ballant homes i dones en nombroses rotllanes. […] Així […], aquesta manera de cantar en aquesta i en altres illes (i també en gran part de la Terra Ferma) és una efígie d’història o acord de les coses passades, tant de guerres com de paus, per tal que amb la perpetuació d’aquests càntics no oblidin les gestes i esdeveniments que han passat. I aquests càntics romanen a la seva memòria, en lloc de llibres del seu acord; i d’aquesta forma reciten les genealogies dels seus cabdills i reis o senyors que han tingut, i les obres que van fer, i els mals o bons temporals que han passat o tenen; i d’altres fets que ells volen que es comuniquin a petits i grans i que siguin molt sabuts i pregonament gravats en la memòria. I per a tal efecte continuen aquests areytos, per tal que no s’oblidin, en especial les famoses victòries per batalles.\nNo li sembli al lector que açò que és dit és gran salvatgia, doncs a Espanya i Itàlia s’estila el mateix, i en gran part d’arreu dels cristians (i també dels infidels) penso jo que deu ser així. Quina altra cosa són les cançons de gesta que es basen en veritats, sinó part i acord de les històries passades? Si més no entre els que no llegeixen, amb les cançons saben que el rei Alfons s’estava a la noble ciutat de Sevilla i li va escaure al cor d’anar a assetjar Algesires. Així ho diu una cançó, i en veritat que així va ser: que des de Sevilla partí el Rei Alfons Onzè, quan la va guanyar, a vint-i-vuit de març, any de mil tres-cents i quaranta-quatre anys. Així que en aquest any de mil i cinc-cents i quaranta-vuit ja fa dos-cents i quatre anys que dura aquest areyto. Per una altra cançó se sap que el Rei Alfons VI va fer corts a Toledo per a fer justícia al Cid Rodrigo Díaz amb els comtes de Carrión […] Així caminen avui entre la gent aquestes i altres memòries més antigues i modernes, sense que sàpiguen llegir aquells qui les canten o reciten, i sense que hagin marxat de la memòria. I bé fan els indis d’aquest indret de tenir la mateixa cautela, doncs estant mancats de lletra, la supleixen amb els seus areytos per sustentar memòria i fama; doncs per mitjà d’aquests càntics saben les coses passades de molts segles ençà.\nGonzalo Fernández de Oviedo i Valdés (1478-1557), Historia general y natural de las Indias, Madrid: Impremta de la Reial Acadèmia de la Història, 1851 , pàgs. 426-429\nIl·lustració inspirada en un forrellat del poble Bamana de Mali\nLa narració d’històries és un afer complicat\n26 gener, 2021 ~ HN\t~ Deixa un comentari\n[San] Patrici va dir llavors:\n–És un relat complicat. La germana d’Aillen, fill d’Eogabal, s’ha enamorat de Manannan, i l’esposa de Manannan s’ha enamorat d’Aillen.\n–Quina paraula sinó «complicat» podria descriure un relat així –va dir Benen– atesa la seva trama?\nAixí doncs, l’antiga dita, «la narració d’històries és un afer complicat», ve d’aquí.\n–Manannan va entregar la seva pròpia esposa a Aillen, i Aine va seduir Manannan –va dir Cailte.\nAutor irlandès anònim, cap al 1200; d’A. Dooley i H. Roe (trads.), Tales of the Elders of Ireland: A new Translation of the Acallamna Senórach, Oxford: Oxford University Press, 1999, pàg. 111\nIl·lustració inspirada en els bols de ceràmica dels hausa de Nigèria\nWisahkitchak ha de seguir cercant aquell coiot\n30 Desembre, 2020 ~ HN\t~ Deixa un comentari\nTan sols un narrador va intentar explicar-me una vegada perquè tots els relats [dels cree] comencen «Wisahkitchak anava caminant». Aquest narrador va explicar que pel fet de ser en edat de créixer, podia contar al seu públic d’infants com començava el relat.\nAl principi, Wisahkitchak estava assegut. Allà on seia no hi havia res. No hi havia res més que un bocí de terra. Wisahkitchak va bufar-hi al damunt i el bocí es va fer més gran. Es va preguntar com de gran l’hauria de fer. Aquest bocí de terra era el món. Llavors Wisahkitchak va fer un coiot; Wisahkitchak va dir al coiot que corregués tot al voltant del marge del món i tornés. Va tornar i va dir a Wisahkitchak com s’havia fet de gran, el món. Això va passar moltes vegades.\nWisahkitchak va seguir bufant. No en tenia prou. Mentre el coiot era fora, Wisahkitchak feia més animals, majoritàriament animals de caça i aus. Llavors va manar al coiot que marxés pel que potser seria la darrera vegada. Wisahkitchak es va cansar d’esperar aquell petit coiot.\nLlavors Wisahkitchak es va aixecar per primera vegada. Es va aixecar i va començar a caminar per buscar el coiot. Aquest és el principi del relat, i el final. La resta d’històries sobre Wisahkitchak són ramificacions dels seus viatges; aquest relat és l’arrel. Ningú no ha sentit dir mai que en Wisahkitchak deixés de caminar, de manera que encara deu seguir buscant aquest coiot.\nCree de la planura, Alberta (Canadà). Regna Darnell, «Correlates of Cree narrative performance», a R. Bauman i J. Sherzer (eds.), Explorations in the Ethnography of Speaking, segona edició, Cambridge: Cambridge University Press, 1996 pàg. 465, nota 7.\nIl·lustració: branca de prunera florint\nPotser mai no sigui possible escoltar el final\n13 Novembre, 2020 ~ HN\t~ Deixa un comentari\nAls khanty [de Sibèria] els encanta narrar contes meravellosos, especialment de nits. Als campaments del bosc, quan tothom se’n va a dormir, un ancià segueix contant històries mentre hi hagi algú despert. Una de les meves amigues em va dir que, quan era una nena, intentava no adormir-se mentre l’ancià contava històries, però que mai no va aconseguir escoltar el final. Potser mai no sigui possible escoltar el final perquè el que normalment es tradueix com a «un conte meravellós» o «un relat» realment significa «una sendera» o «una sendera com a destí». El meu bon amic i mestre Leonti Taragupta em va parlar una vegada d’això.\nNo tenien llibres ni històries\n31 Octubre, 2020 ~ HN\t~ Deixa un comentari\nNo tenien llibres ni històries; només desaven a la memòria balades i cançons de gesta dels seus avantpassats, i sabien els d’aquelles famílies. Tenien mestres per a això [anomenats faycanes], i mestres [anomenades harimaguadas] per ensenyar les cançons a les nenes.\nSobre els habitants originaris de Gran Canaria, de la Historia de la conquista de Gran Canaria (1484) de Pedro Gómez Escudero, extractada a A. Tejera Gaspar, Las religiones preeuropeas de las Islas Canarias, Madrid: Ediciones del Orto, 2001, pp. 69-70\nIl·lustració inspirada en una pintura rupestre de Lesotho\nAborígens Acte narratiu Aixanti Amerindi Amèrica del Nord Amèrica del Sud Apatxe Arbre Arrente Asia Austràlia Bella Coola Bons costums Canvi Contar Conte meravellós Context d'historiès Costums Cultura jueva Cultura occidental Cultura russa Cultura àrab Dogma Epopeia de nvet Erudició occidental Escòcia Espanya Europa Fòrmula d'inici Fórmula de tancament Grenlàndia Grècia Haida Històries i religió Imaginació Inspiració Inuit Iran Irlanda Japò Kirguizistan Klickitat (Shahaptin) Kurdistan Metàfora Mite Narrador Narradors professionals Navaho Nit Occident Oceania Orient Llunyà Origen de les històries Paraules Performance Perú Poder de las historias Poder de les històries Protecció Pròxim Orient Refrany Ritual Rituals San Significat de les històries Temps i narració Valor de les històries Vanitats Xeienne Yurok Zulu Àfrica Àsia Central Èpica Ètica


Universitats en Yono - Directori - Llistat - Guia - universitats - Altres ciutats a saitama - Saitama - Japó - Universitiesintheworld\nPàgina d'inici › Per país › Japó › Saitama › Altres ciutats a saitama › Universitats en yono\nUniversitats en yono Altres ciutats a saitama > Saitama > Japó\nUniversitats en Yono recomanades:\nUniversitiesintheworld és una eina útil per a tots els que busquen Universitats en Yono. Si el seu centre s'ha registrat en aquesta web, pot publicar un comentari expressant la seva opinió. D'aquesta manera vostè estarà ajudant a les persones que se senten una mica confós l'hora de triar una institució per desenvolupar els seus estudis.\nSi la seva escola compleix amb les necessitats de formació dels seus estudiants, que volem que aparegui en els nostres registres! Totes les escoles de qualitat apareixen en aquesta guia universitari de Yono ia tot el món. El seu no es pot ometre. Introduir les dades a la pestanya 'Publica informació' i afegirem el seu centre després de revisar la informació.\nHa arribat el moment en què vostè ha de prendre una decisió que pot condicionar la resta de la seva vida per sempre. I és què estudiar i on. Si vostè ha planejat per començar la seva etapa acadèmica en Yono, poseu amb 1077730 habitants, però encara no sap quina institució d'educació superior és el més adequat per a vostè, mireu amb calma i sense pressa per Universitats en Yono a trobar en el següent mapa i considerar els pros i els contres de cada un.\nPotser fent un intercanvi en Yono serà un gran esforç econòmic, a més d'aconseguir que fora de la seva zona de confort. Realment és una aventura que no tothom s'atreveix a viure. Moltes persones se senten temorosos i insegurs per donar aquest pas. I si això li passa a vostè, vostè pot consultar l'opinió dels que ja han viscut aquesta experiència. És possible que tothom li dirà que val la pena i que ha estat meravellós. Llavors, què estàs esperant per viure alguna cosa com això? Fes una ullada a la Universitats en Yono programes d'intercanvi i ara planegen el seu moviment.\nUniversitats en Yono per categoria\nEstudiar en una universitat privada, si es poden permetre, és potser la millor opció per a moltes carreres. L'atenció prestada a l'estudiant està ple i el medi ambient afavoreix la concentració de l'estudiant, ja que es redueixen els grups. La relació mestre-alumne és molt més proper, el que afavoreix l'aprenentatge. Marqueu aquí una llista de les universitats privades en Yono (Japó)\nGràcies als seus molts anys d'experiència en l'ensenyament, les universitats públiques de Yono (Japó) té un gran prestigi i en les seves aules es poden trobar molts professors i intel·lectuals que també gaudeixen de gran reconeixement. A més, ja que el famós Pla Bolonya existeix, els estudiants poden migrar internament entre institucions sense cap tipus de problemes pel que fa a problemes de validació\nLa millor elecció que pot fer és una en la qual no hi ha possibilitat d'equivocar-se. Decidir sobre un dels millors centres d'educació superior en Yono (Japó) per estudiar la carrera que ha triat. Es garantirà el seu treball futur\nEntre els col·legis, les taxes de matrícula poden variar molt depenent d'on la universitat es troba en Yono (Japó) i en funció del curs que vol completar. I no cal oblidar les altres despeses afegits, com ara menjar, transport, llibres i notes, materials, classes addicionals i, finalment, l'allotjament, si es va a estudiar lluny de casa\nEls estudiants de la Unió Europea, així com d'altres parts del món poden prendre els seus estudis de grau en universitats lliures en Yono (Japó). Si vostè està planejant viatjar a l'estranger, estudiant en una universitat a cost 0 és una gran idea! A més d'aprendre un nou idioma, estudiar sense haver de pagar per això és una proposta educativa molt atractiu, especialment per a aquells que no poden pagar les despeses d'una matrícula universitària\nQualitat garantida perquè pugui confiar en el centre que imparteix els estudis. universitats acreditades en Yono (Japó), on la prioritat és oferir estudis oficials que han estat avaluats i certificats per les agències estatals que avaluen la qualitat i acreditació, perquè tingui la tranquil·litat que els seus estudis són oficials\nMostrant 1 Universitats en Yono\nMés destacats Universitats en Yono\nLlistat de universitats pròxims a Yono\nUniversity of Bunkyo- (Situat a 12.67 km)\nBunkyo University- (Situat a 12.67 km)\nAtomi College- (Situat a 10.96 km)\nDaito Bunka University- (Situat a 11.61 km)\nMusashino Academy of Music- (Situat a 16.13 km)\n1 chome-13-1 hazawa, nerima, tokyo 176-0003, japan 176-0003 Nerima ,Altres ciutats a Tòquio ,Tokyo ,Japó .\nTokyo Kasei University- (Situat a 16.26 km)\n1 chome-18-1 kaga, 板橋区 tokyo 173-0003, japan 173-0003 Kawaguchi ,Altres ciutats a Saitama ,Saitama ,Japó .\nToho College of Music- (Situat a 9.99 km)\nSeigakuin University- (Situat a 6.92 km)\nSaitama Prefectural University- (Situat a 12.17 km)\nDokkyo University- (Situat a 15.28 km)


7 gen. 20 | La Notícia de la Setmana\nArrenca el segon trimestre del curs i “La Notícia de la Setmana” reprèn les seves propostes. Durant els dies de vacances han tingut lloc molts fets noticiables, de manera que tenim un bon repertori de temes per analitzar. Aquesta setmana us en proposem tres: els problemes amb tres fenòmens diferents a l’hemisferi sud que impliquen altes temperatures, la descoberta d’una pintura de fa més de 42.000 anys i la formació de govern a Espanya.\nT’hem preparat una activitat per a les dues primeres notícies i apuntem la tercera per a la setmana vinent:\n1 Durant les festes de Nadal hem vist com a Oceania hi ha hagut, i encara hi ha, problemes gravíssims amb tres fonts de calor molt intensa que han provocat forts increments de la temperatura. Investigueu de quin tipus és l’energia que ha produït cada un d’aquests fenòmens i quin és el seu origen:\nEls grans incendis que encara continuen ben actius a tota Austràlia i que han causat víctimes.\nL’erupció del volcà Whakaari de l’illa de White, a Nova Zelanda, que també va causar víctimes.\nLa detecció d’una gran massa d’aigua calenta en una zona del Pacífic sud molt propera a Nova Zelanda i que no s’havia detectat fins ara.\nLa calor i la sequera extremes poden generar la combustió de les masses vegetals, que desprèn l’energia química tan intensa d’aquests focs australians. El vent facilita la seva propagació.\nL’energia interna de la Terra és la causa de qualsevol fenomen volcànic.\nNo se sap quina o quines poden ser les causes de la gran massa d’aigua calenta que s’ha trobat en una zona del Pacífic, però se sospita que poden estar relacionades amb el fenomen conegut com El Niño, un aflorament a la superfície d’aigua càlida que es produeix amb certa freqüència molt més a l’est, en les costes entre l’Equador i Perú, i que pot arribar a tenir un impacte climàtic igualment intens.\n2 Llegiu aquesta notícia sobre l’obra d’art més antiga del món que s’ha trobat fins ara:\nTenim molt poca informació de fa 40.000 anys. En canvi, avui tenim milions d’imatges de tota mena (fotografies, vídeos, pel·lícules…). Imagineu que heu de triar una sola imatge per representar la nostra època als habitants del futur.\nQuina imatge triaríeu?\nFeu grups de tres o quatre persones, proposeu una imatge per grup i intercanvieu les vostres propostes fins a triar-ne una de preferida de tota la classe.\n3 Finalment, es formarà govern a Espanya.\nDesprés de les eleccions generals a Espanya de l’abril de l’any passat no es va aconseguir formar govern, i per això es van convocar unes noves eleccions al novembre. Finalment, la proposta de formació d’un govern de coalició entre el PSOE i Unidas Podemos ha aconseguit els vots positius d’aquestes dues formacions polítiques, més els de PNB, Más País, Nueva Canarias, Teruel Existe i Compromís, i les abstencions d’ERC, EH Bildu i BNG. La resta de partits hi han votat en contra.\nAquesta notícia és tan recent i important que l’analitzarem amb detall i serà la protagonista de la “Notícia de la Setmana” que ve. Tot i així, us recomanem que demaneu al vostre alumnat que vagi recollint informació sobre com s’ha dut a terme aquest procediment parlamentari.\n← Bon Nadal! El nou govern d'Espanya →


Les Clotes ha organitzat jocs infantils i una escudella popular pel seu 40è aniversari | RTVVilafranca\nLes Clotes ha organitzat jocs infantils i una escudella popular pel seu 40è aniversari\nDins dels actes de celebració de seu 40è aniversari l’Associació de Veïns de Les Clotes ha organitzat aquest diumenge una trobada infantil amb jocs gegants tradicionals i autos de xoc ecològics.\nEls jocs eren gratuïts i s’emplaçaven al carrer Torrelles de Foix de dos quarts d’onze del matí a dos quarts d’una del migdia.\nEl president de l’Associació de Veïns, Patro Recober, destaca que dins dels diferents actes que s’organitzen al llarg de l’any, enguany s’ha volgut dedicar també alguna activitat al 40è aniversari i s’ha volgut prestar atenció alguna activitat adreçada al públic infantil.\nD’altra banda també per celebrar l’aniversari es va pensar en fer una pallea popular, que amb l’arribada del fred s’ha acabat convertint en una escudella.\nTambé es vol organitzar una activitat pel col·lectiu jove, que finalment es traslladarà a l’any vinent.\nAquest diumenge al carrer Torrelles hi feia força fred. Això no va impedir , però, que alguns nens i nenes es disposessin a jugar amb jocs gegants tradicionals. Hi havia una oca, escacs, les dames o un futbolí i també xanques per als més atrevits.\nDesprès, i per treure’s el fred del damunt, es podia participar en el dinar al local de l’associació de veïns que consistia en una escudella popular. Una escudella que contenia ingredients tan energètics i clàssics com la botifarra negra i la pilota. Un dinar al que hi van participar unes cinquanta persones.\nL’Associació de Veïns de Les Clotes ha posat el nom de Celina Guijo a la sala d’actes


Instint Maternal: de gener 2013\nAixò és el que contestava normalment quan em feien la pregunta del milió. Sempre havia pensat que, amb el que m'agradava la meva feina, un fill o una filla no hi tenia cabuda. Per viatjar no em preocupava, sabia que podríem seguir viatjant, però a la feina hi dedicava moltes hores i no sabia com encabir-hi una criatureta. Però el rellotge biològic va anar fent el seu camí i un dia el tic tac va fer "ring". Així, va arribar un dia en que m'era igual tota la resta de coses. Volia ser mare i per tot el demés ja m'espavilaria.\nQuan finalment em vaig quedar embarassada, vaig seguir treballant com si res. Em trobava bé i per tant podia seguir gaudint de la meva feina, tot i que una mica més cansada. Vaig viatjar el que va fer falta, amb un total de 8 vols. Al final de l'embaràs vaig afluixar el ritme perquè el meu cos em va obligar, però vaig poder treballar fins el penúltim dia. I quan s'acostava el dia li deia al meu cap que no patís, que potser els dos primers mesos no existiria, però a partir de llavors aniria treballant a estonetes, si la nena em deixava. Ell reia i no em deia res. No té fills, però sabia de què anava el tema.\nI va arribar el gran dia. El dia en que vaig conèixer la meva filla i me'n vaig enamorar. El dia que vaig passar a ser mare i la maternitat va capgirar tots els meus esquemes. El dia que les meves prioritats van canviar i el meu únic objectiu vital era criar aquella bebè que s'aferrava al meu pit. A partir d'aquell dia ho vaig tenir clar. No és que una criatura no hi càpiga, el que no hi cap és tot el demés!\nDurant molt temps no he volgut saber res de la meva feina, de fet hi ha moooltes estones en que segueixo sense voler saber-ne res, només vull estar amb la meva nena. Però he d'anar a treballar. I quan hi vaig torna aquella Inski a qui li apassiona el que fa. Durant una estona, abans que em falti l'aire, surt la Inski que es vol menjar el món i vol contribuir a fer la vida més fàcil als demés. La que s'emociona amb una bona discussió i s'emprenya quan el codi no funciona. La que veu que li falten hores per dedicar-se a la seva feina....\nPerò no vull renunciar a la meva filla, no vull desconnectar d'ella ni un sol minut. I quan desconnecto per una estona, em sento bé i a la vegada m'entra la por de desvincular-me d'ella. Perquè sé que encara em necessita. Perquè gairebé cada dia en algun moment de la tarda em reclama, ara que sap dir mama. Perquè en aquests moments és la que dóna sentit a la meva vida. Perquè mai més tornarà a tenir 13 mesos. Perquè no em vull perdre les seves primeres passes. Perquè vull que sàpiga que em té allà sempre que em necessiti, tot i que jo sento que no sempre compleixo.\nHi ha algú a la sala que sàpiga clonar persones? Amb un parell d'Inskis més en tindria suficient....\nPublicat per Inski a 2:29 4 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: embaràs, maternitat, sentiments, vida i feina, vincles\nPublicat per Inski a 3:14 Cap comentari:\nPublicat per Inski a 10:00 Cap comentari:\nPublicat per Inski a 10:00 2 comentaris:


Col·lecció teixits de dona New Junior - Grup Torres Pradas\nselecció exclusiva PER A ELLA\nCreem col·leccions dirigides a una dona jove, urbana, però alhora amb una visió sofisticada. Una dona que no vol perdre la seva essència femenina, que busca un look casual amb un toc atrevit sense deixar de banda l’elegància, conservant sempre la senzillesa de la peça tradicional i primant per la comoditat necessària per a suportar l’agitat ritme diari.\nEn totes les nostres propostes, trobem àmplies solucions adaptades a la tendència del moment. Tals són exemples com quadres en novetat, ratlles, potes de gall, espigues, etc … Desenvolupem una àmplia gamma de colors per a cada qualitat. I a més, oferim un cobriment a mida adaptat a la sol·licitud de cada un dels nostres clients.\nL’enfocament de les nostres col·leccions per a dona, trobem tant teixits de fibres naturals (cotó i el lli), com de teixits sintètics (viscosa, raió i lyocell):\nCOTÓ I MESCLES DERIVADES\nAmb estructures pròpies i adaptades, per confecció de pantalons, i, teixits llisos amb un toc de fantasia pensats per a peces com camises i vestits.\nQue aporten un look tradicional i senzill per satisfer aquesta necessitat de confort i mantenint el toc femení, enfocats a la confecció de vestits, camises i pantalons.\nCobrim una línia més “soft“. Teixits fluids que proporcionen comoditat i un caient en penyora transmetent una imatge de finor i delicadesa (per bruses i vestits. D’altra banda, en el terreny sintètic, també oferim una línia més tècnica i urbana, sempre d’acord a les tendències, i, enfocats a la confecció de pantalons i faldilles.\nTEIXITS DE LYOCELL\nFibra artificial que ens dóna la sensació de suavitat, lleugeresa, finor i delicadesa, per transmetre elegància i subtilesa a la dona, i amb gran varietat de peces a confeccionar (camises, vestits i pantalons).\nMescles de teixits sintètics, amb diferents gramatges, i amb gran selecció d’estampats en rotativa i en digital, que donen un ventall de possibilitats a l’hora de confeccionar peces (pantaló, vestit, faldilles).


Fleetwood Mac en directe, 3 de març 2009 a St. Paul, Minnesota. (25 juny 1977)\njuliol 1967, Londres, Regne Unit\nRock, pop rock, blues-rock, hard rock\n(1977) Grammy a l'àlbum de l'any, per Rumours\n(1977) Premi Grammy a la millor interpretació Pop vocal en grup o parella, per Rumours\n(1978) Favorite Pop/Rock Album , per Rumours\n(1978) American Music Award for Favorite Pop/Rock Band/Duo/Group\n(1978) Juno Award for International Album of the Year , per Rumours\n(1979) Favorite Pop/Rock Album , per Rumours\n(1979) American Music Award for Favorite Pop/Rock Band/Duo/Group\n(1979) Juno Award for International Album of the Year , per Rumours\n(1983) American Music Award for Favorite Pop/Rock Band/Duo/Group\n(1983) Favorite Pop/Rock Album , per Mirage\n(1997) Premi Grammy al millor àlbum de pop vocal, per The Dance\n(1997) Grammy Award for Best Rock Performance by a Duo or Group with Vocal\n(1997) Premi Grammy a la millor interpretació Pop vocal en grup o parella\n(2003) American Music Award for Favorite Pop/Rock Band/Duo/Group\n(1978) Juno Award for International Album of the Year , per l'obra Rumours\n(1978) Favorite Pop/Rock Album , per l'obra Rumours\nFormació i primers anys (1967–1970)Modifica\nQuan el grup anà als Estats Units, al gener de 1969, enregistraren moltes cançons a l'estudi Chess Records, amb algunes llegendes del blues de Chicago com Willie Dixon, Buddy Guy iOtis Spann. Tanmateix els blues eren creacions de Fleetwood Mac. En la seva línia de canvi d'estil el grup probava diferents segells discogràfics. Amb Kirwan al grup les possibilitats de fer altres estils a més de blues eren molt grans. El grup signà amb el segell Immediate Records i publicà "Man of the World" que va ser èxit de vendes a Europa i Gran Bretanya. Per a la cara B Spencer dirigir Fleetwood Mac i, amb el nom de "Earl Vince and the Valiants" enregistrà "Someone's Gonna Get Their Head Kicked In Tonite" i mostrà la cara més rockera del grup. Els Beatles volien que el grup signés per Apple Records (Mick Fleetwood i George Harrison eren cunyats), però el representant del grup Clifford Davis va decidir de signar per Warner Bros. Records, el segell amb el que han publicat fins avui. El primer àlbum, publicat al setembre del 1969, sota el nou segell discogràfic va ser Then Play On. En l'edició americana l'àlbum conté la cançó "Oh Well", tema que encara avui canten en les actuacions en directe. El primer àlbum rock del grup va ser Then Play On, amb cançons de Kirwan i Green. Jeremy Spencer per la seva banda va enregistrar un àlbum de temes seus, "Jeremy Spencer", amb la resta del grup; moltes de les cançons tenien l'estil del rock and roll dels anys 50.\n↑ [enllaç sense format] http://www.mskinnermusic.com/links.html\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Fleetwood_Mac&oldid=21452983»\nLast edited on 8 jul 2019, at 20:23


Holiday Home Petite Grange Gorron França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Gorron, no busqui més enllà de Holiday Home Petite Grange. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Holiday Home Petite Grange, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, forn microones, plat de dutxa a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Holiday Home Petite Grange és una elecció inteligents per a viatgers a Gorron, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


El programa de Processos d'Inserció per a l'Ocupació tindrà presència a tots els municipis de Menorca\nLa vicepresidenta primera i consellera d’Ocupació, Projecció Econòmica, Joventut i Esports, Susana Mora, ha presentat les principals novetats del programa de Processos d'Inserció per a l'Ocupació que s’impulsa des de l’àrea d’ocupació del Consell Insular de Menorca. Aquest és un projecte que va dirigit a persones desocupades en situació de risc d'exclusió sociolaboral i amb especials dificultats d'inserció laboral. D’aquesta manera, i de la mà del Servei d’Ocupació del Govern de les Illes Balears (SOIB) i del Fons Social Europeu, la institució insular segueix apostant per polítiques actives de foment laboral que facilitin als col·lectius més sensibles la recerca de nous llocs de feina.\nLa consellera ha subratllat que es tracta d’un servei que “sempre ha funcionat molt bé, però consideram que hem de donar una pas més”. En aquest sentit, el departament que encapçala la consellera ha treballat en els últims mesos per tal que la presència física del programa, que fins ara tan sols tenia cobertura a quatre municipis de l’illa, passi a ser presencial a tots els municipis de Menorca, amb la qual cosa s’amplia així un dels tres eixos del programa de Processos d'Inserció per a l'Ocupació dirigit a persones en situació d’atur d’entre 16 i 65 anys.\n“Aquesta accessibilitat és fonamental quan parlam de col·lectius vulnerables, ja que evitam que s’hagin de desplaçar fora dels seus municipis”, ha dit la consellera. Així, desde tots els municipis es podrà accedir a un servei d’assessorament en el procés de recerca de feina; informació i orientació sobre recursos formatius; disseny d’itineraris d’orientació o inserció personalitzats; estratègies encaminades a afavorir la integració laboral de les persones desocupades; així com informació sobre ofertes laborals, tècniques de recerca de feina o elaboració de currículums, entre altres.\nUn dels segons eixos que comprèn el programa és el servei de tutorització per l’autoocupació. Fins aleshores la institució insular tenia signat acord de col·laboració amb una sola entitat bancària que donava suport en la recerca de finançament a través de préstecs, microcrèdits o avals financers. A partir d’ara el Consell Insular de Menorca explorarà noves vies per tal que aquest finançament vagi més enllà iamb acords amb altres entitats bancàries. Cal destacar que en el darrer any han sortit 5 projectes que són fruit d’aquest finançament a través del servei de tutorització per l’autoocupació.\nPel que fa a la intermediació laboral, la consellera ha anunciat que enguany s’amplia la plantilla de professionals amb una orientadora laboral més que disposa d’un perfil dual, per una banda orientadora i per l’altra intermediadora amb empreses.\nActualment Menorca compta amb 5.557 persones aturades, segons les dades d'atur registrat a Menorca la nota conjuntural laboral de les Illes Balears febrer de 2016 de l'Observatori de Treball i presentat per la conselleria de Treball, Comerç i Indústria del Govern de les Illes Balears.\nMés informació a formacio@cime.es (cal sol·licitar cita prèvia).\nMaó, 30 de març de 2016


Tàrrega per la Independència: 2015\n26 de novembre de 2015, Biblioteca Comarcal, Tàrrega\nRECORDEU-HO!! Dijous 26-11-2015, 20:45h, a la Biblioteca, Vicent Partal\n95 - Nova Tàrrega, 19 de novembre de 2015\nDijous vinent, 26, a la Biblioteca, conferència de Vicent Partal. A partir de tres quarts de nou, el periodista i director de Vilaweb vindrà a explicar-nos com, d'acord amb la seva visió de la situació actual, tenim més que mai la "La independència, a la nostra mà", que és el títol de la seva conferència. Presentarà l'acte Gemma Peris, directora de Ràdio Tàrrega. De moment, però, parlem una mica de la xerrada d'aquest passat divendres a l'Ateneu.\nAmb la pregunta de dalt acabava Martí Anglada la seva exposició. Va ser, la seva, una presentació molt interessant durant l'hora llarga que va estar parlant. Si us interessa el seu contingut, la podeu veure a la web de Tàrrega per la Independència: www.assemblea.cat/tarrega. Però el més sorprenent, potser, fou quan cap al final de tot va plantejar aquesta pregunta: som, els catalans, un país de carallots?\nD'entrada caldria saber que s'entén per carallot. Anglada, recordant Quim Monzó, justificava que carallot no és cap insult. És la definició d'una manera de fer o de ser. Defineix aquell que, de vegades fins i tot de bona fe, fa coses que no toquen o les fa quan no toca... Exemple: on va aquest carallot, avançant en línia contínua? Doncs això, que cal entendre la pregunta com una provocació, no pas com un intent de faltar al respecte a ningú.\nEl cas és que hi ha raons per pensar que igual sí que ho som. No recordarem ara la resta de situacions històriques on els catalans hem fet el préssec, que n'hi ha, i ens centrarem en el moment actual. Som davant una oportunitat història per aconseguir la independència. Tenim majoria absoluta de diputats independentistes al Parlament. Tenim una majoria social favorable a la independència. Una majoria social que també és absoluta, perquè ningú dubta que en cas de poder-se fer el referèndum que Rabell encara va demanant, força dels votants de CSQP o d'alguns partits extraparlamentaris votarien independència. Un referèndum que, recordem-ho, també contempla el full de ruta de JxSí, però al final del procés.\nPerquè no s'aprova, doncs, la formació d'un govern independentista? Vet aquí la gran carallotada, si s'acaba consumant el no acord. Perquè és evident que per molta majoria parlamentària i per molta declaració que s'aprovi, si no hi ha un govern fort per executar les accions que es deriven de les declaracions aprovades, no arribarem enlloc. Sense govern, no hi ha independència. No entendre això és fer el carallot. O ser carallot, digueu-ho com vulgueu.\nÉs ben cert que la gent està desconcertada i cansada. No entén perquè no s'arriba de pressa a un acord. Es cansa de veure com cada vegada que el poble estira, els polítics es barallen entre ells. Diumenge passat estava prevista a Barcelona una manifestació per exigir unitat, govern i independència. I també, no ho oblidem, per defensar la nostra sobirania, les nostres institucions i els nostres polítics dels atacs de l'estat espanyol. Malauradament els atemptats de París van aconsellar de cancel·lar-la i convocar-la de nou per diumenge vinent, dia 22, al mateix lloc i hora que la setmana passada: a les dotze del migdia a la Plaça dels Til·lers del Parc de la Ciutadella.\nAra cal coratge i fermesa per part dels 72 diputats. Capacitat d'entesa i diàleg per aconseguir un acord aviat. Per a l'Assemblea és imprescindible que ambdós partits assoleixin un acord abans del 27 de novembre, just un més després del 27-S, per disposar d'un govern que doni resposta al mandat democràtic sorgit d'aquelles eleccions.\nCal compromís, coherència i responsabilitat. Compromís amb la ciutadania que va respondre a les urnes als compromisos adquirits en els respectius programes. Coherència per evitar que la declaració del Parlament pugui acabar essent simplement un miratge. I responsabilitat per assumir que tots i cadascun de nosaltres som directament responsables de l'èxit d'aquest procés que, a partir del 27-S, necessita un govern fort, unitat en l'acció parlamentària i un gran sentit d'Estat per assolir l'objectiu comú.\nÉs temps d'unitat, fermesa i compromís. És temps de construir la República Catalana. És temps de deixar-se de carallotades.\nNOVA CONVOCATÒRIA: Diumenge 22, a les 12:00, al Parc de la Ciutadella de Barcelona\nDesprés d'una setmana, repetim la convocatòria per la mobilització ciutadana que tindrà lloc el proper diumenge 22 de novembre a les 12:00 al passeig dels Til·lers del Parc de la Ciutadella, a Barcelona.\nCom sabeu, aquesta mobilització estava prevista per diumenge 15 de novembre, però el Secretariat Nacional, reunit a Vilanova i la Geltrú, va decidir ajornar-la en solidaritat amb les víctimes dels atacs terroristes de París.\nAra, una setmana després, decidim sortir al carrer, amb dos objectius molt clars: donar suport a les nostres institucions escollides democràticament i demanar unitat als 72 diputats per concretar el nou govern abans del dia 27 de novembre, un govern que ens permetrà construir la nova República Catalana.\nUs encoratgem a mobilitzar-vos per aquesta jornada.\nSi voleu que oferim el desplaçament de forma organitzada des de Tàrrega, responeu aquest missatge. En cas que hi hagi prou gent interessada, així ho farem.\nUs esperem a totes i a tots. Ho tenim a tocar i junts ho farem possible!\nMartí Anglada: «Mirada europea sobre Catalunya després del 27-S»\n13 de novembre de 2015, Teatre Ateneu, Tàrrega\nMartí Anglada, periodista i delegat del Govern de Catalunya a França i Suïssa.\nMirada europea sobre Catalunya després del 27-S\nSuspesa la manifestació d'aquest diumenge a Barcelona\nÚLTIMA HORA! Arran dels fets succeïts a França aquesta darrera nit, s'ha suspès la manifestació de demà a Barcelona. Els que havíeu comprat tiquets d'autocar, podeu passar on els havíeu comprat per recuperar els diners.\nDijous 26-11-2015, 20:45h - Biblioteca Comarcal, Tàrrega - Conferència de Vicent Partal\nConferència: La independència, a la nostra mà\nPonent: Vicent Partal, periodista i director de VilaWeb\nPresenta: Gemma Peris, directora de Ràdio Tàrrega\nQuan: Dijous 26 de novembre de 2015, a 3/4 de 9 del vespre\nOn: Biblioteca comarcal, Tàrrega\nL'Assemblea convoca una mobilització per donar suport a les institucions i demanar unitat.\nEn aquesta mobilització, on també es demanarà unitat als 72 diputats per tirar endavant el procés, l'ANC també farà públic el seu posicionament respecte la situació política actual. La mobilització tindrà lloc a Barcelona el diumenge dia 15 a les 12 del migdia al Passeig dels Til·lers del Parc de la Ciutadella.\nÉs per això que des de Tàrrega per la Independència hem decidit organitzar un o dos autocars, en funció de la demanda, i posar a la venda tiquets d'autocar a 10 euros, amb sortida a les deu del matí des de l'estació d'autobusos de Tàrrega. A banda, és clar, d'animar tothom que pugui a anar-hi amb el seu propi cotxe.\nDonat l'escàs marge de temps disponible, centralitzarem la venda en un sol punt: Cistelleria Grau, cantonada carrer Santa Anna amb Avinguda Catalunya.\nInici del procés de creació de l' estat català independent\nAvui, dilluns 9 de novembre, el ple del Parlament de Catalunya debatrà i aprovarà la resolució que dóna inici al procés d'independència.\nEls propers dies i setmanes seran claus per a mantenir la cohesió dels independentistes i per aguantar els atacs de l'Estat espanyol contra allò que la majoria de catalans hem decidit. Per aquesta mateixa setmana estan previstos una sèrie d'actes de suport a les nostres institucions.\nAquest mateix matí, a les 10:00, es farà el seguiment del ple des de davant del Parlament, junt amb Òmnium Cultural i l'AMI, i un acte de suport al mateix lloc després de l'aprovació de la resolució.\nD'altra banda aquests dies es preveuen altres accions de mobilització, tenint present que segurament els aparells de l'Estat actuaran amb contundència després de la signatura de la resolució, per tal de mostrar la cohesió de la societat civil i el nostre suport a les institucions escollides democràticament.\nEn aquest sentit preveiem una mobilització per al diumenge 15 de novembre a Barcelona, que també ha de servir per a continuar empenyent, si és necessari, perquè tinguem Govern al més aviat possible.\nUs demanem que estigueu atents a tota la informació que us anirem enviant puntualment.\nHem arribat molt lluny i tot just estem a l'inici del tram definitiu. I el farem com fins ara ho hem fet, junts, amb la força de la democràcia i disposats a sumar encara més gent al projecte d'un país millor.\nTàrrega Televisió, 6 de novembre de 2015\nDilluns se celebra el primer aniversari de la consulta del 9 de novembre. Els membres de l’ANC i els milers de voluntaris que la van fer possible ho van viure amb molta il·lusió malgrat els entrebancs del Govern Espanyol.\nVol que Catalunya esdevingui un Estat? En cas afirmatiu, vol que aquest Estat sigui independent? Va ser la doble pregunta que més de dos milions dues-centes mil persones van contestar. Més d’un milió vuit-centes mil respostes van ser a favor de la independència. Un any després els esdeveniments viscuts han estat molts i les circumstàncies han fet que el proper 9 de novembre sigui novament una data assenyalada.\nL’ANC ha demostrat tenir una capacitat de mobilització important. De cara al futur els seus membres manifesten que estaran preparats per donar resposta a les necessitats del Procés.\nDivendres 13-11-2015, 20:45h - Teatre Ateneu, Tàrrega - Conferència de Martí Anglada\nEns fa una especial il·lusió, pel molt que hem treballat per aconseguir-ho, anunciar-vos que divendres vinent comptarem amb la companyia de Martí Anglada per exposar en una conferència la visió que en té de la "Mirada europea sobre Catalunya després del 27-S". Presentarà l'acte la periodista de Catalunya Ràdio, nascuda a Tàrrega, Carme Clèries.\nConferència: Mirada europea sobre Catalunya després del 27-S\nPonent: Martí Anglada, periodista i delegat del govern de Catalunya a França i Suïssa\nPresenta: Carme Clèries, periodista de Catalunya Ràdio\nQuan: Divendres 13 de novembre de 2015, a 3/4 de 9 del vespre\nL'ANC no forma part de cap candidatura. Com a entitat favorable a la independència de Catalunya, difon informació de totes les candidatures compromeses amb la independència i amb el caràcter plebiscitari del 27S.\nSegona explicació, de Jaume Fernàndez (un amic), sobre la diferència existent entre els caps de llista a Lleida de la CUP i de Catalunya Sí Que Es Pot (PODEMOS+ICV): clic aquí\nEntrada a facebook de Jaume Fernandez Gonzalez - Dijous 24/09/2015 a les 13:37\nEl diumenge, com bé us podeu imaginar aniré a votar Junts pel Sí. Res que us sorprengui, després de 25 anys de militància independentista, és l'eina més poderosa que ens pot conduir al restabliment de la nostra plenitud nacional desprès de tres segles de colonització de l'imperi castellà.\nNo és aquest el motiu del meu post, ja que de fet el que dic és quelcom que us podeu imaginar tots aquells que em coneixeu.\nDe fet m'adreço a tota aquella bona gent de la demarcació electoral de Lleida, que si bé són profundament catalanistes, la seva marcada ideologia d'esquerres els impedeix votar la llista de Junts pel Sí. No vull entrar a valorar-ne les raons, cadascú té les seves; de fet només vull parlar-vos de les opcions.\nDe fet no dic res de nou, si redueixo les opcions a la CUP i a l'artefacte aquest de Podemos i ICV. No crec que faci falta dir-vos que si preteneu que Catalunya mai esdevingui un país lliure i just, només existeix l'opció de la CUP, ja que els altres es possible que negociïn amb l'Estat un parell de segles més. Però en la circumscripció de Lleida la qüestió encara és més sagnant per la gran diferència entre els respectius candidats. Per atzars de la vida els conec als dos, l'un perquè hem treballat junts, l'altra perquè es veïna de poble. Per tot plegat us en voldria fer cinc cèntims.\nEn Ramon és un bon noi, és professor de secundària i dels pencaires, fa molts anys que és de la CUP, i sempre per convicció, on ha treballat molt i mai n'ha tret un duro. A més a més és un apassionat de l'esport, i sovint ens il·lustra amb històries esportives en el diari L'Esportiu.\nJo discrepo amb ell en molts posicionaments polítics, jo sóc partidari de liberalisme social, i ell és força més "Hard", però és una persona honesta en la que hi podeu confiar, potser s'equivocarà, però mai trairà a la pàtria.\nL'altra, la Sara, és veïna del meu poble, li desconec l'ofici, i si el té, deu ser d'aquells que no es poden explicar amb paraules senzilles. Ja fa anys que es mou en el món iniciatiu, i en cap moment ha dubtat a fer-se un nom públic atiant polèmiques innecessàries. Assessora política, regidora en diversos períodes i parlamentària. El passat 9 de novembre va participar activament en el referèndum declarant-se independentista. Avui encapçala la llista de Podemos a Lleida, i afirma que ara mateix no convé la independència. Segurament la possibilitat d'allargar el sou de diputada ha refredat l'ànsia de llibertat per Catalunya. Això si, Palestina independent, però Catalunya comunitat autònoma d'Espanya.\nEstic convençut que en Ramon sacrificaria l'acta de diputat si així s'aconseguís la independència; la Sara, crec que sacrificaria la independència per una acta de diputat i l'exempció quatre anys més d'ingressar en el món laboral.\nEs voten partits, però també es voten persones. Si la informació que us he facilitat us pot ser útil, em sentiré satisfet.\nJaume Terribas i Francesc Reguant resolen dubtes sobre «Pensions i Agricultura a la Catalunya independent»\n24 de setembre de 2015, Teatre Ateneu, Tàrrega\nJaume Terribas i Francesc Reguant, economistes\nPensions i Agricultura a la Catalunya independent. Resolució de dubtes\nManel Plana: «Independència pactada i legal. Una proposta assenyada?»\n23 de setembre de 2015, Teatre Ateneu, Tàrrega\nManel Plana, senador, ex-militant d'Unió\nIndependència pactada i legal. Una proposta assenyada?\nAmb quina seriositat ens podem prendre les amenaces d'aquest dies?\nQuina credibilitat tenen els que anuncien que la independència ens deixarà sense pensions, sense bancs, al corralet, fora d'Europa...?\nDoncs la mateixa que té Rajoy en aquestes declaracions, fetes aquest dimarts 22 de setembre de 2015, a Onda Cero.\nSegur que ja les heu sentides, però aquí les teniu per si queda algú despistat: vídeo a TV3.\nI si preferiu llegir-les, aquí teniu la transcripció d'aquest tros d'entrevista:\nRajoy: [Un catalán hoy es catalán, español y europeo.] Lo que algunos pretenden pedirle a la gente es que renuncie a su condición de español y europeo. Es un disparate. Sus derechos como españoles y europeos, ¿porqué tienen que perderlos? Si es que esto va contra el signo de los tiempos. Bueno, pues esto es lo que tratamos de defender nosotros.\nEntrevistador: Pero la nacionalidad española no la perderían. [En el caso que] aquí estamos hablando, de este escenario que sería la independencia catalana, la nacionalidad española no la perderían los ciudadanos de Cataluña.\nRajoy: Ah, no lo sé. Quiero decir... ¿Porqué no la perderían? ¿Y la europea tampoco?\nEntrevistador: Porque la ley dice que el ciudadano de origen, nacido en España, no pierde la nacionalidad aunque resida en un país extranjero si manifiesta su voluntad de conservarla.\nRajoy: Pues... eh... ¿Y la europea?\nEntrevistador: Y la europea la tiene porque tiene la nacionalidad española.\nRajoy: Me parece que estamos en una disquisición que no conduce a parte alguna...\nPer si a algú li resulta d'interès, el significat de disquisició, segons els diccionari, és: «Recerca subtil, minuciosa, sobre una qüestió». Doncs això, molt minuciosa la recerca!\n88 - Nova Tàrrega, 24 de setembre de 2015\nEls sermons curts mouen el cor i els llargs mouen el cul. Aquest és el darrer article que publiquem abans de les decisives eleccions d'aquest diumenge. Per això aquesta vegada intentarem ser breus. Sobretot perquè poques coses podem dir que no haguem dit ja infinitat de vegades.\nAquesta darrera crida la fem directament al vostre cor. Hem repetit multitud d'arguments en tots els ordres: històrics, culturals, econòmics... Avui, però, volem apel·lar a allò més íntim dins vostre, que fins i tot va més enllà de la raó. Ens dirigim a allò que sentiu, als sentiments. No sentiu, realment, que aquest país serà millor si disposa de les eines que corresponen a un estat? No voleu que els vostres fills tinguin més i millors oportunitats en una Catalunya independent? No us fan ràbia els atacs, totes les mentides que escampen per fer por? Com insulten la nostra intel·ligència quan diuen que els bancs se n'aniran o que no hi haurà pensions?\nFem extensiva aquesta crida a persones properes a altres opcions. Per exemple als d'Unió, que de bona fe poden pensar que és més assenyat esperar un pacte, sense adonar-se que l'espera serà eterna. O als de Podemos i Iniciativa, que esperen a canviar primer Espanya per poder canviar Catalunya després, quan realment Espanya ni necessita ni vol canviar en la seva relació amb Catalunya. O també als que encara pensen que els socialistes catalans són una opció vàlida per modificar la constitució i fer un estat federal, quan la tossuda realitat demostra que la resta de socialistes espanyols ni en volen sentir parlar.\nPer tant, només hi ha dues opcions vàlides aquest diumenge. En primer lloc la de Junts pel Sí, perquè és la candidatura majoritària, la més transversal i la que en primera instància va ajudar a construir l'ANC, on conflueixen la majoria de sensibilitats independentistes del país. Però també la de la CUP que, malgrat no haver-se afegit al projecte de llista única per deixar clar que tenen una destinació final diferent, volen compartir la part inicial de trajecte d'aquest procés que ens ha de dur a la creació de la República Catalana.\nAquest 27-S és clau: no falleu. Heu estat al costat de l'Assemblea en totes les ocasions que us ho hem demanat. Amb l'estelada d'espelmes més espectacular de la història, a l'Hort del Barceloní. A tots els Onze de Setembre dels darrers quatre anys. A la multitud de conferències que hem organitzat, omplint sempre l'Ateneu. Al 9-N de l'any passat. Ara és l'hora de culminar tot el que hem fet. Ara és l'hora en que tot comença de debò.\nTu, tots ens mereixem la independència. I tothom hi sortirà guanyant, fins i tot els que no en són partidaris. Però cal que ningú és quedi a casa. Aquest diumenge, tu decideixes.\n«Pensions i Agricultura a la Catalunya independent». Resolució de dubtes a càrrec de Jaume Terribas i Francesc Reguant\nJaume Terribas és economista i forma part del Secretariat Nacional de l'Assemblea Nacional Catalana. Com a anècdota, comentar que és el pare de la popular periodista Mònica Terribas. Resoldrà els dubtes sobre la VIABILITAT DE LES PENSIONS quan tinguem l'estat propi i perquè aquestes, fins i tot, poden arribar a millorar.\nFrancesc Reguant també és economista i té una llarga experiència sobre política agrària en base a la seva relació laboral al Departament d'Agricultura, tot i que la seva exposició és a títol personal i no vinculada professionalment al seu lloc treball. Parlarà de la PAC, sobretot, explicant com i perquè aquest mecanisme de compensació està garantit d'una o altra manera.\nEn acabar l'acte hi haurà un pica-pica.\n«Independència pactada i legal. Una proposta assenyada?», amb Manel Plana\nFinalment l'acte serà a l'ATENEU i no a la Sala de socis com s'havia anunciat d'entrada.\nManel Plana és senador electe per la llista de Convergència i Unió a Lleida i fins fa pocs dies ha estat militant d'UDC.\nAmb la seva experiència dels darrers quatre anys a Madrid, on és Secretari Quart de la Mesa del Senat, ens podrem fer una idea de fins on arriba la disposició negociadora de l'estat espanyol per pactar un referèndum amb Catalunya, i fins a quin punt és assenyada aquesta proposta per part dels que la proposen.\n11 de setembre de 2015, La Meridiana, Barcelona\nAgraïm l'autor, Josep M. Martí, que ens hagi donat permís per penjar aquest vídeo al nostre canal.\nUna mostra més de la festa de la Via Lliure a la Meridiana, a l'alçada del Tram 58 on estava situada la territorial de Tàrrega i les de la resta de la comarca de l'Urgell, en el moment final de cantar «Els Segadors».\n87 - Nova Tàrrega, 17 de setembre de 2015\nHem fet història amb la Via Lliure, però ja és passat, cal encarar el futur. Vam desplaçar 850 persones a la Meridiana en 13 autocars. Vam inscriure 100 persones més que hi van anar pel seu compte. I moltes més que també ho van fer però ja es van inscriure directament. L'èxit de participació, un cop més, ha estat espectacular. Però un cop fet el gest de força, cal fer l'acció definitiva, que no és altra que guanyar aquestes eleccions del 27-S.\nEns queden a tots –nosaltres i vosaltres– deu dies per treballar. Deu dies per acabar de fer tot el que puguem perquè cap dels nostres es quedi a casa. Hi ha molts arguments en positiu: millora de l'estat del benestar en base a la major disponibilitat dels recursos propis, augment de la competitivitat de les empreses que afavorirà la creació de treball, disponibilitat pressupostària millorar en sanitat i educació, per invertir en R+D o en les infraestructures que des d'aquí considerem prioritàries (eix ferroviari mediterrani, per exemple), major capacitat de control de les administracions públiques per assolir més transparència en la seva gestió... Però de l'altra part ens ho volen posar fàcil i també hi ha arguments en negatiu.\nLa junta electoral central, ubicada a Madrid, és part i jutge. No té cap mena de lògica que la cobertura que van fer TV3 i Catalunya Ràdio de la Via Lliure s'hagi de compensar als partits dependentistes, per la simple raó que no va ser cap mena d'acte electoral. Ja li agradaria, a qualsevol partit, tenir la capacitat de convocatòria que tenim des de l'ANC, juntament amb Òmnium. Però ja sabem que la JEC no és, ni de lluny, imparcial.\nEl tribunal constitucional també entra en campanya. No podia ser d'una altra manera. Volen marcar paquet i l'únic que aconsegueixen és inflar més encara el nostre... Suspèn la reforma de l'Agència Tributària Catalana, la futura Hisenda pròpia. Això encara pot entrar dins la seva lògica de bloquejar les iniciatives per crear estructures d'estat, tot i que per fer-ho es basi en un simple aspecte tècnic com és que la llei preveu que poden optar a formar part d'aquesta agència tributària els funcionaris amb destinació a Catalunya, i el govern espanyol vol que hi puguin optar des de qualsevol lloc. Però el TC també suspèn la taxa audiovisual a les operadores d'internet, amb l'únic objectiu de seguir asfixiant l'economia de la Generalitat. El que dèiem: són ganes de tocar-los.\nEls sistemes de pensions i de cobertura d'atur no estan garantits dins d'Espanya. S'ha explicat molts cops, però cal tornar a fer-ho tant com calgui, ja que el dels pensionistes és un dels col·lectiu a qui es destinen els principals discursos de la por. Les pensions actuals (jubilació, invalidesa, atur...) es paguen amb les cotitzacions actuals del treballadors. Això vol dir que a partir del moment que tinguem la independència, recaptarem les cotitzacions i pagarem les pensions directament, sense problemes.\nFins i tot és raonable pensar que es podran millorar des de Catalunya. Perquè la proporció de treballadors per cada pensionista és una mica més alta a Catalunya, cosa que vol dir que hi pot haver més diners disponibles. Quan amb les cotitzacions actuals no es cobreixen totes les pensions, es tira d'un fons de reserva. Aquest fons a Espanya s'ha reduït a la meitat en aquests darrers anys tres anys. Amb les xifres a la mà, la part catalana d'aquest fons ben just s'hauria tocat comptant el que hi aporta i el que en treu Catalunya.\nNo és assenyat pensar en cap mena de referèndum d'independència legal. La gent que es presenta a sí mateixa com assenyada per voler fer la independència dins la legalitat espanyola, o són rucs (disculpeu la franquesa) o, el que és pitjor, es pensem que ho som els altres. Perquè el que està clar és que no hi ha ningú a l'altra banda amb qui pactar una consulta legal. Unió va perdre la seva oportunitat de fer fora un líder que els arrossegarà pel pedregar i, sobretot, han perdut l'oportunitat de fer honor a la seva pròpia història i a la dels seus fundadors.\nQuè pots fer tu per guanyar la independència? Explicar, ajudar i animar. Explicar a tothom que necessitem la independència per un futur millor, perquè només la independència té opcions reals d'aconseguir un canvi. Ajudar a exercir el seu dret a vot a tothom que ho necessiti. Animar a tots els teus contactes, amics, familiars, coneguts... a participar per assolir la llibertat, que ningú es quedi a casa.\nL'èxit del moviment independentista és la seva transversalitat. No importa el color polític. No importa la terra d'origen, ni els cognoms, ni el compte corrent, ni cap altre valor. No importa d'on venim, sinó on anem. Per això aquestes són les eleccions més importants de la nostra vida. I els que representen aquest moviment en aquestes eleccions són els de Junts pel Sí, que aspirem a que aconsegueixin la majoria absoluta per a que no quedin dubtes sobre la voluntat majoritària del poble català, i els de la CUP, que aspirem a que atreguin la major quantitat de vot possible per tal que entre ambdues candidatures tinguin més del 50% dels vots, per esvair les temptacions de criticar la legitimitat del procés.\nVols participar en la creació de la nova República catalana? Tots hi hem de ser per fer de Catalunya un país nou, més just, més transparent, més democràtic. Nosaltres ho tenim clar. El 27 de setembre, tu decideixes.


Convocatòria Premis Literaris “Ciutat de València” 2021\nPossibilitar la presentació d'obres literàries en les modalitats convocades:\nPremi de Narrativa en valencià Isabel de Villena.\nPremi de Narrativa en castellà Vicente Blasco Ibáñez.\nPremi de Poesia en valencià Maria Beneyto.\nPremi de Poesia en castellà Juan Gil-Albert.\nPremi de Teatre en valencià Eduard Escalante.\nPremi de Teatre en castellà Max Aub.\nPremi d'Assaig en castellà Celia Amorós\nPremi d'Assaig en valencià Josep Vicent Marqués.\nPodran participar en estos premis literaris les persones físiques que no estiguen sotmeses a alguna de les causes de prohibició per a obtenir la condició de persones beneficiàries que establix l'article 13 de la Llei 38/2003, de 17 de novembre, general de subvencions. A este efecte, i amb caràcter previ a l'aprovació de l'acte administratiu de concessió del premi, les persones que resulten premiades acreditaran trobar-se al corrent de les seues obligacions tributàries i amb la Seguretat Social i no ser deutores per resolució de procedència de reintegrament.\nEn el cas que un menor d'edat siga el guanyador de qualsevol categoria dels premis literaris Ciutat de València, els requisits descrits en el paràgraf anterior, hauran de ser acreditats pel pare/mare o tutor/tutora legal.\nTots els requisits que s'arrepleguen en les Bases que s'aproven anualment per a cada edició.\nConvocatòria 2021-XXXIX Edició:\n30 dies hàbils des de la publicació de l'extracte de la convocatòria en el BOP.\nPublicació BOP: Dimecres, 05 de Maig de 2021 - Núm. 84\nTermini de sol·licitud: del dia 06/05/2021 fins al 16/06/2021 ambdós inclusivament.\nEste tràmit es podrà realitzar presencialment, per correu electrònic, o per seu electrònica.\nImprés de sol·licitud que pot descarregar en l’apartat “Impresos” d’esta mateixa pàgina.\n5 exemplars de l’obra impresos, amb les pàgines numerades i en perfectes condicions de lectura. En la coberta, títol, pseudònim i premi al qual concorre.\nPlica amb el títol de l’obra, pseudònim, dades de la persona autora (nom, adreça, telèfon, correu electrònic i una breu nota biobibliogràfica) i còpia del DNI, NIE o passaport.\n1 exemplar de l’obra en format pdf, amb les pàgines numerades i en perfectes condicions de lectura. En la coberta, títol, pseudònim i premi al qual concorre.\nPlica en format pdf amb el títol de l’obra, pseudònim, dades de la persona autora (nom, adreça, telèfon, correu electrònic i una breu nota biobibliogràfica) i còpia del DNI, NIE o passaport.\nA CONTINUACIÓ ES RELACIONEN ELS DOCUMENTS A ADJUNTAR EN CAS DE REALITZAR EL TRÀMIT PER SEU ELECTRÒNICA\nConvocatòria Premis Literaris “Ciutat de València”:\n1 exemplar de l'obra en format pdf:\namb les pàgines numerades i en perfectes condicions de lectura. En la coberta, títol, pseudònim i premi al qual concorre.\nen format pdf amb el títol de l’obra, pseudònim, dades de la persona autora (nom, adreça, telèfon, correu electrònic i una breu nota biobibliogràfica).\nEmplenar i signar l’imprés de sol·licitud que pot descarregar en l’apartat “Impresos” d’esta mateixa pàgina.\nAdjuntar 5 exemplars de l’obra impresos, amb les pàgines numerades i en perfectes condicions de lectura. En la coberta, títol, pseudònim i premi al qual concorre.\nAdjuntar plica amb el títol de l’obra, pseudònim, dades de la persona autora (nom, adreça, telèfon, correu electrònic i una breu nota biobibliogràfica) i còpia del DNI, NIE o passaport.\nAdjuntar 1 exemplar de l’obra en format pdf, amb les pàgines numerades i en perfectes condicions de lectura. En la coberta, títol, pseudònim i premi al qual concorre.\nAdjuntar plica en format pdf amb el títol de l’obra, pseudònim, dades de la persona autora (nom, adreça, telèfon, correu electrònic i una breu nota biobibliogràfica) i còpia del DNI, NIE o passaport.\nA través de la seu electrónica\nEmplenar i signar el formulari després de prémer el botó “Iniciar tràmit”.\nArticle 25.5 de la Llei 38/2003, de 17 de novembre.\n6 mesos a comptar del següent a la finalització del termini de presentació de les obres.\nArt. 91 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, de Procediment Administratiu Comú de les Administracions Públiques.\nBases reguladores dels Premis Ciutat de València 2021.\nEste tràmit es podrà realitzar presencialment, per seu electrònica o per correu electrònic.\na) Els treballs hauran de dirigir-se a Ajuntament de València, registre general, plaça de l'Ajuntament, 1, 46002 València, i també es podran presentar directament a través del registre general d'entrada de l'Ajuntament o dels altres òrgans administratius que estableix l'article 16.4 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre (seu electrònica de l’Ajuntament de València amb certificat digital o per correu certificat) fent constar en la instància 'Premis literaris Ciutat de València' i la modalitat a la qual concorren.\nb) Per correu electrònic a la següent adreça: premisciutatdevalencia@valencia.es, que estarà operativa durant el termini de recepció d’originals, i que només servirà per a enviament d’obres; per a qualsevol consulta sobre els premis, estes hauran d’anar adreçades a l’e-mail següent: srecursosculturales@valencia.es. En el cas d’enviament per correu electrònic, la persona que concurse haurà de presentar dos arxius en pdf: el primer contindrà l’obra, en la primera pàgina de la qual figurarà el títol, el pseudònim i la categoria a la qual consursa; el segon contindrà la plica amb les dades que es requerixen en l’article 9 d’estes bases. En la casella de l’e-mail destinada a l’assumpte, caldrà posar NOM DEL PREMI (en majúscules) – Títol de l’obra entre cometes – Pseudònim, tot seguint el següent exemple en l’ús de majúscules i minúscules, de les cometes, dels espais i dels guions: PREMI ISABEL DE VILLENA – 'Solitud' – Víctor Català.


“En un Mercat Persa”, música descriptiva d’ALBERT KETELBEY | Fem música a l'Ausias March\n“En un Mercat Persa”, música descriptiva d’ALBERT KETELBEY\nAvui parlarem de la música DESCRIPTIVA.\nÉs aquella música que, per mitjà dels sons dels instruments i sense posar-hi paraules, explica una història, una situació, un paisatge o un sentiment.\nN’escoltarem una de molt bonica. Fes una primera audició amb els ulls tancats i després explica el què t’has imaginat.\nA quin lloc del món creus tu que passa aquesta història ?\nThis entry was posted in Audició, C.Mitjà, Música Descriptiva on 20 setembre 2012 by fterensi.\n← Tutorial bàsic sobre NOTEFLIGHT Els “ocells” de P4 posen moviment a una cançó →


L'Arène - Maison d'Hôtes Bordeus França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n29 rue Emile Fourcand, Burdeus Centre, Bordeus, França - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre L'Arène - Maison d'Hôtes\nOferint allotjaments de qualitat al compres, els paisatges, els restaurants districte de Bordeus, L'Arène és una selecció popular tant per oci com per negoci. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per opcions de turisme i atraccions locals, no es necessita anar enfora ja que l'hotel gaudeix proximitat a Museu d'Història Natural, Jardí Botànic, Basílica Saint-Seurin.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix L'Arène asseguren una estada plaentera als seus clients. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, premsa són només algunes de les comoditats que fan que L'Arène sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara estació d'Ipod, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, plat de dutxa, banyera per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. L'Arène és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Bordeus.


Èxit de participació a la Jornada celebrada al TecnoCampus, amb un nombre rècord d’inscrits i participants - amtu\nÈxit de participació a la Jornada celebrada al TecnoCampus, amb un nombre rècord d’inscrits i participants\nLes noves tecnologies, l’autobús elèctric i el transport a la demanda centren el debat de La Jornada Catalana de la Mobilitat de l’AMTU, on el secretari de Mobilitat de la Generalitat, Ricard Font, anuncia la posada en marxa de la línia orbital d’autobús Sabadell-Granollers-Mataró.\nL’Auditori del TecnoCampus de Mataró ha acollit aquest dimarts, 5 de maig, la jornada sobre mobilitat que organitza l’Associació de municipis per la Mobilitat i el Transport Urbà (AMTU), i que en la seva 11a edició ha passat a ser La Jornada Catalana de la Mobilitat. Durant la jornada, que ha batut rècords d’inscrits i assistents, s’ha debatut al voltant de temes com l’open data, l’aplicació de noves tecnologies a la gestió de la mobilitat i el transport a la demanda.\nEn aquest sentit, a la sessió inaugural, el president de l’AMTU i alcalde de Mataró, Joan Mora, ha explicat que el gran projecte que treballa actualment l’entitat és el “de promoure i establir el sistema definitiu d’implantació del transport a la demanda”. Mora ha explicat que l’AMTU aspira també a convertir-se en una Oficina Central de Gestió del Transport a la Demanda.\nPer altra banda, el president de l’AMTU ha recordat que l’11a Jornada arriba després d’un canvi d’estatuts en virtut del qual l’AMTU es converteix en una associació de municipis de tot Catalunya, d’adhesió voluntària, “que pretén situar-se en el plànol institucional com a referent tècnic i de recolzament als Ajuntaments i al conjunt de les administracions en matèria de mobilitat”.\nMora també ha estat l’encarregat de presentar la revista MobiliCAT, una publicació promoguda i editada per l’AMTU i que és la primera revista en català especialitzada en temes de Mobilitat i Infraestructures.\nLa inauguració de la jornada ha comptat també amb la presència del Secretari d’Infraestructures i Mobilitat de la Generalitat de Catalunya, Ricard Font, que ha enviat un missatge de tranquil·litat assegurant que el transport urbà té assegurat el sistema de finançament fins el 2031. Font també ha enumerat els principals reptes als quals s’ha de fer front: l’open data, els intercanviadors modals i la gestió integral de la mobilitat per aconseguir que el transport públic sigui més eficient que el privat. Per sobre de tot, ha afegit, el departament té un repte important que passa per la millora del servei de Rodalies de Catalunya. “Necessitem un sistema de Rodalies que funcioni com un rellotge”, ha dit.\nDurant l’atenció als mitjans posterior a la sessió inaugural, Ricard Font també ha destacat l’augment de la inversió en transport públic dels darrers anys, en part gràcies a la posada en marxa del servei de bus exprés. En aquest sentit, Font ha anunciat que aquest any 2015 està previst posar en marxa tres noves línies de bus exprés, entre les quals s’hi inclou la línia orbital que unirà Mataró-Granollers-Sabadell, així com les línies Barcelona-Vic i Barcelona-Sant Pere de Ribes.\nEl Director General de l’Autoritat del Transport Metropolità, Josep-Anton Grau ha tancat les intervencions inicials de la Jornada, destacant el bon servei i qualitat que ofereix actualment el transport públic. Grau també ha parlat sobre la integració tarifària i el projecte de la T-Mobilitat que està a punt de convertir-se en una realitat.\nDurant la jornada s’ha celebrat una taula rodona sobre el present i futur del transport públic urbà amb representants dels diferents sectors de la mobilitat (Transport públic, operador privat i usuaris). A més, s’han celebrat dues sessions temàtiques: la primera, sobre els autobusos elèctrics, on s’ha presentat una experiència europea en aquest àmbit i la visió de l’operador públic i privat sobre aquest tipus de tecnologia; i la segona, centrada en l’aplicació i gestió de l’Open Data a la Mobilitat. Per acabar, ha tingut lloc la sessió Dit i Fet, amb set presentacions sobre temes diversos.\nEls assistents a la Jornada AMTU també han participat a la votació popular per escollir el pòster guanyador de la II edició del concurs escolar per a promocionar la targeta T-12. El cartell guanyador és obra de la nena Ariadna Sánchez, alumna de l’escola Divina Providència de Mataró.\nLa Jornada Catalana de la Mobilitat ha finalitzat amb un dinar celebrat al foyer del TecnoCampus.\nPublicat el 06 Mai 2015\nPortal 11a Jornada


Shakira: “Piqué és l’home més sensat que conec” | Estil | EL PAÍS Catalunya\nShakira: “Piqué és l’home més sensat que conec”\nLa cantant colombiana 'fitxa’ el Barça i La Caixa per construir una escola a Barranquilla\nShakira, aquest dimarts al Camp Nou. PAU BARRENA AFP\nBarcelona 28 MAR 2017 - 17:59\tCEST\n"Piqué és l'home més sensat que conec". No venia a parlar de Gerard Piqué, però al final a Shakira no li va quedar més remei que contestar a les preguntes sobre la impulsivitat de la seva parella a les xarxes socials. Abans, i durant més d'una hora, la cantant colombiana ha presentat el seu nou projecte: una escola en un barri deprimit de Barranquilla (Colòmbia) que es podrà construir amb la col·laboració de La Caixa i el Barça.\nLa Institució Educativa Fundación Pies Descalzos Nuevo Bosque, així es dirà el centre educatiu, és la setena escola que Shakira, mitjançant la seva fundació, obre al seu país natal. L'associació estratègica de Pies Descalzos amb el Barça i amb La Caixa obeeix a la voluntat de conjuminar els esforços del sector públic i el privat, i de tenir en l'esport un transmissor de valors i exemple per als nens i adolescents. El centre es posarà en marxa d’aquí dos anys i disposa de 1,2 milions d'euros per a la construcció de l'edifici, que després gestionarà amb diners públics el Govern colombià.\nShakira, una assídua al Camp Nou, va visitar aquest dimarts l'estadi per donar a conèixer una de les aspiracions que, assegura, té des de l'adolescència. "Quan tenia 15 anys, anàvem amb l'escola als barris més deprimits a alfabetitzar els nens, que vivien en unes condicions infrahumanes, sense llum, aigua, amb els carrers sense pavimentar", ha recordat Shakira, que combina la seva carrera com a cantant amb la presidència de la seva Fundació Pies Decalzos: "Des de llavors em vaig prometre que, si podia, havia de fer alguna cosa".\nAt Camp Nou with Jordi Cardoner of @fcbarcelona and Xavi Bertolin of @fundlacaixa announcing our new @fpiesdescalzos in El Bosc Barranquilla! Des del Camp Nou amb Jordi Cardoner de FC Barcelona i Xavi Bertolin de l'Obra Social "la Caixa" anunciant el nostre nou col·legi Fundació Peus Descalços al barri del Bosc de Barranquilla. Shak\nUna publicació compartida de Shakira (@shakira) el 28 de Mar de 2017 a la(s) 5:15 PDT\n"Invertir en educació realment és l'estratègia més efectiva per a l'eradicació de la pobresa", ha defensat Shakira, que, a més a més, ha assegurat que la seva carrera per l'educació dels nens és una de les coses "més divertides que he fet". Segons ha explicat la cantant, el 20% dels nens de la comunitat del Bosque està en situació de malnutrició, una realitat que, ha assegurat, vol canviar des de fa temps. "Rebre notícies positives dels nostres estudiants és un assoliment més gran que rebre un Grammy", ha afegit. La cantant també ha compartit la iniciativa amb els seus més de 33 milions de seguidors del seu compte a Instagram.\nEl nom de la seva parella i pare dels seus dos fills va sortir en diverses ocasions al llarg de la presentació. "No sé si és que estic molt enamorada, però jo el veig alegre, actiu i assenyat", ha dit entre riures davant les preguntes sobre el defensa blaugrana, provocador a les xarxes socials i molt sincer amb les seves ambicions. En diverses ocasions en el passat, Piqué va manifestar la seva voluntat d'arribar a ser, en un futur, el president del club en el qual va començar a jugar quan era petit. Shakira de moment no es veu com a primera dama: "Tinc la meva pròpia vida, en tinc prou amb la meva carrera i amb els dos fills que tinc, que semblen quatre". L'artista ha explicat que compta amb Piqué en tots els aspectes de la seva carrera, tant en l'artística com en els seus interessos socials i de cooperació. "En Gerard em dona suport en tota la feina que faig, i en aquest sentit també ho fa amb Pies Descalzos, igual que jo li dono suport en la seva carrera, perquè aconsegueixi els resultats al camp".\nJordi Cardoner, vice-president del Barça, i Shakira, en la gespa del Camp Nou. Robert Marquardt Getty Images\nShakira: “Tots tenim una conilleta a dins que somia en coses grans”


Ha passat més d’un any i mig i no he sentit en boca del Sr. Miquel Aleix dir que havia patit un ‘lapsus linguae’ o demanar perdó per la seva maldestra expressió\nActualitzada 27/11/2019 a les 21:07\nEl març del 2018, l’avui candidat continuista al comú d’Escaldes-Engordany, Miquel Aleix, argumentava sobre la seva oposició a la doble nacionalitat en un programa de la SER amb motiu del 25è aniversari de la Constitució.\nOposar-se a la doble nacionalitat és una posició política legítima i respectable; altra cosa són els arguments que s’utilitzin per defensar-la; algunes vegades –com el cas que ens ocupa– més valdria no emprar-ne cap.\nL’argument d’Aleix es basava en el fet que un “país s’identifica a través d’un territori i una identitat pròpia”, i continuava incidint que el territori que tenim és petit i que “tenim una població que malauradament s’ha anat integrant gent que no era andorrana amb la nova legislació de la nacionalitat”.\nHa passat més d’un any i mig i no he sentit en la boca del Sr. Miquel Aleix dir que havia patit un lapsus linguae o demanar perdó per la seva maldestra expressió i la utilització inadequada del vocabulari. Si fos aquest darrer cas, potser el va trair el subconscient?\nNo tinc una idea fixada sobre el que aquesta persona entén per identitat, però molt em temo que confon mentalitat amb identitat.\nSobre la identitat, Amartya Sen –premi Nobel d’Economia 1998– diu en el seu llibre La idea de la justícia que una persona pertany a molts grups (de gènere, de classe, d’idioma, professió, nacionalitat, raça, religió...). Alguns d’aquests grups –com la raça o el gènere– són naturals, mentre que altres són producte d’una construcció social i per tant poden decidir sumar en el seu interior vàries lleialtats. Considerar-la només com a membre d’un grup particular o una identitat dominant és una denegació greu de la llibertat de cada persona per decidir com veure’s a si mateixa. El “malauradament” d’Aleix és un atemptat als valors i principis universals, i que també reconeix i defensa la nostra Constitució.\nLa mentalitat és, segons la sociologia, un conjunt d’actituds provinents d’opinions i representacions col·lectives condicionades pels rols socials: pagès, capellà, rendista, botiguer, terratinent, assalariat, financer, taxista, enginyer... És cert que som molts andorranes i andorrans que ni tenim, ni aspirem, a “integrar-nos” en la particular mentalitat de gent com el Sr. Miquel Aleix, gent de poder, senyors amb dret d’hoste i cavalcada, senyors que es troben incòmodes quan la gent els parla de drets, de llibertat i d’igualtat. Gent que juga des de fa molts anys a sostenir el seu poder amb arguments més propis d’Astèrix, defensant la seva petita fortalesa presumptament assetjada o amb els prejudicis dels pobladors sudistes de l’imaginari comtat de Yoknapatawpha de les novel·les de Faulkner en l’època de la guerra de Secessió davant els forasters, la gent d’altra raça o els mestissos.\nBarate i Riera veien just en un article (vegeu La revue du droit públic – 2-1980) que reprodueixo en francès per no treure, ni afegir, cap matís amb la meva traducció: “Tout se passe comme si les Andorrans, atteints d’un complexe obsidional, tentaient à la fois d’intéresser superficiellement la main d’œuvre nécessaire à leur prospérité économique en la coupant de ses racines culturelles et de la maintenir dans un état de sous-développement politique garant de l’exclusivité de leurs privilèges.”\nLa Constitució no va ser cap meteorit en el parc juràssic de les mentalitats polítiques i socials dominants a Andorra: els dinosaures –ho estem veient– ni es van extingir, ni van perdre poder. Tancredi, el personatge d’Il Gattopardo, ja ho havia vaticinat: “Se vogliamo che tutto rimanga come è, bisogna che tutto cambi.”\nEn l’esfera del poder encara perdura aquesta mentalitat retrògrada; la imaginació política de les elits hegemòniques no ha canviat gaire en els darrers 40 anys, el seu discurs continua sent una visió delirant de la realitat social, res no ha de canviar: no pot augmentar la igualtat, no es pot “aprofundir la democràcia per salvaguardar la diversitat social i cultural dels membres d’una societat nacional o local, de fer viure junts individus i grups cada vegada més diferents els uns dels altres en una societat que ha de funcionar com una unitat”. (Alain Touraine-Qu’est-ce que la démocratie).\nIgnoro si al temari del cap de Govern, per avaluar la preparació dels candidats a les eleccions comunals, hi ha el coneixement i comprensió de la Constitució, el respecte als valors democràtics i la promoció de la llibertat, la igualtat, la justícia, la tolerància, la defensa dels drets humans i la dignitat de la persona.\nXavier Espot Zamora hauria de dubtar menys sobre la capacitat de les candidatures alienes i rellegir l’article 25 de la Constitució: “Tots els andorrans tenen dret a accedir en condicions d’igualtat a les funcions i als càrrecs públics, amb els requisits que determinin les lleis.”\nTanmateix, si continua volent dubtar té motius sobrats per començar pel candidat que encapçala la llista del seu partit al comú d’Escaldes-Engordany, que ha demostrat a bastament, amb la seva mentalitat rància i els seus prejudicis que mai serà capaç de tractar tots els ciutadans de la parròquia –una societat que ha de funcionar com una unitat– amb criteris de justícia i igualtat.\nJo, per la meva part, no tinc cap dubte sobre la idoneïtat de la nostra candidatura, formada per ciutadans elegibles sortosament integrats.\n#8 No soc fan,pero te rao!\nLListes obertes, que els pactes i indepes ja els triarem nosaltres!!Que per aixo paguem.Si perd DA,q no sera el cas,ja ho tenen ben comptat el Miquelet i el Toni, que faran? Vox Andorra?jajajaja..\nmalauradament integrats va dir..enhorabona sr goya pel seu escrit, de lo millor que s 'ha publicat en molt temps.\nAixi de dolent debia ser lo escrit anteriorment doncs!\nObelix va dir..El pitjor d'una certa esquerra que incarna el Sr. Goya entre altres, és que està convençuda de ser propietària de la veritat i que per tant no hi ha debat possible amb els que pensem diferentment, els quals no mereixem ni respecte. Stalin tambè ho creia així i entre altres motius per això va eliminar Trotski, ideòleg potser admirat pel Sr. Goya.\nMalauradament si, malauradament, la nostra identitat està desapareixent per haver estat imprudentment generosos amb la nacionalitat perquè molts, fins i tot, avui, algun polític, aprofitant-se de la nacionalitat Andorrana, pel que els ha interessat, tambè han conservat l'espanyola (gairebé sempre és aquesta). Andorra, no se la pot permetre la noble nacionalitat, només cal saber sumar i restar, l'equació és així de simple.\nEl senyor Aleix no té perquè excusar-se del que va dir perquè el "malauradament" el compartim molts. Definitivament el Cap de Govern té raó quan diu que ens hem d'emmirallar amb Liechtenstein\nParlem-ne d'una certa dreta que "que està convençuda de ser propietària de la veritat i que per tant no hi ha debat possible amb els que pensem diferentment, els quals no mereixem ni respecte."?\nO serà que el problema sempre rau en els que son de l'altre costat de la barana?\n#5 malauradament integrats\nenhorabona sr goya pel seu escrit, de lo millor que s 'ha publicat en molt temps.\n#4 Ribbentrop-Mólotov de gira\nJoan va dir..Que poques propostes per les parroquies i pels comuns ha de tenir el PS que dedica tota la precampanya a dos temes nacionals que van estar àmpliament debatuts tot just fa 7 mesos i sobre els quals els ciutadans ja es van pronunciar. Ara Sr. candidat ens agradaria saber si proposen alguna cosa pel comú. Per parlar de ls temes de sempre ja tenen representació al CG. Contrasti propostes, defensi les seves. No ens cales atacs a les persones, ni Que sempre pujhi el to.\nEfectivament la nostra Constitució, aquesta que entre altres el Sr. Miquel Aleix va fer, defensa el respecte als valors democràtics i la promoció de la llibertat, la igualtat, la justícia, la tolerància, la defensa dels drets humans i la dignitat de la persona. Ja seria hora que s'ho apliqui Sr. Goya\nMenys victimisme i menys lliçons que porteu mesos de noticies falses, insults i manca de respecte als rivals i a la intel.ligencia dels ciutadans. La consigna de DA de deixar de banda els temes "nacionals" demostra la necessitat de justificar les vostres incongruències d'una parròquia a un altra i la manca de visió global del problemes del país.\nEl pitjor d'una certa esquerra que incarna el Sr. Goya entre altres, és que està convençuda de ser propietària de la veritat i que per tant no hi ha debat possible amb els que pensem diferentment, els quals no mereixem ni respecte. Stalin tambè ho creia així i entre altres motius per això va eliminar Trotski, ideòleg potser admirat pel Sr. Goya.\nEl sr.Aleix en una persona respectuosa, no li falti el respecte d'aquesta manera dient drets feudals d'hoste i cavalcada.... vostè sr.Goya és un amargat. I aquest tipus de campanya no li farà cap favor al PS\nQue poques propostes per les parroquies i pels comuns ha de tenir el PS que dedica tota la precampanya a dos temes nacionals que van estar àmpliament debatuts tot just fa 7 mesos i sobre els quals els ciutadans ja es van pronunciar. Ara Sr. candidat ens agradaria saber si proposen alguna cosa pel comú. Per parlar de ls temes de sempre ja tenen representació al CG. Contrasti propostes, defensi les seves. No ens cales atacs a les persones, ni Que sempre pujhi el to.


Ramiro Naka ens trasllada a Guinea Bisau amb el 'gumbé': música guineana, salsa, fado i rumba - Cultur Plaza\nRamiro Naka ens trasllada a Guinea Bisau amb el 'gumbé': música guineana, salsa, fado i rumba\nVALÈNCIA. El Festival Etnomusic 2017, que organitza el Museu Valencià d’Etnologia arriba aquest dijous 18 de maig, al seu equador amb l’actuació del guineà Ramiro Naka. La música de Naka constitueix una barreja de gèneres musicals, percussions, fado, samba i salsa, al voltant d'un mateix estil: el 'gumbé'. A més, la dansa també acompanyarà aquesta música guineana.\nLa música guineana és una sàvia combinació de tradicions africanes: herència colonial portuguesa, de fraternitat brasilera i de parentela del Carib. I entre música afro, francòfona i lusòfona... Ramiro Naka canta en francès, crioll i portuguès, i proposa, amb 'Els Mots français' (Les paraules franceses), una música procedent del fado, de la rumba i de la salsa, que manté la força de la tradició africana.\nEl cantant Ramiro Naka parla dels bisauguineans com "els llatins d'Àfrica", ja que a Guinea Bisáu es parla portuguès des de fa més de cinc segles. No obstant això, coexisteix amb el 'crioll', que és l'idioma vernacle, el francès té una àmplia presència, i el país és membre de l'Organització Internacional de la Francofonia (OIF).\nEl Festival Etnomusic constitueix una proposta musical que forma part dels cicles d'activitats culturals que organitza el Museu Valencià d’Etnologia cada any al voltant de la cultura tradicional i la diversitat cultural. El projecte pretén presentar la música tradicional valenciana amb plantejaments moderns i actuals.\nEl festival començà amb Kilema, cantant de Madagascar, qui presentà els ritmes africans. Després actuaren dos músics procedents de diferents demarcacions d’Espanya amb una nova lectura del folk tradicional: Benito Cabrera de Canàries, mestre del timple, instrument típic d’aquestes illes. Davide Salvado, músic autodidacta interpretà peces del seu darrer treball, 'Lobos', un recopilatori en el que fa un homenatge a les pandereteiras i bailadores majors de les zones rurals de Galícia.