Ana Chacón, guanyadora del 41é Certamen Nacional de Pintura ‘Vila de Pego’ va tenir clar que el resultat de ‘Baterias V’ s’havia de presentar a Pego – Ràdio Pego\nEstava convençuda que, com a mínim, seria seleccionada i va encertar, tot i que potser no va intuir que el jurat l’elegiria obra guanyadora 2017. Divendres passat va recollir el premi i va inaugura l’Exposició del Certamen Nacional de Pintura ‘Vila de Pego’ que es podrà veure fins el 30 de juny. Durant l’acte l’alcalde de Pego va anunciar la jubilació d’un històric de l’organització del Certamen, l’animador cultural Rafel Ruiz Carrió, reconeixent la seua trajectòria cultural.\nRafel Ruiz llegia divendres passat de vesprada, per última vegada, l’acta del 41é Certamen Nacional de Pintura ‘Vila de Pego’, en la que quedava reflectida la decisió del jurat presidit per la regidora de Cultura, Laura Castellà Sastre i integrat per Roman de la Calle (crític d’art, catedràtic d’Estètica i Teoria de l’Art de la Universitat de València), Juan Ramón García Castejón (artista plàstic), Paco López Gómez (artista plàstic) i Antonio Barroso Vega (director del Festival de les Arts de València Ciutat Vella Oberta). Era l’inici de l’acte de lliurament del premi del Certamen Nacional de Pintura ‘Vila de Pego’ a Ana Chacón Villalonga per ‘Baterias 5’. Un acte que es va dur a terme en el marc de la inauguració de l’Exposició del Certamen, al Centre d’Exposicions de Pego.\nA la foto Ana Chacón, guanyadora del XLI Certamen Nacional de Pintura ‘Vila de Pego’, Enrique Moll, l’alcalde de Pego, Tomàs Civera, finalista del Certamen i Rafel Ruiz, animador cultural de l’Ajuntament de Pego.\nL’alcalde de Pego, Enrique Moll, donava les gràcies als participants que fan que el Certamen «cada vegada siga una miqueta millor». Així mateix, declarava que des de l’equip de govern «intentarem millorar-lo ja que, les circumstàncies actuals són una miqueta millor del que eren abans i intentarem potenciar-lo una miqueta i intentarem que siga el que realment és, un dels millors certàmens de pintura d’Espanya». Hi ressaltava la categoria dels integrants del jurat, que li donen solidesa a les obres seleccionades per a l’exposició, però, sobretot, a les obres finalistes i la guanyadora. Hi destacava Moll les dos obres finalistes: ‘Revolución IV‘ de Carolina Valls Juan i ‘Buscando la costa‘ de Tomàs Civera Vallés. De l’obra guanyadora, ‘Baterias V’ d’Ana Chacón Villalonga explicava Enrique Moll que «no sabia si era una fotografia quan l’he vist i és perquè m’han dit que està basat en una fotografia, però segur que la millora perquè té els teus sentiments».\nAna Chacón manifestava que per a ella és «un privilegi formar part de l’exposició». Informava que ja porta uns quants anys que es presenta al Certamen i que durant tots ells ha estat seleccionada per l’Exposició, el que li ha permès, entre d’altres coses, «conèixer a pintors com Ximo Real, Juan Antonio Caravaca, Tomàs Civera». Aprofitava també l’ocasió per dedicar el premi al que fora el seu professor, amic i ara company, Fernando Jiménez, qui «a més dels ensenyaments tècnics, m’ha donat molt més i és que des del principi va creure en mi i em va ajudar a fer visibles les meues idees i sempre he comptat amb el seu recolzament i els seus ànims».\nSobre l’obra, explicava Chacón que l’obra ‘Baterias V’, quan va començar a dissenyar-la i va anar veient els resultats, va tenir clar que el seu destí era Pego. Confessava que l’ha tinguda poc temps en el taller, però que «és un honor que passe a formar part de la col·lecció del Museu d’Art Contemporani de Pego».\nEn el transcurs del lliurament del premi del 41é Certamen Nacional de Pintura ‘Vila de Pego’, l’alcalde va anunciar que el proper 1 de setembre Rafel Ruiz, animador cultural i director del Museu d’Art Contemporani de Pego i va voler reconèixer la tasca feta durant estos anys en què ha treballat per a l’Ajuntament i ha estat immers en l’organització durant més de 30 anys del Certamen Nacional de Pintura ‘Vila de Pego’. L’alcalde li oferia continuar col·laborant amb la mostra després de jubilat perquè és qui més a fons la coneix.\nL’Exposició del Certamen Nacional de Pintura ‘Vila de Pego’ estarà oberta al públic fins el 30 de juny, de dilluns a dissabte, de 10 del matí a 1 de la vesprada i de 5 a 8 de la vesprada.\n← La XEMV manté una primera reunió amb directora general de la CVMC per començar a establir un protocol de col·laboració\nGala de comiats →


El 'mono' de tinta: Retorn a Simenon (el misteri d'una escriptura)\nRetorn a Simenon (el misteri d'una escriptura)\n¿En què consisteix aquest misteri si es que se'n pot dir així del reconegut creador del comissari Maigret?. En el ben entés que Simenon no s'acaba ni comença amb els casos del famós comissari ni de bon tros lluny. Un exemple d'això fora, entre d'altres possibles, "Le testament Donadieu".\nEncara ara recordo haver llegit ja fa uns anys l'afirmació (no dire el nom de qui la feia, però esta publicada en algun dels suplements que parlen de llibres en aquesta ciutat) i referint-se en aquest novel·la o a qualsevol altre de Simenon, que era com un culebrot sudamericà dels que passen per la tevé. La primera reacció va ser d'astorament, diguem que quasi se'm despenja la barra inferior; i a continuació no vaig poguer estar-me de deixar anar una estentòria riallada, amb identic perill per la salut de la barra inferior. Un cop restaurada la normalitat de les barres, tot seguit vaig pensar en allò que li va dir Simenon a Pla sobre els primaris i la navegació per la Mediterrània.\nAprofitant que l'editor Jaume Vallcorba Plana (Quaderns Crema / Acantilado) ha fet el cop de cap (arriscat?) de comprar-ne els drets i a començat a traduir tot (¿!) Simenon hi he tornat després d'uns anys de tenir-lo aparcat que no vol dir pas oblidat: Simenon esta de guardia les 24 hores del dia a la tauleta de nit, al costat d'un parell o tres d'autors més, inamovible. Però anem al cas.\nLlegeixo l'edició de "El gat", que no coneixia (i recupero d'una glopada, ai!, l'atmosfera Simenon); i, tot seguit rellegeixo "El gos groc" traduïda per Maria Aurèlia Capmany i publicada a la col·lecció "La cua de palla" (gener de 1967, ai!, ai!, ai!). En parel·lel faig la lectura de la versió que ara n'ha fet Lluís Maria Todó.\nLa primera novel·la passa sense la presència del famós comissari, i la segona esta protagonitzada per ell. Fins a on la protagonitza, però, ja es tota una altra qüestió. Tanmateix és la qüestió que ens remet al fons del misteri Simenon - suposat?, imaginari? – si vostés em permeten d'anomenar-ho així.\nSegons ho entenc, aquest misteri tal com l'anomena un servidor, té a veure amb la manera d'explicar la condició humana. En la qualitat, desproveida de faramalla sentimentaloide, de la mirada amb que Simenon l'observa. L'escriptoras, és clar, no es fa cap mena d'il·lusions; però sempre deixa una escletxa - no gaire gran tampoc, no fos cas que se'ns anés la mà - per on poguer respirar tot fent una pipada. Commiseració? Llàstima? Cal dubtar-ne.\nCom ja he asenyalat la seva mirada sobre l'especie esta esporgada de sentimentalisme. El misteri Simenon, el que trasllueix i trasmet la seva escriptura, deriva de la senzillesa de l'observació i de saber reflectir-la amb paraules ajustades (res no hi es sobrer, però tampoc cal afegir-hi res) i transmetre-ho d'una manera quasi física. Una fisicitat peculiar, però. Perquè ben sovint fins i tot en allò que pogui resultar més cru, aquesta literatura traspua un punt de sensualitat no menys inquietant. Ben cert es que l'escalada de rencors i odi entre el matrimoni en segones nupcies dels dos ancians que es planteja a "El gat" resulta memorable; de la mateixa manera que ho és el fet que la guerra entaulada entre la dona i l'home, palesa les fragilitats i les frustracions que cadascun d'ells arrossega fent irrellevant i pueril fins i tot l'odi que desencadena l'enfrontament.\nEn el cas d'"El gos groc", deia que Maigret sovint sembla que no hi sigui, que no faci res. Es passeja per l'escenari dels crims com qualsevol altre ciutada. O una mica menys perquè mentre tot el poble es troba en un estat d'agitació permanent, el comissari no s'apressa, no s'excita, s'ho contempla tot com si res. Mentre tothom té els nervis a flor de pell, a ell, si el punxessin ens fa l'efecte que no li treurien sang. Al mig del desconcert i l'esbalaiment general al voltant dels esdeveniments, ell manté una calma imperturbable: seu i pren una cervesa o encen la pipa. O totes dues coses. I quan comença a prendre decisions, desconcerta tothom perquè va sempre en la direcció contraria del que diu i pensa la gent. Allò tan misteriós resulta que no ho es gens ni mica. Els fets que es creien excepcionals estan motivats per objectius vulgars i mediocres fins arribar al crim.\nEls finals d'ambdues històries venen a ser com un globus que perdes de sobte tot l'aire i l'inflament presumptuos es converteix en una pallaringa que deixa en evidència els protagonistes. El que es manifesta aleshores es el desvaliment absolut de dos éssers humans - el seu únic punt de trobada - en el cas de la parella protagonsita d'"El gat", i, en el cas d'"El gos groc", pura i simplement una mena de lliçó on se'ns diu que el rei - l'home - va nu per molt que es volgui disfressar amb nobles paraules.\nEtiquetes de comentaris: Simenon, Sobre llibres i lectures


Notícia de primera plana: El president del Tribunal Suprem demana perdó pel lio de les hipoteques. Fins aquí perfecte, si es corregeix immediatament la incertesa creada a la gent i algun representant del Govern socialista que es diu d'esquerres li pels peus al portaveu de l'Associació Espanyola de la Banca Jose Maria Roldán que ha tingut el quall de dir que aquesta sentència tindria conseqüències per als clients que demanin una hipoteca. Home, Don José, això ja ho suposàvem els que sempre ho paguem gairebé tot, però que Vè. A més el deixi anar en públic posant cara de vinagre com si fos una amenaça, sona malament i fora de temps. O sigui que, ministra d'Hisenda o d'Economia, em val qualsevol de les dues, diguin-li alguna cosa a aquest subjecte "tan important" perquè no es vagi de rositas.\nI tornant a l'àmbit judicial. Valorant satisfactòriament les disculpes del president Lesmes, cal demanar-li per favor a tan Alt magistrat que persisteixi en la seva actitud d'autocrítica corporativa i enviï un encàrrec als jutges que encara tenen pendent sentència sobre el recurs dels inculpats pels fets atroços de la violació múltiple de l'anomenat cas de "la Rajada", els principals protagonistes estan encara al carrer, ja que els que han de enviar-presumiblement de nou a la presó, encara no han resolt res definitiu. I com que l'Exèrcit acaba d'expulsar de les seves files a l'únic militar inculpat, ja que sona estrany que Ses Senyories de Navarra no diguin "aquesta sentència és meva" després de tant de temps.\nLa cosa o va d'eficiència mínima o de testiculina togada, que ve a ser com una dosi de tossuderia corporativa davant els milions de persones, especialment dones, que han mostrat la seva profunda indignació als carrers i places de tot Espanya, en desacord amb la primera sentència i la llibertat d'uns individus que, al seu savi entendre, millor són a la presó, que robant ulleres en uns grans magatzems o passejant la seva impunitat a la vista de la gent.\nPerdó si, és clar, però més eficiència i sensibilitat judicial en sentències com la de "la Rajada", també.


MARÇ 2na setmana\n¿Què és allò que desapareix quan s’anomena?.....................\nAquells pares estaven preocupats perquè la relació amb un dels seus fills se’ls estava fent una mica difícil, i van anar a parlar amb la tutora. Aquesta els va dir, entre altres coses, que havien d’aprendre a escoltar el seu fill. Els pares es van prendre el consell amb seriositat i, tal com havien quedat, al cap d’un mes van tornar a parlar amb la tutora. Li van dir, amb satisfacció, que els semblava que s’havien pres al peu de la lletra la seva recomanació i que estaven aprenent a escoltar cada paraula que deia el seu fill. Aleshores la tutora els va dir, somrient: “Ara heu d’aprendre a escoltar cada una de les paraules que el vostre fill NO diu”.\nAquest consell de la tutora no era cap ximpleria. Les persones també “parlem” amb el silenci, o amb el que fem, amb el nostre comportament... Si volem conèixer millor algú, ens ajudarà molt escoltar el que diu, el que ens comunica amb les seves paraules. Però també el coneixerem veient les seves actituds, observant el seu comportament. I -encara que això és més difícil- intentant deduir les coses que voldria dir, però que no diu (per por, per timidesa, per vergonya...) No oblidem que hi ha persones que parlen molt, que diuen moltes paraules, però que en el fons ho fan per amagar com són en realitat. Les persones que parlen molt no sempre són les més “comunicatives”. Es pot parlar molt... i no dir res. ¿Sabem escoltar els “silencis” dels altres? Quan parlem, ¿ens donem a conèixer amb sinceritat o fent servir molta xerrameca inútil per dissimular com som en realitat?\nESCOLTAR PER AJUDAR\n“Fonamentalment em dedico a escoltar cada una de les internes de la presó, per orientar-les cap a una vida possible i millor. Moltes vegades em demanen el sagrament del perdó i acabo donant-los l’absolució”. Així parlava un sacerdot, capellà de la presó de dones de Barcelona, quan li van preguntar sobre com invertia el temps de dedicació a la presó. Totes les persones tenim ganes de ser escoltades. Sobretot en moments de dificultat, de dolor, de soledat, o en els moments de molta alegria, quan volem explicar moltes coses... com ens agrada que ens escoltin!\nEscoltar és comprendre, és intentar ajudar. Escoltar no és només sentir el que diu l’altra persona, les seves paraules, sinó també el que vol dir (els seus pensaments, els seus sentiments...) Escoltar és tenir l’oportunitat de conèixer millor una persona, és una forma de manifestar el respecte i l’estimació. Deia un escriptor: “Saber parlar és un do que tenen moltes persones. Saber callar és ja una cosa que pocs saben fer. I saber escoltar és una generositat de molt pocs”. Nosaltres, ¿ens sabem escoltar?\nÉs molt trista l’escena que a vegades es dóna en algunes classes: un noi o una noia que voldria explicar alguna cosa important, algun fet, alguna idea que té, però que al final no ho fa, perquè creu que no l’escoltaran. És injust. Quan jo veig una company o companya que és incapaç d’escoltar, de prestar atenció a algú altre que li està dient alguna cosa, només desitjo que algú l’escolti quan sigui ell o ella qui vulgui explicar-se, a veure si així aprèn a valorar la importància que té el ser escoltat. Pensem que molts companys i companyes no els tenim en consideració, els ignorem, simplement perquè no els coneixem. ¿I com els podrem conèixer si no els escoltem? Cadascú ha de valorar quina és la seva capacitat d’escoltar, d’acollir el que els altres li volen comunicar.\nUn escriptor en certa ocasió explicava el següent: “Estava passant uns dies de dolor, capficat per una sèrie de problemes. I vaig anar a parlar amb una persona, de la qual coneixia la seva capacitat d’escoltar i de parlar amb enteniment i claredat. ¿Com vaig sortir de l’entrevista? Doncs, com es diu vulgarment, vaig sortir com un nen amb sabates noves. Vaig tornar a casa cantant pel carrer. S’acabava de produir en mi alguna cosa especial, com un renaixement. La veu d’aquella persona i la seva capacitat d’escoltar i d’entendre em van deixar com nou”.\nSegurament molts de nosaltres hem tingut una experiència semblant. En moments difícils hem acudit a una persona bona que ens ha sabut comprendre, i amb la seva paraula i amb el seu saber-nos escoltar ens ha comunitat pau, il•lusió i ganes de viure. Tots hauríem de ser per als altres aquestes persones bones que escoltem el que ens diuen i que els acollim. Ajudem-nos a què sigui així realment.\nPublicat per Reyes Linares a 3:01\nMARÇ 4a setmana NATURA DILLUNS DIMARTS DIMECR...\nMARÇ 3a setmana ESCOLTEM DILLUNS DIMARTS ...\nMARÇ 2nasetmana SILENCI ¿Què és allò que desap...


Rosalía publicarà el disc ‘El mal querer’ el 2 de novembre | VilaWeb\nEls trenta concerts imprescindibles de la Mercè 2018\tEls trenta concerts imprescindibles de la Mercè 2018\n[VÍDEO] 'La nostra sentència': la cançó que denuncia la repressió i el judici a l'1-O\t[VÍDEO] 'La nostra sentència': la cançó que denuncia la repressió i el judici a l'1-O\nRosalía publicarà el disc ‘El mal querer’ el 2 de novembre\nÉs el seu segon treball i la cantant ho ha anunciat en una pantalla a Times Square\nRosalía publicarà el seu segon disc, ‘El mal querer’, el 2 de novembre. La cantant de Sant Esteve Sesrovires (Baix Llobregat) ho ha anunciat en una de les icòniques pantalles publicitàries de Times Square de Nova York i ho ha difós a través de les xarxes socials amb un vídeo que ha compartit. L’artista catalana porta tot l’estiu presentant aquest treball en directe.\nA més de l’anunci, Rosalía també s’ha dirigit als seus seguidors amb un vídeo, en el qual es veu la pantalla de fons i la mítica plaça, on els diu que ‘és un somni que no es pot creure’. La cantant assegura que està ‘superemocionada’ i explica que vol que ‘tothom l’escolti ja’.\nFins ara, Rosalía ha publicat dues cançons del seu nou treball ‘Malamente’ i ‘Pienso en tu mirá’. ‘El mal querer’ està produït pel canari El Guincho i barreja flamenc amb modernitat. Aquest treball arriba gairebé dos anys després del seu aplaudit debut amb Refree amb ‘Los Ángeles’.\nA la imatge promocional del disc es pot veure Rosalía amb un cel blau de fons i els braços oberts en creu.\n22:00Avançament editorial: ‘Notes de color’ de Narcís Oller\n22:00Joan Miquel Oliver: ‘No havia fet cançons polítiques, però després de l’1-O me’n va sortir una’\n22:00Decàleg del republicanisme rabassaire\n22:00La caiguda dels homes\n22:00On són els 31.000 milions que van volar de Catalunya?\n22:00Recepta: tots els colors de la samfaina\n22:00Cartes creuades: Les municipals de Barcelona


FOMENT EXCURSIONISTA DE BARCELONA (JUNY DE 1923)\nANY I - NÚM. 6\nB U T L L E T I DEL FOMENT EXCURSIONISTA DE BARCELONA (JUNY DE 1923)\nG R A C I E S...\nBelles tendresses d'un esclat d'amor, joioses esperances d'un pervindre de germanor, adquirirem tots els excursionistes d'aquest Foment, que tinguerem la sort de poguer assistir a l'acte de la benedicció del nostre Banderí, que tingué lloc a la diada de Pasqua de Pentecostés, en la Vila de Torá, que riallera i cofoia ens obrí els seus amorosos braços per enllaçarnos dolçament, i rebrer aixís el nostre esguard franc, que espurnejant d'alegría procurá grabá en nostra pensa, tot lo succeit, ahont hi quedará com a recordança d'uns jorns inolvidables... El sentiment s'apoderá de nostres cors i sols paraules enternidores d'afecte i estimació per a tots els toranesos podem tenir, i particularitzant, per els que ens hostatjaren, a qui recordarem per sempre amb el carinyo qu'es mereixen, i vaigi l'últim agraiment per la Padrina, ánima de la festa, formosa nina que com tendra poncella qu'esclata ufanosa i embauma amb sa flaire a tots qui la contemplen, igual fou ella aquells dies; incansable, amb el seu sornrís atractívol, magnetizaba, i conduits per aquesta força, obtinguerem la victoria.\nToranesos tots i assistents d'altres encontrades, Padrí i Padrina, en Joan Jordi, vos ret acatament i aquest Foment Excursionista de Barcelona, vos don les gracies.\nMANEL VILAGUT DE SOLA.\nRessenya de l'interessant Excursió feta els dies de Pasqua Florida a Cervera, Tarroja, Torrefeta, Guisona, Masoteras, Palòu de Torá, Torá, L'Ajuda, Castell-follit de Riubregós i Calaf.\nImportant va ser 1'excursió feta les passades diades de Pasqua Florida d'enguany que portá a cap un grup de Socis del "Foment Excursionista de Barcelona."\nSols vos podré dar una pobra ressenya amb relació a l'importancia de la mateixa, interessanta baix tots conceptes, per els diferents llocs visitats, i el bó del temps verdaderament esplendit que'ns acompanyá en nostres atractives jornades.\nSortirem de Barcelona a primeres hores del matí del diumenge dia 1 ; tocarem terra a Cervera a mitg dia; després d'un viatje de regulars comoditats, seguidament el company Ribera passá a saludar a la seva familia, en el seus fogars natius en dita localitat, marxant tot seguit a informar-nos de quant interessant poseeix la ciutat de Cervera; primerament tinguerem l'entrevista amb els familiars del digne Batlle, en Pau Batalla, que ens traçaren mes o menys la situació de dita ciutat; població senyorial de grans cases pairals i estrets carrerons, els torreons que rematen algunes creus, semblan disputá als nuvols la gloria de la seva altura, mentres el continuu repic de les campanes que penjant de les seves torres extenen per totes parts sa rel-ligiós cant.\nLa famosa Universitat, manada construi pel Rei Felip V, ha deixat encar recort i la seva influencia s'adivina avui tant per les costums i cultura del seus habitants com per la riquesa i el gust de les seves construccions.\nSeguidarnent anarem a visitar l'esglesia parroquial de Santa Maria, ont admirarem el nou altar major de marbre repujat, el del Santissim Misteri i la capella anexa d'els Dolors, sortin-ne agradosament contents de tot çó que admirarem; també ens fou xocanta la façana de l'Ajuntarnent al contemplar-la adornada amb extravagans relleus que fan ganyotes, riuen, es dessesperen, etc.,etc., acabat de fer aquestes informacions ferem cap a baix als barris de Sant Francesc, l'amic Samsó desarrollá una agradosa placa fotografica com a record de nostra anada a Cervera, marxant tot seguit a diná.\nA la tarda, en punt de dos quarts de quatre partirem per la carretera de Guisona en direcció a nostre acomés, no sens avans despedir-nos familiarment i amistosament de quantes persones ens dispensaren bona acollida durant nostra breu estada a Cervera.\nCamí enllá, ferem "alto" a l'Ermita de Sant Juliá, on recobrarem forces per tornar-hi, entrant jolius i alegres a Tarroja en punt de les cinc; aquí anarem de dret a cal Chelis, una bona familia de dit poble, la qual ens obsequiá amb un suculent berenar tot abastament; dempres ferein cap al local del Foment Agricol de Tarroja on forem molt ben rebuts pel jovent, amb vivas mostras d'obsequis per part d'una multitud femenina de cares maques, després de ballar i explaiarnos breu estona, el company Vilagut es despedí d'els seus a qui ens havia presentat, per lo qual tots plegats els remerciarem amb molt agraiment la bona acullida del poble de Tarroja.\nA un quart de vuit partirem en direcció a Torrefeta sots el guiatje de la claror de la lluna, arribanti en punt de les vuit on hi pernoctarem, allotjan-nos a casa Vives, familiars de l'amic Manel Vilagut que'ns dispensaren una carinyosa rebuda, alli ens pararen abillada taula presidida pel catalanissim "porró"; en mitg de la més franca germanor i tabola liquidarem el sopá, mentres a fora al carrer un piano dee maneta anaba descapdellant cansons i cuplets a l'estil del Ritz, cosa natural fou que com a forasters ens obsequiessin en tot i per tot, invitan-nos per acabar de pair l'apat les bones noies de la casa a explaiarnos a la dança al bell mitg de la plassa del poble, ben entrada la nit n'era quan ens retirarem a descansar, donant próva de molta sinceritat i respecte, en nostres alegrois espandiments.\nDIA 2 Després de surtir l'alba del dilluns de Pascua i d'haver esmorçat, tots plegats ens dirigirem vers l'esglesia parroquial on oirem missa de 7, contemplarem son interior antiquissim, adornat amb rics retaules d'época del segle XVII, a la sortida ferem una fotografía seguida del visiteig del pintoresc villori de Torrefeta, desde la terrassa de can Vives nostres ulls contemplaren amb viu encant el sublim panorarna que s'ovira del baix Urgell.\nUn cop satisfets els caires de l'excursió fou cosa de pensar amb el camí a fer; çó es que'n Vilagut es despedis de sa familia, i nosaltre a la vegada els remerciarem infinits dons de gracies per totes les atencions que'ns lliuraren per la despesa d'allotjarnos amb zel i bon gust,doncs nostra breu estança alli n'era çó que podriem dir-ne esplai de familia; tots erem una mateixa cosa per l'afecte.\nAl pendrer la devallada per continuar l'excursió, forem acompanyats per les gentils damiseles de la casa, en bona part del trajecte, çó que'ls hi estimarem de debó; carretera enllá i fem camí amb ganes de trescar sots un devassall de llum soleia entrarem a l'important vila de Guisona, a dos quarts de déu.\nL'esglesia parroquial de Santa Maria es una de les mes importants d'aquella comarca, gran d'esvetlla i atrevida nau, amb son creuer al mig, a l'estil de les grans catedrals, presenta un bon cop de vista a l'admirarla, contemplarem les ruines de l'antic Seminari i l'obra d'en Flaviá, dempres d'ovirar tot çó que'ns crida l'atenció, ferem alguna que altra compra donant l'últim adeu a dita vila.\nTrescant amb dalit per camins veinals passarem de transit pel poble de Masoteras a quarts d'once que res d'importancia té, camina, que caminarás amb el somriure en nostres jovenivols cors, novament de transit ens internavem per l'interior del poblet nomenat Palou de Torá; encar que tampoc res d'importancia té, no deixa de sér pintoresc, en gran manera, aqui prenguerem orientacions del terreny amb tal de fer-ne via per fer cap a Torá; l'excursió l'anavam proseguint, i sens altre novetat que la imperdonable equivocació de camí i el consegüent retrás entravem satisfets a tres quarts de dugues a la vila de Torá.\nAqui forem rebuts amb vives mostres de simpatía, doncs moltes e infinitat de persones presenciaren nostra ardida caminada i per lo tant nostra entrada a la dita vila, sobresortint entre elles aquells gue'ns estatjarent per breu estada, ens allotjarem a casa Farré enclavada a la plassa del Vall on ens hi entaularem i a copia d'atencions i explendideses d'en Francesc de Solá, varem arrivar-nos a creurer qu'erem a casa nostra. A la tarda passarem a saludar les amistats d'els companys Vilagut i Maluquer, sen molt ben atesos per part de llurs families, cap a les sis determinarem pujar al cim de l'Ajuda, no sens avans visitar l'interior de l'esglesia parroquial de Sant Gil d'aspecte pintoresc resguardada amb verdader art arquitectonic de pur barroc que verdaderament ens fou molt agradosa, seguidament escalarem el serrat per fer cap a l'Ermita tan venerada per aquells indrets, fent-se l'ascensió entre mig de la gatzara festiva del cás, a mitg camí admirarem el nou monument de pedra picada que'n plena montanya i enlairá l'associació de Filles de Maria de Torá a sa patrona l'Inmaculada Concepció, en arribar a la collada, els companys Vilagut, i Ribera anunciaren l'avastament de dita Ermita al poble, amb un llarc trilleix de campanas; dempres passarem a visitar la Verge cantan-se la Salve Regina per tots els assistens, acabat de contemplar llur panorama que s'ovira desde dita alçaria, tots cofois de llur visiteig novament tornarem a Torá.\nDemprés d'explaiarnos amb contades ballades a la sala, fou cosa de pensar pel sopá aplegan-nos novament al redós de la taula de can Farre, on igual que'l mitg dia forem obsequiats dessinteressadament amb tota mena d'atencions familiars, durant l'apat comentavem l'itinerari fet en sorolloses rialles, experonant el que ens quedava encar a fer; un cop satisfets anarem a gaudir-nos d'els honors del ric café entaulats en magestívoles taules del casino, on hi passarem. la vetlla mentres el company Vilagut ens obsequiaba amb Sardanes a piano, tot cantant a la tum, tum, i fent xerinola festiva donarem fi a tant agradosa jornada.\nDesprés de cambiar-nos mutues efusions de carinyo vers les persones que'ns tingueren tota mena d'atencions en nostra curta estada a Torá, acordarem no descansar, efectuant tot seguit el resto de I'Excursió. DIA 3 Nosaltres devots d'els caients misteriosos de natura, poguerem explaiarnos a ple en la marxa nocturna que emprenguerem a dos quarts d'una en direcció a Calaf, ultra l'aldarull de cantades i dites xispejants que amararen de rialles fresques les encontrades vessants arreu esguardades per les ullades de la llum que's filtravan manyagues per entre'ls abres retallats amb faiçó de siluetes fantastiques ; no feia mes de mitja hora que caminabem, quan partirem la provincia senyalada amb una fita, entrant aleshores a la de Barcelona; la serena de nit apretava, çó que feu que al arribar al poble de Castellfollit ens resguardessim per fer-nos passar l'angoixa frescal d'Abril; Castellfollit de Riubregos el visitarem de nit, doncs quc no pogui resenyarne cap nota que tingui importancia, a raig de lluna plena continuarem l'afer voreijant el riu de son nom, fins deixar-lo per avastar la meta de nostra venturosa excursió pedestre.\nL'excursió l'acabarem pernoctant a Calaf a les quatre de la matinada, i com siga qu'encara era fosc, resolguerem no passar a recorrer dita població, anant de dret vers l'estació, on esperarem bona estona el tren de regrés a ciutat.\nLes jornades van esser felices,cap incident pertorvá la placides de les mateixes i els joves excursionistes, i amb ells el "Foment Excursionista de Barcelona" podran per sempre més honrar-se de tant coratjosos jorns que signifiquen un sagell glorios pel pervindre de tan novella Entitat.\nEls pocs concorrents que hi assistiren en serverán un record imborrable ; eran aquestos, els socis senyors: Manel Vilagut, Joan Samsó, Francesc Florit, Josep Ribera i Joan Maluquer.\nA les vuit i quart erem de retorn a Barcelona i de... tots els llavis en sortien mots d'alabança de tan agradoses jornades.\nBarcelona, Abril de 1923.


‘Sa berenada i ses Festes de la Terra’, per Lina Sansano | Noudiari.es\n‘Sa berenada i ses Festes de la Terra’, per Lina Sansano\n@Noudiari/ Tradicionalment, la tarda del dia 8 d’agost, festivitat de Sant Ciríac i commemoració de la conquesta catalana de les Illes Pitiüses, se celebrava una multitudinària berenada popular, amb música i fanfàrries, jocs, cucanyes i cabussons al salt de s’Ase (ara prohibits pel seu perill), al Puig des Molins, baix es Soto, al llevant del puig de Vila, lloc habitual de lleure i banys marins dels vilers.\nSembla que les festivitats en record de la conquesta catalana el 8 d’agost de 1235 s’iniciaren poc després d’aquesta data, especialment la missa i la processó. En realitat, és possible que a l¡inici, la festa es dedicàs a Santa Tecla, que és la patrona de l’església tarraconense. Però, al final, i en fer-se el 8 d’agost, va anar quedant com a copatró de la ciutat d’Eivissa, Sant Ciríac, que se celebrava aquest dia, en record del dia en què les tropes catalanes conqueriren l’illa i la incorporaren a la Corona d’Aragó, sota el regnat de Jaume I el conqueridor.\nSegons l’historiador i canonge arxiver Joan Marí Cardona, amb la seu aportació al ‘Calendari de festes de les Illes Balears i Pitiüses’ (editorial Alta Fulla, 1992), està constatat que al segle XVI, ja es feia la tradicional processó de lo dia de sant Ciríac per commemorar aquesta conquesta. I, fa aquesta cita de l’arxiepiscopologi de Lluís Ponç d’Icart: “En Eivissa se fa cada any la festa de la Conquista, fentse solemne ofici i sermó, i en la processó ixen totes les banderes de les cofraries amb molta luminària i músicha; tiren també tota la artileria dels beluarts i molts de coets i tronadós, tot per honrar la festa del dia de la Conquista. I de les hores ensà dita ila de Ivissa és restada subjecta al rey de Aragó i en el espiritual al Archebisbe de Tarragona”.\nMés endavant, l’any 1754, la corporació local va fer construir la capelleta del sant, al carrer de Dalt Vila amb el seu nom, lloc on segons la llegenda els soldats entraren a la vila superior o Almudaina. Tot i l’esplendor, significat i simbolisme de la festa institucional del 8 d’agost, Joan Marí Cardona acaba reconeixent que “l’acte popular que sempre ha reunit més persones de tota l’illa és la berenada a la caiguda de la tarda i a la vora de la mar, que és alegrada per la Banda Municipal. La calor proverbial del dia té una bona part. Les roques pelades des Soto es van cobrint de colors quan tothom comença a arribar-hi, cadascú amb el seu berenar preparat: és un acte multitudinari en el qual ningú no pot sentir-se foraster”.\nLes notícies sobre la popular berenada són més recents, són ja de principis de segles XX. El dia 8 d’agost, tot i la missa solemne (que no era de precepte) i la processó, amb participació de nombroses persones vengudes de tots els altres municipis, la gent de Vila aprofitava per treballar al matí, però a la tarda, enfilaven camí cap el Puig des Molins, amb senallons, cistellons i còvecs plens de viandes. A aquesta zona compresa entre sa cova de ses Dones, s’Aranyet, i es Salt de s’Ase, anaven agafant lloc famílies i colles disposades a gaudir d’una tarda lúdica i calorosa, mostrant de forma ufanosa i amb cert orgull, els menjars preparats per l’ocasió: coca de pebrera, pa i companatge, conill amb salsa de tomata, alguna truita… aigua, vi i xíndries.\nLa berenada és un esdeveniment lúdic de caràcter marcadament popular i no institucional, molt concorreguda amb música i fanfàrries, on cap als anys 60-70 del segle XX, l’Ajuntament va començar a fer paelles populars, sangries i altres refrescos amb “patrocini” (Leche Rania, gasoses Riera…), com podeu veure amb algunes fotografies d’aquelles anys, realitzades per Josep Buil Mayral. Sobre el seu origen, Torres Planells, J.A. (2005, p. 96) afirma que la berenada popular no és de temps immemorials, i que va començar l’any 1915, amb motiu de les festes extraordinàries que s’organitzaren amb motiu de la inauguració del monument als corsaris, amb l’assistència de la banda de música de la Misericòrdia de Palma, invitada per aquella ocasió. Relata aquest autor que, a més d’assistir-hi quasi tota la població de Vila, hi havia molta gent de la pagesia i, a l’acabament la banda va fer un cercavila amb tota la gent cap a Vara de Rey i, a la seua arribada, hi va haver l’encesa d’una gran traca.\nSobre la data del seu origen caldria poder datar amb fiabilitat i precisió algunes obres i fotografies de l’emblemàtic pintor eivissenc de principide segle XX, Narcís Puget Viñas, destacant especialment diverses pintura a l’oli, reflectinnt la festivitat i colorit de la berenada al Puig des Molins. Una foto costumista d’aquest autor es va fer servir en el programa d’actes del Consell Insular de les Festes de la Terra de 1985, commemoració aquell any del 750 aniversari de la conquesta de les Pitiüses.\nAquesta foto, a falta de confirmació, està datada el 1900. També és cert, que repassada l’hemeroteca del Diario de Ibiza de principis de segle, surt notícia de les celebracions de Santa Maria, Sant Salvador i Sant Ciríac, però no hi ha notícies de la berenada fins al 1915. Podria ser que la berenada hagués començant espontàniament atesa la calor d’un dia de mitja festa en plena canícula, i que s’hagués en certa manera formalitzat a partir de 1915, que es va fer festa grossa amb motiu de la inauguració del dit monument als corsaris.\nTot i que la festa de Santa Maria de les Neus, sempre ha set la festa Major per excel·lència, tant a Eivissa com a Formentera, i sense oblidar tampoc l’àmplia participació vilera a les festes de la Marina, celebrades el dia 6 d’agost, dia de Sant Salvador, patró de la seua parròquia, val a dir que el dia 8 d’agost també era una festa (o mitja festa, com popularment es coneixia) concorreguda i molt participativa. A la pagesia, els que no podien baixar a Vila, sovint celebraven ballades a pous i fonts la tarda d’aquest dia, com a testimoni d’una celebració llunyana i antiga, destacant per exemple les antigues ballades de sa Font del Rei de s’Alzinar (vénda de Xarracó a Sant Joan de Labritja); es pou des Baladre (vénda des Negres a Sant Vicent de sa Cala) aquesta ballada encara es fa actualment segon cap de setmana d’agost i darrerament s’ha avançat al mes de maig; i as Pou des Lleó (vénda des Figueral a Sant Carles de Peralta).\nCom és normal i sol passar a les festes populars, aquestes sofreixen canvis, evolucions i adaptacions a noves circumstàncies, normalment lògiques i de concordança amb la modernització. Després de la dictadura i tot just iniciar el període democràtic i d’inici de les autonomies, creat ja el Consell Insular com a màxima institució d’autogovern insular, l’any 1982, en sessió plenària es va decidir sol·licitar el dia 8 d’agost com a festa insular, fet que, malauradament no es va aconseguir, atès que mai no s’ha renunciat a la festivitat de la patrona, Santa Maria, el 5 d’agost.\nActualment la berenada des Puig des Molins està inclosa dins del que oficialment es coneix com a Festes de la Terra, que han estat objecte de declaració i protecció institucional, en la figura jurídica de FIC, Festa d’Interès Cultural, amb expedient iniciat el 25 de setembre de 2006, dins el marc normatiu de la Llei 1/2002, de 19 de març de cultura popular i tradicional de les Illes Balears, ratificat en sessió plenària de 14 de juny de 2007, acord publicat en el Butlletí Oficial de les Illes Balears, núm. 122 de l’11 d’agost de 2007.\nCom a anècdota, recordar que aquesta declaració de FIC, figura relativament nova dins l’ordenament jurídic balears, va ser pionera, la primera que es va declarar a Balears, aprovada per unanimitat pel Consell Assessor de Cultura Popular i Tradicional de les Illes Balears, que es reuní, en sessió ordinària, a l’illa d’Eivissa el 10 de maig de 2007. En l’aprovació de la declaració que inclou els elements institucionals i històrics que la caracteritzen, es va fer especial incidència als canvis i evolució dels elements immaterials. Canvis tanmateix previstos en l’esmentada llei que deixa marge de maniobra a l’evolució dels elements per adaptar-se a noves circumstàncies i a la possible pèrdua de funcionalitat d’alguns elements o d’algunes festes en si.\nLina Sansano Costa.


Recepta de cuina, Com es fa – Mongetes amb cloïsses - M'agrada Catalunya\nRecepta de cuina, Com es fa – Guatlles a la...\nBeget - Alta Garrotxa - Ripollès\n4 anys 11 mesos\nRecepta de cuina, Com es fa – Mongetes amb cloïsses\nby M'agrada Catalunya 4 anys 11 mesos\n2.3k shares, 9 points\n1/2 quilo de mongetes blanques\nDos grans d’alls\nQuatre claus d’espècie\nSal, oli d’oliva verge extra.\nLa nit abans posem en remull les mongetes. L’endemà les escorrem i les posem en una cassola amb una mica de sal, les cobrim d’aigua freda i les posem al foc ben baix, per evitar que se separi la pell de la mongeta.\nQuan comencin a bullir, desescumem i afegim el llorer, la ceba sencera amb els 4 claus clavats, les pastanagues i un cap d’alls. Ho deixem que bulli una hora i mitja a foc lent. Mai han de bullir a foc molt fort, ja que se separaria la pell de la mongeta, ni remenar amb cullera, simplement anem sacsejant la cassola.\nMentre es fan les mongetes, anem fent les cloïsses, que les haurem posat en aigua amb sal unes dues hores abans, perquè deixin anar tota la sorra. En una paella amb una mica d’oli calent posem les cloïsses i tapem. Les anem traient a mesura que es vagin obrint. Colem l’aigua que han deixat i la reservem.\nEn una cassola amb una mica d’oli saltem dos grans d’all picats petits i una mica de julivert, quan estiguin daurats, sense cremar-se, afegim una cullerada de farina, remenem i posem el vi. Incorporem les cloïsses, deixem que el vi es redueixi, afegim les mongetes i deixem un minut més.\nCUINAcrancs, mongetes, riu\nRecepta de Cuina, Com es fa – Mongetes estofades amb crancs de riu\nRecepta de Cuina, Com es fa – Mongetes Cuites\nCUINABotifarra, mongetes, seques\nRecepta de cuina, Com es fa – Botifarra amb mongetes\nCUINAalmejas, cloïsses, Espaguetis, Pasta, PEIX\nRecepta de Cuina, Com es fa – Espaguetis amb cloïsses\nRecepta de Cuina, Com es fa – Botifarra amb seques\nby M'agrada Catalunya 5 dies 4 dies\nCUINACarabassa, Pastís, Recepta\n🎃 Recepta de cuina, Com es fa – Pastís de carabassa


Miquel Iceta serà el nou ministre de Cultura · La batllessa de Gandia, Diana Morant, serà la nova ministra de Ciència i Innovació\nEl president del govern espanyol, Pedro Sánchez, ha anunciat una gran remodelació del seu executiu que n’afecta uns quants pesos pesants. Segons que ha avançat la premsa espanyola, el canvi principal és l’adeu de Carmen Calvo, fins ara vice-presidenta primera, que serà substituïda per la ministra d’Economia, Nadia Calviño. Com que Calviño ja era vice-presidenta tercera, el govern tindrà tres vice-presidències, en lloc de les quatre que tenia fins ara. La segona vice-presidenta serà la ministra de Treball, Yolanda Díaz, i la tercera, la ministra de Transició Ecològica, Teresa Ribera. El fins ara número dos de Calvo, Félix Bolaños, serà ministre de Presidència. Bolaños, molt pròxim a Sánchez, va dirigir l’exhumació del dictador Francisco Franco del Valle de los Caídos el 2018.\nA banda els canvis ministerials, n’hi ha un altre de molt important: Iván Redondo, fins ara cap de gabinet del president espanyol, deixa el càrrec i el substituirà Óscar López. Redondo ha tingut una forta influència en l’estratègia del president espanyol aquests últims anys. Se li atribueix la maniobra que va causar les eleccions a la Comunitat de Madrid, on el PSOE va quedar ben escaldat, sense opcions de governar i per darrere de Més Madrid. Un altre nom de confiança de Sánchez, el valencià José Luis Ábalos, també deixa el govern. La batllessa de Gavà, Raquel Sánchez, serà la nova ministra de Transports i Obres Públiques.\nAl Ministeri d’Afers Estrangers, Arancha González Laya deixarà pas a José Manuel Albares, fins ara ambaixador a l’estat francès. Laya, que va substituir Josep Borrell quan aquest va esdevenir cap de la diplomàcia europea, tenia un perfil força tècnic, perquè venia de dirigir el Centre de Comerç Internacional de l’ONU. Però durant el seu mandat ha hagut d’afrontar unes quantes crisis polítiques, com ara el conflicte diplomàtic amb el Marroc, que li han ocasionat nombroses crítiques.\nLa ministra d’Educació, Isabel Celáa, també surt de l’executiu i la rellevarà Pilar Alegría, actual delegada del govern a l’Aragó. La fins ara presidenta del Senat espanyol, Pilar Llop, serà la nova ministra de Justícia, en substitució de Juan Carlos Campo. El nom de Campo era un dels que havien generat més especulacions, pel fet que ha estat sota el seu mandat que s’han aprovat els indults als presos polítics independentistes. També surt del govern el fins ara ministre de Ciència i Innovació, Pedro Duque, i el substituirà l’enginyera en telecomunicacions Diana Morant, fins ara batllessa de Gandia.\nJosé Manuel González Uribes deixarà el Ministeri de Cultura i Esports i el substituirà el fins ara ministre de Política Territorial, Miquel Iceta. La batllessa de Puertollano, Isabel Rodríguez, substituirà Iceta al capdavant de Política Territorial. Tot i que s’havia especulat que ho seria Iceta, Rodríguez també serà la nova portaveu del govern, un paper que fins ara pertocava a la ministra d’Hisenda, María Jesús Montero. La resta de ministres continuaran al capdavant de les seves carteres. Unides Podem ha aconseguit de conservar tots els seus ministres intactes, després d’una negociació entre Sánchez i Díaz.\nEn una conferència de premsa, Sánchez ha explicat que els nous ministres prendran possessió dilluns vinent i participaran en el consell de ministres de l’endemà. El president espanyol ha justificat els canvis adduint que representen un relleu generacional, amb una rebaixa de cinc anys de la mitjana d’edat (de cinquanta-cinc anys a cinquanta) i un augment de la presència de dones (del 54% al 63%). A més, ha destacat que s’hi incorporen perfils procedents del món municipal. “La principal tasca serà consolidar la recuperació i la modernització econòmica”, ha dit Sánchez. La remodelació arriba força abans de la meitat de la legislatura, que no serà fins al gener de l’any vinent.


Els socis rescatats protesten pel tracte a Espanya\nEls països que han rebut ajuda europea reclamen que se suavitzin els seus plans d'ajust\nL.F. BRUSSEL·LES 13/06/2012 00:00\n260x366 FARTS DE L'AUSTERITAT Els socis rescatats volen que se'ls imposin condicions menys estrictes. Les dures retallades ofeguen economies com la portuguesa. / RAFAEL MARCHANTE/REUTERS FARTS DE L'AUSTERITAT Els socis rescatats volen que se'ls imposin condicions menys estrictes. Les dures retallades ofeguen economies com la portuguesa. / RAFAEL MARCHANTE/REUTERS\nAGrècia el doble rescat li ha costat l'acomiadament de milers de funcionaris, la retallada de sous i de pensions, la pujada de l'IVA i el tancament de centenars d'empreses, per apuntar-ne només alguns exemples. La ciutadania està a punt d'explotar i l'alternativa més immediata per als grecs és votar el partit que rebutja les dures condicions del rescat. A Portugal i a Irlanda la situació no és tan dramàtica, però la UE també ha imposat dures condicions a rescats que han costat menys de 100.000 milions d'euros. ¿I ara Espanya se'n sortirà sense un ambiciós pla d'ajust? És la pregunta que es fan, incrèduls, els tres socis ja rescatats.\nAtenes, Lisboa i Dublín denuncien tracte de favor a Madrid perquè, a priori, el rescat bancari de l'Estat només tindrà, sobre el paper, condicions en el sector bancari. A Irlanda, molestos pel tracte de favor a Espanya, el govern del país ha negat públicament que a Rajoy el rescat li costi menys. Els partits de l'oposició, però, no han estat tan benèvols. "Molts irlandesos miren l'acord i es pregunten a si mateixos per què hi ha unes condicions per a ells i unes altres per a Espanya", assegura Pearse Doherty, el portaveu econòmic de l'esquerrà Sinn Féin. "És evident que el govern espanyol ha aconseguit un acord més bo", insisteix.\nPerò és a Grècia, un país asfixiat per les mesures d'austeritat, on hi ha hagut més crítiques i indignació pel fet que a Espanya no se li exigeixin més retallades. El país, immers en la campanya electoral que acabarà amb les eleccions de diumenge, creu que les condicions del rescat a Madrid obren la porta a renegociar les condicions de l'ajuda grega. Portugal, en canvi, sembla el més resignat de tots, però també confia que Brussel·les afluixi.\nDe moment no hi ha res tancat en el rescat d'Espanya. Encara que el govern ho doni per fet, falta el més complicat: la negociació amb la resta de socis de l'euro sobre les contrapartides. Fins a la setmana que ve, quan està previst que es reuneixin personalment per primera vegada des de l'anunci del rescat espanyol els ministres d'Economia de la UE, no se sabran del cert les condicions que s'imposen al govern de Rajoy. Són els estats membres els que han de decidir quines contrapartides s'exigeixen a Madrid, però és la Comissió Europea qui presentarà la proposta inicial. I Brussel·les ja ha dit que les condicions seran estrictament de l'àmbit bancari.\nÉs a dir, que Espanya no tindrà un pla d'ajust com els de Grècia, Portugal i Irlanda. Serà un rescat "tou", en condicions molt menys estrictes. Tot i això, informalment, la Comissió Europea ja ha advertit al govern espanyol que ha de complir els compromisos per reduir el dèficit públic, i això implica més retallades.\nMentre l'eurozona debat el rescat d'Espanya, intenta resoldre també el futur de Grècia. Brussel·les va assegurar ahir que "l'únic escenari que es preveu" és que aquest país no abandoni la moneda única. Altres fonts, però, apunten que la Unió prepara plans de contingència per si el país hel·lè surt de l'euro. Entre les idees que hi ha sobre la taula, destaca limitar la retirada d'efectiu dels bancs i suspendre la lliure circulació de persones i capitals, sobretot més enllà de les fronteres gregues.\nLa Comissió Europea va admetre ahir que els estats membres poden suspendre legalment la lliure circulació de capitals però només en casos justificats, com ara per qüestions de seguretat, però no per raons econòmiques. En qualsevol cas, Grècia és ara la principal preocupació de la zona euro, perquè si el país abandona el grup, les conseqüències per a la resta de socis podrien ser desastroses. Davant d'aquest complicat panorama, la directora gerent del Fons Monetari Internacional (FMI), Christine Lagarde, va advertir ahir als socis europeus que tenen "menys de tres mesos per salvar l'euro". Les pròximes setmanes seran claus.


La xocolata desfeta del Nougat embotellada en ampolla de 530ml, llesta per escalfar al gust, esta elaborada amb cobertura de xocolata 54% cacau, cobertura de xocolata 61% cacau, llet, nata, farina de blat, sucre llustre i cacau amarg.\nConservació en fred. Consumir preferentment en 7 dies.\nPossibilitat de retorn de l'envas a la botiga (valor de 0,50 euros).\nEl pastís decorat Sirena és un dels més populars a Sweet Dreams! pots triar el sabor de pa de pessic i de la crema de farciment en els comentaris de la comanda! si tenim algun dubte ens posarem en contacte amb vosaltres! per saber tots els nostres sabors pots visitar la nostra web: www.sweetdreamspastisseria.com\nEl pastís exòtic trobem un pa de pessic de llimona natural acompanyat d'una delicada crema de Mango i fruita de la Passió (Maracuià). Les fruites exòtiques més refrescants que hi ha! combinem l'àcid de la llimona i la fruita de la passió amb el dolcor del Mango. Podem afegir un escrit de felicitació!\nCatànies Cudié tradicional\nAMPOLLES DE XOCOLATA\n3 AMPOLLES DE XOCOLATA\nTorró alacant 350gr\n10 MONEDES DE XOCOLATA


Llogar pis a Turó Parc, amb terrassa i 5 habitacions, a dos minuts de Francesc Macià\nÀtic en lloguer de 250 m2 + Terrassa de 14 m2, a Turó Parc a dos minuts de Francesc Macià\nRef. BCN10580A 5.500 €\nÀtic en lloguer a Turó Parc de 250m2 + terrassa de 14m2 amb vistes al parc. 5 habitacions amb armaris encastats, Cuina reformada tipus office, amb safareig i rebost. Saló menjador de 40m2 molt lluminós i amb sortida a terrassa. 5 banys complets, un d'ells de cortesia. Calefacció de gas i aire condicionat al menjador ia les estances principals. Tot el pis té terres de parquet. Finca amb servei de porteria i ascensor. Ubicació excel·lent, a 2 minuts de Francesc Macià.


Dolors i Montse Bassa omplen la Casa Irla amb la presentació de 'Carregades de raons'\nIntervenen: Dolors Bassa, exconsellera de Treball, Afers Socials i Família; Montse Bassa; diputada d'ERC al Congrés\nCarregades de raons és el llibre escrit a quatre mans per les germanes Dolors i Montse Bassa. Durant la presentació de la publicació a la Casa Irla, les dues germanes van explicar tot el que les va portar a escriure un llibre. Durant moltes converses a través del vidre i visos van poder anar completant l'escrit. En ell s'hi relaten moments com els dies tres i 27 d'octubre i com la Montse va acompanyar a la Dolors fins a la Catalunya Nord. Amb ell, la voluntat de les dues autores és transmetre com es vivien aquells moments del país des dels dos costats del vidre.\nAmb el llibre es volen mostrar les reflexions de com la presó afecta la vida dels presos i la dels seus familiars. Acompanyant els moments personals també hi ha una crítica de com s'ha arribat fins aquí i què pot passar en un futur a nivell polític.\nTambé es parla de la repressió que ha patit el moviment independentista des dels seus inicis. Una persecució que encara és vigent avui dia amb judicis a diferents activistes per moviments com els del Tsunami Democràtic. Repressió que no només arriba amb judicis, sinó també sentències com les del 25% de castellà a les aules.\nLa presentació del llibre va ser un espai on les autores van explicar tot el procés fins a la publicació, però també un col·loqui entre les desenes d'espectadors que podien intervenir en qualsevol moment. L'acte és el primer de la programació hivern-primavera de la Casa Irla que seguirà el 5 de febrer amb la presentació de Lawfare, l'estratègia de repressió contra l'independentisme català de Damià del Clot i l'11 de febrer amb Oriol Junqueras i el llibre Contra l'adversitat.


Del paper de les notes desbocades\nBiel Florit | 10 octubre 2001\nAquesta darrera setmana de mitjan setembre, el llapis m'ha fet una feinada, però en forma de notes inconnexes, tristes, com si la capacitat d'anàlisi estés avariada, en coma de coherència, a la UVI de totes les capacitats de comprensió, d'assimilació dels aconteixements que la CNN m'envergava amb tota la brutalitat del moment.\nDes de Cala Gamba estant, encara avui, dimarts 18 de setembre 01, vuit dies després de la gran pardalada, quan un Boeing Jumbo entra per ponent, o sia, per aquí davant mateix, no puc evitar arrufar les espatlles, dilatar els forats del nas, estrènyer el barram amb força sobrada. Les imatges tan repetides per les televisions de tot el món dels bestials impactes de la gran animalada de NY, del Pentàgon, de Pensilvània, m'han malferit totes les confiances, m'han malparat, desbaratat, afusellat qualsevol residu d'esperança en un futur harmònic, habitable, raonable, civilitzat, humanament emergent, xalest, estimulant, creatiu...\nL'univers camina de cairell per a la nostra descendència, talment una calabruixada, com una martellada a les dents, com un mal somni del que costarà anys i panys despertar, si s'aconsegueix. Quan la violència es desferma d'aquesta manera, les conseqüències són del tot incontrolables. I no calen veus de clemència. És morta la clemència, sols resta la duresa dels punys en forma de mall per esclafar caps. Com a l'edat mitjana. Sols la puta violència en resposta puntual a la violència. Tornaran a matar infidels, palestins, o islàmics, o talibans de la gran bagassa. Sobretot si no tenen petroli per vendre. Bush ja ens ven una croada. I parlen de la nova croada com si les altres foren religioses, ideològiques. Malparits tots plegats, ja varen ser econòmiques, es tractava de l'autopista de les espècies! Clar, això tampoc ho ensenyaven a les escoles, ho hem anat aprenent a cops d'escaire, a mesura que els anys passaven i un es deixava manipular menys a cada passada pel cedàs, la colada era més fina, més exigent. I ens han fet ja el gol de l'alegria dels morets i el de les llagrimetes televisives del president. Quin oi! Quin fàstic!\nPerquè, tot observant els que han de prendre decisions oportunes, prudents, justes, assossegades, amb seny, resolutòries, hi tenim ni més ni manco que el xèrif Bush, que ara li han posat un roent piercing, o com es digui, al mateix glande, allà on fa més mal, ben a prop dels testicles. Amb l'agravant que, a aquest senyor, li agrada més una brega que un bon sopar, com ha anat demostrant aquests breus mesos que du de mandat. Com ha donat a entendre urbi et orbe en les diverses intervencions televisives post putada. Ningú no parla de justícia, tothom crida «revenge», venjança, ull per ull, dent per dent, mort per mort. Com si fos tan fàcil, aquest pic, comptar-los tots, els morts!\nI el Sharon, que quan el tren passa i fa renou, pots desparar que tanmateix no se sentiran els trets, i fot totes les empentes que li ve de gust als palestins, malanats, i bombardeja casones de totxanes de fang assecat al sol amb míssils (de fabricació nord-americana, per cert), des de sofisticats helicòpters (de fabricació USA, per descomptat), i la genteta mor també sota les runes. Clar, amb manco proporció dins el temps i l'espai de les que, igualment innocents, han perdut la vida a les Torres Bessones de Manhattan. Però, mica en mica i comptabilitzant-les bé, vés a saber... I apallissaments de gentona obscureta de pell devers NY, ara que és de franc i potser tolerable a causa de les especials circumstàncies. Escopinades a la cara dels nins de rostre àrab a les escoles, potser de segona generació ianqui, que no ho oblidaran mai de la vida. I els seus pares manco, clar. I d'un caramull de ràbia i arrogància, sols se'n treu més ràbia, més mala bava. I màrtirs, alerta, allò tan retent. Mentre, «àguiles nobles» continuen escabussant els blancs coloms d'en Picasso. I amb la mà dreta de pla damunt el cor, ells canten.


Els treballadors d'Autobusos de Lleida porten a la justícia el conflicte laboral amb l'empresa | Lleida.com\nFoto Salvador Miret - ACN\nEls treballadors d'Autobusos de Lleida han portat al jutjat social el conflicte col·lectiu amb l'empresa, després que la mediació del Tribunal Laboral de Catalunya entre les parts acabés sense acord, i confien que la justícia els acabarà donant la raó. La plantilla ha sortit de nou al carrer per tornar exigir a Moventis, concessionària del servei de bus urbà a la capital del Segrià, l'increment salarial del 7% pactat en el conveni per al 2022. Els treballadors s'han concentrat al matí davant de l'oficina d'atenció que Autobusos de Lleida té a l'avinguda de Madrid des d'on s'han dirigit fins a la Paeria. A la tarda tornaran a mobilitzar-se i adverteixen que seguiran amb les protestes mentre l'empresa no atengui les seves reivindicacions.\nEls treballadors d'Autobusos de Lleida-Moventis s'han tornat a mobilitzar aquest dilluns per exigir a l'empresa que els aboni l'increment salarial pactat en el conveni per aquest any. Tant la plantilla com la concessionària del servei van rebutjar la proposta de medicació del Tribunal Laboral de Catalunya per tal de prorrogar el conveni un any més i diferir l'increment del 7% previst per enguany en dos anys (un 4,5% el 2022, i un 2,5% el 2023).\nDavant la manca d'acord entre les parts, el comitè d'empresa ha presentat una demanda al jutjat social per tal que resolgui el conflicte col·lectiu. "Confiem que la justícia ens acabarà donant la raó i, si l'empresa hagués pagat, tota aquesta molèstia a la ciutadania ens la podíem haver estalviat", ha afirmat el president del comitè d'empresa, Paco Morales.\n"És un increment salarial que està signat i l'empresa no té cap justificació per desvincular-se'n, entre altres coses perquè acaba la concessió el 30 de juny", ha dit Morales. "Han demanat una pròrroga de cinc anys i, si tan malament va i tants diners perden, no voldrien continuar", ha assenyalat el president del comitè d'empresa. "Guanyen diners i no està justificat despenjar-se de l'increment salarial", ha sentenciat.\nDes del comitè d'empresa han emplaçat l'Ajuntament de Lleida i a l'alcalde Miquel Pueyo a exigir a la concessionària "que compleixi el que està signat i pagui als treballadors i després ja es negociarà la possible renovació de la concessió o el que sigui", ha dit Morales.\nUna trentena de treballadors s'han concretat a les 10 hores davant de l'oficina d'atenció al client, situada a l'avinguda de Madrid, per fer sentir les seves reivindicacions. Posteriorment, s'han desplaçat fins a l'Ajuntament de Lleida. A les 17 hores, repetiran la mobilització, coincidint amb el torn de tarda. Aquestes mobilitzacions dels treballadors se sumen a les dues jornades de vaga que va dur a terme la plantilla el 25 de març i el 22 d'abril. Des del comitè d'empresa ja han anunciat que seguiran amb les protestes mentre l'empresa no atengui les seves demandes. La pròxima serà el 30 de maig.\nServeis mínims per la vaga d'Autobusos de Lleida-Moventis\nDetingudes 15 persones per violències masclistes durant la revetlla de Sant Joan\n⏯ Pueyo sobre la querella per Torre Salses: "El govern ha actuat escrupolosament i ha fet allò que ens obligava la llei


Camí Escolar Terrassa | Camí segur i autonomia dels infants | Pàgina 3\nLLEGIR INFORME DELS RESULTATS DE L’ENQUESTA / NOTA DE PREMSA Continua llegint →\nLa Mireia (a la dreta), mare de l’escola Petit Estel – La Nova, ha estat l’afortunada guanyadora del sorteig del patinet entregat al Kulture Skateshop. Felicitats!!!\nI moltes gràcies a totes les famílies que heu participat a l’enquesta.\nDes del grup d’AMPAs que estem darrera aquest bloc, volem fer una crida a totes les persones conductores de vehicles, especialment de cotxes i motos, per a que extremin les precaucions quan circulin pels carrers de la ciutat. Tothom pot tenir un descuit, conductor/a o vianant, però no pot ser que la conseqüència sigui molt greu o mortal. Cal circular a una velocitat prudencial (sempre a menys de 30 km/h fora de les avingudes) i estar 100% atents a la conducció, pensant que pot creuar un infant en qualsevol moment. Els atropellaments mortals d’infants recents a Pamplona i a Terrassa, ens han de fer reflexionar a tots per a que no torni a passar mai més.\nL’inici del curs escolar 2018-19, el 12 de setembre, marca el retorn complet a la normalitat després de les vacances.\nSón les 8.40 h. Ni un minut més, ni un minut menys. És l’hora exacta en què la Jana i la Maria Chico toquen el timbre de casa l’Ada i el Set Climent, a Badalona, que ja les estan esperant. És el ritual de cada matí durant el curs escolar. Tots quatre comencen el trajecte que, fins a l’escola Lola Anglada, els portarà a tocar més timbres i a esperar altres companys a la plaça Carme Guasch per arribar tots junts i ben puntuals al centre ubicat a l’interior del parc de Can Solei i Ca l’Arnús. Segueixen un dels camins escolars que arreu de la metròpoli barcelonina volen afavorir la salut i l’autonomia dels infants perquè arribin a l’escola a peu, en bicicleta o en patinet i prescindeixin, en els casos que pugui ser, dels cotxes i de l’acompanyament dels pares. “Normalment, l’escola primària acostuma a estar molt a prop de casa, però els pares de vegades hi porten els fills en cotxe perquè després ells van a treballar amb aquest vehicle. Amb els camins escolars volem intentar que els infants agafin més autonomia, així com afavorir la mobilitat activa i contribuir a la lluita contra la contaminació”, afirma Sílvia Casorrán, tècnica de la direcció de serveis de mobilitat sostenible de l’Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB). Continua llegint →\nDes del grup d’AMPAs “Camí Escolar Terrassa” (www.camiescolarterrassa.cat), volem conèixer com són els nostres hàbits de mobilitat, les opinions i desitjos de les persones que cada dia fem el trajecte d’anada i tornada a l’escola. Fa 4 anys, vam fer una primera enquesta de mobilitat i ara la volem tornar a fer a totes les escoles de Terrassa.\nOmplint aquesta enquesta participeu en un estudi sobre la mobilitat a les escoles de primària de Terrassa, per això us agraïm que sigueu sincers, ja que la vostra opinió és molt valuosa.\nHEM AMPLIAT EL TERMINI: Data límit per omplir l’enquesta: 31/07/2018. Moltes gràcies per la vostra col·laboració!\nSi ens deixeu un correu electrònic, participareu en el sorteig d’aquest fantàstic patinet!!


La “Paloma” ve de lluny\nUn libro de Marta Biadiu Llorente\nLa Sara emprèn un viatge per el passat del poble cubà per tal de refer la història endinsant se en un viatge on les peces del trencaclosques s´ encaixaran i desencaixaran per a donar pas a d’altres viatges, a d’altres passats, a d’altres històries d’amor. Qui sap…Potser la seva….\nMarta Biadiu Llorente; cineasta, guionista, escriptora, periodista i psicòloga, neix a Barcelona el 21 de Gener de 1966.\nAl barri de Gràcia creix envoltada per un ambient familiar cinematogràfic, el seu avi Ramon Biadiu; cineasta d’avant guarda i el seu pare Jaume Biadiu; càmera i realitzador de ” La escuela de Barcelona”.\nAls vuit anys viu una experiència que marca la seva trajectòria com a escriptora; estudiarà tres anys en un internat en un poble a la vora de Perpinyà. Viurà moments de gran solitud i l´ escriptura del seu primer diari l´acompanyarà durant aquest anys. L´ aprenentatge de la llengua francesa marcarà també la seva personalitat ; al finalitzar els estudis de Comunicació Audiovisual, anirà amb una beca Erasmus a cursar estudis cinematogràfics a París, ciutat en la que viurà i treballarà set anys en diferents productores com a autora de sèries infantils.\nTreballa més tard a Cromosoma amb “Les tres bessones” i a RATVA ( Televisió Andorrana ) A Andorra coneix al pare del seus dos fills. Per raons laborals s’ instal·len a Moscou durant set anys, efectuant un gir dins la seva trajectòria professional;. estudia psicologia i exerceix la professió durant tres anys. Torna a Barcelona i alterna la seva activitat com a mare amb la seva feina com a directora de màrqueting en una ràdio local . Actualment viu a Suècia.\nDirigeix un programa de ràdio ” El arte de vivir” a “Radio Bahía”88.9 i col·labora com a guionista a SVT ( televisió sueca) La “Paloma ve de lluny” és la seva primera novel·la.\nMarta Biadiu Llorente


Agents fallers, veïnals i comerciants per al ban de Falles 2018\nL'Ajuntament escoltarà a agents fallers, veïnals i comerciants per al ban de Falles 2018\nEl ban municipal que regularà el dia a dia de la ciutat de València durant la celebració de les Falles de 2018 s’elaborarà com cada any a partir de les aportacions que les forces de seguretat i els diversos servicis municipals implicats aporten a partir de l’anàlisi de les experiències prèvies. En aquest procés es tindran presents les aportacions de diversos col·lectius fallers i, com a novetat, també veïnals i de comerciants mitjançant mecanismes de diàleg que el regidor de Cultura Festiva de l’Ajuntament de València, Pere Fuset, ha anunciat que obrirà en els pròxims dies.\n“La participació de totes i tots, la convivència i la seguretat de la festa seran tres premisses que ens conduiran a l’elaboració del ban de Falles l’any que ve redactat pels servicis municipals”, ha explicat Fuset, qui ha afirmat que enviarà un comunicat a representants d’entitats veïnals, de consumidors i comerciants per poder incorporar la seua visió a la regulació del ban municipal. A més, com l’any passat, es tornarà a escoltar als agents fallers, entre els quals enguany, a banda de la Interagrupació i els delegats de sector de Junta Central Fallera, també es contactarà amb Federacions com les que engloben a les Falles d’Especial i de 1a.\n“Tota la ciutat forma part de la gran festa que són les Falles i per això el Govern de la Nau ha obert la possibilitat que representants de diversos col·lectius fonamentals en el dia a dia de la nostra ciutat i de les Falles facen les seues aportacions per millorar el funcionament i la convivència d’una festa que és Patrimoni de la Humanitat”, ha dit Fuset. En primera instància la Regidoria enviarà una carta per recollir les propostes dels diversos col·lectius al ban i en rebre les propostes els diferents servicis municipals involucrats les valoraran i es mantindran les reunions necessàries.\nPrecisament la millora de la convivència durant la darrera edició de les Falles va permetre reduir les queixes veïnals en un 62 per cent. “És un resultat molt positiu, fruit del gran esforç fet per totes i tots. Volem incidir en eixa col·laboració per restringir al màxim els inconvenients, aprofitar tot el potencial de la festa i facilitar al màxim un clima òptim de convivència, seguretat i respecte”, ha afirmat Fuset, qui ha recordat que el ban de Falles d’enguany ja va regular, per exemple, els mercadets d’artesania, les parades d’alimentació, les vies d’evacuació i la instal·lació de les carpes, amb mesures que van redundar en una convivència millor i una disminució notable de les molèsties que tradicionalment es generaven durant la celebració de Falles. “Enguany volem repetir l’experiència i millorar-la, perquè el resultat redundarà en benefici de totes i tots, dels fallers i falleres i, en general, del conjunt de veïns i veïnes de la ciutat”, ha assegurat Fuset.\nEl regidor ha manifestat que la seguretat de les celebracions serà un altre eix central en l’elaboració del ban municipal. “La seguretat, marcada per les directrius dels seus responsables, serà el marc que englobarà totes les converses i totes les aportacions que formen part finalment del ban municipal de Falles l’any que ve”, ha afirmat Fuset.


Finalitzades les obres de la plaça del Vall - Torà online\nSocietat dissabte 7 agost 2010 Autor: editor\nDesprés de prop de 2 anys d'obres, la plaça ja torna a estar oberta als ciutadans\nLa plaça de nit Autor: Josep Maria Santesmasses\nLa remodelació de la plaça del Vall ha consistit a eliminar els diferents nivells existents, la substitució de la xarxa de clavegueram i una nova urbanització de l'espai. La plaça ara és d'un sol nivell i la separació dels diferents espais, vianants i cotxes, s'efectua mitjançant l'arbrat. També s'ha substiuit el sistema d'enllumenat per un de més atenuat i s'ha dotat de bancs i una zona d'esbarjo per als més petits. L'arbrat correspon a les espècies Albizia, a la part central, i Photinia X Fraresi, als laterals, aquest darrer tot i ser un arbust, pot arrivar a fer-se bastant gran. Estan dotats amb sistema de reg per goteig automàtic programable.\nL'opinió generalitzada dels veïns es favorable i l'única queixa es referent a la manca d'ombres donat que els arbres encara són petits.\nEl projecte és obra dels arquitectes Josep Esteve, Antoni Martí i Lurdes Verdés i la realització ha anat a càrrec de l'empresa Ribalta i fills SA per 649.000 ‚¬. La il·luminació és de l'empresa local Leds-c4\nEl projecte es va aprovar inicialment en el plenari del 7 dagost de 2008 i de forma definitiva el 3 d'octubre del mateix any amb la incorporació d'algunes al· legacions. El pressupost de contracta inicial de 727.552,12 euros es va reduir fins els 649.000 ‚¬ i ha comptat amb una subvenció del DPTOP, Departament de Política Territorial i Obres Públiques, per valor de 140.000 ‚¬.\nAquesta obra és la realització més destacada de l'actual equip de govern. Cal remarcar que aquesta plaça és el centre vital de la vila i és una de les plaçes més grans de tota la Segarra.\nExcavació i clavegueram\nInstal·lació del nou enllumenat\nPlantant els darrers arbres\nAutor: Ramon Santesmasses\nEtiquetes: obres plaça vall remodelació torà\nLectures: 1246 Darrera: 19.05.2021


L’Arxiu Municipal d’Amposta ingressa el fons històric municipal i el fons local de Falange a l’Arxiu Comarcal del Montsià | Ajuntament d'Amposta\nInici ComunicaciÃ³ NotÃcies NotÃcies 2011 L’Arxiu Municipal d’Amposta ingressa el fons històric municipal i el fons local de Falange a l’Arxiu Comarcal del Montsià\nL’Arxiu Municipal d’Amposta ingressa el fons histÃ²ric municipal i el fons local de Falange a l’Arxiu Comarcal del MontsiÃ\nTot just coincidint amb el primer aniversari de la inauguraciÃ³ de l’Arxiu Comarcal del MontsiÃ , l’Ajuntament d’Amposta, a travÃ©s del seu Arxiu Municipal, ha realitzat els primers ingressos de documentaciÃ³ de titularitat municipal.\nEl primer ingrÃ©s realitzat ha estat el de la documentaciÃ³ anterior a 1940 conservada i dipositada als espais habilitats a l’Ajuntament. La documentaciÃ³ correspon al perÃode 1881-1940, amb un volum de 6,5 metres lineals, equivalent aproximadament a 65 caixes d’arxiu. La documentaciÃ³ ingressada Ã©s, majoritÃ riament, documentaciÃ³ referent als llibres d’actes del ple municipal, impostos, comptes i pressupostos i les lleves militars. Des de l’arxiu, es treballarÃ per tal de fer-ne un inventari exhaustiu i poder oferir-lo a la consulta pÃºblica ja que estem al davant dels Ãºnics documents localitzats avui dia anteriors a 1940, la qual cosa serveix per a reflectir la feblesa del patrimoni documental envers els conflictes en un perÃode i un territori concret de la nostra histÃ²ria.\nPer altra banda, l’Arxiu Comarcal ha rebut la documentaciÃ³ de la Prefectura Local d’Amposta de Falange EspaÃ±ola Tradicionalista y de las JONS. Els arxivers, en un primer anÃ lisi documental, han copsat el fet extraordinari de la conservaciÃ³ d’aquesta documentaciÃ³, ja que es tracta de prop de 4.000 fitxes amb els seus informes personals de gran part dels habitants d’Amposta d’inicis de la dÃ¨cada dels 40 del segle XX. AixÃ doncs, recull informaciÃ³ generada arran de la repressiÃ³ franquista al municipi. DesprÃ©s de la seva desinfecciÃ³ i desinsectaciÃ³, s’ha iniciat el seu tractament per tal de poder inventariar i classificar aquesta documentaciÃ³, la qual cosa significarÃ per a la comarca una font d’informaciÃ³ de gran riquesa pel que respecta al perÃode de postguerra. Un cop hagi finalitzat el seu tractament arxivÃstic, la documentaciÃ³ serÃ consultable aplicant la legislaciÃ³ vigent en matÃ¨ria d’accÃ©s.\nPer a completar la informaciÃ³, podeu dirigir-vos a la pÃ gina web de l’Arxiu Comarcal del MontsiÃ , dins de la Xarxa d’Arxius Comarcals http://cultura.gencat.cat/arxius/acmo.\nVolem recordar-vos que l’Arxiu Comarcal del MontsiÃ (seu tambÃ© de l’Arxiu Municipal d’Amposta) estÃ ubicat a l’Avinguda Generalitat 70-80, i estÃ a disposiciÃ³ dels usuaris de dilluns a divendres, de 9 a 14 i de 16 a 18h.\nPodeu contactar amb nosaltres al telÃ¨fon 977707923 o als correus electrÃ²nics acmontsia@gencat.cat i acompany@amposta.cat.


Catalunya compta amb amb experiències accessibles per a tothom. Muntanya, platja o ciutat, tu esculls. A l'entorn que prefereixis hi tens propostes adaptades per a tothom.\nNatura sense barreres\nAl Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici la natura es presenta i l'aigua n'és la principal protagonista, amb més de 200 llacs. Les rutes de senderisme adaptades et permetran descobrir-lo i descansar en el seu entorn natural. D'altres parcs naturals catalans, com el del Delta de l'Ebre, la Zona Volcànica de la Garrotxa o els Aiguamolls de l'Empordà també t'ofereixen installacions adaptades.\nGaudir de la platja és fàcil\nMés enllà de la muntanya, seria una llàstima no gaudir de la gran quantitat de quilòmetres de costa i bon temps, no? Això només succeirà si prefereixes la muntanya al mar. A Catalunya trobaràs moltes platges adaptades, algunes amb serveis d'assistència al bany com ara cadires amfíbies, que faciliten el desplaçament per la sorra i permeten banyar-se amb total seguretat.\nQuin esport t'agrada?\nBona part de les estacions d'esquí catalanes dediquen cada vegada més esforços per adaptar les seves infraestructures perquè tothom pugui gaudir dels esports d'hivern. Però també pots gaudir d'altres activitats esportives. El Parc Olímpic del Segre incorpora la tecnologia més avançada per practicar el piragüisme adaptat a aigües tranquilles.\nPots sobrevolar Catalunya en globus, fer hípica, rutes en bicicleta pels més de 150 km de vies verdes, o caminar per senders accessibles. Un exemple: el Camí de Sant Jaume, que en territori català presenta 400 quilòmetres de rutes, té àudio-signoguies que incorporen la llengua de signes i subtitulació en tres idiomes per facilitar l'accés a la informació a les persones sordes.\nInstallacions culturals de referència com la Sagrada Família d'Antoni Gaudí, el Museu Nacional d'Art de Catalunya (MNAC), el Museu d'Història de Catalunya o el Teatre-Museu Dalí són accessibles per a tothom. El nivell d'adaptació dels espais varia i, per exemple, tenen des d'ascensors i plataformes per salvar desnivells a l'edifici fins a informació en braille, signoguies, maquetes i elements tàctils i préstec de cadira de rodes.\nLa major part de les infraestructures públiques o privades s'han adaptat o bé tenen plans de millora per facilitar l'accés, el pagament i la validació de tiquets per tal de garantir la llibertat de moviment a l'usuari. Així, tothom pot gaudir del tren, el metro i l'autobús en totes les capitals catalanes que disposen d'aquests serveis de transport. En algunes poblacions també trobaràs taxis adaptats.\nRutes i itineraris per Catalunya\nCatalunya compta amb experiències accessibles per a tothom.\nUbicats a l'entorn de la Vall de Boí, els apartaments Alta Muntanya són una proposta rústica i acollidora per al visitant. Disposen d'una sala d'estar a l'aire lliure i, a l'estiu, d'una piscina exterior climatitzada.\nL'hotel Costa Brava proporciona un relaxat allotjament a la mística població de Tossa de Mar. L'establiment posa a disposició del client una sèrie de tractaments i instal·lacions per incrementar el seu benestar.\nL'hotel Terramar, inaugurat el 1934 i recentment rehabilitat, ofereix vistes panoràmiques de la cala de Llafranc, al temps que el seu restaurant permet degustar els productes del mar més típics de la zona.\nApartaments al centre històric de Lloret de Mar, a pocs minuts de la platja. Disposen de cuina, bany, balcó i una terrassa amb solàrium i banyera hidromassatge.\nEls apartaments Costa d'Or estan situats al centre de Calafell, a cinquanta metres del mar. La platja de Calafell, en plena Costa Daurada, té cinc quilòmetres de fina sorra daurada i de dolça pendent. És ideal per gaudir d'unes relaxants vacances en família i realitzar diferents activitats. Es pot arribar fàcilment a la localitat en transport públic.\nA l'edifici Escor hi ha disponibles apartaments per a quatre o sis persones, amb dues habitacions dobles, equipats amb cuina i bany complet. Disposen de piscina i solàrium, i a la zona de jardí hi ha un parc infantil. La platja de Segur de Calafell queda a pocs metres.\nLa Solana és un conjunt d'apartaments a la Vall de Boí, que tenen capacitat per fins a sis persones i estan totalment equipats. El seu entorn és òptim per a la pràctica d'activitats a la natura.\nApartaments rurals totalment equipats i propers al Parc Natural dels Ports i la Via Verda de la Terra Alta. Disposa d'un allotjament adaptat per a persones amb mobilitat reduïda i ofereix lloguer de bicicletes.\nEl Parc Natural dels Ports és un espai natural de vida salvatge i un dels millors punts per observar espècies autòctones. La Terra Alta compta amb un ric patrimoni cultural, històric i gastronòmic.\nCasa rural accessible enmig d'una roureda amb aparcament a peu pla, i cuina i bany adaptats per a persones amb mobilitat reduïda. L'entorn ofereix diversitat d'activitats i llocs accessibles per visitar.\nSituat al municipi d'Horta de Sant Joan, al Parc Natural dels Ports, aquest allotjament disposa de piscina, zona d'esbarjo i un restaurant de cuina tradicional. Ofereix massatges de shiatsu i tallers de cosmètica natural.\nGran casa situada al Lluçanès, envoltada de boscos i camps de conreu. Ha estat distingida amb la qualificació 4 Espigues.\nEl turisme familiar té un referent a les muntanyes de Prades amb el càmping del mateix nom. Situat a 1.000 metres d'altitud, compta amb una superfície de 30.000 metres quadrats amb tota mena d'equipaments i esdevé una plataforma perfecta per gaudir de la natura i de qualsevol activitat esportiva i lúdica.\nL'alberg Santa Maria del Mar és hereu de la casa de colònies que una entitat d'estalvis va construir per als fills dels empleats el 1961 a Coma-ruga. D'aquells inicis en queda ben poc, tret de la situació privilegiada: un bosc a tocar de la platja en plena Costa Daurada.\nEl restaurant La Font de Prades, ubicat al Poble Espanyol de Montjuïc, ofereix cuina catalana d'arrels mediterrànies, amb plats característics del receptari català i productes autòctons acompanyats d'una bona selecció de vins. Està especialitzat en arrossos, bacallans i carns a la brasa.\nEl Tickets és un restaurant de tapes d'autor i ambient informal situat al Paral·lel de Barcelona. Pertany als germans Adrià i Iglesias i té una estrella Michelin. Cal reservar a través de la pàgina web.\nFundat al 2001 a la platja de Calafell, el restaurant italià Marino s'ubica en segona línia de mar. La seva proposta gastronòmica es basa en la cuina mediterrània i les pizzes artesanes. Serveixen carta, un menú al migdia i un a la nit. A l'estiu també disposa de terrassa.\nRefugi de Pescadors s’ubica des dels anys seixanta en ple passeig de Sant Antoni de Calonge i es distingeix per la seva peculiar decoració marinera. Basa l’èxit dels seus fogons en un secret ancestral: una cuina sense sorpreses, excel·lents productes de la zona i racions realment agraïdes en un marc acollidor i familiar.\nL'hotel Soho Barcelona ofereix un allotjament modern i elegant compost per una cinquantena d'habitacions al barri de l'Eixample. A la vuitena planta de l'edifici hi ha una magnífica piscina exterior amb solàrium i una zona de relaxació moblada.\nPlatja de més d’un quilòmetre i mig de longitud que forma part del parc natural dels Aiguamolls de l’Empordà. És de sorra fina i el pendent per entrar al mar és molt suau. Disposa de nombrosos serveis.\nMuralla romana. Passeig arqueològic\nEl Passeig Arqueològic recórre el quilòmetre de muralla romana que envoltava l'antigua ciutat de Tarragona, entre la muralla original i la contramuralla, afegida posteriorment. S'hi poden observar els afegits d'èpoques modernes i visitar la torre de l'Arquebisbe i la de Minerva.\nUn dels principals arguments per visitar l'estació d'esquí de Port del Comte és la seva proximitat a les principals poblacions catalanes. Aquest fet la fa especialment adequada per a jornades d'esquí d'un sol dia.\nL'hotel Termes la Garriga combina la funció hotelera amb les prestacions d'un balneari, amb una atenció especialitzada en la salut i especialment orientada als dolors articulars, l'estrès, les alteracions metabòliques i la cura de la pell.\nkeyboard_arrow_up Allotjaments (549)\nHotel de tres estrelles que ofereix habitacions totalment equipades, amb balcó i múltiples serveis i comoditats, així com instal·lacions completes, molt a prop de la platja i d'activitats d'oci per a tota la família.\nLa Colònia Güell, declarada Patrimoni de la Humanitat, és un magnífic exemple de la innovació que va experimentar la indústria tèxtil catalana al segle XIX. A més, és un dels complexos industrials més grans de Catalunya en el qual es treballava, es vivia i s'aprenia.\nCarrerCatalunyas/nEspluga de Francolí, l'\nGaudeix d'una panoràmica única de la ciutat amb el Telefèric de Montjuïc\nkeyboard_arrow_down Recursos (763)\nQuè estàs buscant?AllotjamentsComerç i artesaniaEmpreses d'activitats i serveis turísticsEns públics i privatsEquipaments turísticsOrganitzadors d'experiències turístiquesRecursos turísticsRutes i viesTransport\nHome fent ciclisme adaptat o handbike a la Ruta del Carrilet o Via Verda de la Garrotxa, a l'alçada de Les Planes d'Hostoles. (© Oriol Clavera)\nVisita a l'Ecomuseu del Parc Natural del Delta de l'Ebre, a Deltebre. (© Dani Codina)\nVisita adaptada al Museu Nacional d'Art de Catalunya (MNAC) per a persones amb mobilitat reduïda. (© Diego J. González Velasco)\nVol en globus adaptat a la zona de Santa Pau, a la Garrotxa. (© Diego J. González Velasco)\nEsquiadora en un descens adaptat per persones amb mobilitat reduïda a l'estació d'esquí de La Molina (© Gemma Miralda Escudé)\nHome fent observació d'ocells als Aiguamolls de l'Empordà, en els itineraris adptats per a persones amb mobilitat reduïda. (© Oriol Clavera)


BIBLIOTECA | ceipmflorit\nLa comissió de biblioteca ha impulsat un canvi per a donar vida a la biblioteca del centre i afavorir el gust per la lectura de tot l'alumnat del centre.\nLa comissió proposa que la biblioteca deixi de ser només un espai de consulta i passi a ser un espai amb llibres atractius de literatura més que no pas de consulta, on els alumnes poguessin fer préstec. Al mateix temps, conservar el seu ús com a espai de contacontes.\nD’aquesta manera, es dona vida a la biblioteca i és un recurs més per a poder realitzar activitats per dinamitzar i fomentar el gust per la lectura: llibre estimadissim, el personatge misteriós, promoció d’autors, la setmana del llibre, intercanvi de llibres, donació per part de les famílies, etc.. (Sant Jordi), etc. Aquestes activitats les podria organitzar la comissió.\nAmb aquesta proposta la biblioteca està oberta una estona cada dia (per exemple de 9 a 9:30 i/o a les estones de pati) amb un mestre/a encarregat. D’altra banda, també hi ha una hora reservada per a cada grup per poder-hi anar.\nSerà una manera d’optimitzar recursos i que els alumnes disposin d’un ventall més ample de llibres que no ara (amb el nombre de llibres limitats de l’aula)\nLa biblioteca està ben organitzada per temàtiques, edats…. i tots els llibres estan inventariats i catalogats amb el programa informàtic de préstec Abiesweb\nÉs una manera de que no es perdin tants llibres perquè tot està informatitzat.\nHi ha la possibilitat que les aules també puguin fer préstec d’una quantitat de llibres per a l’aula (per exemple 25) i que els llibres puguin anar variant.


Curs de formació per MPs\n> Curs de formació per MPs\nA l'última publicació ja us avançavem que ens trobem en els últims dies de campaments a English Summer Prades i s'estan realitzant els examens oficials de Cambridge (FCE i CAE) pels nostres alumnes teenagers de 13 a 17 anys. Doncs el curs de preparació d'examens no ha estat l'únic que s'ha dut a terme aquesta setmana a Prades ja que paralel·lament s'ha fet el curs teòric del Monitoring Project amb 31 MPs participants, concretament del 23 al 30 d'agost.\nAquest curs té com a principal objectiu obtenir el títol de monitor de lleure i està destinat a tots els MPs de 2n any que ja tenen els 18 anys fets. Com molts ja sabreu, l'MP és aquell exalumne d'English Summer que vol treure's el títol de monitor i fa amb nosaltres el curs per fer-ho. Durant l'estiu l'MP té la funció d'ajudar al monitor o monitora per seguir les seves passes i aprendre d'ell/ella.\nAl curs teòric que s'h desenvolupat aquesta setmana a Prades, es prepara als alumnes perquè sàpiguen intervenir de manera educativa en les activitats i a la vegada, siguin capaços d'organitzar, dinamitzar i evaluar-les. Totes les activitats es treballen seguint una educació en valors i tenint en compte, més que mai, les mesures bàsiques de seguretat i prevenció de riscos.


TARONGES CONFITADES | De colors i sucre\nAquesta entrada serà curteta, com la llista d’ingredients que necessitareu. Resulta que a ca nostra tenim part de la família madrilenya, i clar, per aquestes dates allà fan el “roscón de reyes” o tortell de reis. I per sobre què du? Idò du fruita confitada. D’acord que segons quina fruita ara és mala de trobar, però m’he negat en rodó a comprar taronja confitada. Si a ca nostra tenim un munt de tarongers! I clar, si tenim un munt de tarongers tenim moltíssimes taronges. De taronges no en menjo massa, prefereixo les mandarines o les clementines, però el seu suc m’encanta. I si a més les puc aprofitar per fer la recepta d’avui, molt millor! Anem amb els ingredients:\n1- Feis ben neta la pell de les taronges. Tallau-les en rodanxes o amb forma de mitja lluna, com us vagi millor a vosaltres.\n2- Bulliu les rodanxes 2 o 3 minuts amb aigua amb sal per llevar-lis l’amargor i després passau-les per aigua abundant.\n3- Posau al foc l’aigua i el sucre i foneu-lo.\n4- Si teniu el foc fort, baixau-lo. Posau les rodanxes de taronja amb l’almívar i deixau-lo bullir a foc baix durant 1 hora o 1 hora i quart. No remeneu amb cap cullera, correu el risc de desfer les taronges. Anau movent el recipient amb moviments suaus que hageu posat al foc .\n5- En estar acabat de bullir, deixau-lo refredar. En estar fred posau les taronges sobre una reixa per a què s’eixuguin. Per conservar-les, les podeu posar en un pot amb un poc d’almívar o les podeu posar entre paper de forn i congelar-les.\nPD: Les taronges confitades són ideals pel tortell de reis, però també per a decorar patés, o per exemple per posar dins les ensalades!\nPD2: Potser he tallat les rodanxes massa primes, si ho feis així anau molt en compte que no es trenquin en treure-les de l’almívar, estaran molt tovetes.\nPD3: He guardat l’almívar per poder engatar el tortell de reis… si me surt!\n5 de gener de 2016\tper decolorsisucre\nRespondre\tTORTELL DE REIS | De colors i sucre 6 de gener de 2016 a 9:28\n[…] fruita confitada […]\nRespondre\tPASTISSETS DE XOCOLATA I TARONJA | De Colors I Sucre 6 de maig de 2016 a 16:06\n[…] cullerades de xarop de taronja […]


Incívics – Capvespre\nPosted By: Jaume 4 desembre, 2020\nLes notícies d’ahir sobre la pandèmia són alarmants, el nombre d’infectats puja i es tem que amb la mica de desescalada d’aquests dies la corba s’enfili encara més. El govern i els metges aixequen l’alarma. No sé ara quin doctor era que va dir que els restaurants i els bars no s’haurien d’obrir i no perquè aquests “llocs” siguin perillosos, sinó que ho és la mobilitat de la gent, el confluir grups de persones al carrer. I afegeixen que el que seria correcte seria decretar un confinament estricte, disposició que no es pren perquè això requeriria donar un ajut econòmic als locals (que no es pot, perquè el país és pobre) que, amb el tancament, s’enfonsen.\nEn contrast amb aquest panorama la televisió ens va mostrar la corrua de cotxes de les persones que s’afanyaven a sortir de Barcelona abans que en ser les 10 del vespre ja no podrien anar a les segones residències. ¿Com és possible tanta inconsciència, és més, tan poc civisme i tan poca solidaritat?\nA mi em decep molt. De vegades, sovint! miro amb goig el comportament de moltes persones, com quan es fa la marató, o la recapte d’aliments… Llavors, amb el foraster dic “sou molt bona gent”. Però és allò que les vessants del bé i del mal estan molt juntes i que tan prompte som bons com podem ser dolents. Igual que en el caminar i en tot el que costa, cal molt entrenament; el civisme exigeix també una educació forta i intensa i il·lusionant, com ho l’esport.\nÉs un dels objectus que, passada la pandèmia, haurem de perseguir: fer que el civisme sigui un desl principals valors de tot ciutadà.\nSigues el primer en comentar on "Incívics"


Racó Tic: Un divertit anunci\nUna curiositat que està causant sensació. És l'últim anunci de Tipp-Ex, penjat a Youtube fa ben poc, i tracta d'un caçador que, sorprès per un ós, dubta entre matar-lo o no. El lector pot triar què vol fer, però, sorprenentment, el caçador surt de la pantalla, agafa el producte anunciat i esborra l'opció "disparar o no". A partir d'aquí podem escriure l'acció que nosaltres vulguem, en anglès, i l'ós i el caçador ho faran: jugar a futbol, menjar, veure la tele, ballar, declarar-se, lluitar. Ho poden provar gairebé amb qualsevol acció. Si es demana res gaire complicat, els protagonistes es declararan en vaga, i si se sol·liciten pràctiques només per a adults, les faran, però amb un gran cartell d'advertència que ho tapa... Una manera diferent, divertida i interactiva de fer publicitat!\nPublicat per Montse Escoi i Martínez a 0:37


La segregació escolar empitjora: augmenten els centres segregats i s’agreuja la situació de l’alumnat - Social.cat\nLa segregació escolar empitjora: augmenten els centres segregats i s’agreuja la situació de l’alumnat\nLa Fundació Bofill denuncia que Govern i ajuntaments no apliquen les eines que tenen per fer front a la innequitat educativa\nDijous, 18 de novembre de 2021 | 12:30 h\nEl 83% dels centres segregats de primària i secundària van rebre més matricula viva que la mitjana de les seves zones de referència | Gemma Sánchez (ACN)\nLa Fundació Bofill ha alertat que la segregació escolar continua empitjorant a Catalunya perquè no s'apliquen les mesures per eradicar-la. Les dades revelen que a Catalunya hi ha 420 centres segregats, 20 més que fa cinc anys. Una de les principals crítiques és que 6.101 infants de matrícula viva van ser assignats a centres segregats el curs 2019-2020, un de cada tres.\nAixí, el 83% dels centres segregats de primària i secundària van rebre més matricula viva que la mitjana de les seves zones de referència, mentre que només el 18% dels no corresponsables van acollir alumnat durant el curs. D'altra banda, hi ha una manca de detecció d'alumnat vulnerable, ja que se n'identifica un 7% quan s'estima que representa més del 31%.\nSegons l'informe elaborat per la Fundació i que pren com a base l'alumnat estranger per calcular la segregació, les comissions de garanties d'admissió envien el 31% dels alumnes que demanen plaça al llarg del curs a un centre segregat. En aquest sentit, alerta que evitar l'adjudicació de matrícula viva als centres segregats és un mecanisme clau per posar fre a la seva complexificació però el 86% dels municipis encara no han activitat aquesta mesura. A més, el 91% dels municipis que tenen algun centre segregat també té centres on gairebé no hi ha alumnat vulnerable.\nLa Bofill ha recordat que el Pacte contra la Segregació Escolar i el nou decret d'admissions expliciten que s'ha de fer una distribució equilibrada de l'alumnat. Tot i això, les Comissions de Garanties continuen assignant alumnat de matrícula viva als centres segregats. El director de la Fundació Bofill, Ismael Palacín, ha apuntat que Catalunya és pionera en dotar-se d'eines per solucionar la segregació, com el pacte i el decret, però ha insistit que el que cal és aplicar-ho de manera contundent i general a tot el territori.\nLluny de millorar, l'informe de la Bofill assegura que la situació ha empitjorat en els darrers anys, passant de 293 centres segregats el 2014-2015 a 305 el 2019-2020. A secundària, han passat de 107 a 115 en cinc anys.\nA banda de ser més, els centres segregats que ja existien fa cinc anys han empitjorat la seva situació. En concret, tres de cada quatre centres continuen tenien una concentració d'alumnat estranger molt superior a la mitjana del seu entorn. De les 293 escoles de primària amb alts nivells de segregació el curs 2014-2015, només 51 s'han desagregat. D'altra banda, 84 de les 305 escoles que llavors tenien una composició equilibrada ara són centres segregats. En el conjunt, el 76% dels centres segregats fa cinc anys ho continuen sent, el 17% són ara centres equilibrats, el 4% s'han convertit en institut-escola i continuen segregats i el 3% van tancar. A secundària, el 64% continuen sent segregats, el 33% són ara equilibrats i el 3% van tancar.\nInfradetecció d'alumnat amb necessitats\nL'informe apunta a la infradetecció d'alumnat amb necessitats específiques com un dels problemes clau. Als municipis de més de 10.000 habitants hi ha 117.884 alumnes vulnerables sense detectar com a alumnes amb necessitats educatives socioeconòmiques (NESCD). I és que tot i que es calcula que un 31,1% del total de l'alumnat està sota el llindar de la pobresa, però el curs 2019-2020 només se'n va detectar el 7,1% dels alumnes amb necessitats educatives per raó socioeconòmica.\nAquesta infradetecció s'observa també en el fet que la meitat dels centres segregats no tenen cap alumne identificat com a de necessitats educatives per raó socioeconòmica a P3. Aquesta manca de detecció impedeix l'aprofitament de la reserva de places i genera concentració d'alumnat vulnerable en determinades escoles. En xifres absolutes, els centres segregats tenen de mitjana més d'un 38% d'alumnat estranger a P3, però a cap delegació es detecta més d'un 20% d'alumnat amb necessitats educatives en el nivell inicial d'infantil. Les diferències entre territoris són de fins a 20 punts: Catalunya Central en detecta el 20% i el Baix Llobregat l'1%.\nPer territoris i tenint en compte tota l'escolaritat i no només P3, el pitjor escenari es dona als serveis territorials de Tarragona, Baix Llobregat i Terres de l'Ebre, que detecten per sota d'un 5% d'alumnat vulnerable.\nAquesta desigualtat és extrapolable pel que fa al conjunt de la política contra la segregació. Les pitjors dades es donen als serveis territorials de Tarragona, amb un 31% dels centres escolars de primària segregats. La mateixa situació presenten el 18% dels instituts. Per darrera hi ha Terres de l'Ebre (25%), Barcelona Comarques (23%), Lleida (23%), el Consorci de Barcelona (22%) i el Vallès Occidental (21%). En l'altre extrem, la millor situació es dona al Vallès Oriental-Maresme, amb un 10% dels centres de primària segregats.\nPel que fa a l'evolució en els darrers anys, els únics municipis que van protegir la meitat o més dels seus centres segregats de les assignacions al llarg del curs van ser Banyoles, Cunit, El Masnou, el Prat de Llobregat, Igualada, Olot, Premià de Dalt, Sant Pere de Ribes, Sant Vicenç dels Horts i Viladecans, així com el districte de Ciutat Vella de Barcelona.\nD'altra banda, hi ha 23 municipis on tots l'alumnat està escolaritzat a centres equilibrats amb la composició del seu territori. Entre aquests hi ha Arenys de Mar, Argentona, Badia del Vallès, Cardedeu, Castelló d'Empúries, Ripoll o Sant Just Desvern.\nPer contra, els serveis territorials de Tarragona, Terres de l'Ebre, Vallès Occidental, Barcelona Comarques, Lleida i el Consorci d'Educació de Barcelona tenen més escoles de primària segregades que la mitjana de Catalunya.\nLa segregació es concentra a l'escola pública\nTot i això, l'experta en política contra la segregació escolar i autora de l'estudi, Maria Segurola, ha assegurat que la doble xarxa no explica la segregació ja que hi ha tant exemples d'escoles concertades que ho estan fent bé com de públiques que incompleixen les mesures.\nPalacín ha afirmat que l'any vinent és “clau” per lluitar contra la segregació escolar perquè el procés de preinscripció per al curs vinent ha de recollir sí o sí totes les mesures recollides al pacte i al nou decret d'admissions. En primer lloc, ha instat el Departament d'Educació a enviar instruccions precises a les comissions de garanties per distribuir la matrícula viva en funció de la complexitat. En segon lloc, ha demanat detectar com a alumnat amb necessitats educatives per raó socioeconòmica (NESCD) tot l'alumnat vulnerable. En tercer lloc, insta Educació ha establir reserves pressupostàries i els circuits administratius per garantir la gratuïtat total per l'alumnat vulnerable en aquest curs. En quart lloc, demana traslladar als serveis territorials la urgència de programar una oferta ajustada a les necessitats d'escolarització que no deixi vacants als centres complexos.\nPer últim, afirma que la inspecció ha d'assegurar un acolliment efectiu dels alumnes en tots els centres educatius, independentment de les característiques socioeconòmiques, i preveure mecanismes per detectar i sancionar pràctiques discriminatòries amb el pagament de les quotes.\nEducació diu que s’està treballant per revertir la segregació\nDavant de les demandes de la Fundació Bofill, el Departament d’Educació, preguntat pel Social.cat, alega que ja hi ha en marxa diverses actuacions per fer front a la segregació escolar. Citen per exemple la posada en marxa del Pla de millora d’oportunitats educatives PMOE i la seva vinculació amb els Plans Educatius d’Entorn PEE, uns instruments “estratègics” que doten de “continuïtat i coherència educativa” entre l'educació formal, la no formal i l'informal. Actualment existeixen 135 Plans Educatius d’Entorndistribuïts en 117 municipis, amb un total de 1.478 centres participants.\nTambé al·leguen que han posat a l’abast dels docents i la comunitat educativa una programació formativa adreçada a tots els agents que intervenen en els processos de programació, planificació i admissió en els centres educatius.\nAixí mateix, apunten que tal com determina el Pacte contra la segregació, s’ha implementat la preinscripció electrònica i s’han impulsat les oficines municipals d’escolarització.\nD’altra banda, des d’Educació apunten que la creació de la Unitat de coordinació del Pacte contra la Segregació Escolar garanteix la implementació del Pacte i es fa el seguiment de les mesures previstes en els àmbits d’actuació recollides.\nPacte segregació escolar