Un forn de pa obrirà parada al Mercat Municipal | Ràdio Calella Televisió\nL’última licitació de parades del Mercat Municipal s’ha resolt amb la concessió d’una de les cinc que hi havia vacants, on s’hi instal·larà un forn de pa. En quedaran encara quatre de buides ja que el consistori no ha rebut altres propostes que permetin ampliar l’oferta comercial i dinamitzar així l’equipament. La primera tinent d’Alcaldia, Núria Parella, ha admès que la resposta de possibles paradistes no els satisfà però que des del consistori es continuarà treballant per aconseguir omplir el Mercat de venedors i de clients.\nLa possibilitat d’obrir parada al Mercat Municipal per vendre productes no alimentaris no ha quallat. Era la proposta que s’havia incorporat en la licitació feta a principis del 2016 i que ampliava les opcions per poder acabar d’adjudicar tots els punts de venda de l’equipament comercial. N’hi havia cinc de buits i només s’ha aconseguit cobrir-ne un.\nLa primera tinent d’Alcaldia de l’Ajuntament de Calella i responsable de Promoció Econòmica, Núria Parella, ha admès en declaracions a Ràdio Calella que la resposta a la convocatòria no els satisfà perquè esperaven rebre un major volum de propostes i, d’aquesta manera, diversificar l’oferta actual del Mercat Municipal.\n“Molta gent va anar a l’ajuntament per demanar informació per obrir parades de peix, carn o altres productes ja que la licitació era més oberta, però tot i així només se n’ha demanat una i serà un forn de pa”, ha exposat Parella.\nParella ha assegurat que des del consistori es continuarà lluitant i buscant altres fórmules imaginatives per assignar les quatre parades que, a partir d’ara, continuaran sense activitat. “Ho seguirem intentant i estudiarem com poder ampliar l’oferta del mercat, com ho hem fet en aquesta última licitació”, ha assegurat la tinent d’Alcaldia.\nAl Mercat Municipal de Calella hi funcionen avui dia dues parades fruita i verdura, una de peix i una bacallaneria i punt de venda de pesca salada; a més del bar que separa la zona comercial de l’espai polivalent.\nLa reforma de l’edifici, obra catalogada de l’arquitecte Jeroni Martorell, va donar-ne aquesta nova distribució. Ara, el consistori estudia instal·lar un sistema de climatització interior per combatre les altes temperatures de l’estiu. “És un espai obert i molt gran, la qual cosa no resulta gens fàcil”, ha admès Parella, qui recorda que el mes d’abril s’iniciaran els treballs per millorar l’accés a l’equipament comercial. “Aportaran valor afegit perquè donaran continuïtat al carrer Sant Joan fins a l’entrada del Mercat, que ara potser queda una mica separat de la zona comercial”, ha recordat.\nLa primera tinent d’Alcaldia apunta que la dinamització del Mercat Municipal serà un procés lent i que no es pot demanar que es completi en un sol any. “En fa deu que havia entrat en declivi”, ha afegit.\nSegüent La Biblioteca presenta un llibre que explica la història de la corrupció a Espanya\nAnterior El Raid Aventura X-Perience de Calella incorpora noves modalitats per fomentar l’esport\n26/02/2016 a les 16:11\nEl Mercat es una mort anunciada, l’Ajuntament de la legislatura passada ja ho sabia, i al final, l’aconseguiran, tindran el que volien, tot el Mercat serà una “Sala Polivalent” LLASTIMA!!!!\nRespon a Jaume Torrent Coll Cancel·la les respostes


TALLER SOLIDARI – KIMO-KAP – AMPA CEIP Marta Mata\nBenvolgudes famílies, equip docent, veïns i veïnes de la ciutat,\nDes de la Vocalia de Tallers de l’AMPA, us volem convidar aquest divendres, 18 de gener a les 16:45h, a la xerrada informativa que realitzarà l’Associació Kimo-Kap (http://kimo-kap.blogspot.com/) a la nostra escola.\nAquesta Associació està compromesa amb un projecte solidari al qual ens hem volgut afegir. Per aquest motiu els propers divendres del mes de gener i febrer (fins el 15/02 quan, un any més, realitzarem la festa de la Xocolatada Solidaria), us proposem col·laborar amb aquesta idea i projecte.\nConfecció de barrets-bandana, per donar als nens i nenes dels centres oncològics.\nUneix-te a nosaltres i participa, ajuda’ns a vestir de colors el cap d’aquests nens i nenes.\nMATERIAL QUE NECESSITAREM PER FER ELS KIMO-KAPS:\n– Tela 100×100 de cotó llisa i/o estampada,\n– Llapis per marcar la tela, o bolígraf de pilot “frixion”,\n– Fil per cosir,\n– Agulles de cap,\n– Màquina de cosir.


Identificat i denunciat per cremar cinc contenidors després de sortir de festa - Diari de Girona\nIdentificat i denunciat per cremar cinc contenidors després de sortir de festa\nUna dona va donar l'alerta i la descripció dels dos autors dels incendis del mobiliari urbà a la Policia Local\nIdentificat i denunciat per cremar cinc contenidors després de sortir de festa Diari de Girona\nLa Policia Local de Blanes ha denunciat i identificat un jove de 23 anys del municipi després que calés foc en cinc contenidors. Els fets van passar pels volts d'un quart de sis de la matinada del passat 20 d'octubre, quan el sospitós tornava de festa amb un amic. Una veïna va veure els dos joves amagats al costat d'uns contenidors que posteriorment van encendre. Després van marxar corrent de la zona, però la policia va poder atrapar-ne un i el va identificar. La veïna va certificar que es tractava del noi que havia comès el delicte i els agents el van denunciar.\nL'altre jove va aconseguir escapar-se i ara la policia el segueix buscant. Aquest no és el primer cas d'incivisme a la zona d'oci nocturn de Blanes. De fet, la policia patrulla habitualment per aquests carrers del centre, on hi ha diverses discoteques. Això ha provocat més d'una queixa en forma de manifestació per part dels veïns. Els contenidors cremats tenen un cost d'uns 3.000 euros. Durant aquests darrers dies la Policia Local ha estat reunint els elements per poder lliurar-ho tot al Jutjat de Guàrdia. Ara, els agents treballen per trobar el coautor.


Recomanacions per a la creació de webs de centres\nRecomanacions sobre el disseny\nQuan parlam de Webs educatives podem distingir entre Webs d'interés educatiu (són només aquelles que tenen una clara utilitat en algun àmbit del món educatiu) i Webs educatives (les que han estat dissenyades amb el propòsit específic de facilitar aprenentatges o recursos didàctics).\nLes Webs de centres es troben evidentment incloses en la categoria de Webs educatives. Tenint en compte això, hem elaborat algunes recomanacions sobre el seu contingut i sobre el seu disseny (disposau d'un manual d'estil complet a WebEstilo).\nRECOMANACIONS SOBRE EL CONTINGUT:\nCom a recomanacions generals, s'hauria d'adequar el disseny de la Web (i, en general, de l'ús d'Internet al centre) als objectius i continguts expressats en el PCC i el PEC i no fer-la exclusivament per a finalitats extracurriculars (informació sobre el centre, composició equip directiu, etc.), sinó considerar-la un recurs educatiu més, complementari i no substitutiu de cap altre, amb continguts propis.\nLes pàgines Web del centre poden ser compartides en una Intranet, que es converteix d'aquesta manera en un espai de trobada que permet treballar els aspectes transversals.\nAlgunes seccions que es poden incloure a la Web d'un centre educatiu:\nInformació sobre el centre educatiu:\nPCC i PEC\nEstudis (tipus d'estudis, optatives)\nContinguts facilitadors de la comunicació (bidireccionalitat):\nPàgines de tutories\nFormularis de sol.licitud d'informació\nEnllaços de correu electrònic (amb l'equip directiu, caps de departaments, tutors, etc.)\nSol.licituds de col.laboració\nFòrum de discussió per a alumnat i professorat\nPàgines de l'alumnat....\nContinguts facilitadors de les gestions administratives:\nSol.licituds certificats, etc.\nCalendari escolar, dates d'avaluació,...\nContinguts facilitadors de la realització d'aprenentatges en línia:\nProgramacions dels departaments didàctics, objectius mínims, ...\nMaterials de reforç, apunts, treballs de l'alumnat,...\nEnllaços a recursos educatius en línia.\nPàgines amb lliçons o materials que incloguin bons recursos i propostes comentades d'activitats.\nGuies per al professorat amb bons exemples d'utilització educativa d'Internet.\nPàgines per treballar temes transversals,...\nContinguts facilitadors del suport tècnic.\nRECOMANACIONS SOBRE EL DISSENY:\nSi voleu consultar un manual d'estil complet , podeu anar a "WebEstilo". A continuació es relacionen algunes recomanacions elementals de disseny:\nLes pàgines han de ser fàcils d'utilitzar i autoexplicatives.\nL'usuari ha de saber en cada moment on es troba (mapa de navegació, taules de continguts, utilització de marcs amb índexs dels continguts,...).\nS'ha de planificar l'estructura abans de començar (dependrà del contingut i dels usuaris a qui va destinada la Web).\nSobre la navegació (enllaços):\nNo hi ha d'haver enllaços que no funcionin ni , a ser possible, "pàgines en construcció".\nS'ha de preveure el possible ús on-line i off-line (usar enllaços relatius sempre que sigui possible).\nEls enllaços han de ser clarament identificables per l'usuari.\nS'ha de tenir en compte que hi ha navegadors que no visualitzen correctament els marcs ("frames").\nSi la pàgina és molt llarga, col.locar enllaços per tornar al principi.\nPosar enllaços a la pàgina principal a cadascuna de les pàgines o fer servir marcs ("frames").\nUtilització de gràfics i contingut multimèdia:\nLes pàgines no han de contenir un excès de text i s'ha de procurar que la seva longitud no excedeixi la de dues o tres vegades la pantalla de l'ordinador.\nEl tamany de tots els arxius que s'inclouen a una pàgina web no hauria de superar en conjunt els 50 Kb.\nS'ha de tenir cura de la presentació i dissenyar pàgines atractives i no sobrecarregades.\nVisualització de les pàgines:\nConvé provar l'aspecte de les pàgines amb resolucions de 640x480 i 800x600 i indicar quina és la recomanada.\nS'han de verificar amb els navegadors més utilitzats, ja que el seu aspecte pot diferir en un o l'altre.\nSi es fan servir imatges de fons, han de tenir poc contingut gràfic per tal de no dificultar la visualització del contingut.\nEls continguts més importants s'han de col.locar a la part superior de la pàgina (la que hi cap en la pantalla) .\nEvitar les faltes d'ortografia i sintaxi.\nPosar títol a totes les pàgines. Això facilita que puguin ser trobades pels cercadors.\nPosar enllaços a tots els/les responsables per tal d'afavorir la bidireccionalitat de la comunicació.\nIndicar a cada pàgina la data de la darrera revisió i/o actualització.\nData darrera revisió: 27 d'octubre de 2000


especial cronica de l´estatut pels de aixotoca.com - Indymedia Barcelona\nespecial cronica de l´estatut pels de aixotoca.com\nper ghjgtytjkb\t 10 nov 2005\nUn dels col·laboradors de l'AT, Marc Almodòvar, present a Madrid durant el dimecres dia E (d'Estatut, d'Espoli o d'Estisores), ha fet la crònica del tot el què va passar. Per començar, teniu la primera part. Dilluns que ve arribarà la segona i última.\nEl passat 2 de novembre, com és sabut, el Congrés dels diputats de l’Estat Espanyol debatia la presa en consideració de l’Estatut de la ruptura, la poligàmia, l’egoisme i no sé quantes coses més. Òmnium Cultural va organitzar una jornada de suport a aquest ignominiós text a Madrid, fletant un vol amb representants del món cultural, esportiu, intel·lectual, etc. Un servidor, per motius laborals (perquè suposo que si fos pels altres ningú m’hagués dit res), va ser present en tot moment i relata a continuació el que se succeí a la capital del reino.\nA dos de set del matÃ (si si, no Ã©s cap broma) sâ��encamina el camÃ cap al Prat, on es trobava el punt de reuniÃ³ dâ��aquesta expediciÃ³ a Madrid. Si un esperava que les lleganyes se li saltessin de cop dels ulls amb una tradicional sessiÃ³ de JimÃ©nez Losantos per la rÃ dio del taxi, ens vam haver de conformar amb un Onda Cero de fons entre el so aclaparador de la taxi-rÃ dio, reclamant tequis per aquÃ i tequis cap allÃ ... AixÃ² si, entre una comanda de margarida per la Via Laietana i una de tres formatges pel carrer Regomir, vam poder escoltar els titulars dels principals diaris estatals (lÃ©ase ABC, Mundo, La RazÃ³n..) que mostraven els Ã nims amb que alguns volien rebre el debat. No sÃ© perquÃ¨ perÃ², no es feia esment al QuÃ¨, que duia Felip de Bourbon amb el titular â��PapÃ vuelve al trabajoâ�?. Impagable.\nFet el fet, a les set estÃ vem allÃ , al costat de lâ��estÃ tua del Botero. Aparentment cavall, tot i que algÃº li va voler buscar altres significats mÃ©s mÃstics o felins. De mica en mica, desfilada de personalitats que havien dâ��omplir el que alguns van anomenar lâ��Ã�mnium Airlines: Ventura Pons, Montserrat Carulla, Vicent Partal, Alfred Bosch, Jordi Porta (com no), LluÃs GavaldÃ , LÃ³pez Bofill, la penya de la Dharma, etc. Especialment destacable va ser el moment en que va aparÃ¨ixer, amb una gorra de Private, el mecenes del porno catalÃ Conrad Son, autor de cÃ¨lebres frases del repertori popular com â��No sabia que tinguessis famÃlia a Olot, quina llonganissa, noi!â�? o â��em sento el timbaler del Brucâ�?, entre dâ��altres. TambÃ© remarcable va ser lâ��apariciÃ³ del Rocky Balboa versiÃ³ marroquina. Era Mohammad el Idrissi, campiÃ³ internacional de Full Contact i que, francament, xerrava un bon catalÃ i que, cal dir-ho, va estar escoltant-se el debat amb mÃ©s atenciÃ³ que molts dels periodistes.\nDesprÃ©s dâ��embarcar i fer tot el paripÃ© habitual, ens embotim tots en un bus que ens porta als peus del que serÃ el nostre aviÃ³. Girjet, model Fukker (una premoniciÃ³ excessivament catxonda sobre el que passarÃ amb aquest Estatut a Madrid) que va despertar mÃ©s dâ��un comentari per lâ��estat aparentment atrotinat del mateix. Un vol de tres quarts dâ��hora (que continua deixant-me com un estÃºpid quan penso que trigo mÃ©s en arribar a la meva facultat) i ja ens trobem a la capital. AllÃ coincidim amb lâ��arribada dels convergents Felip Puig, Quico Homs (que ara li diuen Quico, eh) i companyia. Una mica de cicerone a lâ��estil colÃ²nies de colÂ·legi per posar la gent als autocars i de pet al centre. Al bus lâ��historiador Junqueras, aquell que presentava El favorit amb Toni Soler i que havia estat professor meu de facultat, prova de fitxar-me per la seva secta periodÃstica i mâ��ofereix una lliÃ§Ã³ magistral sobre els brots psicÃ²tics dels espanyols, els bombardejos sobre Barcelona del segle XIX i el nomenclÃ tor madrileny.\nA partir dâ��aquest moment, una bogeria a contrarrellotge per provar dâ��acreditar periodistes i assistents al CÃrculo de Bellas Artes per la roda de premsa. Arriba Carrillo i senyora, Carlos Taibo, Carles Canut, Carme Sansa i fins i tot un pobre home que representava el Partit Socialista XilÃ¨ i a qui ningÃº no feia cas. Entre els periodistes, destaca la presÃ¨ncia dâ��un canal televisiu alemany i, sobretot, la bona educaciÃ³ dels representants de El PaÃs i la cadena SER, que fan escarafalls perquÃ¨ parlem â��en polacoâ�? i que asseguren que â��a mi no me vas ni a registrar ni a pedir mi nÃºmero de telÃ©fonoâ�?, quan ningÃº li havia demanat ni que es depilÃ©s les celles... La roda de premsa, frenÃ¨tica, i la bogeria, tan rÃ pida com arriba marxa. Els assistents sâ��acomoden a una sala preparada per seguir el debat parlamentari, decorada com si fÃ³ssim a un casament. Els que poden, sâ��apropen al Congreso, que estÃ impressionantment acordonat per les forces policials, el que dificulta molt la circulaciÃ³ pel centre de la ciutat.


Reobren la carretera d’accés a Andorra des de la Seu d’Urgell amb pas exclusiu per als cotxes – Comarques de Ponent\nText: Redacció / Foto: Govern Andorra\nAquest dissabte poc després de les 12 del migdia ha quedat reoberta la carretera CG-1, d’accés a Andorra des de la Seu d’Urgell, després d’estabilitzar l’esllavissada que a primera hora ha bloquejat el trànsit a l’altura del centre comercial Punt de Trobada.\nEl govern andorrà ha obert el trànsit només a vehicles lleugers com a mesura temporal, amb un carril per cada sentit de la marxa per la part posterior del centre comercial. El cap de Govern, Xavier Espot, ha explicat que es continua treballant per poder garantir l’accés a tot tipus de vehicles rodats a partir de mitjans de la setmana vinent.\nDe manera paral·lela, el govern andorrà segueix fent un seguiment de l’estat actual de la zona de muntanya que ha patit l’esllavissada a fi de poder avaluar la seva estabilitat i de conèixer-ne l’origen. Val a dir que l’incident no ha provocat ferits però sí desperfectes materials al centre comercial proper. L’esllavissada ha ocorregut al voltant de les 6 del matí d’aquest dissabte.


L’atur registrat a les oficines de treball baixa al Baix Llobregat en 938 persones | Consell Comarcal del Baix Llobregat\nAtur registrat juny 2018\nA finals del mes de juny, l’atur registrat al Baix Llobregat s’ha situat en 38.911 persones, disminuint respecte el mes anterior en 938 persones (-2,4%) i situant la taxa d’atur registral al 10,0%. La taxa mitjana de les comarques de l’Àmbit metropolità i del conjunt de Catalunya es situen per sobre de la baixllobregatina. En termes interanuals segueix disminuint l’atur registrat en tots els àmbits territorials. El nombre de persones registrades a les oficines de treball al Baix Llobregat ha baixat en 2.810 persones respecte a juny de 2017.\nEl descens de l’atur d’aquest mes s’ha donat sobretot entre els homes (-807) més que no pas en les dones (-131). Les dones continuen tenint una taxa d’atur registral superior a la masculina (12,3% davant 7,8%).\nPer edats, l’atur disminueix sobretot en el grup d’edat d’entre 25 i 44 anys (414 persones menys, -2,7%) i en el de major de 44 anys (399 persones menys, -1,8%). En el grup de joves de menys de 25 anys l’atur també baixa, en 125 persones (-4,5%).\nPer sectors i activitats econòmiques la disminució de l’atur es dona en tots els grans sectors tret de l’educació i del col·lectiu sense ocupació anterior, que incrementen el nombre d’aturats. Respecte l’any anterior l’atur baixa en tots els sectors d’activitat.


“Esto es agua” de David Foster Wallace | La Finestra Digital\n“Esto es agua” és el discurs, formidablement sobri i eloqüent, que David Foster Wallace va pronunciar en una cerimònia de graduació a la Universitat nord-americana de Kenyon l’any 2005. És, també, una crida a tota una generació a revisar l’origen de les pròpies creences, a abandonar l’arrogància que ens és a tots innata i a adoptar una consciència crítica d’aquelles certeses que poden convertir el dia a dia d’una vida adulta en un autèntic malson.\nFoster Wallace és un d’aquells autors, n’hi ha una pila, que té més seguidors i detractors que no pas lectors. I tot i que ell mateix va aconsellar llegir com a mínim un parell de vegades “La Broma Infinita” (“Infinite Jest”, 1996), la seva novel·la més venuda i també la més vasta, probablement són majoria entre els compradors aquells qui coneixen la dada que el llibre inclou 388 notes al peu però que han estat incapaços d’arribar la pàgina 1079. Són els mateixos que sovint connecten Wallace a la postmodernitat literària i ignoren que ell n’era un expert, però no un estricte exponent. L’any 1993, per exemple, l’autor va escriure, al seu assaig sobre televisió “E Unibus Pluram”, que els “rebels literaris” venidors emergirien com un col·lectiu estrany d’‘anti-rebels” tafaners amb prou atreviment com per distanciar-se de la mera observació irònica de la vida; capaços, deia, d’abordar les velles emocions i els vells conflictes humans amb “reverència i convicció”.\nEl discurs de la Universitat de Kenyon es presenta, doncs, com una mena de profecia auto complerta, la prova definitiva que el propi Wallace va acabar convertint-se en un d’aquests anti-rebels que emprenen a diari la tasca, del tot ingrata, d’esquivar la temptació d’aquell parany que és el cinisme; de fer-ho malgrat la capacitat, absolutament excepcional en el seu cas, d’analitzar i entendre allò que passa al món i també a l’interior de la pròpia ment. Amb un to mesurat i gens moralista, l’autor adverteix dels perills de l’apetència, típicament academicista, a intel·lectualitzar les coses en excés, i emplaça a la seva audiència a construir sentit a partir de la pròpia experiència. Aprendre a pensar, argüeix, vol dir assumir el control del com i el què d’allò que pensem.\n“La majoria dels dies,” diu a tall d’exemple, “si sou prou conscients com per concedir-vos a vosaltres mateixos aquesta opció, podeu escollir mirar de forma diferent aquella dona obesa de mirada morta i massa maquillada que tot just ha escridassat el seu fill a la cua [del supermercat]; potser ella no és així, normalment; potser ha passat tres nits seguides agafant de la mà al seu marit, que s’està morint per culpa d’un càncer d’ossos”. O potser no, continua, però tampoc no és impossible. “L’única cosa que és veritat amb V majúscula és que hom té l’oportunitat de decidir com intentarà veure les coses”.\nLa manera fàcil és deixar-se endur per allò que Wallace anomena “configuracions per defecte” i que és la veneració inconscient i automàtica de tot allò que defineix el sentit que donem a les coses a què ens enfrontem rutinàriament. I és que “[e]n les trinxeres del dia a dia de la vida adulta, l’ateisme no existeix”. Si el que es venera són els diners, en voldràs més; si es tracta de bellesa, et sentiràs lleig; si s’adora el propi intel·lecte, acabaràs sentint-te estúpid. Per contra, l’autèntica llibertat “implica atenció, i consciència, i disciplina, i esforç, i ser capaç de preocupar-se de debò pels altres i de sacrificar-s’hi, una vegada i una altra, en una infinitat de maneres petites i gens apetitoses”.\nDavid Foster WallaceRandom House Mondadori


La Setmana Santa de Tarragona té previst obrir el seu museu les pròximes setmanes | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nLa Setmana Santa de Tarragona té previst obrir el seu museu les pròximes setmanes\nPatrícia Anton (Consellera de Turisme), Pep Bertran (Repsol) i Joaquim Julià (president de l’Associació d’Agrupacions de Setmana Santa). Foto:Tarragona21\nEl museu de la Setmana Santa de Tarragona obrirà de forma provisional les pròximes setmanes.\nHo farà de forma només en horari de tarda i esperant que l’Agrupació d’Associacions hi traslladi la seva seu de forma definitiva. Segons han explicat des de l’Associació s’estan fent els darrers arranjaments per a poder instal·lar-se a l’església de Sant Agustí per poder obrir els passos a la gent.\nLa intenció és a partir de l’estiu seure i començar a parlar de la futura museïtzació definitiva segons ha explicat el president de l’Associació, Joaquim Julià.\nLa Setmana Santa tarragonina ha presentat el seu cartell per aquesta edició. Un cartell que ha fet Oriol Ventura i que té com a protagonista el Crist de la Sang entrant a Natzaret. El cartell un any més ha comptat amb el suport de Repsol.\nDes de l’Ajuntament la consellera de Turisme, Patrícia Anton, ha deixat clar que la Setmana Santa s’ha convertit en un atractiu turístic de primer nivell per la ciutat. Anton destaca l’augment del 2,8% de visitants de l’última edició i recorda que s’està fent els tràmits per a declarar la Setmana Santa de Tarragona com a Festa d’Interès Turístic en l’àmbit de l’Estat.\n02/04/2015 El Family Week porta a més de 400 persones a Tarragona


L'oblidat Parc Sud: l'Associació Veïnal de Sant Marcel·lí reclama millores per a "una zona que està abandonada" | Valencia Extra\nAquests descampats, pròxims a la CV-400, generen pols en els dies de vent i fang quan plou\n13/01/2021 - Tania López\nDes del soterrament de les vies del tren per al pas de l’AVE, el barri de Sant Marcel·lí es troba, d’una banda, delimitat per grans solars que anaven a albergar el que es coneixia com a Parc Sud, però que, finalment, s’ha quedat en una espècie de desert d’arena, que genera pols en els dies de vent, i es converteix en un fangar en els dies de pluja. Els veïns i veïnes del barri, a través de l’Associació Veïnal de Sant Marcel·lí, porten anys reclamant unes millores que mai arriben.\n“Aquesta zona anava a formar part del Parc Central, però van començar les retallades i va quedar fora. Ens van dir que s’inclouria en un PAI futur, però res. Aquesta zona porta anys abandonada i, sobretot, generant moltes molèsties entre els veïns i veïnes”, explica, a aquest diari, Salvador González, president de l’Associació Veïnal de Sant Marcel·lí.\nI és que, com conta, “des de la inauguració de l’AVE, es van deixar ací unes muntanyes d’arena que, en els dies d’aire, genera pols que es reparteix per tots els habitatges del voltant, però, quan plou, en estar inclinat, genera inundacions i, després, fang tant al carrer Salvador Perles, com al barri de Camí Real”. Tots dos barris comparteixen serveis com el centre de salut, col·legis o comerços. Per això, demanen que es facilite i es faça més amable la comunicació entre totes dues zones.\n“Nosaltres, des de l’associació, hem enviat un informe, amb imatges, a l’Ajuntament de València. A més, ens vam posar en contacte amb Adif, que ens va dir que tots els treballs que havien realitzat en la zona estaven correctes, i que no tenien més responsabilitat. Sabem que és complicat perquè, en eixa zona, hi ha parts que són privades, i altres pertanyen a l’Ajuntament, a la Conselleria i a Adif, però volem una solució”.\nFoto: Enric Pla\nLa vicealcaldessa i regidora de Desenvolupament i Renovació Urbana, Sandra Gómez, va visitar, el mes de desembre passat, el barri de Sant Marcel·lí, acompanyada per representants de l’associació veïnal, per a recollir les seues reivindicacions i abordar alguns dels reptes urbanístics del barri entre els quals es troba donar una solució als problemes del carrer Salvador Perles. En aquest sentit, ja va explicar que es tracta “d’una zona pendent de desenvolupar amb un PAI (Programa d’Actuació Integral), que abordarem al més prompte possible”.\nEn 2016, l’empresa municipal AUMSA va encarregar, a l’arquitecte David Estal, un estudi de necessitats prèvies a la reurbanització de Sant Marcel·lí, en el qual, entre altres actuacions, es va plantejar la importància de la urbanització dels descampats pròxims a la CV-400, mitjançant la incorporació de zones verdes, zona per a gossos o zones de jocs infantils, entre altres elements.\nNo obstant això, passa el temps i els veïns i veïnes d’aquest barri valencià segueixen a l’espera d’actuacions que milloren una de les entrades a la ciutat de València.


Bloc de la Fundació Pere Tarrés: Agrupació d'Amics de la Fundació Pere Tarrés\nM’han demanat des de la Fundació que us escrigui unes línees sobre qui som, el que fem o el que impulsa al grup format per l’Agrupació d’Amics a dedicar el nostre temps a aquest projecte.\nAl principi, quan l’Ernest Poveda ens va reunir a un grup d’amics i col·laboradors per a exposar-nos la idea semblava un projecte solidari més, als que cada cop estem més acostumats, per l’esdevenir de la situació actual. Haig de reconèixer que jo amb prou feines coneixia la Fundació Pere Tarrés, les seves activitats o els seus objectius.\nEl grup que formem l’Agrupació d’Amics de la Fundació no és nombrós, som deu professionals i petits empresaris molt acostumats al “treball de camp”, entenent com a tal la gestió empresarial des d’una òptica professional. Des d’aquesta òptica i sense saber molt bé cap a on ens encaminàvem vam començar el nostre propòsit amb més voluntat que mai.\nEl pas de les setmanes i dels mesos ens va fer veure que allò no era una simple iniciativa en ús, era en realitat quelcom més, molt més. Quan ens vam anar impregnant del sentit de la Fundació, del seu caràcter, dels seus projectes i programes en benefici de la infància i de la joventut i quan vam veure els seus immensos assoliments obtinguts diàriament, llavors el projecte ens va atrapar i des de llavors es van començar a visualitzar algunes de les coses que fem com a ajuda i suport a la Fundació.\nCom treballem des de l'Associació d'Amics\nPodem resumir quina és la manera de treballar de l’Agrupació d’Amics repetint el que Thomas Edison va dir un dia: “un 1% d’inspiració més un 99% de transpiració”, aquesta és la nostra manera de treballar i de fer les coses a la Fundació.\nEl nostre treball es centra en dos aspectes molt concrets:\nD’una banda col·laborem en determinats projectes de la Fundació, sempre des d’una òptica de gestió professional. La nostra feina es divideix al seu torn entre tots els membres del grup, que són responsables de manera individual d’algun d’ells.\nD’una altra banda, però com a primera missió del nostre grup, ens ocupem de la gestió professional de les eines per a la captació de fons, el que ha vingut a denominar-se “fundraising”.\nL’antiga visió negativa de la captació de fons ha canviat, la societat civil té cada dia més clar que ja no poden ser els poders públics els que es facin càrrec de la totalitat de les accions de les entitats no lucratives, cada dia més aquesta societat civil està involucrada en el finançament d’iniciatives solidàries. El diner públic no només té un límit sinó que a més pateix una important reducció en les seves aportacions degut a la reducció de fons als programes. El diner públic va desapareixent però les necessitats de finançament, com a conseqüència de l’actual situació socioeconòmica, no paren de créixer.\nAquesta és una de les raons de l’existència de l’Agrupació d’Amics, l’ajuda professional en la gestió de la captació de fons entre la societat civil, però no ja des d’una òptica on la captació estava lligada a la beneficència sinó com a expressió de la més genuïna solidaritat.\nDes de l’Agrupació busquem fons sobre projectes concrets o a nivell general, compartim la nostra experiència en la recerca d’estratègies per a la suma de nous donants o gestionem campanyes concretes de captació entre determinats col·lectius, empreses o organitzacions.\nM’han preguntat des de la Fundació perquè els integrants del nostre grup dediquem el nostre temps a aquesta iniciativa, la veritat és que no crec que ho sabem d’una manera molt clara ni que cadascú de nosaltres hi hagi pensat molt. Creiem en els objectius de la Fundació i veiem els seus assoliments, en el dia a dia, com quelcom absolutament necessari i imprescindible en aquest moment, la satisfacció de poder col·laborar en aquests assoliments, encara que sigui tímidament, crec que és suficient per a tots nosaltres.\nEns sentim, en general, satisfets amb el nostre treball i amb els resultants obtinguts. Sabem que ens queda molt per a fer però acabem de començar, comprovem com cada dia, encara que semblin nous reptes, noves necessitats però també apareixen noves oportunitats, aquest és el nostre gran repte.\nMembre de l'Associació d'Amics de la Fundació Pere Tarrés\nPublicat per Fundació Pere Tarrés a 16:28\nEtiquetes de comentaris: Agrupació d'Amics de la Fundació Pere Tarrés, captació de fons, Francisco Lacasa, Fundraising, solidaritat


Per als evuzok existeixen dos tipus de malalties: les "naturals" i les causades per la bruixeria. Aquesta és la història de Mba Owona, el remeier o medecinaire que s'ocupa de les malalties provinents del món de la nit. La dansa als esperits és el seu ritual de curació més important.\nEl temps de les seves vides\nEl temps de les seves vides (The Time of Their Lives) Jocelyn Cammack (Regne Unit, 2009; 57 minuts) Tres àvies centenàries (o quasi) expressen a càmera opinions sobre els temes més diversos: la progressiva pèrdua de facultats físiques, la motivació per a seguir actives en les seves activitats respectives (el periodisme, la literatura, l'activisme polític...), les relacions amb familiars i amics, la mort i el més enllà, etc. Fitxa tècnica: Direcció: Jocelyn Cammack Fotografia: Michael O'Halloran, Alistair Cameron, Hugo Glendinning, Martin Jones So i música: John Avery Producció: Hilary Durman http://www.timeoftheirlives.com/\nFather Sopeña: 60 anys aprenent hindi\n"Vaig venir a convertir i m'han acabat convertint ells a mi... no una, sinó diverses vegades!". Així resumeix Federico Sopeña, el capellà jesuïta català conegut com a "Father Sopeña" els seus 60 anys de missioner a l'Índia.\nFormentera, l'hivern de la sargantana\nTothom sap com és Formentera a l'estiu: les platges plenes, els restaurants plens, la carretera plena i les sargantanes al sol. Però, per sort, sempre arriba l'hivern i llavors l'illa canvia totalment.\nUna terra, una vida\nLa lluita dels "sense terra" al Brasil. Amb la figura mítica del bisbe Casaldàliga com a ànima d'aquest documental, som testimonis de la voluntat aferrissada d'un grup de camperols per accedir a la terra que volen conrear.\nEmboscats. Memòria d'una geografia secreta\nDurant la Guerra Civil Espanyola, molts joves catalans van decidir no anar al front o van desertar quan hi eren. Es van amagar al bosc, en llocs remots, abruptes, on no els pogués trobar ningú excepte els seus familiars i veïns de confiança. Aquesta és la història mai explicada dels que es van amagar durant la guerra.\nAquest documental és un retrat de Joan Coromines dirigit al gran públic, amb un caràcter global, és a dir, tant de la seva enorme obra com de la seva llarga i intensa vida i, per tant, del personatge. Una coproducció de Televisió de Catalunya amb Massa d'Or Produccions, S.L. i amb la participació de la Comissió Any Coromines, la Fundació Caixa Sabadell i l'Institut Ramon Llull.\nUn grup de músics integrat per catalans i argentins es troben amb un objectiu molt concret: reconstruir a través d'un repertori musical la memòria dels immigrants que des dels dos països han creuat l'Atlàntic en un sentit o en l'altre a la recerca d'un futur diferent. El grup s'aplega sota el nom d'"Immigrasons". Per a reconstruir aquesta memòria col·lectiva, els músics tenen una sèrie de trobades amb emigrants arribats tant a l'Argentina com a Catalunya.\nGràcies a una cooperativa social que elabora vins i olis a Vallbona de les Monges (Lleida), descobrim noves formes de viure i comprenem el treball al medi rural. Els projectes ecològics sostenibles i compromesos amb el territori dibuixen un nou mapa de futur.\nJoan March, de malnom en Verga\nDocumental del Joan March més autòcton, els seus orígens i el seu creixement, fins a convertir-se en una figura internacional. Llums i ombres de la vida d'un dels personatges més influents a l'Espanya i fins i tot a l'Europa del segle passat.\nDavid Bagué, un dels lutiers amb més talent del món, s'entrega en cos i ànima a la construcció de violins amb un únic propòsit: assolir la transcendència que han obtingut els violins de Stradivarius.\n138 segons. L'enigma Gironès\nAquesta és la història de Josep Gironès (1903-1982), campió d'Europa de boxa que va desaparèixer del ring misteriosament i es va convertir, temps després, en escorta del president de la Generalitat de Catalunya a la Segona República, Lluís Companys. Va fugir a Mèxic deixant dona i filla acusat de torturador. Mentre era a l'exili es va demostrar la seva innocència, però no va tornar mai. Què el va dur a retirar-se de sobte? Per què va fugir a Mèxic? El documental s'acosta a aquestes incògnites, una història de noms propis i, alhora, universal.\nAndreu Alfaro, l'art compromés\nElliot Erwitt: El silenci sona bé


Les baixes a la primera fila del procés impacten en l'inici de la legislatura | NacióDigital\nper Oriol March , 11 de gener de 2018 a les 20:00 |\nLa gestió del 21-D no està sent senzilla per a l'independentisme. A la dificultat de les negociacions, marcada per la pressió de la justícia espanyola sobre Carles Puigdemont i la situació d'empresonament i exili dels principals dirigents del país, s'hi ha sumat una pluja fina de renúncies a primera fila. L'última en deixar les seves responsabilitats ha estat la presidenta del Parlament, Carme Forcadell, que en la roda de premsa de comiat ha volgut deixar clar que la nova etapa requereix "una figura lliure de processos judicials".\nAl llarg dels últims mesos, de fet, destacats alts càrrecs del sobiranisme han anat desapareixent gradualment de la primera fila. És el cas dels consellers que van deixar el càrrec al juliol -Neus Munté i Jordi Jané, entre d'altres- i dels presidents de les principals entitats municipalistes, que preveuen abandonar les responsabilitats en les properes setmanes. Miquel Buch, president de l'Associació Catalana de Municipus (ACM) ho farà el 20 de gener, mentre que Neus Lloveras, cap de files de l'Associació de Municipis per la Independència (AMI), preveu dir adeu en un termini curt de temps.\nAl reguitzell de baixes s'hi suma l'estratègia judicial de Jordi Sànchez, número dos de Junts per Catalunya, i Joaquim Forn, conseller d'Interior i també diputat electe, de renunciar a la unilateralitat davant del Tribunal Suprem. Tots dos han deixat clar que renunciaran a l'escó en el cas que el seu grup aposti -de nou- per la via unilateral. Malgrat això, la justícia espanyola no afluixa: ja ha demanat a exconsellers com Munté, Jané, Meritxell Ruiz i Jordi Baiget que declarin al Suprem pels preparatius del referèndum.\nLa dinàmica judicial impactarà de ple en la legislatura, i influirà de ple en la formació del nou Govern. Quin programa podran defensar els encausats que formin part de l'executiu? És una pregunta que caldrà resoldre en els propers dies, tenint en compte que el primer debat d'investidura se celebrarà a partir del 31 de gener. El procés i la pressió dels tribunals espanyols, de moment, es van cobrant víctimes.\nLa seva trajectòria exemplifica el pas del sobiranisme del carrer a les institucions. Després de presidir l'Assemblea Nacional Catalana (ANC) des de la fundació -2012- fins al 2015, es va enrolar a Junts pel Sí com a número dos i, en la legislatura sorgida del 27-S, ERC la va proposar com a presidenta del Parlament. No ha tingut un mandat precisament senzill: els viaranys del procés han tensionat al màxim les costures legals de la cambra i sobre ella pesa una querella per sedició, rebel·lió i malversació de fons públics arran de la declaració de la independència. El Tribunal Suprem la va enviar a la presó, però en va sortir gràcies al pagament d'una fiança de 150.000 euros. Ara seguirà com a diputada rasa.\n"La nova etapa que s'obre requereix nous lideratges", deia dimarts Artur Mas a l'hora d'abandonar la presidència del PDECat. El dirigent nacionalista feia aquest pas a pocs dies de la sentència del cas Palau, però també un cop havia conegut que el Tribunal Suprem l'investiga per haver participat en el comitè estratègic de l'1-O. Ja va ser inhabilitat dos anys pel Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) pel 9-N i el Tribunal de Comptes li ha embargat el pis en la causa que investiga una presumpta malversació de fons públics en la jornada de participació. No deixa la política, diu, però sí la primera fila.\nLa portaveu del Govern, Neus Munté, en roda de premsa Foto: ACN\nL'exconsellera de la Presidència va deixar el càrrec al juliol després de discrepar amb Carles Puigdemont sobre el rumb del procés i l'estratègia que dissenyava amb l'estat major del procés. L'adeu de Mas la converteix en presidenta interina del PDECat fins que la militància voti qui ha de prendre el relleu definitiu. El seu futur passa per ser candidata a l'alcaldia de Barcelona, tot i que encara no s'ha obert oficialment el procés de primàries. La idea del partit és tenir resolta la qüestió a finals de març, però el calendari de la investidura encara condiciona el full de ruta de la formació. En tot cas, el seu futur en política nacional, que havia intentat revifar anant a les llistes del PDECat al Parlament -abans que es formés Junts per Catalunya-, sembla ara truncat.\nEl conseller de Justícia, un dels dirigents amb més projecció dins d'ERC, va anunciar dimarts que renunciava a l'acta i que deixava la política. Tornarà a fer d'advocat, la seva professió, després d'aconseguir dues fites durant el mandat: tancar la presó Model de Barcelona i impulsar l'anul·lació dels judicis del franquisme. Mundó va sonar com a alternativa a Forcadell per a la presidència del Parlament, però el seu nom sortia més de la cuina de Junts per Catalunya que la d'ERC. Segons el seu entorn, allunyar-se de la primera fila de la política li permetrà més tranquil·litat i, de passada, digerir el pas per la presó. ERC perd un dels seus valors més sòlids.\nSanti Vila a la Trobada d'Economia de S'Agaró Foto: ACN\nVa passar, en pocs dies, de voler ser candidat del PDECat a convertir-se repudiat per la plana major del sobiranisme. L'exconseller d'Empresa i Coneixement va dimitir la nit abans de la declaració de la independència, i en els dies previs es va esforçar -parlant amb Madrid i amb Puigdemont- per tal d'arribar a un acord polític que permetés convocar eleccions a Catalunya i evitar la posada en marxa de l'article 155 de la Constitució. A diferència dels seus companys de Govern, Vila -a instàncies de la defensa- va respondre preguntes de la Fiscalia i va voler deixar clar davant l'Audiència Nacional que l'executiu no havia gastat ni un euro en el referèndum.\nJordi Jané, conseller d'Interior Foto: ACN\nVa ser conseller d'Interior fins al juliol, però feia mesos que la confiança mútua amb Puigdemont estava tocada. Ben connectat amb Madrid, Jané tenia posat el termòmetre en el poder judicial espanyol i va preferir deixar el Govern abans que arrenquessin les hostilitats de debò entre la Generalitat i la Moncloa. Ha tornat a treballar al departament d'Interior, on fa de coordinador de seguretat pública.\nFrancesc Homs, al Parlament Foto: Adrià Costa\nLa inhabilitació d'un any i un mes que li va imposar el Tribunal Suprem pel 9-N el van portar a deixar de ser diputat al Congrés, on exercia de cap de files del PDECat. Fidel col·laborador de Mas al partit -on va ser vicesecretari d'estratègia en l'etapa de CDC- i al Govern -conseller de la Presidència-, està allunyat de la primera fila des de fa mesos.\nLluís Corominas, president del grup parlamentari de Junts pel Sí Foto: ACN\nDurant anys, Corominas va ser un dels principals dirigents de l'antiga Convergència i del PDECat. El final de la legislatura passada ha estat també el tancament de la seva carrera política. Diputat al Parlament des del 2003, en l'última fase de la legislatura va ser president del grup parlamentari de Junts pel Sí, des del qual va impulsar la declaració de la independència. El 9 de novembre va quedar en llibertat sota fiança després de declarar al Tribunal Suprem.\nAnna Simó Foto: Adrià Costa\nDirigent d'ERC de llarga trajectòria, consellera amb el tripartit i a la mesa del Parlament durant les dues últimes legislatures, Simó ha deixat la primera línia política després de rebre, com els seus companys, la querella de la Fiscalia General de l'Estat. El Suprem va dictar llibertat amb fiança de 25.000 euros per a ella, Lluís Corominas i Ramona Barrufet, que també abandonen la política. En una entrevista a NacióDigital, Simó va deixar clar que en la propera legislatura "la via unilateral cap a la independència és impossible".\nRamona Barrufet, en una declaració institucional Foto: ACN\nSecretària quarta de la mesa durant l'anterior legislatura i dirigent lleidatana del PDECat, va ser la representant sobiranista que més es va desmarcar de la declaració d'independència en la declaració al Tribunal Suprem del 9 de novembre. Ha deixat la política després de deixar clar, també, que havia acatat el 155 aplicat per Mariano Rajoy.\nNeus Lloveras a l'acte «Referèndum és democràcia» a Montjuïc Foto: Adrià Costa\nL'alcaldessa de Vilanova i la Geltrú va anunciar ahir que no repetirà com a candidata al càrrec, el qual ocupa des del 2011, i aquesta decisió comportarà també que deixi -més d'hora que tard- la presidència de l'Associació de Municipis per la Independència (AMI). La Fiscalia es va querellar contra ella per desobediència, prevaricació i malversació de fons públics arran de la convocatòria del referèndum i les comunicacions que va tenir amb els ajuntaments per tal que fessin costat a l'1-O.\nAlcalde de Premià de Mar fins fa un mes, el dia 20 de gener deixarà la presidència de l'Associació Catalana de Municipis (ACM). La decisió la tenia presa des de fa mesos, però no va voler plegar abans del referèndum perquè considerava que la seva feina era acompanyar el procés fins a la fase decisiva. És una de les cares visibles de Moment Zero, influent corrent intern del PDECat, i tindria opcions de ser diputat en cas que la llista de Junts per Catalunya tingués baixes en els primers compassos de legislatura.\nImperdibles, Els reportatges de NacióDigital, Política, Neus Munté, reportatge, Santi Vila, Jordi Jané, Parlament de Catalunya, procés català, Anna Simó, Carles Mundó, Artur Mas, Carme Forcadell, Ramona Barrufet, Neus Lloveras, Lluís Corominas, Miquel Buch\nEra de preveure...\nPer ANONYMOUS el 14 de gener de 2018 a les 01:32\nJa tornarem... Poble armat... poble respectat.\nPer M. Dolors el 12 de gener de 2018 a les 11:53\nCom més repressió d'aquest estat, més indignació i ràbia. No ho podré perdonar mai. A mi no em faran baixar el cap ni em faran desdir del que crec i penso. Boicot a l'estat espanyol. Fa molt temps que jo m'el he imposat. No penso trepitjar una terra on no ens respecten als catalans. Un estat i un govern que es comporta així amb part del seu territori, no es mereix cap respecte ni cap obediencia dels ciutadans d'aquest territori. Pasi el que pasi, no em rendiré. No ens rendirem!!.\nPer Anònim el 12 de gener de 2018 a les 10:45\nPer David Martinez el 12 de gener de 2018 a les 09:14\nSi, possiblemente 300 años más de ciudadanos avergonzados te permenecer por obligación a un pais mal llamado nación.\nPer Anònim el 12 de gener de 2018 a les 09:12\nTrobo que barregen personatges i situacions molt diferents per crear una atmosfera apocalíptica, Crec que sensacionalista es poc.\nPer Anònim el 12 de gener de 2018 a les 09:08\nDeixeu les vostres cadires hi que si posint gent mes valenta i sobretot amb més dignitat. El poble a estat molt més a l'alçada que els politics.\n300 anys més\nPer B. Runner el 12 de gener de 2018 a les 07:08\nNo tenim por, deien. Ni un pas enrera, deien. El ridícul ha estat monumental. Ha quedat palés les mentides i enganys processistes i la catadura moral dels personatges. 300 anys més. Acta est Fabula.\nTota batalla té baixes. Perquè en la batalla per la Independència de Catalunya hauria de ser diferent?\nPer almogaver.cat el 12 de gener de 2018 a les 00:38\nConeix al teu enemic i coneix-te a tu mateix i en mil batalles, mai perillaràs. Aixi que: Res a retreure. Bona Sort en allò que emprenguin. Però tinc l'impressió que l'espanya els traurà una volta i una altra a les professons mediàtiques a fer de "Arrepentidos catalanes" i si volguessin parlar seriosament, els faran callar amb "Si fuisteun traidor confeso... que nos vas a decir...Mejor sigue el guion y haznos reir payaso catalang" És a dir, res a acabat per ells, més bé, tot comença. Per altra banda catalans, molt s'ha aconseguit durant cinc anys en mobilitzar milions de ciutadans, hem desafiat (i encara estem de peus vers un miserable i lladre estat, que no respecta ni les seves pròpies lleis, ni la seva Constitució. Hem aconseguit demostrar que la seva parapolicial g.in-civil és inútil, sols apte per reprimir gent honrada., " hacer peinaos" encara estant estabornits de com es van amagar més de 4000 urnes (amb la logística que comporta) Com l'1-0 vàrem votar i en conseqüència vàrem aconseguir la República Catalana, posteriorment proclamada pel nostre President Puigdemont Com hem demostrat que la justícia espanyolera és de vergonya. I ho saben. (Varen retirar la demanda a Europa de recerca i captura del nostre President a l'exili. No està malament oi?, i si tenim baixes, el mal que rep la fatxa postura espanyolista es demolidora. Estem de peus Catalans i estem guanyant. I GUANYAREM! VISCA LA REPUBLICA CATALANA LIURE!!!! https://youtu.be/ElzyFoDudog\nPer Anònim el 12 de gener de 2018 a les 00:22\nColla de fluixos... Que vergonya!!\nPer Tanet el 11 de gener de 2018 a les 23:56\nTenir molt respecte per les persones que ens han portat fins on som. Ho estan pagant de manera molt injusta. Si de veritat creiem amb el que vam votar i seguirem votant, ni un pas enrera. Nosaltres a defensar la nostra ruta i com que aquests ja han obert un gran camí al final trobarem allò tan deditjat. No defallim!! I penseu que no serà fàcil. Força i ànim.\nPer Anònim el 11 de gener de 2018 a les 23:47\nse necesitan voluntarios valientes para ir sustituyendo a los dirigentes que vayan entrando en prision. no se , me da que la gente anda muy baja de moral para hacer algo mas que llevar lazitos.\nPer Anònim el 11 de gener de 2018 a les 23:45\nentonces , parece que no sera necesario meter a dos millones de catalanes en la carcel para acabar con el pruces , no?.\nEl seny s'imposa\nPer Anònim el 11 de gener de 2018 a les 22:43\nPenso que és bo que tornem a la realitat i lluitem pels drets per la via legal. L' Artur, la Carme, els Jordis estan fent un exercici de coherencia. La via unilateral no ens està donant els ressultats que esperàvem i aixó ens ha de fer reflexionar si aturem la estrategia vigent o si comencem converses d'alta política amb dirigents d'altres colors i ideologies.\nO menteixen al jutge... o menteixen al poble...\nPer Anònim el 11 de gener de 2018 a les 22:39\nO menteixen als dos!\nPer Anònim el 11 de gener de 2018 a les 22:19\nDoncs ara que s'ha vist com eren els de la "primera fila". Imagineu-vos governats pels de la segona... Per llogar-hi cadires.\nPer Antoni Ferret el 11 de gener de 2018 a les 22:06\nÉs el cas d'una sèrie de persones que s'han confabulat per marginar la gent de Catalunya i, sobre aquesta base, assegurar una elit amb plens poders, més enllà de les eleccions que, tal com es fan, s'han de guanyar per força. El cas és assegurar un control sobre el país, considerat un bé propi. En aquestes condicions, que vagin plegant és cosa sana. De fet, haurien de plegar TOTS.\nPer Anònim el 11 de gener de 2018 a les 20:41\nXantatges i amenaças de més presor de l,estat i govern dictador mafiós espanyol Mai més a Espanya no perdonarem


Restauració de tubs de drenatge a la carretera CG-2, al Port d'Envalira - FÒRUM.ad\nEl 26/09/21 13:00\nEl Port d’Envalira. Foto: Google Maps.\nEl Consell de Ministres ha aprovat, a proposta del titular de Territori i Habitatge, Víctor Filloy, l’adjudicació dels treballs de restitució del drenatge transversal al quilòmetre 24,4 de la CG-2, al Port d’Envalira. L’adjudicació ha recaigut en l’empresa SIMCO.\nLes obres tenen com a objectiu substituir el tub de drenatge actual, col·locant-hi un nou tub de 1000 mm de diàmetre de PVC seguint el mateix traçat de l’obra ja existent. Per aquest motiu, es realitzarà una rasa de 3,3m de profunditat, on anirà assentat el nou tub amb una pendent del 3%. L’actuació consisteix, entre altres, demolir el paviment existent, col·locar el tub de PVC, formigonar-lo, restituir la plataforma i tornar a pavimentar la rasa.\nLes obres tenen un termini d’execució de 5 setmanes i l’import total de l’adjudicació és de 96.210,03 euros. Els treballs s’executaran en dues fases per tal de mantenir sempre un carril de circulació en funcionament.\nNotícia Anterior: Agricultura treu a concurs els serveis d’inspecció i certificació de productes agraris i ecològics\nSegüent Notícia: Una centèsima deixa sense final Mònica Doria


Wikiloc | ruta de les ermites 2016 spor - Castellar del Vallès, Catalunya (España)- GPS track\nVandring (Bedste Vandring spor i Spain → Catalonia → Castellar del Vallès )\n4.712 140 1492\nTid 10 timer 29 minutter\nUploaded 18. april 2016\nCastellar del Vallès - Puig de La Creu 09.07.2017 (Vandring)\nCastellar+Pla de les forques+Sobregrau+Sant Sadurni de Gallifa+El Salomó+Sant LLorenç (Mountain bike)\nEls Cinc Cims - 11a Edició - 14.04.2013 (Vandring)\nCAMINADA DE CASTELLAR DEL VALLES 2009 (Vandring)\nangaar Alle rettigheder forbeholdes\nVist 1135 gange, downloadet 48 gange\ntæt på Castellar del Vallès, Catalunya (España)\nRecorregut que enllaça nou ermites romaniques del valles occidental. Caminada de reisitencia puntauable per la copa catalana de la FEEC. Traçat de 46 kilometres y aproximadament 3.400 metres de desnivell. Surt de castellar del valles i propossa pasar per les següents llocs:\nSanta maria del puig de la creu. Dins del recinte emmurallat, documentada el 1192, rau l'ermita romànica dedicada a santa Maria. Per les característiques que presenta el temple, es considera dins del grup d'ermites rurals construïdes al segle XII a la comarca. Diverses restauracions, la darrera de 1951, han permès fer arribar l'edifici fins als nostres dies.\nSant sebastiá de montmajor.L'església, una petita joia del romànic català. Bastida un xic abans del 1077, fins a 1216 va pertànyer al monestir de Sant Cugat del Vallès.\nSanta maria del grau. L'ermita, documentada el 1227, al llarg dels segles ha sofert moltes restauracions i consolidacions. Actualment, però, es presenta en un lamentable estat i en evident procés d'enderrocament. Per les característiques de la seva construcció, podem incloure-la dins del grup de temples romànics aixecats al llarg del segle XII.\nSanta maria del castell de gallifa.Malgrat que la primera menció del castell pertany al 999, la documentació de l'església arrenca de l'any 1060. L'absis s'adapta plenament a les formes del romànic llombard. La nau, en canvi, no admet una datació tan precisa. Tot i això, la podríem situar a cavall entre els segles XI i XII. Restaurada entre 1985-1987, es va tornar a obrir al culte sota l'advocació de la Mare de Déu de l'Ecologia. Al seu repeu roman una font de cisterna dedicada a Sant Galderic.\nSant jaume de vallverd. Es tracta de la capella construïda per Bernat de Vallverd entre el 1180 i 1190. El 1606 es va allargar la nau i el 1736 estava arruïnada. Reconstruïda pel seu propietari actual (1975), l'església avui té molt poc de l'ermita original (únicament la façana sud i part de l'absis).\nSanta maria del castell de pera. És el “sostre” del recorregut de la Ruta de les Ermites. Esplèndida panoràmica. Si bé el castell apareix documentat des de l'any 1017, de la seva capella no trobem cap document fins el 1378. La notícia de la seva ruïna correspon al 1736. Les restes, molt poc visibles si hom no coneix el seu emplaçament exacte, es troben ubicades dins del recinte del castell.\nSant pere de mur o del dalmau. Anys ha, fou el centre espiritual de la vall de Mur. Pertany, també, al terme municipal de Sant Llorenç Savall. Fou reformada al segle XVIII, suprimint l'absis, tapiant les dues portes i obrint-ne una altra a la nova paret i capgirant d'orientació de l'església. La data de construcció es pot situar a final del segle XI, coincidint amb la construcció del monestir de Sant Llorenç del Munt. La data de dedicació és de l'any 1101.\nMare de deu de les arenes. Documentalment, és molt pobra. Sols es pot donar com a referència certa un document de l'any 1121. Cal suposar que la comunitat del monestir de Sant Llorenç del Munt, que controlava la parròquia de Sant Feliu, la va fer bastir entre els segles XI i XII. La seva estructura és molt senzilla: una sola nau, rectangular i amb volta de canó i un absis de planta semicircular.\nTemple o esglesia parroquial de sant feliu del racó. Documentat des del 996, va ésser conegut antigament amb el nom de Sant Feliu de Valrà. L'edifici actual fou bastit el 1819, ja que al segle XVIII fou enderrocada la vella església romànica per tal d'ampliar-ne la seva capacitat. De l'edifici antic sols ha arribat fins als nostres dies el campanar, una torre de planta rectangular. Pel tipus d'aparell i la tipologia de les obertures i de l'ornamentació, cal situar la seva construcció entre finals del segle XI i principis del segle XII, probablement, posterior a l'església.\nEl temple o església parroquial de Sant Feliu del Racó\nCaminada que enllaça nou ermites romaniques pels voltants del valles occidental. Caminada de resistencia puntuable per la copa catalana\nsant pere mur\nSanta Maria del castell de Gallifa\nsanta maria del castell de pera\nHej, fundet dette interessante spor ruta de les ermites 2016 https://da.wikiloc.com/vandring-spor/ruta-de-les-ermites-2016-13001615 Hilsen, Wikiloc | Ruter i hele verden


RESTAURANT EL GAT | ASSOCIACIÓ ALBA\n(restaurant i càtering)\nObertura del restaurant: de 8:30h a 17:00h.\nEsmorzars: de 8:30h a 12:00h.\nBufet migdia: de 13:00h a 15:00h.\nEl restaurant El Gat ofereix servei de cafeteria i restauració amb una cuina casolana i de proximitat. Estem especialitzats en el format de bufet lliure que s'ofereix en el menú del migdia, esmorzars i la possiblitat de llogar l'espai.\nEl Restaurant el Gat neix l'any 2005, coincidint amb els actes de celebració del 35è aniversari de l'Associació Alba. És un dels projectes més especials de l'associació, ja que persegueix l'objectiu de crear ocupació i reconeixement social a les persones amb discapacitat i risc d'exclusió. Actualment, dóna feina a 8 persones, 4 de les quals tenen alguna discapacitat, totes degudament formades en el sector de l'hostaleria i que treballen amb professionalitat i per fer d'aquest un món millor.\nEs troba a Tàrrega, prop del centre i l’eix comercial de la ciutat. És un espai ampli, lluminós, acollidor i amb una terrassa exterior. Oferim una cuina mediterrània, casolana, del dia a dia, amb productes de proximitat i qualitat. Comptem també amb una oferta de menús per a grups ideals per a sopars de colles, aniversaris i altres.\nEl Gat ofereix també un servei de càterings a mida per a empreses, celebracions, inauguracions i actes diversos. Especialistes en coffee breaks, brunch, taules salades i dolces o dinars a peu dret. Fem servir productes de proximitat i artesans, i amb valor social.\nMés informació events & càtering\nUs donem 6 motius per contractar els nostres serveis:\nCàterings a mida\nDonem un servei proper i personalitzat a mida del client. Oferim diferents opcions culinàries adients a l’acte o celebració, amb opció de cambrers o sense. Oferim una resposta ràpida i pressupostos adaptats a les possibilitats del client. Som el teu càtering de confiança.\nProducte de proximitat i valor social\nGran part dels nostres ingredients són procedents de l’agricultura local, pròxima i de qualitat. Alguns són productes amb valor social, estan elaborats per Centres Especials de Treball que donen ocupació a persones amb discapacitat i /o risc d’exclusió social.\nExperiència en el sector de la restauració realitzant tot tipus de càterings a la província de Lleida per a empreses i particulars.\nEl càtering del Gat del Rosal forma part del projecte social de l’Associació Alba de Tàrrega que té com a objectiu formar i inserir persones amb risc d’exclusió social al món laboral , així com millorar la seva qualitat de vida . Contractant els nostres serveis estàs col.laborant a fer-ho possible.\nGestionem al màxim i d’una manera responsable cada un dels residus que provoquem en el servei. Utilitzem en alguns càterings plats biodegradables i plats i gots de plàstic reutilitzables.\nPersonalitzem els espais\nEns adaptem a tots els espais (interior/exterior) i els redecorem i ambientem segons les necessitats del client. També disposem d’espais propis de l’Associació que adaptem a cada esdeveniment.


Article i projecte personal - Blog de 2Anicolay\nBlog de 2Anicolay\nArticle i projecte personal\nEscrito por 2Anicolay el 17-04-2018 en Articleprojectepersonal. Comentarios (0)\nBancarrota del revisionisme\nAmb el pas dels anys, el consumisme, aquesta etapa present que avui vivim del capitalisme, té com a principal atribut respecte a les masses, la creixent deshumanització i alienació, que converteix persones en vereders zombis filosòfics. I la principal conseqüència, és que hem deixat de ser subjectes conscients de la història, però més encara, estem perdent les vies (almenys les que coneixem) per, i no és molt demanar, emancipar-nos com a subjectes conscients.\nLa importànciad'aquestaemancipació, que no és res de l'altre mon, ni tan sols demanam més que ser persones que pensen per elles mateixes, en la clau de la contradicciómés gran del consumisme, vendre llibertat, en el perfum nº 12467 al consumidor nº2575Y. En resum, per no extendrer-me, el consumisme és capaç d'encapsular en les mercaderies, una mercaderia interior, o millor dit, allò que de veritat desitjam de la mercaderia en qüestió. Com aquell anunci de cotxes, en el que allò que desitjam és llibertat, i la compram mitjançant un cotxe, que per res es llibertat, peròs'ens ha induït a pensar que en te, encapsulada a l'interior.\nIdò la reflexió que trobo molt important, es analitzar com aquest fet s'ha traslladat a les lluites contra el capital i el paradigma dominant. Com s'han mercantilizat les protestes socials, i com la caritat a resucitat i ha completat aquest fet. Com el famós exemple de comprar productes que donen un percentatge a projectes socials, essent multinacionals les que manufacturen el producte en qüestió.\nPer això, i per concloure, trobo que no podem tranquilament seguir com estem, i que una crítica completa a de tornar a ser construida, una que sigui també una reflexió de la mes que extensa experiència proletària del cicles d'octubre. Hem de ser subjectes conscients d'una societat que ha de cambiar, perquè com ho posa Zizek, per desgràcia, o per sort la història no a ha acabat, rebatent les tesis de Francis Fukuyama.\nLa bancarrota del revisionismo y las tareas de los comunistas\nBlog del treball sobre la filosofia de Marx


El PAES de VNG proposa accions per arribar a emetre 53.000 tones menys de gasos d'efecte hivernacle el 2020\nEmissions per sectors any 2007\nEl document, que s'ha acabat de redactar aquest estiu, analitza l'origen de les emissions per sectors des de l'any 2004. Les mesures que s'hi contemplen són a desenvolupar fins al 2020\nL'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú ja té elaborat el PAES, el Pla d'Acció per a l'Energia Sostenible que ha de marcar les pautes per assolir els objectius mediambientals que estableix la Comissió Europea per al 2020. El document, desenvolupat a través de l'Agència Local de l'Energia i l'empresa Lavola, amb el suport tècnic de la Diputació de Barcelona, conté un inventari de les emissions de gasos d'efecte d'hivernacle generades al municipi, així com una sèrie de mesures que han de permetre una gestió més sostenible de l'energia, tant en les pròpies dependències municipals com en altres sectors. El PAES ha estat aprovat pel Ple de l'Ajuntament el 5 d'octubre de 2009. També s'ha donat llum verda a un pla de seguiment de l'aplicació de les mesures.\nLa primera tinent d'alcalde i regidora de Participació i Medi Ambient, Iolanda Sánchez, afirma que en el Ple de dilluns es va fer "un pas molt important. Al final de tot el procés l'Ajuntament estalviarà econòmicament i en energia". El PAES detalla l'origen i l'evolució dels gasos d'efecte d'hivernacle a Vilanova i la Geltrú en el període 2004-2007. Les principals fonts d'emissió analitzades han estat el transport tant públic com privat, el consum d'energia, el tractament de residus i les instal·lacions i dependències municipals. En el llistat de mesures a aplicar s'hi preveuen, entre d'altres, millorar els sistemes d'il·luminació i de climatització dels edificis de l'Ajuntament, així com l'enllumenat i la flota de vehicles municipals. En total, l'aplicació de les recomanacions del PAES ha de permetre reduir, abans del 2020, un 20,27% les emissions de gasos d'efecte d'hivernacle respecte del 2005. Això vol dir emetre 53.457 tones menys de diòxid de carboni equivalents (CO2 eq) cada any, a partir del 2020.\nLes emissions globals del municipi han incrementat un 3,7% entre 2004 i 2007. De l'estudi d'aquest període s'extreu que la meitat de les emissions a Vilanova i la Geltrú procedeixen del transport (25,34%) i la indústria (26,66%). A una certa distància s'hi troben les emissions del sector domèstic (19,49%) i dels serveis (14,99%). La gestió dels residus genera el 7,96% de les emissions, el sector primari o agropecuari el 4,31% i la gestió de l'aigua l'1,25%.\nEn alguns sectors s'han incrementat força les emissions entre el 2004 i el 2007. Serien els casos del primari (16,5%), la gestió de l'aigua (13%) i els serveis (8%). Si observem les fonts energètiques, les emissions procedents del gas natural han disminuït un 18% en el període estudiat. En canvi, les de l'electricitat i els gasos liquats del petroli (butà, per exemple) han incrementat un 14 i un 8,7% respectivament.\nTot i l'augment global de la producció de gasos d'efecte d'hivernacle en el total del període analitzat, s'observa que entre el 2005 i el 2007 s'ha registrat un descens del 4,79%. Això ha estat possible, sobretot, gràcies a la disminució de les emissions en el sector domèstic i el de la gestió dels residus (de l'ordre de l'11% entre ambdós), així com també, tot i que en menor mesura, del sector industrial. En aquests dos darrers casos s'evidencia la incidència d'una millor recollida selectiva al municipi.\nVal a dir que les emissions per càpita a Vilanova i la Geltrú estan per sota de la mitjana de Catalunya i de l'Estat espanyol. El 2005, l'any base marcat per la Comissió Europea, van ser un 26% inferiors que els valors per càpita catalans i un 37% que els espanyols.\nDe les emissions que generen les instal·lacions i dependències a càrrec de l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, més de la meitat (54%) procedeixen dels equipaments. D'aquests, els edificis esportius són els que emeten més gasos d'efecte hivernacle (51%), seguits dels educatius (25%). D'altra banda, l'enllumenat municipal causa un 30% de les emissions, mentre que el conjunt format per semàfors, transport públic i flota de vehicles (propis i de serveis externalitzats) representa el 17%. Dins del transport concretament, el 78% de les emissions són causades per la flota de vehicles de serveis externs, especialment els de recollida de residus.\nEn l'evolució entre el 2004 i el 2007, els sectors de responsabilitat municipal que han incrementat més les emissions han estat el transport públic (116%), els serveis externalitzats (37%) i l'enllumenat (28%).\nDe les mesures previstes per disminuir les emissions de gasos d'efecte hivernacle, un 14% han de ser desenvolupades per l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú. La resta són mesures indirectes, algunes d'elles liderades des d'altres administracions, que han de tenir repercussió en el municipi.\nPer exemple, l'Ajuntament preveu continuar potenciant la generació d'electricitat a partir de la llum solar (central fotovoltaica) sobre coberta, que permetria reduir 527 tones anuals de CO2 eq. Així mateix, es calcula que prioritzar la compra d'energia verda fins arribar a una quota del 40%, significaria l'estalvi de 1.388,22 tones d'emissions de CO2 eq. D'altra banda, es preveu fomentar la instal·lació de làmpades de vapor de sodi en l'enllumenat municipal, per tal de reduir 320 tones més de CO2 eq.\nEn els equipaments esportius, algunes mesures concretes seran implantar l'energia solar per obtenir aigua calenta a les pistes d'atletisme (reducció de 3,9 tones de CO2 eq) i instal·lar recuperadors de calor en la climatització així com una caldera d'alt rendiment al Pavelló Poliesportiu del Garraf (reducció de més de 56 tones de CO2 eq). La substitució de calderes en altres equipaments, així com les millores en els sistemes d'il·luminació, la reducció de pèrdues tèrmiques i l'elaboració d'un manual de bones pràctiques ambientals per als edificis municipals, permetran reduir, així mateix, unes 120 tones anuals de CO2 eq.\nEl PAES recull també accions ja desenvolupades per l'Ajuntament, com la substitució de les òptiques dels semàfors (reducció anual de 35 tones de CO2 eq,) la promoció de cursos de conducció eficient per a personal municipal i les campanyes d'estalvi i consum responsable de l'aigua, que poden arribar a fer disminuir 50 tones d'emissions anuals. Amb tot, es preveu que l'acció clau per millorar el nivell d'emissions municipals serà l'elaboració del pla de mobilitat urbana de Vilanova i la Geltrú. Aquest document, que està en fase de redacció, podrà donar les bases per arribar a disminuir més de 7.700 tones de CO2 eq cada any.\nLes mesures indirectes que podrien implicar una important reducció de les emissions van dirigides especialment a la mobilitat i el consum energètic domèstic. D'una banda, la renovació eficient del parc mòbil, incloent-hi una diversificació energètica del sector, permetria arribar a reduir 21.140 tones de CO2 eq cada any a Vilanova i la Geltrú. De l'altra, l'ús exclusiu de bombetes de baix consum a les llars de la ciutat, així com la introducció d'aparells domèstics i equips de climatització energèticament eficients permetrien estalviar, respectivament, 6.440 i 4.586 tones de CO2 eq anuals. Aquestes i altres mesures es preveu que arribin liderades per campanyes de les administracions superiors.\nL'aplicació de les mesures es vetllarà mitjançant un pla de seguiment, també aprovat en el Ple municipal d'octubre. El document contempla un calendari bianual de les accions a desenvolupar, així com la creació d'una comissió tècnica de seguiment. També cada dos anys es revisarà l'assoliment dels objectius de les accions.\nObjectiu triple 20\nL'objectiu final del PAES és encaminar la planificació energètica del municipi, per tal de complir, el 2020, la totalitat de compromisos subscrits per Vilanova i la Geltrú en el Pacte d'alcaldes i alcaldesses contra el canvi climàtic, promogut per la Direcció General d'Energia i Transport de la Comissió Europea. El repte marcat és assolir la situació anomenada "triple 20". Això vol dir reduir, respecte de les dades de l'any 2005, un 20% l'emissió de gasos d'efecte d'hivernacle, com a resultat d'haver augmentat un 20% l'eficiència energètica i d'haver consolidat una quota del 20% en fonts d'energia d'origen renovable.


Matias Vives – Una d’espies\nadvocat i economista\nSaps que …?\nFa alguns anys vaig rebre una comunitat de propietaris, d’un bloc d’habitatges d’una ciutat del Mediterrani, interessats en tancar un dels pisos en el qual, segons ells, un grup de senyores rebia senyors. Encara recordo com el secretari, que devia seguir habitualment el Tour de França, es referia a les residents en aquell pis com “senyores hors catégorie”. Legalment hi havia poca cosa a fer. Un pis ben moblat, amb habitacions endreçades. Sense xivarri excessiu i d’on no sortia de cap mena d’emissió il·legítima, no semblava un immoble abocat a la clausura. A l’ajuntament no els hi constava cap llicència d’activitat, em deien. Clar que tampoc els caixers automàtics dels bancs tenen autorització com a pensió. Això si, els usuaris del suposat servei eren gent generalment desmemoriada, o exageradament frissosa, i això feia que truquessin al primer timbre que trobaven, preguntant sempre per uns noms dignes d’anuncis de 3 x 3, en qualsevol pàgina de contactes.\nA risc de perdre uns clients, els vaig suggerir que col·loquessin a l’ordre del dia de la primera Junta General l’adopció d’un acord per instal·lar càmeres d’enregistrament visual a l’entrada de l’immoble. Càmeres que en cap cas filmessin l’exterior, i –lamento desvetllar ara aquesta circumstància- que tampoc gravessin res de l’interior de l’escala. Es tractava d’instal·lar uns instruments de filmació com més grans millor, amb un llum vermell intermitent que s’encenia cada cop que s’obria la porta del carrer, però sense cinta de vídeo, ni xip, ni DVD. Doncs va funcionar. Els visitadors de les senyores hors catégorie es varen anar enretirant. A ningú li agrada que el filmin en determinades circumstàncies. I qui sap l’ús que podia fer algú d’aquells suposats enregistraments. I si n’hi havia a l’escala, ningú els garantia que no n’hi haguessin al pis, i … masses is, com per arriscar-se en un mercat on l’oferta supera de molt la demanda. Segurament fets com aquest, i perdonin que me’n vagi d’olla, varen ajudar a incrementar la demanda de casetes adossades al Camp de Tarragona.\nLa comunitat va pagar puntualment la meva minuta i varen estar encantats amb el consell; bé, casi tots els membres de la comunitat. Em va semblar intuir que un vidu que residia al pis de damunt del de les alegries, conscient que les càmeres no l’enregistraven mai quan hi baixava per l’escala, es dolia de tan sensible pèrdua. Així mateix, el fill del president, militant convençut de causes amb poc futur, va fer constar a l’acta de la junta la seva oposició a emprar mètodes que vulneraven la intimitat de les persones, i afectaven drets fonamentals recollits en una constitució la qual, ell mateix, no acceptava.\nAixí són les coses. Europa i la Xina alcen la seva veu per protestar contra el ciberespionatge dels USA, mentre paguen religiosament els seus ciberespíes, en nom de la seguretat. Els qui tenen alguna cosa a perdre, o son amics d’algú que ja n’ha perdut, aplaudeixen fervorosament que tothom espiï tothom, en nom de la seguretat, mentre s’enfaden i porten als tribunals el hacker que se’ls va colar a l’ordinador de la nena. Enfront d’això, un grup de gent militant de la llibertat sense fronteres, aplaudeix Assange i Snowden quan fan públics determinats documents i pràctiques, en nom de la llibertat, mentre els seus pares es manifesten contra tot (l’espionatge, les escoltes telefòniques, les gravacions en espais públics, …), en nom d’una intimitat que saben, intel·ligents com son, que se’n ha anat per no tornar. Quan ni el Vaticà es capaç de controlar els seus documents, i la nostra Nació no té Estat, però ja està plena d’espies, es confirmen els pitjors auguris en el camp de la intimitat i la llibertat.\nSegurament, mentre escric aquestes línies, un grup de saberuts becats per la conselleria de torn es troben reunits a l’hostatgeria d’algun monestir, amb els mòbils apagats, redactant una nova versió de la llei de protecció de dades.\nCopyright © 2019 Matias Vives. All Rights Reserved.


Milers de pegolins acudeixen a la Fira d’Stocks – Ràdio Pego\nMilers de pegolins acudeixen a la Fira d’Stocks\n25 de setembre de 2006 Sara Garcia 0 Comment\nLa reforma al Mercat Municipal crea un espai polivalent que segons el regidor de comerç, Joan Carles Cambrils servirà per a dinamitzar el sector i fer altres activitats. Anna Girbes Cabrera guanya el viatge a París concedit per l’Associació de Comerciants. A les 10.00 del matí del passat dissabte el Mercat Municipal de Pego va obrir de nou les portes al públic després de la reforma realitzada per l’ajuntament mitjançant el Creama i que ha superat els 30.000 euros d’inversió. Des de primera hora del matí milers de pegolins i pegolines buscaren les millors ofertes en els 17 comerços que exposaven a la Fira.\nPassades les 12 del mig dia, les autoritats locals, encapçalades per l’alcalde, el popular Carmelo Ortolà, el regidor de Comerç, el nacionalista Joan Carles Cambrils i l’edil d’Agricultura, el socialista Andreu Dominguis, van visitar les instal•lacions i van procedir a la seua inauguració.\nEl regidor de Comerç i Creama, el nacionalista Joan Carles Cambrils va indicar que les obres responien a una adequació davant els problemes sanitaris del centre i va afegir que ara l’espai servirà per a moltes coses, ja que es tracta d’un espai polivalent que permetrà a banda de la seua utilització comercial, fer reunions, espectacles o fires.\nEl regidor nacionalista va recordar com va nàixer la fira d’estocs ara fa dos anys i també va avançar els diferents projectes de la regidoria per al proper any. Així mateix va destacar la polivalència del comerç a Pego i va apostar per continuar la col•laboració entre ajuntament i col•lectius per mantindre el dinamisme del sector.\nPer la seua banda, l’alcalde, el popular Carmelo Ortolà, va agrair a la Regidoria de Comerç, al Creama i a l’Associació de Comerciants l’esforç per les distintes iniciatives per a dinamitzar el sector i al públic per respondre massivament a elles.\nLa reforma ha consistit en el canvi i millora del sòl, de les parets, instal•lació de serveis així com el canvi de les finestres i portes. Una rehabilitació necessària perquè el mercat tornara novament a tenir activitat comercial. Per ara, l’establiment romandrà obert els dijous. Un dia dedicat a la venda de fruites, verdures, carn i peix. A més, l’Associació de Comerciants podrà utilitzar també l’espai com a mercat ambulant la resta de dies de la setmana.\nEn l’actualitat s’està estudiant la possibilitat d’obrir el mercat municipal tots els dies. D’aquesta manera, per a esbrinar l’opinió dels ciutadans del municipi, s’ha encarregat, segons va explicar Cambrils, un estudi a l’empresa Investrategia, amb un cost de 12.000 euros, per a conèixer els hàbits i necessitats comercials tant dels comerços com del públic.\nAnna Girbes Cabrera, veïna de Pego ha estat l´afortunada compradora a la que li ha tocat el sorteig del viatge a París per a dos persones durant el pont del 9 d´octubre. Premi concedit per l´Associació de Comerciants de Pego.\n← 150.000 euros per a arreglar carrers a Pego\nTranquil•litat davant la crisi del Pego →


22@ Barcelona - El districte de la innovació 22@ Barcelona - El districte de la innovació - Resum del 22@Update Breakfast octubre 2009\nInici Agenda 22@Breakfast Històric Resum del 22@Update Breakfast octubre 2009\nResum del 22@Update Breakfast octubre 2009\nEl Design Research com a eina de competitivitat en les empreses\nCada cop són més les empreses que aposten pel disseny com a valor afegit pels seus productes i està demostrat que això es tradueix en una major competitivitat i també en uns majors beneficis.\nEl 22@Update Breakfast del mes de octubre es va celebrar a l’Escola Superior de Disseny BAU. El tema a tractar va ser la recerca en el disseny i com aquesta pot influir en la innovació i en la competitivitat de les empreses, i també, en els seus beneficis.\nEl primer ponent de l’edició d’octubre ha estat Brent Richards, CEO de Design Embassy Europe, una consultora internacional que tracta diverses disciplines relacionades amb la creativitat. Fundada l’any 2009 té la seva seu a Richmond (Londres, Regne Unit) i treballa en diversos aspectes com són: l’arquitectura avançada i els ambients sensorials , el disseny sensorial, el disseny de menjar i artefactes de luxe.\nLa qüestió que va servir d’eix central de la ponència del sr. Richards va ser ‘Què és la recerca en el disseny?’. La recerca en general porta molt de temps, investigació, observació i sovint aquestes tasques tenen com a resultat una gran quantitat de coneixements, massa coneixements. El repte apareix quan ens plantegem com apliquem i utilitzem aquests coneixements.\n“Què és la recerca en el camp del disseny?”\nVint-i-cinc anys enrere la recerca en el disseny no existia. No és fins l’any 1995 que comencen a aparèixer llibres d’investigació, tot i això, en aquell moment ja es constata que hi ha molt camí per recórrer. Segons l’apreciació del sr. Richards algunes recerques són massa acadèmiques i tenen poc en compte com poden ser aplicades a la realitat i en general cap segueix el mateix patró.\nActualment encara hi ha molts aspectes per desenvolupar i definir. Encara cal acotar quin és el paper que juga la recerca del disseny dins de la innovació i la creació. El principal problema d’aquesta manca de definició és que hem estat molt de temps preguntant-nos ‘què era la recerca’ i molt poc temps desenvolupant-la.\nTot i això, segons Brent Richards, a dia d’avui podem dir que la recerca en el disseny és hibridació, és la combinació de diverses matèries que han de treballar juntes per aconseguir un objectiu comú. Per un resultat òptim en el producte, cal que disciplines diferents com disseny, enginyeria i estratègia de negoci treballin plegades per tal d’obtenir un valor afegit.\n“La recerca és hibridació, és la combinació de diverses matèries que han de treballar juntes per aconseguir un valor afegit”\nIsabel Roig, directora general de Barcelona Centre de Disseny, va ser convidada com a innovadora 22@ del mes. Roig va parlar sobre el valor de la recerca en el disseny per a les empreses, tant en l’àmbit competitiu com en l’econòmic.\nSovint és difícil fer entendre que el disseny és part de la innovació. L’Observatori de Disseny i empresa és una eina de benchmarking que recopila arreu del món dades sobre disseny i innovació. L’Observatori ha realitzat diferents estudis sobre el disseny i quin és l’impacte que aquest té en l'economia. Aquests estudis han demostrat que el disseny és rendible i fa més competitius als països.\nPer exemple, aquesta afirmació es pot concretar a Catalunya gràcies a un estudi que reporta l’impacte econòmic del disseny a Catalunya i que constata que 9 de cada 10 empreses tenen en compte el disseny en la seva producció, sent aquest un dels factors més valorats per moltes d’elles. A més, el 55% de les empreses tenen dissenyadors en plantilla. Pel què fa al panorama europeu les dades també son reveladores i demostren que la gran majoria de les empreses que aposten pel disseny han vist créixer els seus beneficis en els darrers 5 anys.\n“Es constata que 9 de cada 10 empreses a Catalunya tenen en compte el disseny en la seva producció”\nJosep Mª Polo va tancar la sessió del 22@Update Breakfast d’Octubre amb la presentació del seu llibre ‘Best Practices: una nueva filosofía de los negocios, una nueva sociedad’. Aquesta publicació és un resum de les millors pràctiques de 100 empreses i institucions tant nacionals com internacionals.\nFinalment, Josep M. Piqué va acomiadar la trobada amb les novetats del 22@Barcelona d’aquest mes. D’una banda, s’inaugura ‘Melon District’, una nova residència d’estudiants que serà el 3r campus universitari de Barcelona. D’altra, arrenca BCN Meeting Point, la trobada del sector immobiliari anual on també hi serà present el 22@. Per últim, el proper 5 de novembre es celebra el 22@SynergyS, una iniciativa que té com a objectiu la creació de lligams entre el món de la recerca i l’empresa.\nHem estat massa temps preguntant-nos ‘Què és la recerca en el disseny?’ i molt poc temps encara desenvolupant-ho.\nActualment la recerca en el disseny és hibridació i combinació de diverses matèries que han de treballar juntes per aconseguir un objectiu comú. Només així s’aconsegueixen resultats òptims.\nTot i que de vegades es difícil fer entendre que el disseny forma part de la innovació, aquest és rendible i fa més competitius als països que el tenen en compte en la seva producció.\nLes dades són reveladores: la gran majoria de les empreses europees que aposten pel disseny han vist créixer els seus beneficis en els darrers 5 anys.\n“Poder conèixer la visió del disseny de persones com Brent Richards és realment molt interessant”\n“He trobat a faltar alguna menció a la petita empresa familiar. De vegades les estratègies de les grans companyies no es poden aplicar a petita escala.”\n“El fet que el primer ponent hagi fet la seva intervenció totalment en anglès ens ha fet estar més atents de l’habitual. Tot i això, és molt enriquidor que vinguin ponents internacionals i que es puguin expressar en la seva llengua”.\n“A la nostra empresa fa relativament poc que intentem tenir una mica més de cura pel que fa al disseny. Esperem que doni resultats ben aviat”.


Zonasec » Premi al protocol anti agressions sexistes a les festes del barri\n@pruna_ana/ L’alcaldessa de Barcelona Ada Colau ha lliurat el premi 25 de Novembre al Protocol d’actuació contra les agressions sexistes a les festes majors del Poble-sec, creat per un grup motor que el formen diverses entitats del barri —La Base, els Castellers, l’Assemblea de barri del Poble-sec o l’Electrodomèstica, entre d’altres—.\nTots els premiats amb l’alcaldessa Ada Colau\nAquest és el desè any que s’entrega aquest premi, dotat amb 7.500 euros i impulsat per la regidoria de Cicle de Vida, Feminismes i LGTBI amb motiu de la commemoració del Dia Internacional per l’eliminació de la violència vers les dones.\nEl protocol va ser creat pels organitzadors de les festes del Poble-sec amb l’objectiu de d’evitar problemes derivats del sexisme durant la celebració, “entenent el sexisme com una de les grans problemàtiques que impedeixen el lliure gaudi i convivència de totes”, tal com indica el protocol.\nDurant l’entrega dels premis, l’alcaldessa Ada Colau ha subratllat la necessitat de que la lluita contra la violència a les dones “sigui una realitat i no només qüestió de declaracions ni de dies internacionals” i ha anunciat que destinarà més d’un milió d’euros a aquesta lluita.\nVull caminar tranquil·la\nEnguany el premi 25 de novembre s’ha dedicat a la prevenció de l’assetjament sexual vers les dones en els espais públics sota el lema Vull caminar tranquil·la. Carrers sense assetjament. Les agressions sexistes als llocs públics, especialment durant celebracions populars, són un problema que impedeix que aquestes festes puguin celebrar-se amb bona convivència per part de tots. La idea del protocol passa per “garantir un espai de seguretat i confiança on en el cas de produir-se una agressió sexista, les persones afectades se sentin amb prou suport per actuar per elles mateixes”, resa el manifest.\nEl Protocol d’acció per incidir en l’assetjament va ser elaborat per un grup de persones conscients que el sexisme impedia gaudir lliurement de les festes majors del barri amb l’objectiu d’incidir per a evitar agressions sexistes i reaccionar al respecte en cas que es produeixin. El projecte, encara en procés de desenvolupament, s’aplicarà amb tota plenitud durant les festes de l’any vinent però ja es va començar a aplicar en algunes espais lliures de sexisme de les passades festes del barri. “La idea és que aquest any prengui una dimensió de barri i sigui present a les festes majors de totes les entitats i sigui una lluita transversal”, explica la Marta Pérez, una de les impulsores del projecte.


Autor: Schwindt, peter Editorial: LA GALERA Data d'edició: 22/10/2008 Sota comanda 3/5 dies lab.\nAutor: Schwindt, peter Editorial: LA GALERA Data d'edició: 12/03/2008 Sota comanda 3/5 dies lab.\nAutor: Schwindt, peter Editorial: LA GALERA Data d'edició: 16/11/2007 Sota comanda 3/5 dies lab.\nAutor: Schwindt, peter Editorial: LA GALERA Data d'edició: 15/10/2007 Sota comanda 3/5 dies lab.\nAutor: Schwindt, peter Editorial: LA GALERA Data d'edició: 09/10/2006 Sota comanda 3/5 dies lab.


Jordi Manent serà el nou director del Centre... - Govern.cat\nJordi Manent serà el nou director del Centre de Normalització Lingüística de Barcelona\nquery_builder 4 maig 2012 12:39\nJordi Manent (Barcelona, 1977) serà nomenat els propers dies director del Centre de Normalització Lingüística de Barcelona. Manent és llicenciat en filologia catalana per la Universitat de Barcelona. Estudiós de l’obra de Pompeu Fabra, ha estat professor de català, ha exercit de traductor i de corrector i ha treballat al Servei de Política Lingüística del Govern d’Andorra.\nHa publicat els llibres Pompeu Fabra a l’exili (1939-1948) (Edicions Proa, 2005), premi ex aequo de la Fundació Ramon Trias Fargas el 2004, La temptació independentista. Una anàlisi crítica de la radicalització del nacionalisme català (Pagès editors, 2010) i l’Epistolari de Pompeu Fabra (IEC, 2012). És impulsor i curador de la miscel·lània d’homenatge L’home, l’amic, el president. Homenatge a Jordi Pujol (Publicacions de l’Abadia de Montserrat, 2009).\nCol·labora esporàdicament a El Punt Avui, Serra d’Or i la Revista de Catalunya, i en d’altres mitjans escrits. Ha estat membre de la junta directiva d’Òmnium Cultural (2002-2006) i de la Plataforma per la Llengua (1994-2012), on ha treballat en planificació i dinamització de la política lingüística duta a terme des de la societat civil.\nEl Consorci per a la Normalització Lingüística ha encarregat a Manent que el Centre de Normalització Lingüística de Barcelona continuï amb la seva tasca de promoció de l’ús social de la llengua i que li doni un nou impuls desenvolupant activitats que vagin més enllà de la formació, en estreta col·laboració amb l’ampli teixit cultural i associatiu de la ciutat. Amb aquesta nova orientació es vol consolidar el paper del Centre de Normalització Lingüística de Barcelona com a referent de llengua, cultura i cohesió social.


MUNLOGS - Notices from nowhere\nPublicat el 13 de gener de 2007 per josepblesa\nAhir van participar a INFO-TV els Munlogs i em van agradar molt, per la suavitat de les seues composicions. Ja els havia escoltat en d’altres temes. Evidentment sóc d’una altra generació major, però m’impregnen amb el seu ritme. Tenia previst penjar Carles Benavent, que és un valor consolidat i internacional però m’he decidit de penjar aquest. L’anècdota sucosa del grup es produí allà per l’any 1998 quan en un concurs de música promogut pe la Generalitat antiValenciana van presentar-se, simultàniament, com a Munlogs amb un tema propi, cantat en valencià i un altre tema propi, en valencià, però traduït en anglès amb un nom del grup fictici. La "Particularitat Valenciana" va triar els anglesos i van guanyar el concurs, tot desestimant els valencians. Amb la qual cosa es posà en evidència quin peu calcen els moniatos que fan creure-nos que ens governen. La qual cosa es feu pública i restaren ben retratats. Amb això s’encengué la metxa del polvorí i revolta dels cantants valencians que a des d’aleshores ençà s’escampa per tot.\nExpressar que hi ha un cadàver o un maltractat i noe sbrinar si és un homicidi, un suïcidi o mort natural és el que l’articlet de la sra. Crespo no va fer ni dir a la seua col·laboració d’Avantguarda. Sense avisar la policia, el jutge, etc. la fa cómplice de l’intent d’assassinat. I això és el que vull deixar palés.\nEn "refinitiva", sra. Crespo: l’estat de la qüestió no és natural. Però continuem ben vius. Malgrat tots: els teus "quefes" i els nostres "moniatos" instal·lats al Palau de la Generalitat d’Avall i tutti quantti.\n¿Manca de creativitat? , ¿Crisi?, ¿on?.\nProvoqueu ois. Com deia l’ínclit Torras i Bages:\nLa Nació Catalana serà fallera o no serà.\nUna altra petita anècdota. A l’igual que Els Pets, Munlogs tenene grup de fans. El proper treball està previst per a enguany, 2007, pel que hem pogut sentir.\nUna altra semblança: Gavaldà llança avellanes. Els Munlogs llancen xufes i orxata. Un dels components del grup és el fill de l’amo de la segona orxateria d’Alboraia més famosa, la d’en Riera, que sols és ultrapassada per la de Daniel. Per aquesta van passar totes les personalitats del franquisme i transició, que encara perdura, com es detecta en les fotos penjades a les seues parets. En la de Riera està corulla de gent jove i anònima. Facturen més en un cap de setmana que qualsevol discogràfica española. Vull dir que hi ah corda per a temps.\nDisplicentment, en aquest cas.\n(segueix una mica…..deseu-hi els vostres comentaris al respecte)\nMorir Lluitant (98). DiscMedi\nDintre i fora (99). DiscMedi\nLlum (02). DiscMedi\nParlar de Munlogs es parlar de polèmica i de genialitat. Aquests valencians han protagonitzat una de les polèmiques més sucoses de l’any 1998. Farts de patir discriminacions lingüístiques per la seva decisió de cantar en català, van decidir muntar un bon sidral per deixar en evidència els què ells creuen que no són prou tolerants amb la llibertat lingüística. Per desemmascarar-los van inventar-se els Beanies, un alter ego anglès dels Munlogs que va guanyar un famós concurs musical a València fent una versió d?un dels seus temes propis en català alhora que els ‘veritables’ Munlogs no van ser ni preseleccionats. Originals eh?\nMorir Lluitant amb Avui com a primer single és el seu primer treball, un treball compost de cinc cançons que inclou una versió de Raimon de la cançó Al vent i que, anecdòticament, hauria també d’haver incorporat en els seus inicis una versió en espanyol de la BSO de… L’abella Maya!!! Un treball del que se senten orgullosos i, no és per menys. El guardó d’Enderrock n’és prova irrefutable.\nA banda d?Avui també destaca la versió que aquests valencians fan de la mítica Al vent de Raimon. Tot i que ningú s?enganyi, els Munlogs gairebé no coneixien el Raimon però després de jugar casualment amb la cançó durant un assaig i introduint-hi un ritme més rock, els hi va agradar el resultat i? ja tenim nova versió d?Al vent. Per cert que molt ben rebuda en les seves actuacions en directe, sobretot per la gent més jove. I parlant de concerts, si els Pets llencen avellanes, els Munlogs van més lluny encara i llencen orxata a la gent, qüestió d?orígens?\nPerò quin estil practiquen aquests xiquets del País Valencià? Ells destaquen, a banda dels típics i tòpics Beatles, com a influència directa els genials The Jam i de les bandes actuals Supergrass, U2 o RATM. Els Munlogs, un grup coherent i de qualitat que venen del País Valencià.\nEl darrer treball dels Munlogs és Llum, un disc de powerpop produït per Discmedi amb el que pretenen recuperar el seus gran moments passats i, de ben segur que ho aconseguiran. Les noves composicions, en especial L?espai al teu voltant, a més de ser les millors que ha fet mai aquest grup, arriben prou reforçades per una sonoritat impecable, neta i elegant, en què les picades d?ullet als clàsslcs, sobretot els Beatles, no són forçades, ni sobreres, ni anacròniques. La producció d’aquest nou disc ha anat a càrrec d’Efrén López, principal compositor de L’Ham de Foc, el qual també ha col·laborat com a músic en un dels temes, No sé on vaig.\n14 de gener de 2007 a les 7:03 pm\nI la sopresa ha estat saber que vénen i/o són d’Alboraia. T’ho dic perquè hi va viure quasi tota la vida una germana de mon pare i, és clar, el poble me’l conec. Fins i tot, tingueren un capellà de Llutxent, Josep Canet, que després passà a Sueca -crec-. Bo, si LA CABOTA presenta el seu núm. de PRIMAVERA heu de vindre… a Gandia aquests vegada.\n10 de febrer de 2007 a les 12:26 pm\nm’agrada saber que els munlogs continuen, escolto sovint el disc "dintre i fora", té molt bones cançons "vens", "perdut al cor de la ciutat"…\n10 de febrer de 2007 a les 12:27 pm


Cerca totes les ofertes d'hotels a Dibektas Entrada:\nUgurlubey Dag Oteli...Habitacions per nit per només78 EUR Zelis Ciftligi...Habitacions per nit per només Més zones a Sapanca\nDibektas és en dels molts llocs de Sapanca que els viatgers gaudeixen de visitar. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Dibektas té molt a oferir: llocs famosos, bons restaurants i una gama d'entreteniment emocionant. Gaudeixi de les millors ofertes d'Agoda.com quan decideixi estar a Sapanca. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Empleni les seves dates d'estada i navegui a traves de les millors ofertes d'hotel a Dibektas.\nHotels destacats a Dibektas, Sapanca\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Sapanca, no busqui més enllà de Ugurlubey Dag...\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Sapanca, Zelis Ciftligi és...\nHotels a Dibektas: Ugurlubey Dag Oteli


Vueling, l’aerolínia de baix cost més impuntual del món al juliol | Actualidad | EL PAÍS Catalunya\nIberia Express repeteix com a companyia mundial que més compleix els horaris\nBarcelona 22 AGO 2018 - 20:33\tCEST\nUn avió de Vueling a l'aeroport del Prat. Carles Ribas\nIberia Express ha tornat a ser aquest juliol l'aerolínia de baix cost més puntual del món, mentre que Vueling ha seguit perdent posicions fins a situar-se a la cua d'aquesta classificació, elaborada per la consultora nord-americana FlightStats. Després de finalitzar el 2017 com l'aerolínia de baix cost més puntual del món, per quarta vegada consecutiva, amb el 91,77% dels vols complint l'horari, també ho va ser el gener d'aquest any, i va continuar al podi al febrer, en aquest cas en segon lloc de la llista (que no inclou Ryanair).\nLes cancel·lacions de Vueling a causa de la tempesta han afectat 14.300 passatgers\nEditorial | Retards al Prat\nLa seva matriu, en canvi, que també va ser el 2017 la més puntual del món en la categoria d'aerolínies internacionals, ha perdut posicions aquest exercici, i va arribar a baixar a la 19a posició al març, tot i que, després ha anat millorant fins a posicionar-se en el novè lloc al juliol, amb una puntualitat del 79,47%.\nL'holandesa KLM va liderar aquesta classificació al juliol, amb un 87,38% dels 22.696 vols en hora, igual que el de les principals aerolínies europees, on Iberia va ser la segona més puntal i Air Europa, la tercera, mentre que Vueling es va situar a la cua, només per davant de Brussels Airlines i Icelandair.\nVueling també ha estat una de les companyies de baix cost més impuntual del món, amb un 58,84% de les seves 22.088 operacions en hora, i ha baixat al lloc 44 des del 41. Aquest any, l'aerolínia catalana va arribar a ser la segona low cost més puntual del món al febrer, però en els mesos posteriors va començar a baixar fins a situar-se entre els últims llocs.\nLa companyia també es troba entre les que han patit un nombre més elevat de cancel·lacions en els últims trenta dies, i ocupa el quart lloc, amb un total de 394. La companyia catalana se situa tan sols per darrere d'EasyJet, amb 750; Lufthansa, amb 627, i Lufthansa CityLine, amb 468, mentre que Iberia i Air Nostrum es troba entre els operadors amb menys vols suspesos, 50 i 51, respectivament.\nL'elevat volum de serveis suprimits de Vueling ha tingut el seu impacte a l'aeroport de Barcelona-el Prat, que ha estat en els últims 30 dies el tercer a Europa amb més cancel·lacions entre els d'arribada, i el sisè entre els de sortida. Concretament, a l'aeroport barceloní s'han cancel·lat 223 vols d'arribada, amb la qual cosa només es troba per sota dels alemanys de Frankfurt i Munic, amb 439 i 382, respectivament. Pel que fa als de sortida, en són 182, xifra només inferior als 426 de Frankfurt, 367 de Munic, 226 del Tagel de Berlín, 224 d'Amsterdam i 184 del Charles de Gaulle de París.\nAltres aeroports espanyols que apareixen a la llista són els de Palma, amb 96 vols d'arribada cancel·lats i 111 de sortida; i el d'Adolfo Suárez Madrid-Barajas, amb 64 cancel·lacions d'arribada i 61 de sortida.\nAl juliol, l'aeroport barceloní es va situar, també, entre els principals hub mundials més impuntuals, ocupant la posició 48 –la mateixa que al juny–, amb una puntualitat del 51,65%, només per davant de París i Jakarta, mentre que el d'Adolfo Suárez Madrid-Barajas va ocupar el lloc 29 –el 35 al juny–, amb una del 71,61%. En l'anàlisi de la puntualitat dels aeroports més grans del món, d'entre els 97 analitzats, Barcelona apareix al lloc 94, el mateix que al juny, i Madrid al 59, després d'escalar deu posicions des del mes anterior.