Bona nit i tapa't: de febrer 2010\nSempre que busquem alguna cosa a un cercador, ho fem a través de paraules clau. Una paraula clau seria aquella que té prou relació amb el que estem buscant com per trobar els millors documents i la millor informació. És un concepte molt útil en ciència, per exemple. Però també en el dia a dia, gràcies a Sant Google, bàsicament.\nFa uns dies vaig pensar quines serien les paraules clau que em definirien a mi. Però no les que diuen com sóc, sinó les que definirien la meva història, el meu bagatge, els conceptes més importants de la meva vida que han fet que arribi a avui sent qui sóc. Les paraules que han marcat el meu camí. Vaig pensar que seria un difícil però interessant exercici si limitava aquestes paraules a només 5. Després de pensar-hi una mica, m'han sortit aquestes:\nÉs queda curt, ja ho sé. No incloure una paraula com 'amistat' fa mal, però és que totes elles tenen implícit aquest concepte. També m'empenyia una mena de força a incloure alguna persona entre les paraules, però me n'he estat. Aquestes paraules també porten implícites algunes persones.\nI vosaltres? Algú s'anima a definir la seva vida amb només 5 paraules? És més difícil del que sembla.\nEscrit per en XeXu a les 21:59 47 comentaris\nAquests dies he assistit almenys a dues converses en les que es jutjaven actes d'altres persones, sense tenir-ne massa coneixement de causa. Personalment em considero molt pel·liculero, vull dir que amb poques dades em munto unes pel·lícules dignes d'òscar. Però també s'ha de ser conscient que moltes de les històries que fabriquem referents a altres persones que no coneixem prou, són invencions nostres i, sense peces que facin encaixar el trencaclosques, no hauríem d'emetre judicis sobre aquestes persones. Els comportaments que veiem i no ens agraden, no sempre tenen l'explicació que nosaltres pensem. Encara que considerem aquella persona de poca confiança o males intencions, els motius que l'empenyen a fer alguna cosa no sempre seran fàcils i evidents. per no dir que nosaltres critiquem allò que no s'adapta al que creiem correcte, sense tenir en compte les circumstàncies de l'altra persona. I és que la realitat supera la ficció, com diuen, i en aquest cas la ficció són les nostres invencions. La realitat pot ser imprevisible.\nNo és que jo no jutgi, eh, naturalment que ho faig. Però en les dues ocasions m'he vist buscant solucions alternatives per defensar els actes de la persona criticada. Però ja no per defensar-la, sinó per demostrar que les coses no es poden simplificar tant, i que per evident que sembli, sense calçar les seves sabates poc podem saber què l'empeny a aquests comportaments tan incorrectes per nosaltres. És molt fàcil dir que no faries mai el que aquella persona fa quan no ets tu qui et trobes a la seva situació.\nEscrit per en XeXu a les 21:15 27 comentaris\nEm tinc per una persona pacient, però fins un límit. El període de votació de la iniciativa blogaire 2009 de c@ts ja ha acabat, i ara només queda donar a conèixer el guanyador. En els propers dies ho podrem saber. Però abans d'això, no vull deixar passar un fet que s'ha donat i que trobo totalment denunciable. C@ts és un projecte que no aporta cap guany a ningú, ni als administradors, ni als participants, ni tant sols als guanyadors, tant sols el reconeixement d'uns seguidors que mostren el seu suport a base de vots totalment desinteressats. I els que hi participem ho fem perquè estimem aquest món virtual, i estimem els blogs i les persones que hi ha darrere.\nAlgú per tothom conegut s'ha dedicat a mirar d'embrutar aquest projecte creient-se el salvador de la pàtria, volent demostrar que el sistema té errors, i que la seguretat es pot trencar fàcilment. A tal efecte, ha creat un perfil i un blog sense cap entrada i ha votat servint-se d'una adreça de correu amb domini creat per a això. I no content, ha generat fins a 11 adreces amb aquest domini i ha emès 11 vots amb noms inventats, curiosament destinats a l'única iniciativa nominada que pertany a un dels administrador de c@ts. L'objectiu és fer que guanyi, i poder demostrar així que a c@ts sempre guanya un dels administradors. Em sembla molt bonic.\nTots aquests vots han estat declarats no vàlids, evidentment. Gràcies a la tecnologia, hem pogut saber d'on venien els vots i qui n'era el responsable, així que per més que miri de desviar l'atenció sabem qui és, sabem qui ets, per si passes per aquí. Sincerament, no m'esperava això d'aquesta persona, però fa que li perdi el respecte. Em venen ganes de dir qui és obertament, però no perdrem l'elegància ja que ell ha decidit amagar-se tant. Només espero que se li caigui la cara de vergonya pel que ha fet. Si no li interessa c@ts, ningú l'obliga a participar-hi. Que és cert que de vegades ens hem vist obligats a acceptar vots dubtosos per les normes, sí. Però això no ha fet guanyar cap administrador, sinó a un aprofitat de torn. Però fer-ho d'aquesta manera s'escapa a la meva comprensió. Només puc pensar què és algú que no sap perdre. Algú que no entén que som els primers interessats en creure en la bona voluntat de les persones, i per tant, aportem la nostra bona voluntat en fer la feina. Algú que no ha entès encara que si no el proposen o no el voten, serà que el seu blog no agrada tant com es pensa, i que si no surten els blogs que ell vol, serà perquè n'hi ha de millors. Algú que no estima els blogs que comenta. Algú que no ha entès, i probablement no entendrà, que la única gràcia de c@ts és que el premi te'l donen els altres.\nTots ens equivoquem. c@ts té errors i els assumim. Espero que aquesta persona assumeixi els seus. Sempre serà benvingut si vol participar. Però d'aquesta manera no. D'aquesta manera no es fa.\nEscrit per en XeXu a les 20:22 41 comentaris\nM'he decidit a canviar-li una mica la cara al Bona nit. El negre sempre acompanyarà aquest blog, com sempre acompanya a qui escriu. Potser no es notaran massa canvis, però el que he fet ha estat agafar una plantilla ja feta i modificar-la al meu gust. Donat el meu desconeixement del codi, he fet el que he pogut i només he retocat detallets, però cada cosa que aconseguia posar al meu gust suposava un triomf i una alegria per mi. Darrerament penso que s'escau més una nit ennuvolada que no pas estelada, m'agrada com ha quedat. Però sobretot m'agrada que m'ho he fet jo, i em calia canviar una mica. Sempre està bé que tot canvii una mica.\nSi algú ha provat de modificar la plantilla, sabrà que de vegades els navegadors entren en conflicte, i si mireu el Bona nit des de l'explorer, hi veureu errors. Per això us recomano que feu servir firefox (o chrome). Si no el teniu, clickeu sobre la imatge i el podreu aconseguir, en català, si us ve de gust.\nPer altra banda, i tot i el que vaig dir en el darrer post, m'agradaria explicar-vos que he estat pensant molt seriosament obrir un blog que parli només de llibres, paral·lel a aquest, és clar. Ja n'hi ha molts, però som uns quants els malalts de llibres, i posat que aquí només parlo dels llibres que més m'agraden, he pensat que podria tenir un lloc on parlar de tots els que llegeixo, encara que siguin una merda, parlant clar i català. Em ve de gust, i pot ser que m'hi animi en els propers dies. No sé si això és un avís o una amenaça, però aquí queda.\nNo sé si en alguns temes el cap es pot tractar igual que la resta del cos. Mantenir una gran activitat, sobretot física, pot fer que quedem molt cansats, esgotats. Però després de llargues jornades laborals d'activitat frenètica, però m'atreviria a dir que més física que psíquica, l'esgotament que se sent és doble. El cansament físic no em preocupa, s'arregla descansant. Però l'esgotament mental em sembla més complicat d'arreglar. És cert que tinc moltes coses al cap, que n'he de pensar moltes i que probablement l'ús que faig del cervell és més gran del que sembla, ja que em passo els dies treballant 'físicament', però no puc deixar d'estar pendent de la feina dels altres ni perdre la perspectiva ni la planificació. El pitjor del cas és que arrossegar esgotament mental et va cremant i et fa pensar en negatiu. I això em preocupa.\nI després arribo a casa i el meu cap em demana treva. M'agradaria escriure posts interessants, però no em surt massa res. I no és que no pensi en els blogs, perquè sempre barrino i barrino i penso maldats, però m'acabo veient amb poca força per fer segons què, i amb poca imaginació. Però no, no vull deixar d'estar per aquí, no vull prendre'm vacances de blogs. El que vull és prendre'm vacances de la feina, que em treu molt temps (i recursos) per fer el que m'agrada.\nEscrit per en XeXu a les 1:17 36 comentaris\nPoques vegades un llibre és tan bo com diu la crítica. Així és com et venen el primer llibre de Patrick Rothfuss, 'El nombre del viento'. I ho escric en castellà perquè encara no ha estat traduït al català. Greu error. He de dir que estic d'acord amb la primera frase que he escrit. Des que me'n van parlar (l'Elur hi va tenir molt a veure), i que en vaig llegir alguns comentaris i les referències literàries de l'autor, de seguida em va atreure. És estrany en mi llegir llibres calentons encara, acabats de sortir, però el vaig comprar i el vaig passar per davant de la immensa cua de pendents. No és que sigui un gran aficionat a la literatura fantàstica, malgrat Tolkien, però sí que sóc un gran aficionat a la literatura fantàstica, és a dir, a la bona literatura, a qualsevol bon llibre, de qualsevol estil. I aquest l'he trobat fantàstic. No voldria explicar massa, perquè es convertirà en un clàssic (de moment serà trilogia), però no espereu grans macs, encanteris espaterrants, criatures sorprenents... n'hi ha, però amb mesura. Tot i així, la història d'en Kvothe, el protagonista, captiva molt i es llegeix fàcilment tot i les 870 pàgines que té. Sempre és arriscat recomanar un llibre, perquè crees expectatives. Només vull dir que quan vas veient el final del llibre, que el nombre de pàgines a la dreta és petit, no vols que s'acabi, en vols saber més, hi ha detalls que no es poden quedar d'aquella manera. Almenys a mi m'ha passat això. Jo el recomanaria a tothom, no només aquells que llegeixin literatura de fantasia, és apte per tots els públics. Feia temps que no llegia un llibre que m'enganxés tant. Ja era hora.\nEscrit per en XeXu a les 21:44 30 comentaris\nVine amb mi perquè jo et portaré per camins que no has trepitjat mai, per viaranys del sentiment per on només els més afortunats han pogut passar. Passejarem plegats a la vora del mar i explicarem històries secretes, ens remullarem els peus en càlides aigües i jugarem amb l'escuma de les ones mentre els nostres somriures seran més brillants que el propi sol.\nMira'm amb aquests ulls teus i il·lumina'm la vida, fes-me feliç amb la tendresa dels teus gestos, amb la suavitat dels teus cabells, amb moviments compassats de tot el teu ésser, i deixa que esguardi el teu son cada dia, fins que Morfeu m'impedeixi seguir vetllant-te i m'abraci a tu per no tenir-te lluny ni les escasses hores que passaran fins que em desperti per poder veure l'albada en l'obertura dels teus ulls.\nDeixa que et cuidi, que et protegeixi sota la meva abraçada i que impedeixi que et passi res dolent, perquè per tu cremaria regnes i mataria dracs si fos necessari per preservar la teva seguretat. I si mai veig una llàgrima caure per la teva rosada galta, l'assecaré amb un somriure i t'aixecaré ben amunt, enlaire, per recuperar la teva alegria. Estaré sempre flotant a un pam de terra per sostenir-te, que l'amor ho pot tot, i si cal estaré bé per tots dos i mai no podrem caure.\nAgafa la meva mà aquesta nit perquè anem a fer un viatge, volarem plegats en aquest cel tan fosc i tan ple d'estels refulgents, sota la claror de la lluna, i com dues aures allargassades ballarem el vals de la felicitat perquè tothom ens pugui veure, i deixondirem els cors de la gent, que voldrà imitar-nos perquè això que sentim és el més fort que hauran vist mai, i aquests sentiments s'han de compartir.\nAquesta és la darrera proposta que ens fan a Relats Conjunts.\nEscrit per en XeXu a les 16:44 38 comentaris\nÉs cap de setmana de carnestoltes i a molts llocs es celebraran les típiques rues i hi haurà disbauxa com marquen les tradicions. És moment de disfressar-se i fer una mica el boig, ja que després ve la quaresma, i tots a fer bondat. Això de la quaresma està en força desús, oi? En canvi, fer el boig el fem més sovint, trobo.\nNo m'agrada disfressar-me, fa molts anys que no ho faig. I tampoc sóc massa amant de les festes populars, ho he de reconèixer. Com que és inevitable rebre propostes de festes de disfresses en locals o a casa d'algú, he pensat com és que a mi no m'atrauen gens tota aquesta mena d'actes. Deu ser perquè tinc un gran sentit del ridícul, no ho sé. El que sí que he recordat aquests dies és que això em ve de lluny. Quan vaig plegar de l'escola per anar a l'institut recordo que me'n vaig alegrar per tres motius. Un era perquè no m'obliguessin més a disfressar-me. El segon era perquè ja no hauria de participar més (altre cop de manera obligatòria) en el típic amic invisible. Per això tampoc m'apunto mai al blocaire invisible, em sap greu si algun dels organitzadors ho llegeix, perquè és una fantàstica proposta, però és com una mena de trauma infantil. I sé que tenia un tercer motiu, però no aconsegueixo recordar-lo. Però deu ser alguna altra venada asocial de les meves...\nHi ha notícies que, per més que te les esperes, no pots evitar que et facin l'efecte que saps que et faran. Hi ha noticies que no fan mal ni te'n deixen de fer. Hi ha notícies que tant sols et deixen desorientat, despistat, com si la part encarregada de dirigir-te s'hagués desconnectat. I llegeixes i no saps el què llegeixes, i fas les coses d'esma, adonant-te que comets errors absurds. Hi ha notícies que són com un narcòtic, que et deixen emboirat i una mica fora de tu mateix.\nQue tinguis sort. La sort és pels que la necessiten.\nEscrit per en XeXu a les 19:25 31 comentaris\nEscrit per en XeXu a les 21:48 38 comentaris\nA partir de la setmana que ve tindré una nova alumna. Per la posició que ocupo a l'empresa se suposa que he de formar gent i tenir-los al meu càrrec. Aquests dies he pensat en una cosa que em deien de petit. Sembla ser que les mames i les iaies sempre et diuen com n'ets de maco i que bé que ho fas. En el meu cas, recordo, amb prou claredat pel temps que fa i com n'era de petit, que la meva mare em deia que més valia que no em dediqués a ensenyar, que no en sabia, que no tenia paciència. Probablement tenia raó en aquell moment. Però ara en gaudeixo. M'agrada transmetre el poc que sé. La meva primera 'alumna', la noia que tinc al meu càrrec en teoria (perquè no em fa gens de cas!), en un any ha après tant que per la majoria de coses ja no necessita cap mena de direcció. Ara és ella la que sovint m'explica què és millor fer i per què. Pren les seves pròpies decisions. Estic orgullós d'ella, la veritat, ha après pràcticament des de zero.\nLa noia nova ja havia d'estar amb nosaltres aquesta setmana, però l'han retingut a un altre lloc. Sembla que dilluns ja podrem comptar amb ella perquè comenci el seu aprenentatge. En tinc ganes, em sento bé en aquest paper i també aprenc mentre explico. Se la veu aplicada i espavilada. Segur que ens entendrem.\nEscrit per en XeXu a les 23:59 34 comentaris\nHi ha moments de la vida que no estem massa contents amb el nostre aspecte físic, i no creiem que puguem agradar a ningú. No és una sensació massa agradable, suposo que qui més qui menys s'hi ha trobat. En aquests moments, per encantador que puguis ser, no li dónes cap mena d'importància i només fas que estar emprenyat amb el mirall. El físic té una importància psicològica molt gran que de vegades pretenem disfressar de superficialitat, però la manera com ens veiem té arrels profundes que es van estenent.\nHi ha gent guapa i gent que no. Independentment d'això, que és una qüestió subjectiva, nosaltres ens veiem bé o no ens hi veiem. Potser això no es correspon del tot amb el que veuen els altres, però ens és igual. Suposo que és perquè des dels nostres ulls veiem també gent que ens agrada i gent que no, i el primer pensament és dir que nosaltres, en aquell moment, no podem agradar a ningú de cap manera, per aquesta regla de tres. Això cohibeix molt. El problema és que també afecta a com ens mostrem, perquè ens resta seguretat.\nJa sabem que una persona ens agradarà per com és, per com es mou, per com s'adapta a nosaltres, per la confiança, per tot un seguit de coses que es van aprenent amb el temps. Moltes d'elles no tenen a veure amb el físic, però el físic és una cosa de la que no ens desprenem, una cosa que entra pels ulls, el nostre sentit més predominant (en general). Aquesta atracció física no ens pot faltar, encara que l'altra persona ens aporti moltes altres coses. I si bé és cert que la nostra percepció canvia quan més coneixem una persona, de manera que no parlem d'una cosa absoluta, si no tenim una atracció física envers la persona, o si no la tenen envers nosaltres, és molt difícil que la cosa prosperi.\nNo cal dir que no m'agraden les carcasses buides, però tampoc m'agrada menystenir la importància del físic tant per la psicologia personal com en el contacte amb les altres persones.\nEscrit per en XeXu a les 23:23 71 comentaris


LA DESCOBERTA DE L'ARISTÒTIL MAS (ED. 2017). LIPMAN, MATTHEW. 9788497665926 Llibreria Al·lots\n«Si pensem sobre l'electricitat, la podem entendre millor; però quan pensem sobre com pensem, sembla que ens entenem millor a nosaltres mateixos.» «Hauríem de mantenir la ment oberta, sense pensar que ja ho sabem tot només perquè hem esbrinat unes quantes regles de pensament.» L'Aris, l'Elisa i els seus companys d'institut exploren el món i a si mateixos des de la mirada d'adolescents. Amb la curiositat i la passió pròpies de la seva edat, ens conviden a entrar en la reflexió filosòfica. _La descoberta de l'Aristòtil Mas_ és el primer llibre que va escriure Matthew Lipman, creador del projecte _Philosophy for Children_ (Filosofia 3/18). Juntament amb _Recerca filosòfica_, guia didàctica per al professorat, conforma un programa adreçat a estudiants d'onze a tretze anys per treballar la lògica.\nAquest llibre explica la història d?Elisa i els seus amics, i com afronten, amb ulls d?adolescent, la gran aventura de fer-se grans. Perquè entre el trajecte de casa a l?institut poden passar mil coses... Temes com l?amistat, les relacions familiars, els primers amors, la sexualitat, l?enyorança del pare absent, el pes d?una mare que no sap gestionar la pèrdua, ? omplen le...


L’EINA pacta amb el PSC i ARA per formar govern a Altafulla | Notícies TGN - Notícies de Tarragona Diari Digital\nL’EINA pacta amb el PSC i ARA per formar govern a Altafulla\nJordi Molinera i Alba Muntadas compartiran l’alcaldia de la vila\nLes darreres eleccions municipals del 26 de maig de 2019 van donar uns resultats que fa fàcil un canvi de govern a la nostra vila. Amb la victòria de l’EINA amb 871 vots i el 32% dels suports, es feia evident que els i les altafullenques havien enviat un clar missatge de canvi polític a la Plaça del Pou. L’entrada al consistori com a noves forces polítiques del Ple del PSC amb 212 vots (el 8%) i ARA amb 192 vots (el 7%) reforcen aquesta voluntat de regeneració.\nEls resultats també dibuixen un escenari en clau nacional clar: el suport electoral de les forces independentistes (L’EINA, Junts i la CUP) sumen el 52,09% dels vots, que traduït en regidors són 5 regidors de l’EINA i 2 de Junts. D’aquesta manera, la ciutadania d’Altafulla ha definit clarament el posicionament altafullenc respecte la qüestió nacional: que Catalunya esdevingui democràticament un Estat en forma de República.\nCal ser plenament conscients, però, que en tractar-se d’unes eleccions municipals el més important és saber quin serà el rumb i les decisions polítiques que afectaran en el seu dia a dia a Altafulla i la seva població. És per això que l’Esquerra Independentista d’Altafulla – Esquerra Republicana de Catalunya – Acord Municipal, el Partit dels Socialistes de Catalunya – Candidatura de Progrés i Ara Altafulla hem decidit configurar un govern de coalició per centrar els seus esforços per fer d’Altafulla el poble que volem per viure. Aquest acord municipalista centrarà els seus esforços en la realització de polítiques que afavoreixin un poble viu amb una ciutadania implicada.\nPer això, aquest acord de govern pel mandat 2019-2023 es basa en 3 principis:\n• Un Pla d’Acció Municipal (PAM) conjunt. Les 3 forces polítiques ens vam presentar a les eleccions municipals amb un programa electoral basat en una nova manera de governar per Altafulla. De manera conjunta es redactarà un PAM que tingui com a principals eixos les polítiques socials, la participació\nCompromís plural amb Altafulla: fem un govern republicà i de canvi\nciutadana i l’objectiu de donar més vida al poble des de diferents àmbits d’actuació política. (veure annex amb les línies generals del PAM).\n• La confiança entre els socis del Govern. Un dels elements claus de tot bon equip és la bona entesa i complicitat entre els seus membres. Oferir una estabilitat política, inexistent al darrer mandat, serà un dels objectius del govern de coalició, prioritzant l’entesa entre les 3 formacions polítiques que tindran en comú l’objectiu prioritari de portar a terme una bona governança i gestió de l’Ajuntament.\n• La implicació en les seves regidories dels membres del Govern: Per tal d’assolir els objectius definits al PAM, els 7 regidors i regidores del govern republicà i del canvi es comprometen, tenint en compte les seves obligacions familiars i professionals, a dedicar el màxim d’esforç i energies en les tasques respectives i objectius polítics de les seves respectives regidories.\nEn ser l’EINA la formació majoritària del nou govern, aquest tindrà un lideratge compartit i paritari en forma de la Coalcaldia formada per Jordi Molinera i Poblet i Alba Muntadas i Olivé. La Coalcaldia ha de ser l’exemple més clar del canvi guanyat a l’hora de com es governarà Altafulla en aquest nou mandat: des de la cooperació i la solidaritat entre els membres del govern, la mà estesa cap als partits de l’oposició i la voluntat de sumar la ciutadania en la responsabilitat de la presa de decisions importants del municipi.\nLes tres formacions polítiques també volem fer esment que, per primera vegada en la història política del nostre poble, el Govern d’Altafulla estarà format majoritàriament per dones, amb una d’elles assumint el lideratge polític del municipi. Les Polítiques de Gènere, així com la lluita contra la violència masclista, seran un dels eixos transversals del nou govern.\nEl govern republicà i del canvi ho serà així perquè tindrà com principis propis una gestió pública des de l’ètica, impulsarà la participació ciutadana afavorint en la democratització de la presa de decisions, perquè prioritzarà el treball col·lectiu per afavorir a una gran majoria social que integri i respecti les minories, i perquè portarà a\nterme una acció de govern altafullenc realista, responsable i progressista.\nL’acord de govern també incorpora eines de control, seguiment i bon govern, en forma d’una Comissió de 3 membres, un de cada grup polític d’aquest acord de govern. Aquesta Comissió serà l’espai de debat sobre què funciona correctament i què requereix de millorar entre els socis.\nTambé es garantirà la participació de les formacions polítiques a l’oposició en els diversos Consells Sectorials, Comissions i Juntes. A Alternativa, com a segona força del municipi amb 4 regidors, es farà la proposta d’incorporar, al o la seva portaveu municipal, com a membre de ple dret a la Junta de Govern, com a mesura en favor de la transparència i la participació. Tanmateix es garantirà als grups de l’oposició el seu lliure accés a la Casa Consistorial amb les mesures de seguretat oportunes, així com d’espais propis de treball i reunió.\nA l’empresa mixta publicoprivada Aigües d’Altafulla hi haurà 1 representant de l’EINA, 1 d’Alternativa, 1 de Junts, 1 d’Ara, garantint la presència dels grups de l’oposició i el control, amb el vot de qualitat de la presidència, del partits signants d’aquest acord sobre l’ens de la gestió de les aigües municipals.\nAl balcó de l’Ajuntament onejaran les dues banderes que els i les altafullenques se senten més com a pròpies: la senyera catalana quadribarrada i la bandera d’Altafulla. A la façana de la Casa Consistorial també hi haurà, tal com va aprovar el Ple de l’Ajuntament al darrer mandat, una pancarta amb el lema “Llibertat Presos Polítics” i el llaç groc.\nFinalment, i d’acord amb les negociacions de l’EINA amb el PSC i Ara, el cartipàs del govern republicà i del canvi pel mandat 2019-2023 serà el següent:\nCoalcaldia: Serveis Municipals, Civisme i Seguretat. Jordi Molinera i Poblet: Acció Social, Treball, Joventut i Participació Ciutadana.\nAlba Muntadas i Olivé: Urbanisme i Obres Públiques, Medi Ambient i Polítiques de Gènere.\nDani Franquès i Marsal: Hisenda i Transparència, Comunicació, Administració electrònica i general.\nInma Morales i Navarro: Via Pública i Mobilitat, Gent Gran i Protecció Animal. Gemma Maymó i Masip: Cultura, Educació i Salut. Àlex Cañas i Torres: Habitatge, Esports i Festes. Nàtalia Sanz i Pijuan: Comerç, Turisme i Emprenedoria.\nD’altra banda, la Junta de Govern Local estarà formada per: Alcalde: Jordi Molinera i Poblet (L’EINA) 1a Tinent: Alba Muntadas i Olivé (L’EINA)\n2n Tinent: Dani Franquès i Marsal (L’EINA) 3a Tinent: Inma Morales i Navarro (PSC)


Marca corporativa - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLa marca corporativa fa referència a la pràctica d'utilitzar el nom d'una companyia com a marca d'un producte. És un intent d'adjudicar el valor d'una companyia a tots els seus productes. Alguns exemples en són Disney, IBM o McDonald's. La marca corporativa és el producte de l'estratègia de l'empresa per crear una imatge i actitud corporativa que s'estengui per associació a tots els seus productes. A més, serveix per a distingir els productes de la companyia dels dels seus competidors i crear una imatge que representa a la companyia en la ment dels consumidors i dels seus propis treballadors.\nLa marca corporativa pot proporcionar significatives economies d'oportunitat, ja que una campanya publicitària pot ser utilitzada per promocionar diversos productes. També facilita l'acceptació de nous productes a causa que els compradors potencials ja estan familiaritzats amb el nom i li atribueixen una sèrie de qualitats. Una campanya de marca corporativa és especialment útil quan una companyia ja és prou coneguda i té una imatge positiva al mercat. Quan es dóna un canvi en la imatge d'una marca, acostuma a estar relacionat amb un canvi d'orientació, política o estratègia de la companyia.\nÉs difícil dur a terme un canvi en la imatge de la marca corporativa d'una companyia i sempre comporta un risc. Per exemple, la companyia aèria British Airways (BA) va intentar fer un canvi al disseny de la seva marca buscant crear una imatge més global, per fer-ho el 1997 va canviar el disseny basat en la bandera del britànica de la cua de tots els seus avions per una sèrie de dissenys ètnics multicolor que representaven els diferents països en el que operava la companyia. Malgrat les seves bones intencions, l'opinió publica va respondre negativament a aquest canvi d'imatge, la companyia va disminuir el seu volum d'operacions i va començar a tenir problemes econòmics, fins que el 2001, van decidir retornar el seu disseny original a les cues dels 338 avions de la seva flota Un desavantatge potencial de la marca corporativa és que el nom corporatiu pot acabar convertint-se en sinònim d'un producte. Alguns exemples els trobem en la marca Kleenex o Tàmpax, que els seus noms són utilitzats malgrat que s'estigui adquirint el producte d'una marca competidora.\nCreació d'una marca corporativa[modifica]\nPer a crear un marca corporativa efectiva, no només entren en joc el disseny i la publicitat, Hatch y Schulz (2008) van estudiar el procés de creació d'aquestes marques i el seu funcionament, i van arribar al desenvolupament del model VCI per a la creació de marques corporatives, aquest model explica que perquè una marca funcioni, cal que combini de forma equilibrada tres factors clau: visió estratègica (fites i objectius de la direcció de l'empresa), la cultura de l'organització (coneixements i actituds dels treballadors) i la imatge de la companyia (les expectatives dels consumidors).\nAl dissenyar una marca s'intenta que sigui atractiva i fàcil de recordar per als consumidors, però a més, cal que el disseny emprat sigui fàcil d'associar amb les idees i objectius de la companyia. En la creació d'una marca no només hi intervé el logotip, sinó que s'estén a tots els àmbits que formen part de la creació d'un producte, els anuncis publicitaris, els envasos, etc. En el procés creació d'una marca s'hi juga amb elements semiòtics, és a dir, que transmetin significats més enllà d'ells mateixos i que siguin compartits per gran part de la població, especialment colors i formes. Així per exemple, podem trobar que gran part dels productes ecològics fan servir el color verd i motius relacionats amb la natura (fulles, arbres…). A més, el fet de repetir un logo, uns colors i un disseny característic al llarg de tota una gamma de productes fa que els consumidors els integrin i associïn amb determinades idees. La majoria de persones són capaces d'identificar instantàniament el logotip de moltes de les grans companyies mundials.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Marca_corporativa&oldid=25429408»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 13 nov 2020 a les 10:41.


dimarts, 6 febrer, 2018 - 09:49\nReunió d’experts del programa de recerca interdisciplinari «Sustaining Minoritized Languages in Europe»\ndilluns, 22 gener, 2018 - 09:34\nL’Smithsonian Center for Folklife and Cultural Heritage, en col·laboració amb el Grup d’Estudi de Llengües Amenaçades de la Universitat de Barcelona, acull aquesta setmana una reunió d’experts del programa de recerca interdisciplinari «Sustaining Minoritized Languages in Europe» que organitza la institució de Washington.\nOferta de treballs de recerca de batxillerat tutoritzats\ndilluns, 22 gener, 2018 - 09:26\ndilluns, 15 gener, 2018 - 12:19\nAjuts DRAC de mobilitat: finalització del termini de sol·licitud\ndilluns, 8 gener, 2018 - 10:46\nEl proper 15 de gener finalitza el termini de sol·lictuds dels ajuts DRAC de mobilitat per assistir a cursos, seminaris o altres activitats de la Xarxa Vives o de qualsevol de les seves universitats membres.\nAccés a la web de la Xarxa Vives\nEl Departament us desitja un bon Nadal i un bon 2018!\ndilluns, 18 desembre, 2017 - 11:54\n"Cal no abandonar mai ni la tasca ni l'esperança" és una frase pronunciada per Pompeu Fabra l'abril de 1947 davant d'estudiants durant la Setmana d'Estudis Catalans a Perpinyà. L'hem presa per a la nostra felicitació de Nadal atès que el 2018 se celebrarà el 150è aniversari del naixement de Fabra i el centenari de la publicació de la Gramàtica catalana. La nadala d'enguany ha estat a càrrec de l'artista Anna Kvirikashvili.


II Congrés Internacional de Joves Investigadors en Llengua i Literatura Catalana\nDel 04 al 04 de octubre de 2018\nTallers d'activitats per als Batxillerats\nEl 4, 5 i 6 d'octubre es va celebrar a la UdL el II Congrés Internacional de Joves Investigadors en Llengua i Literatura Catalana. En el marc d’aquest congrés, es va considerar que alumnes del Batxillerat interessats a conèixer la dedicació professional cap a la filologia catalana realitzessin una sessió de treball amb les següents activitats:\n"Taller pràctic de llengua catalana: registres i normativa", a càrrec de Natàlia Carbonell de l’Institut de Llengua i Cultura Catalanes – Universitat de Girona.\nEls continguts d’aquest taller estan elaborats amb una intenció clarament divulgativa, per despertar l’interès dels i les joves estudiants envers el tema de la Llengua Catalana i per fer-los partícips de la recerca i activitats que duem a terme a la Universitat en el camp de la llengua.\nEls aspectes principals que es van treballara són els següents:\nErrors comuns: superem-los.\nConeguem els recursos de la xarxa per resoldre els dubtes de normativa.\nPosem a prova els coneixements de la nova ortografia i gramàtica del català.\nXerrada informativa: "Estudiar llengua i literatura catalanes: un repte individual i una oportunitat professional ", a càrrec del Dr Francesc Feliu (UdG)\nÉs sabut que els estudis de filologia catalana han experimentat, d’una forma bastant general, una davallada important en els darrers quinze anys. Les causes són complexes i diverses; amb tot, els estudis de llengua i literatura, amb les diverses denominacions amb què s’imparteixen a les diferents universitats catalanes, continuen essent —potser ho són més avui que temps enrere— un repte intel·lectual molt atractiu i, alhora, una oportunitat molt clara per encarrilar un futur professional satisfactori. El domini de l’instrument comunicatiu per antonomàsia —la llengua— comporta, en definitiva, el control de la comunicació a tots els nivells, el domini de la capacitat d’organitzar la informació, d’argumentar les pròpies decisions, i de convèncer. El coneixement dels mecanismes de la literatura i de la tradició literària pròpia implica la interiorització de les bases en què es fonamenta tota la nostra cultura i, doncs, una formació que té extenses aplicacions en molts àmbits de la vida pública i, especialment, del món del lleure.\nDes del punt de vista laboral, els estudis de filologia catalana tenen avui unes excel·lents perspectives, sobretot en el terreny educatiu, atès que falten, i faltaran durant bastants anys, professors de català, sobretot en els estudis de secundària. La complexitat de la comunitat lingüística catalana, d’altra banda, demana, cada vegada més, experts en l’ús adequat per a cada context d’una llengua que a Catalunya és oficial, encara que no és la llengua materna d’una bona part de la població. Tot plegat converteix, avui més que mai, els estudis de filologia catalana en un veritable repte intel·lectual, a banda d’una oportunitat professional inqüestionable.


Cau una xarxa que cobrava 14.000 euros per convenir matrimonis per regularitzar immigrants | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nCau una xarxa que cobrava 14.000 euros per convenir matrimonis per regularitzar immigrants\nLa policia fa 17 detencions a Barcelona i Tarragona\nTarragona 18 JUL 2017 - 14:23\tCEST\nMaterial confiscat a la xarxa per la Policia Nacional.\nUna operació de la Policia Nacional contra la immigració irregular s'ha saldat amb 17 detencions en poblacions de Barcelona i Tarragona i ha propiciat el desmantellament d'una xarxa criminal que s'havia especialitzat a falsificar documents per obtenir permisos de residència. La banda acordava matrimonis de conveniència entre estrangers i espanyols a canvi d'un pagament de diners que podia arribar als 14.000 euros.\nL'organització havia perfeccionat diversos mecanismes per regularitzar immigrants arribats d'Àsia, principalment del Pakistan i l'Índia. Tenia la principal base d'operacions a la província de Barcelona, tot i que també tenia ramificacions a altres comunitats autònomes i a l'estranger. La policia ha fet detencions a Barcelona, l'Hospitalet de Llobregat, Santa Coloma de Gramenet i Salou. Els detinguts contactaven amb immigrants en situació irregular a Espanya i s'encarregaven de facilitar-los documents falsos per a l'obtenció de permisos de residència i de treball que, al seu torn, els permetien viatjar a qualsevol Estat de la Unió Europea. També proporcionaven targetes d'identitat de familiar comunitari per a ciutadans del Pakistan i l'Índia, amb les quals podien accedir al territori Schengen.\nDetinguts set intermediaris d’una altra xarxa a Madrid\nAgents de la Policia Nacional han detingut vuit intermediaris integrats en una organització dedicada al tràfic de persones amb destinació a diferents països del nord d'Europa, en el marc d'una nova fase d'una investigació contra una xarxa que falsificava documents per afavorir la immigració irregular de ciutadans de l'Orient Mitjà, principalment de països com l'Iraq, Síria o l'Afganistan.\nEls arrestats captaven immigrants als quals la banda facilitava visats falsos que estampaven als seus propis passaports amb els quals accedien a l'espai Schengen. L'organització s'embutxacava uns 2.000 euros per cada document, quantitat que podia veure's incrementada si el client contractava els serveis d'un passador que l'acompanyés a l'hora de creuar fronteres.\nAquestes detencions se sumen a les de vuit persones més en el marc d'una primera fase de la investigació duta a terme per la Policia el passat mes de març a Grècia, Bèlgica i Espanya. Els investigadors van fer llavors cinc escorcolls domiciliaris a Madrid, dos a Atenes i un a Brussel·les, en els quals es va intervenir documentació, que, després de ser minuciosament analitzada, els va permetre comprovar l'existència de més persones implicades en l'activitat delictiva.\nL'operació s'ha saldat amb la detenció de set persones a Madrid i una més a Bilbao dedicades a les tasques de captació de clients i intermediació entre aquests i el principal responsable de l'organització, segons ha informat la Policia en un comunicat.\nEn total, ja són setze els membres detinguts, tot i que l'operació continua oberta i la Policia no descarta fer cap detenció més per desarticular l'organització completament. L'organització criminal estava estructurada entorn d'un líder i tota una xarxa d'intermediaris, procedents de Síria i l'Iraq, units entre si per vincles familiars o d'amistat.\nSegons ha destacat la policia en un comunicat, la banda havia aconseguit un "altíssim" nivell d'especialització i era capaç de proporcionar tota mena de documents, des de llibres de família o certificats d'empadronament fins a ofertes de treball.\nUna de les activitats que donava més rèdits al grup era l'organització de matrimonis de conveniència entre immigrants i nacionals espanyols o d'altres països comunitaris. La banda canalitzava per via matrimonial la regularització dels immigrants irregulars i s'embutxacava entre 9.000 i 14.000 euros per cada unió fraudulenta.


LA FAGEDA D`EN JORDÀ - Camping Natura Les Preses\nInici Blog LA FAGEDA D`EN JORDÀ\nUs tempto a gaudir d’un privilegi escàs: la transformació de la Fageda d’en Jordà en un santuari únic de colors i silencis que comença a la tardor, quan els freds més primerencs es deixen sentir en un dels millors patrimonis naturals de què\ngaudim al país com és el Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa, el primer espai protegit pel Parlament de Catalunya, tot just recuperada la Generalitat estatutària.\nCertament és un indret meravellós que gaudeix d’una trentena de petits volcans en una àrea humanitzada a l’entorn sud de la ciutat d’Olot. Passejar entre les terres volcàniques, les cingleres basàltiques i els boscos artigats és un plaer fàcil de gaudir pels ciutadans d’aquest país, que ho tenim a quatre passes. És una zona cuidada amb cura pels que viuen en l’àrea protegida i pels visitants que, a milers, descobreixen aquest indret de la Catalunya profunda, tan injustament arraconat,\nmalgrat la bellesa i la vitalitat que s’hi barregen.\nParlem del cor de la Garrotxa, on la tardor s’aparella fàcilment amb el seu caràcter reservat, prop de ser íntim, per a tot allò que s’estén entre el Pirineu i la plana de Girona, entre l’Empordà i el Collsacabra. Ací també es gaudeix de l’estiu, però menys\nque a «marina». Tampoc no queda al marge la neu hivernal, però s’aferma de debò a quatre passes, al cim del Pirineu. La Garrotxa és al mig, amb una tardor que esprem tot l’encant d’una zona naturalment privilegiada per les actuacions dels\nnostres avantpassats i l’ajut d’una cultura proteccionista, de valors paisatgístics, naturals i rurals.\nLa Fageda d’en Jordà és un dels indrets més rellevants de l’àrea protegida. Entre els volcans Croscat i el de Santa Margarida per llevant, la vall del Corb a ponent, el pla d’Olot al nord i les serralades Marboleny i Rocalladre al sud, hi trobem una espessa boscúria de faigs amb desenes de corriols que esquiven els tossols de pedra volcànica, enllaçant feixes cultivades i masies encara vives, habitades pels pagesos,\nvertaders cultivadors del paisatge i també per afortunats propietaris de relíquies arquitectòniques.\nEntre corriols i feixes, sota aquell tàlem natural de faigs, hi podríem endevinar desenes de nius d’amor de les parelles — garrotxines o no— que, seduïts per l’esclat natural del paisatge, s’animen a gaudir dels atractius que s’ofereixen ells mateixos.\nLa Fageda és així, i com l’amant que es deixa acaronar per qui l’estima, ofereix bellesa a cada racó, sota qualsevol arbre, al costat de qualsevol rocalla volcànica. No us reprimiu de gaudir- la, però sigueu gentils i corresponeu a la seva bellesa fràgil amb la delicadesa de la vostra carícia, sota el silenci d’un bosc màgic i amb la mirada complaent de les fulles a punt de caure.\nEl bell mig de la Fageda sempre és un tresor de natura. Però és ara, als vols de Tots Sants, quan fa el seu esclat més profund, quan els ocres combinen amb els vermells i verds i les fulles mortes converteixen els camins amb la més preuada catifa natural que es mereixen els nostres peus.\nSom al lloc més exquisit al moment més solemne. Durarà una setmana i prou!. Ni us atreviu a entrar-hi amb vehicle!. Passegeu-hi a peu, amb bicicleta o amb els carruatges que s’ofereixen. Poc a poc, gaudint de l’esclat de colors i del silenci que us acompanya. Gaudiu-la des del cel, amb els globus que us enlairen o des del mirador de l’Àrea Recreativa de Xenacs. Entreu-hi dignament, com el convidat privilegiat que comparteix l’estima dels hereus a la relíquia més delicada.\nDeixeu-vos seduir pel poeta Joan Maragall, que ara fa noranta vuit anys, li dedicava aquests versos:\ncom mai cap més n’hagis trobat al món;\nAquarel·la de Teresa Saumell\nPodeu gaudir la ruta en bicicleta amb l’oferta de cap de setmana del Càmping Les Preses Natura: https://www.campingnatura.cat/ofertes/\nJosep Gener 12th, 2017\nhi ha qui te veritables inspiracions.


MILLORES A L’ACCÉS DE L’ESCOLA DE BARRUERA – Pirineus TV\nFa pocs dies han acabat les obres de la primera fase de les millores a l’accés de l’escola de la Vall de Boí, situada a Barruera. Tal com han explicat des de l’Ajuntament, amb aquestes obres es vol millorar la seguretat dels nens i nenes a l’hora de pujar i baixar del transport escolar, delimitant i senyalitzant llocs específics, així com també dels alumnes que hi arriben caminant. Les obres, doncs, han permès ampliar la plataforma per crear-hi tres espais.\nLes obres d’asfaltatge han tingut un cost d’uns 12.000 euros i ara encara queda una segona fase per completar.\nAquesta escola dona servei a tota la Vall de Boí i la majoria dels nens i nenes utilitzen el servei de transport escolar des dels diferents nuclis de població.


Quan els xuts no porten gols | Notícies - Penya Barcelonista Girona\nPenya Barcelonista Girona\nQuan els xuts no porten gols\nLes dades són clares. Aquesta temporada el Barça de Guardiola xuta més que mai i marca menys gols que mai.\n“Juguem millor que el primer any”, va assegurar Guardiola abans del partit contra el Mallorca. Els remats realitzats acrediten les paraules del tècnic perquè el Barça arriba amb més facilitat a porteria contrària aquesta temporada, però la pilota no acaba entrant.\nDos xuts menys que contra el Panathinaikos\nContra el Mallorca el FC Barcelona va marcar un gol en 26 remats a porteria. Curiosament l’equip només va xutar dues vegades menys que contra el Panathinaikos, quan el Barça va marcar cinc gols. Està clar que en el darrer partit els blaugranes va demostrar un gran poder ofensiu, però això no es va transformar en gols.\nRacing, menys xuts i més còmode\nLa victòria en Lliga més plàcida d’aquesta temporada va arribar el dia que menys vegades es va xutar. Contra el Racing de Santander es va guanyar 0-3, però aquell dia només es van fer 10 rematades, gairebé una tercera part dels xuts realitzats contra el Mallorca.\nXutem més que la temporada passada\nAquesta temporada el Barça té una mitjana de 18,75 remats per partit, mentre que el curs passat l’equip de Guardiola feia 15,6 xuts a porteria per partit, en els dos casos sense comptar les Supercopes. Fa dues temporades el Barça va fer 17 remats per partit, menys que actualment, així que s’ha d’estar tranquil perquè si l’equip té tantes ocasions els gols acabaran arribant.\n© 2019 Penya Barcelonista Girona\nPl. Assumpció, 17 - 17005 Girona ( Girona )\nT.647 681 717


About: Riu Làcara\nEl Làcara és un riu extremeny que neix a la comarca de Tierras de Càceres i desemboca a Torremayor, a la comarca de Tierras de Mèrida-Vegas Bajas. Neix al Morrón de Canaleja, a 710 metres sobre el nivell de mar. Entra a la província de Badajoz pel municipi de Cordobilla de Làcara i rep les aigües del seu principal afluent, l'Arroyo del Valle de las Ventas. A continuació, les seves aigües passen a descansar al Pantà de los Canchales, al terme municipal de Montijo i mor en el Riu Guadiana a Torremayor, després d'haver dividit la seva llera en diversos braços, en una espècie de delta interior. Avui dia és confós amb les séquies i desguassos dels regadius del Canal de Montijo.\nAl Guadiana a Torremayor\nEl Làcara és un riu extremeny que neix a la comarca de Tierras de Càceres i desemboca a Torremayor, a la comarca de Tierras de Mèrida-Vegas Bajas. Neix al Morrón de Canaleja, a 710 metres sobre el nivell de mar. Entra a la província de Badajoz pel municipi de Cordobilla de Làcara i rep les aigües del seu principal afluent, l'Arroyo del Valle de las Ventas. A continuació, les seves aigües passen a descansar al Pantà de los Canchales, al terme municipal de Montijo i mor en el Riu Guadiana a Torremayor, després d'haver dividit la seva llera en diversos braços, en una espècie de delta interior. Avui dia és confós amb les séquies i desguassos dels regadius del Canal de Montijo. (ca)\nRiu Làcara (ca)


Inici > Presentació > Recursos > Servei de Biblioteques i Documentació\nL'origen de la Biblioteca es remunta a la donació, en 1785, dels llibres de Francisco Pérez Baier. Es va inaugurar en 1788, sent rector Vicent Blasco. Avui, aqueixa biblioteca, situada en l'edifici de la Nau (C/Universitat, 2, 46003, València) és la Biblioteca Històrica, on es conserven manuscrits, incunables i impresos publicats entre els segles XVI al XX.\nA partir de l'aprovació dels estatuts de la Universitat de València en 1985 es configura un nou servei anomenat Servei d'Informació Bibliogràfica (SIB), que crea els instruments bàsics de cohesió per a les biblioteques existents a partir d'una normativa comuna. També planteja un nou esquema organitzatiu amb l'estructura dels diferents campus de la Universitat amb les primeres biblioteques d'àrea: en 1990 s'inaugura la Biblioteca de Ciències "Eduard Boscà", en 1999 s'inaugura la Biblioteca de Ciències Socials "Gregori Maians", en 2002 s'inaugura la Biblioteca d'Humanitats "Joan Reglà" i en 2009 la Biblioteca de Ciències de la Salut "Pelegrí Casanova".\nL'esquema organitzatiu es completa amb les biblioteques: Biblioteca de Psicologia i Esport "Joan Lluis Vives", la Biblioteca d'Educació "María Moliner" i la Biblioteca del Jardí Botànic "José Pizcueta" i Arxiu Intermedi i Arxiu Històric.\nTambé hi ha una Biblioteca Dipòsit on es troben els llibres que tenen una menor freqüència d'ús.


Els corrents del Mar Mediterrani, eix temàtic del Programa Cultural de Tarragona 2018 - XVIII Jocs Mediterranis Tarragona 2018\nEls corrents del Mar Mediterrani, eix temàtic del Programa Cultural de Tarragona 2018\nDes d’abril i octubre Tarragona i els 15 municipis seus s’ompliran d’història, música, dansa i gastronomia, entre d’altres\nJocs Mediterranis programa cultural tarragona 2018\nEls diferents corrents del Mar Mediterrani seran el fil conductor del Programa Cultural dels Jocs Mediterranis Tarragona 2018, un conjunt de propostes per posar en valor el patrimoni comú del territori que es desenvoluparan enguany des del mes d’abril fins a l’octubre tant a Tarragona com a la resta de municipis seus de la competició. Exposicions, concerts, obres de teatre, dansa, activitats de recreació històrica i mostres de cultura popular conformaran l’eix central del programa.\nEl Programa Cultural, coordinat per l’Ajuntament de Tarragona, és el resultat de la col·laboració de totes les administracions públiques implicades en el Comitè Organitzador Tarragona 2018: el propi ajuntament, el Govern espanyol, la Generalitat de Catalunya i la Diputació de Tarragona, a més dels ajuntaments dels municipis seu: Altafulla, Barcelona, Calafell, Cambrils, Castelldefels, Constantí, El Morell, El Vendrell, La Pobla de Mafumet, La Selva del Camp, Reus, Salou, Torredembarra, Valls i Vila-seca. Importants agents socioeconòmics del territori, com el Port de Tarragona, l’ Universitat Rovira i Virgili o l’Obra Social “la Caixa”, a través del seu espai CaixaForum, també han contribuït a la programació.\nEls suaus corrents del Mar Mediterrani es transformaran en àmbits culturals des del qual es desplegaran activitats agrupades temàticament. Durant sis mesos bona part de la programació cultural habitual s’adaptarà als Jocs Mediterranis i, d’altra banda, també es podran gaudir de propostes especials per a l’ocasió.\nEl corrent d’història vol recordar l’important llegat del conjunt arqueològic de Tàrraco, declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO. D’aquesta manera el festival de reconstrucció històrica Tarraco Viva es dedicarà en bona part a la temàtica esportiva. D’altra banda, durant l’estiu, Tarragona continuarà transformant i assumint el seu llegat a les sessions fins ara conegudes com Tarragona Història Viva. Al Port de Tarragona es podrà visitar l’exposició de síntesis del Museu Nacional d’Arqueologia de Tarragona. El Festival Terra Ibèrica de Calafell mantindrà l’objectiu de divulgar la cultura dels ibers sota el lema “Els jocs a l’antiguitat”.\nEl corrent d’espectacles portarà al territori estimulants propostes de dansa, teatre i música.\nCaixaForum presentarà En un racó del Mediterrani, un espectacle de teatre familiar que pretén conscienciar de la fragilitat del nostre mar i el deure de protegir-lo i també els tallers familiars Oceans i Meduses que, a mode d’ expedició científica, ens descobriran molt més del Mediterrani i les espècies que l’habiten.\nEl corrent de tradicions permetrà posar en valor la riquesa cultural i tradicional del territori i donar-la a conèixer als visitants. Els castells i les colles tarragonines seran protagonistes d’una exposició al Port de Tarragona. A les habituals festes majors de tot el territori s’hi sumarà la màgia de la revetlla de Sant Joan, que se celebrarà en plena competició dels Jocs. I cal no oblidar la 27a edició del Concurs de Castells, que enguany tindrà lloc els dies 30 de setembre i 6 i 7 d’octubre repartida entre Tarragona i Torredembarra, així com actuacions de les colles castelleres a les diferents seus dels jocs.\nEl corrent d’exposicions portarà a Tarragona l’exposició “Miguel de Cervantes o el desig de viure”, produïda per Acción Cultural Española (AC/E) i el Instituto Cervantes, que mostra els llocs que va recórrer Cervantes pel Mediterrani a través del treball fotogràfic de José Manuel Navia. Calafell rendirà homenatge a l’escriptor i editor Carles Barral amb una mostra sobre la relació de la poesia amb el Mar Mediterrani i, d’altra banda, el Centre d’Art portarà al Port de Tarragona una exposició sobre l’escriptura al Mediterrani. Una mostra sobre el VII Centenari de l’Arxiu de la Corona d’Aragó destacarà la importància d’aquest arxiu per a la història dels països de la riba Mediterrània. Una exposició fotogràfica del Grup de Ciutats Patrimoni de la Humanitat mostrarà la riquesa cultural i històrica d’aquestes localitats.\nPer altra part, i com a producció pròpia de l’Escola d’Art de la Diputació podrem veure l’exposició “Mar de lletres” que ens presenta els diferents mètodes d’escriptura que s’han creat i usat a les ribes del mediterrani durant més de 5.000 anys d’història. Posteriorment aquesta exposició esdevindrà itinerant en el marc del programa de la Diputació i podrà ser visitada pels ciutadans dels diversos municipis de la demarcació i de Catalunya.\nEl corrent del pensament vol obrir un espai de reflexió sobre el Mediterrani i la cultura. Ho farà, entre d’altres, mitjançant un Cicle de cinema (2-8 juny), en el qual se celebraran debats al voltant de les obres cinematogràfiques sobre la realitat contemporània de la Mediterrània, subratllant el valor de la cultura i la diversitat cultural com element essencial per al diàleg, el coneixement i la convivència. Tarragona també acollirà les jornades Smart Heritage de les patrimoni. La Universitat d’Estiu de la Universitat Rovira i Virgili també obrirà una finestra al pensament a l’entorn al Mediterrani.\nLa gastronomia protagonitzarà el corrent que reivindicarà la importància d’aliments com el pa, el vi i l’oli d’oliva a la dieta Mediterrània. les jornades Tarraco a Taula, en el marc de Tarraco Viva, compliran les expectatives dels paladars més exigents i el Museu del Port oferirà maridatges d’història amb vins singulars de la DO Tarragona. La cuina mediterrània també està molt present en jornades gastronòmiques com les dels Ranxets, a Torredebarra; el romesco o la galera, a Cambrils o l’arròs, a Calafell. A CaixaForum, també serà possible descobrir els secrets gastronòmics de l’antiga Grècia a través dels tallers Deïpnon: menjar a la grega i el showcooking La cuina grega en directe!\nEl corrent de la pirotècnia reivindicarà la rellevància dels focs artificials com element imprescindible de la festa a la riba Mediterrània. El Concurs Internacional de Focs Artificials tornarà a omplir el cel de Tarragona de colors a principis del mes de juliol. El 14 d’agost Salou disparà una nova edició del Castell de Focs de la Mare de Déu d’Agost. Per últim, la Pobla de Mafumet oferirà un piromusical especial dels Jocs del Mediterrani de la mà i veu d’artistes tarragonins.


Ecologia de Poblacions. Tema 3A  | Ecologia de Poblacions (UdG) | Unybook\nEcologia de Poblacions. Tema 3A (2017)\nEcologia de Poblacions. Tema 3A\nTEMA 3.A. CENSOS (2). MÈTODES ABSOLUTS.\n3.2. Recompte sobre unitats de mostreig 3.2.1. Procediment S’obté una parcel·la i es conten els individus obtinguts per unitat de mostreig.\n1- Limitar la població: No sempre serà clara la resposta. Sovint caldrà fer servir criteris arbitraris i crear una “població estadística”.\n2- Quadricular (o segons la forma de la unitat de mostreig) el total de superfície en unitats de mostreig.\n3- Seleccionar un nombre d’unitats mostrals representatives (igual mitjana que la mitjana poblacional).\n4- Inferir (deduir), a partir de la informació de la mostra, la grandària poblacional.\nCriteris per establir els límits: - No hi ha cap mètode concret.\nDependrà de cada cas (cada estudi).\nEn funció de l’investigador.\nMés relació amb les característiques del mostreig que amb els límits reals.\n3.2.2. Mostreig aleatori simple És un procediment de mostreig en el qual totes les unitats mostrals tenen la mateixa probabilitat de ser seleccionades.\n- És el més senzill.\nNo cal informació prèvia.\nLa selecció de les unitats és a l’atzar.\n̂ =𝑵· 𝒙 ̅ 𝑷 i = unitat mostral = cada quadre.\nn = nombre de quadres seleccionats a l’atzar.\nN = nombre total de quadres possibles.\nEs fa una regla de tres; nombre d’individus trobats en el quadre en funció dels quadres totals que hi hauria.\n̅ = mitjana d’individus per quadre 𝒙 Càlcul de l’interval de confiança: Relació entre la precisió i l’interval de confiança: si assumim que la variable té una distribució normal, l’interval de confiança dependrà de la fórmula de la desviació típica i del % d’error que volem tenir on t = valor de t-Student per n-1 graus de llibertat; S = error estàndard de la mitjana; n = grandària de la mostra (nombre d’unitats mostrals).\nPer tal que el mostreig sigui eficient i no s’hagi de realitzar un esforç innecessari cal dissenyar bé el mostreig atenent a preguntes com (disseny): - Quina mida i forma han de tenir les unitats de mostreig? Quines unitats hem d’estudiar? Quantes unitats hem d’estudiar (=grandària de la mostra)? Estimar la grandària de la mostra: Mètode bietàpic d’Stein.\nPretén respondre quantes unitats de mostreig s’han de fer per tenir el mínim error (depenent de quin interval de confiança es vulgui assolir).\nAcceptem l’error com una diferència (dif = d) entre la mitjana i el valor real.\nEs fa un primer mostreig (n0) amb unes quantes unitats i a partir d’aquí sabrem quantes unitats de mostreig hauríem d’agafar (n). Per saber quantes unitats s’han d’agafar inicialment caldrà avaluar quin número és més eficient.\n𝑛= (𝑡;𝑛−1 )2 · 𝑆 2 2 (𝑟 · ̅̅̅ 𝑥)2 r = % que et vols equivocar, és a dir, si acceptem un error del 10 %; r = 0,1.\nd = dif = r · 𝑥̅ t = t-student 𝑛= 𝑛0 𝑛 [1 + ( 𝑁0 )] Quina mida de quadres és millor? - Cercar a la bibliografia (per assegurar que és efectiu i per poder comparar diferents estudis).\nRealitzar un estudi previ per definir la “millor” o “millor” estadísticament o “millor” ecològicament o “millor” logísticament I quina forma? S’ha de tenir en compte l’efecte marge: cal decidir en quin quadre es conten els individus que cauen en els marges per tal d’evitar recomptes dobles.\nA part de fer quadres, cercles, etc. (puntuals) es poden fer transsectes. Com més grans siguin els quadres o els transsectes, major serà la variabilitat.\nI quins quadres s’agafen? El principal criteri és que la selecció de les mostres sigui a l’atzar (per coordenades, identificant cada quadre, per coordenades quan els límits no són rectangulars. Es descarta el quadre que caigui fora de l’àrea d’estudi).\nEl procediment pot variar segons les característiques de l’estudi.\nQuan no sempre és possible seleccionar les mostres a l’atzar: - Mostreig basat en l’accessibilitat: Restringit a aquelles unitats realment accessibles (Per ex: segons presència de camins).\nMostreig fortuït: Unitats seleccionades sense cap criteri (Ex: els 10 primers peixos per una anàlisi de toxines).\nMostreig segons criteri: En base a l’experiència de la persona (Ex: segons alteració de l’hàbitat).\nMostreig voluntari: Qüestionaris omplerts per voluntaris (Ex: enquestes).\nMostreig sistemàtic: En general el mètode sistemàtic es defineix en base al procediment per aplicar-lo: 1. Seleccionem a l’atzar diferents unitats de mostreig, tal i com ho fem en aplicar un mostreig aleatori simple.\n2. Seleccionem la resta d’unitats de mostreig en base a un criteri de selecció (sempre el mateix patró per cada estudi).\nAvantatges: a) Resulta més senzill de definir les unitats de mostres, només cal triar la primera a l’atzar.\nb) És més simple o ràpid d’aplicar en cas de poca informació o poca experiència.\nc) Distribueix les unitats mostrals per tota l’àrea d’estudi.\nInconvenients: a) Efecte dels ritmes o periodicitats.\nb) Les mostres no són estadísticament d’autocorrelació espacial/temporal.\nPossibles problemes Principal crítica: els mètodes demanen que les mostres siguin independents i en aquest cas no ho són. A més, no es tenen en compte les freqüències naturals del medi (podria ser que el medi fos molt variable i únicament es mostregés un patró determinat).\nQuina grandària de la mostra o quantes unitats mostrals són necessàries? - És una qüestió crítica per obtenir un bon resultat.\n- Variarà segons cada població i cada mètode de cens.\n- Dependrà de com els valors mesurats varien entre unitats i del grau de precisió que volem pel nostre cens.\nAnàlisi del patró de distribució espacial: Un ambient no és homogeni (recursos, característiques físiques, etc.) i els individus responen a aquest ambient; determina els patrons de distribució espacial (a l’atzar, uniforme i per contagi).\nPer què estudiar la distribució espacial? - És una característica ecològica de la població.\n- La delimitació de les poblacions no té una solució clara i l’anàlisi de la distribució espacial pot ser un criteri per definir els límits.\n- Determinats procediments de cens pressuposen un determinat patró de distribució (Ex: el mostreig aleatori simple només es pot aplicar si la distribució espacial és a l’atzar).\n- Segons les característiques del patró de distribució tindrem més o menys facilitat per extrapolar els resultats obtinguts a partir d’un mostreig.\n*Com podem descriure el patró de distribució d’una manera objectiva? Una manera seria delimitant la població, triant unes quantes unitats de mostreig i examinar-les.\n*Comparant la variància amb la mitjana podem determinar el tipus de distribució espacial.\nEl patró de distribució espacial es pot descriure en termes matemàtics, a partir de la relació entre la mitjana i la variància.\no Si 2 <   distribució regular.\no Si 2 =   distribució a l’atzar.\no Si 2 >  distribució per contagi.\nÍndexs de dispersió Un índex ideal cal que tingui aquestes tres propietats: 1. Cal que presenti un rang de valors des de la màxima uniformitat, passant per l’aleatorietat, fins la màxima agregació o contagi.\n2. No s’ha de veure afectat per la grandària de la mostra (n), la densitat de la població (P) o variacions de la mida i forma de quadre.\n3. Cal que pugui ser tractat estadísticament de manera que sigui possible testar les diferents mostres per la seva significació.\nNo existeix un índex de dispersió que compleixi amb tots els criteris. Utilitzarem: - Relació variància-mitjana.\nÍndex de Morisita.\nÍndex de Morisita estandarditzat.\nRelació variància-mitjana  La relació variància/mitjana és una de les més antigues i senzilles mesures de dispersó. La relació o índex s’acostumen a anomenar índex de dispersió (I) i es basa en la observació que en un patró de distribució a l’atzar, que es pot descriure a partir d’una distribució de Poisson, la variància és igual a la mitjana de manera que, quan la distribució sigui a l’atzar: Els valors van de 0, que significa màxima uniformitat, a 1, atzar.\n*El principal inconvenient és que varia en funció de la mida del quadre.\nSignificació: Si la grandària de la mostra (total de quadres comptats) supera els graus de llibertat de la taula que fem servir, podem fer servir el valor z (aproximació normal al valor de Chi-quadrat): Acceptarem la hipòtesi nul·la (variància = mitjana = distribució a l’atzar) si el valor de Z està entre -1,96 i 1,96 (per alpha = 0.05).\n*Efecte de l’escala  l’escala és considerada correcte quan la mida de la unitat mostral coincideix amb la mida de l’agregat.\n∑ 𝑥 2 −∑ 𝑥 Índex de Morisita 𝐼𝑑 = 𝑛 · [(∑ 𝑥)2 −∑ 𝑥], on Id = índex de Morisita; n = grandària de la mostra i x = suma del nombre d’individus per cada quadre.\nÍndex de Morisita estandarditzat: Smith-Gill (1975) van proposar una variació de l’índex de Morisita per tal de millorar-lo, situant-lo en una escala entre -1 i 1. Si el valor de Id es troba per sota de -0.5 direm que la distribució és uniforme, si està entre -0.5 i 0.5 serà per atzar i si es trobar per sobre de 0.5 serà una distribució per contagi. El procediment és: 1. Calcular l’índex de Morisita (Id).\n2. Calcular dos valors crítics per l’índex de Morisita, com: 3. Calcular l’índex de Morisita estandarditzat a partir de les següents fórmules: Per què utilitzar l’índex de Morisita? Perquè compleix els 3 supòsits; és més robust que l’índex de dispersió.\n*Ja porta la x2 incorporada; no fa falta calcular la prova de significació a part.\n*Mostreig aleatori simple (M.A.S) - La distribució espacial dels individus per contagi és la més general a les poblacions animals i vegetals.\n- L’agregació dels animals i plantes afavoreix un increment dels paràmetres de la dispersió.\n- L’estratificació permet reduir l’interval de confiança sense necessitat d’incrementar l’esforç de mostreig.\n- Caldrà definir estrats, zones dins l’àrea d’estudi on les unitats de mostreig són més homogènies en la seva distribució de densitats.\n- Sobre cadascun d’aquests estrats es realitzarà un mostreig independent.\nSi la distribució és a l’atzar, quin és el següent pas? - Estimar la n.\n- Establir la grandària de la població amb el seu interval de confiança.\nI si la distribució no és a l’atzar? - Si és uniforme: la grandària de la mostra serà molt baixa i la precisió serà molt alta (baix interval de confiança): òptim.\n- Si és per contagi: la n serà molt elevada (caldrà molt de mostreig) i la grandària de la població tindrà un interval de confiança molt elevat.\nOpcions: o Incrementar la grandària de la mostra o Canviar de disseny  mostreig aleatori estratificat.\nMostreig aleatori estratificat (M.A.E) Es basa en: - Creació d’estrats on la densitat d’individus és homogènia.\n- Realitzar un mostregi aleatori simple dins de cada estrat.\nConsisteix en limitar zones (àrees) on la densitat sigui similar; estrats.\nEl mostreig estratificat presenta un seguit d’avantatges: a) Disminueix la dispersió dels resultats en disminuir la variabilitat de la densitat en l’àrea seleccionada pel mostreig.\nb) La creació dels estrats facilita una major eficàcia i dosificació de l’esforç.\nc) Les densitats calculades independentment per cada estrat poden ser comparades entre elles.\nNormalment l’estratificació es realitza en base a un coneixement previ de la distribució de l’espècie estudiada encara que en molts casos serà necessari realitzar un estudi previ.\nEl següent pas serà determinar quines mostres i quantes mostres a cada estrat.\n𝑘 𝑃̂ = ∑ 𝑁ℎ · 𝑥̅ℎ ℎ=1 h = estrats Nh= quadrats possibles de cada estrat El primer pas serà calcular n, i posteriorment es repartirà n entre els estrats (segon pas).\n*En alguns casos no és possible estratificar (per exemple: al desert), de manera que la única solució possible és incrementar la grandària de la mostra.\n*El model estratificat no és exclusiu del mostreig amb quadres; també es pot fer amb transsectes, etc.\nEl procediment que s’ha de fer per determinar la grandària i la distribució és el mateix en ambdós sistemes (simple i estratificat): Si no és possible estratificar correctament, hi ha altres opcions: - Mostreig per conglomerats (escollir un punt i mostrejar els quadres que es troben al voltant d’aquests punts). Quan hi ha molta dispersió però no s’observa diferenciació d’estrats.\nConsisteix en seleccionar un conjunt de mostres agrupades (conglomerat=clúster).\nEn aquells casos que l’esforç per comptar les unitats mostrals sigui elevat (desplaçament, dies, etc.). Exemple: escolta de cants de granota durant 4 períodes de 15 minuts durant 4 dies.\nAvantatges: - Pot resultar més senzill definir un grup de mostres, més que unitats de mostreig puntuals.\n- Acostuma a ser més econòmic, doncs les unitats de mostreig estan molt properes evitant llargs desplaçaments.\nDesavantatges: - Acostuma a donar estimacions amb menor precisió, doncs les mostres dins del conglomerat són molt homogènies però diferents entre clústers. No acostumen a ser representatius del total de la població.\n- Més complicat d’analitzar, amb problemes anàlegs a la pseudoreplicació.\n- Les mostres no són independents.\nLa clau és considerar el conglomerat com la unitat, i no cadascuna de les unitats de mostreig que el formen un conglomerat. També serà diferent si tots els conglomerats tenen la mateixa grandària o diferent. En aquest darrer cas caldrà calcular una proporció.\n- Mostreig adaptat. Quan no és possible fer conglomerats ni estrats. Selecció de les unitats de mostreig a partir de les mostres analitzades.\no Se seleccionen a l’atzar unes unitats de mostreig, tal i com es realitza en un mostreig aleatori simple.\no Quan un els quadres seleccionats presenten un individu de l’espècie utilitzada, aleshores se seleccionen automàticament els quadres adjacents, que seran afegits a la mostra (es para quan no es troben més individus).\no Aquest tipus de mostreig està molt indicat quan l’espècie presenta un grau elevat d’agregació.\n1 ocasió marcatge i re-captura ...


MINERALOGÍA HISPÁNICA: 08-mar-2010\nPublicado por Cathy en 19:21\nPublicado por Cathy en 19:19\nPublicado por Cathy en 19:18\nPublicado por Cathy en 19:17\nPublicado por Cathy en 19:16\nPublicado por Cathy en 19:13\nPublicado por Cathy en 19:10\nPublicado por Cathy en 19:09\nPublicado por Cathy en 19:08\nPublicado por Cathy en 19:07\nPublicado por Cathy en 19:04\nEscombreras de la pedrera de Montpalau, Pineda de Mar\nPublicado por Cathy en 19:02\nPublicado por Cathy en 18:59\nPublicado por Cathy en 18:36\nPublicado por Cathy en 17:58\nPublicado por Cathy en 17:57\n07/03/10 02:00\t- pau pérez de pedro, expresident de la federació catalana d'espeleologia email protegit\nEstalactites a la mina de la pedrera Berta. Foto: EL PUNT.\nEra una tarda de principi dels anys vint. Els obrers estaven a punt d'acabar la seva jornada laboral quan en un tram de la cinquena galeria de la mina Berta un fort rumor provinent de l'interior de les roques va cridar l'atenció dels miners. El propietari de l'explotació creu que és el vent i demana l'opinió al masover de Can Domènec. L'home, pensant en la profunditat en què s'està treballant, assegura: «Són les onades del mar, estem per sota del seu nivell.» Un parell de dies després les aigües inunden les galeries inferiors. Això va obligar a instal·lar un grup de bombeig per continuar l'explotació, fins els inicis dels anys trenta. La Segona Guerra Mundial va comportar la reobertura de la mina: la fluorita i, principalment, el plom tenien en el mercat alemany una bona sortida. El final de la guerra determina una disminució de l'explotació minera que, però, s'allarga fins el 1965.\nÉs cap a l'any 1967 quan s'inicia l'explotació de les aigües de l'interior de la mina Berta. Les dades del 1977 indiquen que l'empresa Damcar les subministrava a uns 2.100 contadors domèstics a Valldoreix, a Sant Cugat del Vallès, quatre contadors industrials al mateix Sant Cugat i 131 també industrials a Rubí. Se n'extreien entre 25 i 40 litres per segon. La finalització de les extraccions es va produir aproximadament als anys vuitanta, amb el tancament de l'explotació de les aigües per diverses causes. Entre elles, una de les més significatives és que el rendiment del pous de la mina va disminuir dràsticament amb la posada en marxa per l'empresa Facovesa, SA (FECSA-ENHER) dels pous geotermals (de 100 i 150 metres de profunditat), situats a uns 100 metres al sud de la mina.\nDe la diversa documentació consultada així com de la transmissió oral de les persones que van treballar en aquest projecte, es desprèn que les aigües sortien a una temperatura entre els 58 i 70º (a partir dels 100 metres de fondària i cada 10 metres, la temperatura pujava 2,5º). Les aigües de l'interior de la mina es trobaven al voltant dels 30-40º.\nÉs possible que vostès es preguntin a què ve aquesta llarga exposició: de forma sorprenent, una sentencia del Tribunal Suprem del mes de desembre passat ha desestimat una resolució del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya i permet el reompliment de la pedrera Berta amb bales procedents dels ecoparcs amb contingut de matèria orgànica. No entraré en el contingut de la sentència, al meu entendre totalment urbanística, sense cap referència a temes mediambientals.\nLa pedagogia de les catàstrofes no ens fa reflexionar gaire, per no dir gens, sobretot als nostres polítics. Els avui responsables dels temes mediambientals i que van ser durant molts anys partícips i responsables del nyap del Garraf o, com a ells els agrada denominar, de l'abocador controlat de la vall d'en Joan.\nEl temps ens porta a l'any 1972 quan l'Ajuntament de Barcelona decideix llençar les escombraries en un lloc desert del massís del Garraf. Només nou mesos després, les aigües subterrànies del massís estaven totalment contaminades, i encara ho estan. Posteriorment, les emanacions de diòxid de carboni (CO2) i metà (CH4) han estat el causant del 30% de l'efecte hivernacle de l'Àrea Metropolitana de Barcelona. A tot això, aquest era l'abocador «controlat».\nEls espeleòlegs catalans, amb el suport de diversos departaments de les universitats catalanes, ja van dir en el seu moment què passaria. Eren els temps de l'autarquia dels Porcioles i companyia. Avui, renovem les crides al Departament de Medi Ambient a no actuar amb la mateixa prepotència. Ells tenen a la seva mà la possibilitat de fer una altra interpretació de la sentència, i també reforçar-la a l'hora que es declari el Parc Natural de Collserola a través de la normativa del pla especial.\nCom poden deduir, el problema que es planteja a Collserola és el mateix que al Garraf: l'existència d'un important aqüífer que corre el perill de contaminar-se amb els lixiviats procedents de la descomposició de la matèria orgànica de l'interior de les bales. Un altre cop, la societat civil s'ha posat en marxa per aturar aquesta nova catàstrofe. Els estudis efectuats per diferents organismes científics en l'interior de les mines encara accessibles de la Berta demostren que els materials estan fortament tectonizats, com a conseqüència de les falles i diàclasis naturals existents, i en el lloc de la deposició hauríem d'afegir els efectes col·laterals de les nombroses explosions que han triturat una important capa superficial.\nLa pedrera Berta és una explotació a cel obert. A cota inferior se situen diverses galeries de l'antiga mina totalment inundades. Més a l'est es troba la denominada mina del Quarts; a l'interior existeixen diverses formacions d'estalactites, gurs i altres espeleotemes, i el més important, formes de cavernament, cosa que ens reafirma en la important fissuració del sector i les possibilitats reals de contaminació subterrània.\nUn altre aspecte medi ambiental que afectaria una instal·lació d'aquestes característiques és la contaminació atmosfèrica, similar a la que es dóna al Garraf. El gas metà produït per la descomposició de la matèria orgànica seria ràpidament transmès a totes les contrades; els vents de marinada l'arrossegarien, afectant les poblacions de Castellbisbal, Rubí, el Papiol, Molins o els districtes de Sant Cugat del Vallès. Les boires freqüents a l'hivern com a conseqüència de la inversió tèrmica, en aquest sector del Vallès, augmentarien, serien més denses i afectarien la circulació viària..., i no s'ha d'oblidar que l'autopista AP-7 passa pel costat de la pedrera.\nPodríem exposar encara més motius mediambientals per oposar-nos a l'emplaçament d'un abocador de bales d'ecoparc al lloc menys adequat, però el que sembla grotesc és que l'administració responsable no tingui en compte els informes que bon nombre de científics han elaborat, i que igual que va passar al Garraf els menyspreïn. És possible instal·lar un abocador contaminant en un parc natural? És possible que s'obviï que la pedrera i la mina Berta estan catalogades com un geotop a protegir pel mateix departament i que aquest espai està recollit en la futura llei de biodiversitat? És possible que no ho vegin l'Agència Catalana de Residus, l'Agència Catalana de l'Aigua, el Departament de Medi Ambient, el Parc Natural..., i que no tinguin la capacitat d'analitzar la catàstrofe que ens ve a sobre? La catàstrofe subterrània no es veurà, però la respirarem cada dia...\nNo n'han après. L'any 1972 ja vam advertir sobre el resultat de l'abocador del Garraf i aquest perdura i perdurarà... I ara, què pretenen? Tot fa olor de podrit.\nDarrera actualització ( Diumenge, 7 de març del 2010 02:00 )\nEl Punt Barcelona 07-03-2010 Pàgina 12\nPublicado por Cathy en 9:15\nEtiquetas: denuncias, medio ambiente, patrimonio


Sessió 5 | Les TAC a l'educació infantil i el cicle inicial\n1) Els Quaderns Virtuals són un bon recurs per a treballar amb els nostres alumnes. Ofereixen una àmplia biblioteca d’activitats, classificada per àrees i edats.\nCliqueu a sobre la imatge per accedir a l’article:\n2) Us aportem ara el material “Joc de jocs” elaborat pel Consorci de Normalització Lingüística. Es tracta d’una recopilació de 100 jocs populars i tradicionals.\nEls jocs estan classificats en jocs de falda, jocs de rotlle i balls rodons, cançons electives o eliminatòries i jocs diversos.\nCliqueu a sobre la imatge següent, per accedir al material:\n3) El canó de projecció s’ha convertit en una important eina que ens obre una finestra al món, posant a l’abast del professorat i dels infants tot un món de possibilitats: imatges, sons, Internet. També ens aporta la immediatesa de l’actualitat: les notícies, la predicció meteorològica,… i ens ofereix la possibilitat d’establir relacions amb l’entorn mitjançant la videoconferència amb d’altres centres, entitats, personatges rellevants…\nA la cinquena sessió del curs, canviarem el color a una imatge de la galeria de Microsoft i crearem un arxiu sonor amb Windows.\nUtilizarem els següents tutorials:\nUs proposem a continuació un recull d’enllaços de l’àrea de medi social perquè pugueu utilitzar-los amb els vostres alumnes.\nAlguns es poden utilitzar tant a educació infantil com a cicle inicial. També es pot donar el cas que treballin, a més a més, unes altres àrees.\nEn aquesta sessió, us proposem fer un enregistrament de veu per mitjà del micròfon i amb l’enregistrador del Windows.\nEs tracta de fer una presentació personal (com em dic, en quin centre treballo, nivell que imparteixo, utilització de les TAC amb els alumnes,…).\nHaureu de tenir en compte per aquest exercici, altres variables importants:\nLa posició davant del micròfon. La distància al micròfon anirà supeditada al tipus de micròfon i a la captació del so que té. Feu diverses proves i fixeu un volum d’entrada que s’ajusti a la vostra intensitat de veu.Haureu de vigilar que no sonin els esbufecs en pronunciar determinats fonemes (/p/, /b/, /t/) que provoquen una sortida d’aire sobtada i amb més força. La distància idònia davant de micròfon és d’un pam, aproximadament. La respiració ha de ser pausada i poc sorollosa.La posició corporal, el cos haurà d’estar el més recte possible per evitar cap entorpiment en la sortida d’aire. S’aconsella, les primeres vegades, fer-ho dempeus per evitar plecs innecessaris que provoca el fet d’estar assegut. Si ho feu asseguts, recordeu posar el cos ben recte de la cintura en amunt. Deixar lliure el tòrax traient el pit en fora i aixecant el cap per donar sortida lliure a l’aire.\nConnecteu el micròfon a l’entrada de micròfon de l’ordinador. Verifiqueu que teniu activat el so del micròfon en el volum d’entrada de so.\nComproveu que entra so i que grava la veu amb un volum correcte.\nUtilitzarem el tutorial “Enregistrar sons amb Windows”.


Un estudi indica que el maneig clínic personalitzat del pacient contribueix a una de les taxes més baixes d’Europa\nL’UCI de la planta 4 de l’Hospital Clínic de Barcelona dimecres al migdia en plena activitat. CRISTINA CALDERER\nEra previsible que a mesura que passés el temps i s’aprenguessin més coses del covid-19 i el seu impacte clínic, més pacients aconseguirien sortir de les UCI dels hospitals i superar la fase aguda de la malaltia. Més enllà de l’aprenentatge, però, hi ha altres factors que, combinats, poden aconseguir reduccions dràstiques de la mortalitat hospitalària. Aquest és el cas de l’Hospital Clínic de Barcelona, que en el lapse de temps que va de març a setembre ha passat de l’11,6% a l’1,4%. Dit d’una altra manera: si a finals de març morien al centre sanitari una de cada 10 persones, al setembre era una de cada cent, una de les taxes de mortalitat hospitalària més baixes de tot Europa. Els resultats de l’estudi, dirigit per Carolina García-Vidal, membre del Servei de Malalties Infeccioses i investigadora de l’IDIBAPS, s’ha publicat a la revista The Lancet Regional Health.\n¿Com es pot reduir tan dràsticament la mortalitat en tan poc temps amb una malaltia que té més interrogants que certeses? “No hi ha un únic factor, sinó que és la combinació de molts elements que ho fa possible”, respon García-Vidal. “L’aprenentatge n’és un, però no és ni de bon tros l’únic”, afegeix. La investigadora atribueix al treball en equip de múltiples especialistes bona part de l’èxit assolit.\n“El primer pas consisteix a tenir llits d’UCI suficients, respiradors i tot l’equipament tecnològic que cal per a cada pacient”, diu. A més, cal disposar dels tractaments farmacològics que a hores d’ara estan donant resultat i administrar-los “en el moment adequat”. En essència, antivirals que ajudin a contenir l’expansió del coronavirus com el remdesivir, que dona bons resultats en fases concretes de la malaltia, i antiinflamatoris amb prou potència per limitar l’afectació respiratòria.\nA tots aquests elements l’Hospital Clínic hi suma un model informàtic que prediu amb alts nivells de precisió quina serà l’evolució d’un malalt concret i així poder-se avançar a episodis concrets de la malaltia en què estaria indicada alguna intervenció específica. El model, fonamentat en tècniques d’intel·ligència artificial, pren com a punt de partida les característiques de cada pacient, inclosa l’existència d’alguna patologia prèvia. “És una eina d’ajut al tractament personalitzat de cada malalt”, assenyala García-Vidal. El tractament personalitzat ajuda, d’altra banda, a una “actuació precoç”.\nAmb tot, per a l’especialista és fonamental “evitar el col·lapse” del sistema, ja que si es perdés cap d’aquests elements difícilment es podria mantenir una baixa taxa de mortalitat. “Sense llits d’UCI, respiradors, medicaments i equips d’infermeria, de metges o de neteja, res de tot això seria possible”, assegura.\nUn treball sense precedents\nEl treball publicat a The Lancet Regional Health inclou 1.645 pacients de tots dos sexes amb un seguiment de set mesos des de l’1 de març fins al 30 de setembre del 2020 ingressats a l’Hospital Clínic. La mortalitat global, tant a la planta d’hospitalització com a l'UCI, va assolir l’11,6% al març. Al mes de setembre la taxa va baixar fins a l’1,4%. El treball és un dels primers al món que recull aquest conjunt de dades.\nDurant tot aquest període tant l’edat dels pacients com la diversitat de patologia prèvia “han anat variant”, diu la investigadora, al mateix temps que s’ha anat reduint la taxa de mortalitat, motiu pel qual considera “raonable” atribuir el descens a millores en el tractament, la disponibilitat d’UCI i també de professionals de diferents àmbits. De la mateixa manera, una hospitalització més ràpida des de l’aparició dels primers símptomes també s’associa a una menor mortalitat.\nGarcía-Vidal considera que la combinació de tots aquests elements està sent clau per afrontar amb garanties aquesta tercera onada de covid-19. “Aplicar tractaments més agressius dona bons resultats”, afirma. “Quan en altres centres es movien entre el 30% i el 40% de mortalitat, nosaltres ja estàvem a l’entorn del 10%”. Aplicant les pautes posades en pràctica al Clínic ara “ja es pot dir que tenim una mortalitat de l’1,4%”. Les pautes, indica la investigadora, poden servir com una guia o un “estàndard de qualitat” en el tractament. Seria, en aquest sentit, una de les primeres guies del món.\ncoronavirus Hospital Clínic pandèmia mortalitat


IB3 | Esteban González Pons afirma que pensava que l’Institut Nóos era una ONG\nEsteban González Pons afirma que pensava que l’Institut...\tPortada > notícies > Esteban González Pons afirma que pensava que l’Institut Nóos era una ONG notícies\tEsteban González Pons afirma que pensava que l’Institut Nóos era una ONG Cas Nóos\nAvui ha estat el torn d’Esteban González Pons al judici del cas Nóos. Ha declarat per videoconferència com a testimoni. L’actual eurodiputat ha dit que estava convençut que l’Institut Nóos era una entitat sense ànim de lucre. Iñaki Urdangarin i Diego Torres eren dues peces claus per a la contractació de Nóos amb les administracions públiques. Així ho ha reconegut avui l’exportaveu de la Generalitat Valenciana, Esteban González Pons.


14 de febrer de 2020 - 11: 42\nAhir a la nit la FEMMICC, a la Casa de la Cultura, Va presentar el que serà el programa de les festes de Mig Any de Moros i Cristians, Així com el cartell que les anunciarà. La presentació va anar a càrrec de el president de la federació, Jaume Ferrer, acompanyat dels càrrecs de les capitanies mora i cristiana d'aquest any.\nJaume Ferrer presenta el programa de Mig Any\nLa programació enguany arrencarà el 15 de febrer, amb el muntatge i exposició de l'edició 39 de l'concurs infantil de dibuix, amb el qual aprofiten, amb un vídeo que han ensenyat als diferents centres educatius de la ciutat, per explicar als més joves en què consisteix la festa i involucrar-los en el desenvolupament d'aquesta.\nEls capitans sostenen el cartell de Mig Any\nDurarà fins el dissabte 29, sent aquest el dia fort de l'Mig Any amb la entraeta festera oficial al migdia, a la qual se li suma aquesta edició una retreta informal de tancament, ja a la tarda, en la qual esperen que les filaes convidin a participar a persones alienes a la festa i transmetre-la d'aquesta manera perquè s'involucrin. "Estem segurs que funcionarà bé", Ha apuntat Ferrer.\nÓscar Llamas, autor del cartell de Mig Any\nEl cartell que acompanyarà a aquesta festa va ser anunciat per sorpresa, sent dissenyat per l'artista Óscar Flames. En ell es representa la rendició de bàndol moro enfront d'un cavaller templer en el que sembla ser l'escullera nord, lloc on es representa el desembarcament.\nCamí a ser Festa d'Interès Turístic Autonòmic\nUna altra gran sorpresa de la nit va ser l'anunci de l'inici dels tràmits per aconseguir el distintiu de Festa d'Interès Turístic Autonòmic. Així ho ha anunciat Miquel Àngel Fullana, el qual durant el pregó de el passat mes d'agost es va oferir a l'Ajuntament a ajudar per aconseguir aquest objectiu, sent "El millor regal possible" per al 40 aniversari que se celebra a 2020.\nFullana anuncia la proposta de Festa d'Interès Turístic Autonòmic\nPer a això han rebut el suport de l'consistori i de UNDEF. Encara que per aconseguir-ho, han de demostrar els rangs distintius de la festa. El principal estendard per a la proposta serà el seu treball amb les futures generacions, on sens dubte la festa deniera destaca, amb una desfilada infantil amb més de 500 nens i nenes, i concursos com el ja esmentat de dibuix entre els més petits. De la mateixa manera, el desembarcament ho consideren un important punt diferenciador.\nMengual expressa el suport de l'Ajuntament amb la candidatura\nEl regidor de Festes, Óscar Mengual, Va confirmar el suport total de l'Ajuntament per ajudar en tot el possible per aconseguir aquest objectiu, en el qual ja treballen recopilant informes de Turisme i l'arxiu municipal. No obstant això, Mengual assenyala que han de liderar la proposta la FEMMICC i la qual el consistori ajudarà amb tot el requerit.


Presentació dels equips de l’Olímpic\nL’Olímpic va presentar dimarts passat els equips del club d’aquesta temporada. L’acte va comptar amb l’assistència de l’alcaldessa, Ana M. Martínez, i el regidor d’Esports, Juan López.\nLa presentació va arrencar a les 19.30 hores amb la desfilada dels 25 equips, començant pels debutants, que competeixen en la Lliga Debutants 4. Posteriorment, va ser el torn dels prebenjamins, benjamins, el femení, alevins, infantils, cadets, juvenils, els dos sèniors i el conjunt de veterans.\nTambé es van presentar els coordinadors de futbol base, David Galobardes i Marc Maymó, el coordinador de prebenjamins, Jordi Conesa, i el director esportiu, Javier Pesado, així com la junta directiva. Aquesta està formada per José Piña (president), José Gil (vicepresident), José Antonio Montoya (secretari), Ángel Moreno (tresorer) i els vocals José Luis Dorado i Javier Pesado.\nDesprés de la foto de família, van tenir lloc uns parlaments a càrrec de l’alcaldessa i del president del club. José Piña va agrair a la màxima responsable municipal i a les famílies l’assistència i el suport. L’acte va finalitzar amb un refrigeri pels 370 jugadors.\nAbans de la presentació, es va realitzar un partit d’exhibició del nou esport de moda: el Walking Futbol Union, que és futbol caminant, amb la col·laboració de l’Agrupació Barça Jugadors, l’Ajuntament i el Waling Fubol Union.\nFotografia de família de tots els jugadors de l’entitat. / J.A. Montoya


Castell del rei de San Vicente de la Barquera\nSan Vicente de la Barquera)\n43º 23,114'N ; 4 23984'O\nEs creu que el lloc que ocupa l'actual Puebla Vieja de San Vicentre de la Barquera, va ser ocupat antigament pels orgenomescos, una tribu càntabra. Posteriorment va ser un dels ports comercials d'època romana al Cantàbric, probablement el conegut com a Portus Vereasueca. Amb el desmembrament de l'imperi romà, va patir uns anys d'abandonament i no seria fins la primera meitat del segle VIII, que Alfons I d'Astúries va repoblar la zona. En aquest moment es creu que es va construir una primera fortificació a la zona. No va ser fins l'any 1210, quan Alfons VIII de Castella concedeix un fur a la zona, per millorar la defensa d'aquesta zona del litoral, que es comença a construir el castell actual. Aquest va estar sempre sota el control directe de la Corona castellana, fins que en 1453 Joan II va cedir-lo a la vila, deixant-lo en mans del seu Procurador General.\nEls segles XIII i XIV van ser moments de puixança econòmica i el castell va desenvolupar un paper molt important en la defensa del port, principal font d'ingressos de la vila. De fet, durant els segles XIV i XV s'ordena fer obres per millorar les condicions defensives de la fortalesa. Però a partir del segle XVI, la població de San Vicente entra en decadència. És en aquest moment que els Reis Catòlics van decidir convertir el castell en presó, per la seva estructura defensiva.\nEl castell presenta una planta gairebé rectangular, per adaptar-se al terreny. Fa aproximadament cinquanta metres de llarg per vint d'ample, amb uns murs de més de dos metres d'ample. Tots els murs estan fets amb pedruscall unit amb morter i carreus de to vermellós i ben tallats en els angles, portes i finestres Podem distingir en ell tres parts. En el sector més oriental trobem una torre quadrada, una torre pentagonal en el costat oest i una gran sala entre les dues torres.\nS'accedeix a la torre oriental per una porta de mig punt situada en el mur est del primer pis, actualment accessible per una escala de pedra, però originàriament és molt probable que fos de fusta.\nAquesta torre actualment està buida i només ens permet l'accés a la gran sala mitjançant un estret pas, de mig punt.\nLa gran sala va perdre la seva coberta durant els anys d'abandonament. Actualment presenta una volta de canó, probablement com l'original. En el mur sud veiem tres grans finestres d'una sola esqueixada, situades en la part superior del mur. En canvi, en el costat nord veiem dues finestres amb festejador. El motiu que justifica la diferència entre les dues finestres és que el costat nord no requeria unes defenses gaire importants, doncs el desnivell respecte a la ria el feia pràcticament inexpugnable.\nSortim de la gran sala per un arc apuntat que es condueix a un petit pati d'on surten les escales cap al camí de ronda.\nAquest envolta completament la sala gran.\nEn el sector occidental s'alça l'altra torre, en aquest cas era la torre de l'homenatge. Té planta pentagonal i accés pel costat est, des del pati interior.\nEn el primer pis trobem una altra porta de perfil apuntat, que dóna accés al camí de ronda. Al seu costat hi ha una finestra, també apuntada.\nAquests edificis estaven envoltats per un primer anell de muralles.\nUn segon anell envoltava també la població de San Vicente, del que es conserven alguns fragments. especialment en el sector nord. Es conserven algunes de les seves portes, algunes d'elles totalment reconstruïdes, com la Porta del Mar, situada als peus del castell.\nAl costat de la torre del Preboste, un edifici on vivia el recaptador d'impostos, trobem la porta de la Barrera o de Santander.\nL'altra porta la trobem al costat de l'església parroquial de Nuestra Señora de los Ángeles, en la part més alta del turó. Es coneguda com la porta d'Astúries i està protegida per una bestorre semicircular.\nEntre el castell i l'església trobem el que queda de l'antic hospital de la Concepció, aixecat entre els segles XIV i XVI, per assistir als peregrins que feien el camí de sant Jaume. Per aquest motiu, una de les portes de la vila era coneguda com la Porta del Peregrí.


Música per a nadons, infants i família | Escola Municipal de Música d'Artés\nUn dels objectius bàsics és enfortir el vincle afectiu entre el nadó / infant i la mare i/o el pare (o germans) fomentant la relació emocional, sonora, motriu i musical, i sobretot per gaudir una estona de la música en família.\nLes famílies disposaran d' un munt de recursos perquè puguin continuar amb les activitats proposades a casa, si ho desitgen.\nTreballarem a partir de la veu, parlada i cantada, i farem servir música en viu (piano, clarinet, flautes, i instruments de plaques, i percussió), i música enregistrada, donant especial importància a les cançons populars i músiques tradicionals del nostre territori, així com també obrirem el ventall a músiques i instruments d'arreu del món.\nLa veu, el movimenti la dansa, el joc, els massatges i l'experimentació seran les eines que ens ajudaran a aconseguir aquests objectius en les sessions de " Música Compartida".\nNadons i infants de 0 a 3 anys\nEn aquestes sessions, els nadons compartiran l'experiència amb algun familiar adult, ja sigui la mare, el pare, tots dos, els avis..., o bé algun altre familiar o cuidador amb qui hi passi força hores.\nÉs molt recomanable compartir la sessió amb els germans, ja que així podem potenciar la relació afectiva, i treballar alguns aspectes que poden ser difícils de gestionar dins l'àmbit familiar.\n* Cada sessió té una durada d'uns 45-50 minuts\n* Nadons: menors de 12 mesos (No caminants)\nL'edat és orientativa. Poden ser nadons més grans però que encara no siguin autònoms pel que fa a la mobilitat.\n* Infants: nens i nenes d'1any fins als 3 anys (caminants).\nAquí us deixem un enllaç d'unes quantes fotos: