La família Giró Ribot, de tradició ancestral productora de vins, caves i begudes espirituoses, ofereix uns productes elegants, de qualitats úniques.\nEntrar al món PERE VENTURA és apostar de forma segura per unes caves i un servei marcats per la qualitat i la diferència. La tradició impregna la zona\nVins i caves Joan Segura Pujadas\nVine a passar una bona estona a la nostra Finca! Reserva la teva visita i gaudiràs d'una experiència enriquidora on coneixeràs d'una manera molt\nQuatre famílies de viticultors s’uneixen en un projecte únic per elaborar vins i caves de terrer mitjançant agricultura ecològica i biodinàmica.\nLa tradició vitivinícola de la nostra finca comença al segle XVII, a la casa pairal Can Figueres, al municipi de Subirats. Les ampolles de cava Olivé\nLa nostra intenció es trencar amb l’enoturisme clàssic, amb tallers i experiències gastro basats en el slow travel.\nSi ens vens a veure passejarem entre vinyes, descobrirem el silenci del celler i tastarem els vins i caves rodejats de natura. T'esperem!\nEn un entorn privilegiat, a les muntanyes del Penedès, s’alça MAS RODÓ´, celler finalista dels Premis FAD d’arquitectura sostenible\nSom un celler familiar que elaborem caves i vins ecològics i de qualitat procedents de raïms de la nostra finca.\nVisita'ns De dilluns a dissabte obrim les nostres portes als que vulguin visitar-nos i conèixer de primera mà no només la realitat d'una finca\nSom un celler familiar amb una història vitícola que es remunta a 1790, amb vinyes plantades dins el Parc Natural del Foix i on les enòlogues son 2 dones cunyades enamorades del món del vi.\nLa Finca Nadal de la Boadella està situada al bell mig de la plana del Penedès, a només 40 minuts de Barcelona i Tarragona, en un punt privilegiat on\nUna situació privilegiada. Un entorn excepcional. Una cuidada elaboració. Un rigorós respecte pel medi ambient i un equip humà entusiasmat amb el seu\nMontRubí és un celler familiar fundat a l’any 1984, pionera en la recuperació de varietats autòctones, on s’elaboren vins d’alçada de cultiu ecològic\nUn celler familiar, on l'alta qualitat i el bon servei, són els principis a seguir i formen part de la nostra identitat.\n4 generacions... Al llarg de quatre generacions, la nostra família ha treballat en cos i ànima a la Finca Sabaté i Coca, convertint aquest celler\nBodegues Ca n'Estella és un celler familiar fundat el 1800, on tradició i innovació es donen la ma.\nCastell d'Age Vi Gastronomia Natura Masia Castell d'Age - Celler Cava Bar Botiga (La Beguda Baixa, front Hotel Golf Barcelona) Masia del segle XVIII\nOferim una visita guiada primerament per l'exterior de la casa i el celler on expliquem la història de la família i els seus orígens a més a més de\nDesprés d’una llarga tradició en l’elaboració de caves familiars, la passió i la inquietud de Joan Carol el porten l’any 1996 a fundar Cellers Carol\nCeller ecològic, sostenible i accesible. El celler està situat a la finca Molí Coloma, un antic moli paperer.\nAlbet i Noya, pioners en vinyes i vins de cultiu ecològic des de 1978. Ubicats al nucli de Sant Pau d’Ordal, Subirats. La creativitat, la innovació, la curiositat i el respecte cap a la natura han estat, i seguiran sent, la nostra raó de ser.\nUnes vinyes amb molta història, ja que entre elles es troben els vestigis del que en el seu dia va ser la Via Augusta,\nLa Bodega Torre del Veguer catalogada com a monument històric-artístic per la Generalitat de Catalunya, proposa al visitant conèixer la finca des del s.XIV fins l' actualitat. I pels amants de la pintura, també disposem d’una petita exposició de Dalí, amic íntim de la família.\nPodreu gaudir d’una passejada per les vinyes, descobrireu el magnífic celler excavat a la roca del Garraf i us sorprendreu amb els nostres vins.\nÉs una bodega al cor del Penedès, on la seva història explica l’apassionant vida del seu fundador. Producció limitada de Vins: Certificació de Vins de Finca.\nQUI SOM Nosaltres pensem que "El millor vi és el que a tu t'agrada" perquè creiem en l'expressió creativa i lliure de cada persona, volem que les\nL’origen de la nostra finca data del segle XI com ho testifica la capella romànica que en ella existeix.\nEl nostre celler és part d'una tradició vitivinícola mil·lenària ja que les nostres vinyes es conreen des del 1.126.\nEn ple cor de la Denominació d'Origen Penedès, en aquesta terra sense altres límits que la brisa marina, el sol mediterrani i les seves muntanyes, el cultiu de la vinya té un significatiu protagonisme.\nEl celler, rodejat de vinyes, és un emplaçament únic per viure una experiència completa que fusiona vi i gastronomia. Visites exclusives, tastos i maridatges\nBenvinguts a Casa Nostra Després de dos segles d'història, Juvé & Camps obre les seves portes per a mostrar on neixen i com s'elaboren alguns dels\nEl nostre celler neix arrel de la nostra pasió per la natura a la vall de el Montmell. Allá es troben les nostres vinyes i les nostres instalacions.\nLlopart, un dels cellers amb més història i amb una ubicació privilegiada al Penedès.\nCAVA EXPERIENCE Recorregut guiat per les instal·lacions de la bodega de vinificació i per les caves on s'elaboren els nostres caves. Una experiència\nA la zona de Font-Rubí, al cor del Penedès, es troba situada des del 1570 la MASIA GRABUACH, també coneguda per Can Colomer i actual propietat de la\nPortem la memòria de vàries generacions viticultores, el que ens ha permès estimar la vinya, la terra i els fruits que s'obtenen d'ella. Propers a\nPetit celler familiar del Penedès, fundat el 1927. Cava de llarga criança, turisme cultural sostenible i estació de tren renfe a 10 minuts caminant : ]\nLa Vinya és el nostre patrimoni particular. El nostre patrimoni més preuat, vint-i-dues hectàrees de vinya, algunes amb ceps de més de 70 anys; vinyes velles plantades amb vas\nCeller de gestió familiar amb 300 anys d’història. Produïm espumosos i vins certificats orgànics i vegans, gràcies a l’agricultura biodinàmica.\nVisitar el celler de Cava Rovellats és conèixer de prop la història d´una terra, d´una família i d´una manera personal de fer grans caves de llargues criances.\nCodorníu és sinònim de la història d’una família de viticultors que es remunta al segle XVI. És l’empresa familiar més antiga d’Espanya i una de les més antigues del món. L’edifici modernista de Puig i Cadafalch és des de 1976 Monument Històric Artístic.\nCan Bas Domini Vinícola és un edifici històric al centre del Penedès, on es prepara autèntic vi de finca. Per saber-ne més sobre la nostra història\nViticultorsdes de 1355. Elaboradors de vins de terrer des de 1993. Mas Comtal dóna nom a una finca dedicada al cultiu de la vinya des de temps\nPer als que senten passió per la cultura del vi, a 35 min. de Barcelona, la finca Sant Joannes ofereix l’oportunitat de gaudir amb tots els sentits\nSom 100% viticultors. Únicament elaborem el què personalment hem cultivat a la vinya. Projectem el vi des de la terra estant i només ens sentim elaboradors quan comencem la verema. A la vinya tenim una manera de treballar cuidadosa, sensible, empàtica i tranquil·la.\nActivitat gastronòmica (29)\nActivitats a les vinyes (14)\nActivitats en família (11)\nTaller de tast (10)\nVisita al celler (34)\n(-) Divendres·matí (61)\nCadira de rodes - accessibilitat total (4)\nBiosphere Certified Company (24)\nPIT compromís Punt d'informació al turista (8)\nAdmet animals (5)\nAgricultura biodinàmica (8)\nCeller entre vinyes (45)\nCeller urbà (12)\nEspai autocaravanes (7)\nLloc on deixar bicicletes amb seguretat (4)\nParking bus (39)\nProducció ecològica (39)\nPunt de recàrrega elèctrica per vehicles (3)\nServei de barbacoa (12)\nServei de càtering (31)\nVi escumós (14)


El batle de Palma, Antoni Noguera, els ha donat la benvinguda i ha recordat que l’acte d’avui “és una passa important per a l’Ajuntament, ja que a partir d’ara els infants participaran en la presa de decicions”, ha dit. Durant la sessió d’avui s’ha presentat el Consell i s’ha celebrat la primera sessió participativa amb els alumnes.\nEl Consell de Palma com a ciutat de la infància i adolescència ha comptat amb la presència de la regidora d’Educació i Esports, Susanna Moll, la regidora de Benestar i Drets Socials, Mercè Borràs, representants de diferents partits polítics amb representació municipal (PP, PSIB-PSOE, Més, Podemos i Ciutadans) i tècnics i representants de diferents àrees de l’Ajuntament com Igualtat i Drets Cívics, Participació Ciutadana, Educació i Esports i Benestar i Drets Socials.\nLa creació del Consell d’avui és a més una passa necessària per aconseguir el Segell de Reconeixement per a Palma com a Ciutat Amiga de la Infància de UNICEF. Cal recordar que al Ple Ordinari de l’Ajuntament celebrat el passat 21 de desembre de 2017 s’aprovà sol·licitar a UNICEF iniciar els tràmits per obtenir el Segell de Reconeixement Ciutat Amiga de la Infància.\nEl Programa “Ciutats amigues de la infància”, liderat per UNICEF Comitè Espanyol, té com a objectiu general promoure l’aplicació de la Convenció sobre els drets del nin (ONU, 1989), de la qual el nostre país és signatari, en l’àmbit dels governs locals.


Club Ciclista Jesús: de desembre 2017\nXIV TROBADA CICLOTURISTA DE JESÚS PER LA MARATÓ DE TV3\nEl passat diumenge dia 17 de desembre va tenir lloc la XIV Trobada Cicloturista de Jesús, en favor de la Marató de TV3, enguany dedicada a les malalties infeccioses, organitzada pel Club Ciclista Jesús-Primitivo Conesa.\nLa prova va comptar amb un total de 130 cicloturistes pertanyents a diferents clubs de les comarques ebrenques i d’altres clubs catalans i estatals.\nEls participants van fer una aportació a la Marató de TV3 de 784,66 €.\nA Coll de Som es va disputar l’XII Memorial Miquel Espinós on es van imposar, en la categoria masculina el ciclista de Tortosí Francesc Espuny (Controlpak), i en la categoria femenina la roquetera Montse Lahosa (La Moleta).\nD’altra banda, al pas per la població de Tivenys va tenir lloc l’avituallament i l’acte protocol.lari del Memorial Miquel Espinós, recordant al gran campió i ex-ciclista del Club Ciclista Jesús, natural d’aquesta població que ens va deixar fa uns anys. En el decurs del mateix es va lliurar un ram de flors a la vídua d’Espinós i un altre al fill d’Agustí Fons, també natural de Tivenys.\nFinalment, a l’arribada a Jesús, es va fer una menció especial a Juan Chavarria Panisello, in memoriam, membre del Club Ciclista Jesús que malauradament ens va deixar però que el seu record serà inesborrable, descansi en pau.\nL’organització vol agrair la col.laboració de les següents empreses i organismes, sense els quals aquesta activitat solidària no seria possible: E.M.D. de Jesús, Ajuntament de Tivenys, Federació Catalana de Ciclisme, Grup de Motoristes de Jesús, Cos de Mossos d’Esquadra, Policia local de Tortosa, Policia local de Roquetes, Ambulàncies Egara-La Fuente, Toscà, L’Esplai Ciclista, Cicles Fábregues, Primitivo Conesa, Renault J.Garau i Forn de Carlos Ripollés i Transports Martí Gauxachs.\nPodeu trobar totes les fotografies de la Trobada al següent enllaç, tot el reportatge fotogràfic és obra del fotògraf Salvador Balart.\nPublicat per Jesús Club Ciclista a 18:51 Cap comentari:\nUn any més ja tenim aquí la trobada cicloturista de Jesús, serà el proper 17 de desembre, aquest any complim 14 anys, sent així un dels actes més antics de la Marató de TV3.\nCom molts ja sabeu pel caràcter de Trobada cicloturista que té, el qual l'objectiu es únicament solidari i en favor de la Marató de TV3 enguany dedicada a les Malalties Infeccioses, l'inscripció no comporta cap cost econòmic i des de l'organització tant sols se us demana que realitzeu una aportació benèfica el mateix dia de la Trobada a l'hora del control de firmes i inscripció a la mateixa.\nPublicat per Jesús Club Ciclista a 16:16 Cap comentari:


GloBos.blog . Més de 1.000 poemes: d’octubre 2015\nAvui recordem l'aniversari del naixement del poeta d'Orihuela. La vida breu i dissortada d'un home bo, amb un poema estremidor que aquí canta Joan Manuel Serrat.\n"Viento de Pueblo"\n"PERO A VEGADES DIC: LA BENAURANÇA" de Miquel Àngel Riera\nPoemes per assaborir, per interioritzar els de Riera. Profunditat i bellesa.\nPerò a vegades dic: la benaurança\nA vegades ho pens i ho dic.\n–“Si no hi ets jo no hi som, torn quan tu tornes.”\nCom més visc manco en sé, això me passa.\nAquest dissabte a la plaça de Sants és celebra el Correllengua, enguany és un homenatge al 20é aniversari de la mort del poeta i cantautor. El recordem amb aquest emotiu poema, que aquí interpreta.\nUn poema senzill i bonic, com l'aromàtica planta que inspira al poeta lleidatà.\nTé l'espígol callada resplendor\ncom si tot ell esdevingués olor,\ni ens reca de deixar-lo tan endins\ndel vent i dels camins,\ncom de collir-lo, encara fresc de terra,\nfeixuc d'aroma i de color;\ncar som presos, com ell, de tot l'enyor\nde la brisa morada i de la serra.\n"Rosada i Celístia"\nAquarel·la: Marimar Arias\nPublicat per Glo.Bos.blog a 2:00 13 comentaris:\n"ELEGIA A LLUIS COMPANYS" de Maria Àngels Anglada\nL'any 1970 Anglada va dedicar aquesta Elegia a Companys. Avui en el 75é aniversari de la mort del president màrtir el rellegim amb respecte i emoció.\nEtiquetes de comentaris: Anglada. Maria Àngels, català, dones, Tema: Pàtria- Companys\nDesprés de tant desplegament de forces i tanta desfilada un poema que és una cura d'humilitat pels poderosos.\nUn dia com avui, 10 de octubre del any 1860, va néixer Maragall. El poeta va estiuejar a Caldes diversos anys i al migdia, quan la família descansava, anava a seure «...a l’ombra d’un gran pi a veure tremolar la calitja del migdia...». També era el lloc on solia conversar amb el seu amic l'escriptor Salvador Albert. Recordant a Maragall compartim el poema que va dedicar a l'arbre, inclòs a "Vistes al mar"\nentorn; i a sobre sento milers d'aucells; i enllà\nImatge: Manuscrit del poema amb gravat d'Helena Maragall\nEn la poesia de Ràfols és freqüent trobar-hi colors, línies i espais, precisament els elements que componen els seus quadres.\nd'un rosa tremolós\nvesteix els branquillons\nd'un arbre sec\nsilenci o remor\nclaror de lluny\ncom és de prim\nA. Ràfols Casamada\nPintura A. Ràfols Casamada\nPublicat per Glo.Bos.blog a 1:00 3 comentaris:\nCaldes d'Estrac recorda als poetes que hi van fer estada. Un d'ells, el polifacètic Apel·les Mestres, que s'allotjava a l'Antiga Fonda Borràs.\ns'està asseguda a la porta;\ntot fent puntes al coixí\ncanta una cançó tristoia.\nDe tant en tan guaita al lluny\nmar enfora, mar enfora;\nconfonent-se amb l'horitzó\nveu les barques pescadores.\nDe tant en tant guaita endins\nde la casa muda i fosca:\nveu l'infant que en el bressol\ndorm amb les manetes closes.\nEn un cel de grana i or\ndavalla el sol a la posta;\nxisclant un vol de falciots\nla santa nit dóna al poble.\nI en tant el mar, al compàs,\nrebolcant-se per la sorra,\ncanta l'eterna non-non,\nla que adorm homes i coses...\nEll que jamai s'ha adormit!\nEll que mai dorm ni reposa!\nPintura: Joan Tuset\nAvui és Montserrat Abelló, qui brinda amb el vi novell, com una promesa, com una esperança.\nDins la copa\nel vi daurat, transparent.\nPenso en les vinyes,\nels sarment rugosos.\nI veig el vi que espurneja\na la copa que alço


Vidal Aragonès: ERC i JxCAT volen anar a una etapa de tancament social i nacional\nEl diputat de la CUP Vidal Aragonès. JORDI BORRÀS\nEl diputat de la CUP avisa que les mobilitzacions post-sentència no demanaven una taula de diàleg, i reconeix que els partits no van estar a laltura del carrer\nA les portes del debat de pressupostos al Parlament, en un moment de màxima tensió en el món independentista per la proximitat d’unes eleccions avançades a causa, justament, de la pugna per l’hegemonia entre ERC i JxCAT, la CUP torna a aparèixer com la veu de la consciència del moviment. Amb quatre diputats, però sempre alerta, la formació anticapitalista analitza per a El Món el moment polític i les perspectives, amb una taula de diàleg amb l’Estat en marxa i amb la sensació que s’acosta una etapa de “tancament nacional i social”, una mena de letargia per al país que els cupaires volen evitar tornant a forçar la màquina dels partits hegemònics per arribar a crear un “nou embat polític”. En parlem amb el diputat Vidal Aragonès (Cornellà de Llobregat, 1978) als passos perduts del Parlament.\nSom a punt de fer mitja legislatura. Quin balanç en podeu fer des de l’eix social i l’eix nacional de la tasca del Govern?\nEn el terreny social no hi ha hagut cap actuació de mínima transcendència que es pugui titllar d’avenç. Venint d’un 2010 de grandíssimes retallades, que no havíem conegut mai en la història recent del país i que no s’han revertit. Pel que fa a l’aposta per la gestió privada de serveis públics, ha quedat clar que aquest Govern no vol donar una resposta global a les necessitats dels catalans i les catalanes. I des del punt de vista pressupostari, el pressupost del 2010 és superior al del 2020 malgrat l’augment del cost de vida, amb 200.000 persones més al país i un 20% de la població al llindar de la pobresa. I en aquest Govern hi ha ERC, que intenta traslladar un discurs progressista tot i que impulsa pràctiques conservadores. No hi ha hagut propostes socials valentes.\nFeia referència als pressupostos. JxCAT i ERC tindran el suport dels Comuns, una formació molt propera a la CUP en matèria social. No els incomodarà, a vostès?\nNo ens incomoda el més mínim, al contrari, és un exercici de coherència per part de la CUP. El problema l’han de tenir ells, que estan facilitant uns pressupostos de JxCAT, que per a ells era el dimoni. S’han passat anys amb un relat contra l’espai post-convergent, i ara s’alien amb el dimoni? Són els pressupostos del Govern i no dels Comuns, perquè el 99,9% del contingut ja estaven establerts el 3 de setembre del 2019, quan el Govern va tenir l’única reunió amb la CUP. Els Comuns ja s’explicaran, perquè tot apunta que és una negociació entre pressupostos i no de pressupostos.\nVol dir que és un intercanvi de cromos amb Madrid i Barcelona.\nJa ha passat amb els pressupostos de Barcelona i amb la investidura de Pedro Sánchez. La CUP això ja ho vam dir en un document del Consell Polític abans que passés, el 7 de setembre del 2019.\nLa CUP avisa que la taula de diàleg crearà frustració en l’independentisme. JORDI BORRÀS\nLa legislatura va començar prometent la restitució dels consellers legítims i del president Puigdemont i assegurant que es faria efectiu el mandat de l’1-O. Malgrat tot, heu detectat algun avenç en el pla nacional?\nEl 30 de gener del 2018 les úniques quatre diputades de la CUP érem a l’hemicicle per votar la investidura del president Puigdemont, i dues setmanes abans ens havíem posat a disposició per entrar a la Mesa del Parlament i assumir totes les conseqüències. Malauradament, amb el discurs del president Torrent del 17 de gener ja vam veure que no avançaríem, i en vam tenir la primera confirmació el 30 de gener, i després, sempre que hi ha hagut una intervenció repressiva de l’Estat, la CUP ho ha denunciat i s’ha posat a disposició. Quan no hi ha restitució dels consellers i conselleres ho denunciem i ja ni tan sols intenten investir Puigdemont. Cada vegada que hi ha una intervenció repressiva, si no hi fem front, continuarà i s’intensificarà, però s’ha imposat el discurs que si es frenava, pararia la repressió. Aquest era el discurs d’ERC i d’una part de JxCAT, i el resultat ja l’hem vist.\nEl darrer capítol d’aquesta repressió ha estat la JEC contra el president Torra, que ha acabat perdent l’escó malgrat que el Parlament havia acordat mantenir-li.\nLa CUP no ho ha acceptat, però la no acceptació política no transforma la realitat… Teníem un acord polític per blindar el seu escó, però hi ha hagut qui ha trencat aquest acord.\nConcreti aquest qui, si us plau.\nQui ha plasmat el trencament d’una manera contundent han estat els membres d’ERC a la Mesa, i principalment, Roger Torrent. En segon lloc, ERC, que podia haver cessat els membres de la Mesa i no ho ha fet, i finalment, JxCAT es va estimar més no donar batalla política.\nAquest darrer incident ha desencadenat la fi de la legislatura un cop s’aprovin els pressupostos. Què oferirà la CUP en aquesta nova legislatura? Es poden donar esperances sobre l’autodeterminació?\nERC i JxCAT volen anar a una etapa de tancament social i nacional. No tenim l’etapa del 15M amb vagues generals i de moviment social, i tampoc no tenim a curt termini una situació de ruptura nacional. Això sí, el conflicte polític català no està tancat. I no volem que es tanqui, i pensem que si la CUP està enfortida al Parlament i al carrer amb mobilitzacions pot ser garantia que el conflicte no es tanqui. Si tenim una CUP molt fluixa a les institucions i al carrer, segurament anirem al tancament absolut d’aquest cicle. Farem una candidatura molt àmplia i generosa pel que fa a la seva composició, però que a la vegada pugui bastir l’eix nacional i social amb propostes per intervenir. La CUP va ser decisiva per impulsar el referèndum en el període 2015-2017, i m’atreviria a dir que també en el període 2012-2015, i ara intentarem llançar un nou embat polític com el de l’1-O.\nSi aposten per una CUP forta, no ho seria més si formés part d’un Govern?\nVull aclarir que mai, absolutament mai, se’ns ha plantejat l’entrada al Govern de la Generalitat. Mai és mai.\nNi de manera informal?\nMai. Som tan contundents perquè de vegades se’ns acusa de no voler responsabilitats. Fins i tot hi ha qui el 2017 va deixar molt clar que no ens voldria mai. Per cert, estaria bé que ens aclarissin qui va ser, perquè no ens ho diuen.\nLa CUP espanta els partits tradicionals i establerts en el poder?\nSom un espai polític disruptiu, i per arribar a acords amb la CUP, prèviament ho hem d’aprovar en assemblea. I això de vegades fa por, és una altra cultura política.\nPerò si aquesta vegada els ho oferissin?\nSi hi hagués una perspectiva molt clara de ruptura o d’avançar en el terreny nacional i alhora no renunciar a l’eix social, o a la inversa, avançar socialment i no renunciar a l’eix nacional, nosaltres estudiaríem aquesta proposta.\nLa CUP deixa clar que “mai, mai” han rebut una oferta per entrar al Govern. JORDI BORRÀS\nHeu comentat que el Govern de JxCAT i ERC no ha avançat en cap dels dos eixos.\nEn el present, és evident que no. Però volem ser una força política que canviï les coses, i volem pensar que en un futur hi haurà una altra correlació de forces que permetrà un nou embat. En algun moment podrem participar a nivell de Parlament en una realitat semblant a la que vam tenir l’octubre del 2017.\nCom a mínim per avançar nacionalment, caldria un Govern d’ERC i JxCAT, perquè un Govern amb el suport dels Comuns i del PSC, en la forma que sigui, no ho descartaria?\nMés que parlar de partits, nosaltres parlem de projectes polítics. No sabem quines forces es presentaran, no? Potser l’espai d’ERC presenta dues llistes, potser el mateix amb JxCAT… Per tant, no determinem tant les sigles com la proposta. Per entendre’ns, nosaltres no vam vetar Artur Mas, sinó la seva expressió política.\nLa CUP veuria amb bons ulls un govern d’ERC i els Comuns, amb el suport potser extern del PSC, com proposen els mateixos Comuns?\nInsisteixo, seria en funció de què vulguin fer.\nTeniu la sensació que aquestes eleccions, en el món de l’independentisme, poden ser sobretot una lluita Puigdemont-Junqueras, i que això faci que votants de la CUP acabin fent vot útil en aquest sentit?\nSeria un dejà-vu… ja ho vam viure el 21-D, quan molta gent ens traslladava que la CUP tindria un gran resultat, i ens vam quedar amb 200.000 vots i 4 diputades. En un moment de polarització de l’independentisme amb dos grans líders, a nosaltres ens pot perjudicar, sí. Però el que més ens preocupa no és el resultat de la CUP, sinó si al darrere d’aquesta pugna hi ha dos líders que batallen per veure com avancem social i nacionalment. En aquest cas, haurem estat derrotats, i fantàstic. Però si la pugna és per tancar el conflicte, serà una doble derrota, i no només per a la CUP, sinó també per a la societat catalana.\nPer què la CUP no participa del Consell de la República?\nHo hem estudiat i analitzat políticament, i arribem a la conclusió que és més important posar el focus en què passa a l’interior que no pas generar una institució a l’exili. Tenia tota la lògica del món una institució a l’exili a partir de 1939, perquè a Catalunya no hi havia capacitat de fer res. No compartim la visió de donar-li força a un organisme a l’exili. Això no vol dir que no pensem que l’exili no hagi d’estar coordinat i que no tingui proposta política, però si no hi ha proposta política al territori que materialitzi allò que proposa l’exili no veiem la necessitat d’un Consell per la República. S’ha d’intensificar l’acció política a l’interior i no pas a l’exili, que ha de tenir una altra dimensió. I sobretot perquè no passi el que ha passat entre ERC i JxCAT a l’entorn de la figura del president Puigdemont, i és que el Consell per la República no únicament no servís per materialitzar polítiques a l’interior sinó per crear enfrontaments.\nQuin paper ha de jugar el president a l’exili?\nEl president a l’exili ha de tenir el paper que consideri oportú, però no a través d’una nova institucionalitat, com és el Consell per la República. Tot el reconeixement per al que és, president de la Generalitat, i també exiliat polític. Però no pensem que generar un Govern a l’exili, quan aquí tenim la possibilitat de fer política, sigui el més adient. La CUP no ha dit mai que no a cap proposta del president Puigdemont, però no pensem que la manera de canalitzar les propostes sigui generant una institucionalitzat paral·lela o alternativa a l’exili.\nCreu que el Parlament i el Govern tenen marge polític per avançar?\nEl marge és limitat, però depèn sobretot de la capacitat de resistència que tinguem. Hauríem pogut investir Carles Puigdemont, sabent que després hi hauria repressió, però s’afrontaria. També es podria haver nomenat els consellers legítims, i no es va fer. I així tantes i tantes situacions, com comptabilitzar els vots dels presos polítics.\nEn tot cas, no és lògic que des del Consell pel la República es plantegi que la pseudo-taula de diàleg és una enganyifa, i després JxCAT i ERC hi participin. No hi ha un compromís de trasllat directe a la política catalana i de JxCAT i ERC de les decisions que pren el Consell. Creiem que no té cap recorregut fer un discurs idealista des de l’exili i un d’absolutament diferent a Catalunya, amb tot el respecte per l’exili, és clar.\nDesprés d’una onada de protestes al carrer, la resposta a la sentència del Suprem per part de les institucions ha estat a l’alçada?\nNo, i fins i tot, honestament, la CUP tampoc.\nLa majoria d’organitzacions independentistes no ens esperàvem aquella gran resposta popular. Quan veiem què ha passat a l’aeroport, crec que ningú s’ho imaginava, com tampoc que a les 12 del migdia Barcelona estigués inundada de gent. No s’ho esperava ningú, crec que tots pensàvem que serien respostes contundents però reduïdes, i van veure respostes massives amb voluntat de resistir.\nCal fer autocrítica?\nSí, per descomptat. Hi va haver un ampli sector de la societat disposat a lluitar contra la repressió, però també ens vam trobar que els propis Mossos d’Esquadra reprimien. Tot plegat era molt estrany, però el que és segur és que aquelles mobilitzacions post-sentència no buscaven una taula de diàleg, no és la naturalesa d’aquelles protestes. Va ser una mobilització que va superar partits i organitzacions.\nI aquestes organitzacions i partits no la van saber acompanyar?\nERC, JxCAT i la CUP, i també l’ANC i Òmnium podríem haver fet una proposta per la conjunt d’aquest moviment, però ningú no ho va voler fer. Si haguessin tingut una proposta conjunta per capitalitzar la força del carrer després de la sentència, ara estaríem en un altre moment i amb una posició de força, segur.\nJa han deixat clar que no tenen esperances en la taula de diàleg amb l’Estat. Però creu que pot fer que una part de la societat tingui l’expectativa que pot donar fruits, i decideixi ajornar el combat polític durant uns anys?\nLa taula de diàleg no ens portarà enlloc pel que fa a l’autodeterminació i l’amnistia, però això no vol dir que no llegim que per una part importantíssima de l’independentisme aquesta taula és una necessitat i li genera expectatives. I en la mesura en què una part substancial de l’independentisme té aquestes expectatives, qui ha posat la taula de diàleg en la centralitat no és ni JxCAT ni la CUP, sinó ERC, i això tindrà els seus efectes electorals, igual que després generarà frustració. Els Comuns i Podemos fa dos anys que defensaven un referèndum, doncs que ho diguin i posin garanties, ara que formen part del govern espanyol.\nPer tant, penseu que pot venir una legislatura de transició, mentre duri la taula de diàleg?\nEstem segurament en aquest moment, sí… Amb poca mobilització, amb la intervenció repressiva de l’Estat que continua, perquè no oblidem els centenars de represaliats arran de l’octubre post-sentència, i amb una centralitat on la política independentista passa sobretot per aquesta taula de diàleg, es genera un marc polític. I qui més ho aprofitarà electoralment i a curt termini serà ERC, i no altres forces polítiques que hem criticat aquest camí. Però aquest és un relat per al present, quan es comprovi que la taula de diàleg no serveix per avançar ni en l’amnistia ni en l’autodeterminació, tindrà l’efecte contrari.\nVidal Aragonès evita expressar la seva opinió personal sobre el vot de la CUP a Jordi Turull. JORDI BORRÀS\nParlem un moment del passat. 22 de març de 2018. Parlament, la CUP no avala la investidura de Jordi Turull, tot i saber que l’endemà entraria a presó. Si pogués fer marxa enrere, ho faria?\nHem fet moltes reflexions, potser no de forma col·lectiva. Hi ha hagut companys que han expressat de forma pública el seu malestar. Però la CUP té una sort i una desgràcia, que és que som assemblearis, i en un dia vam haver de decidir la nostra posició. La nostra gent ens va dir que ens havíem d’abstenir.\nVostè, com a diputat i com a ciutadà, què hauria fet?\nSóc diputat de la CUP, i ara també militant, que aleshores no ho era. Per tant, total disciplina pel que ens va dir la gent.\nA més de diputat, vostè és ciutadà i té pensament propi.\nNo ho expressaré mai. Potser quan passin tres o quatre dècades, però per respecte a la nostra militància, no crec en l’actuació individual per sobre dels espais col·lectius. I sí, en tinc opinió.


ODS 6: Garantir la disponibilitat d’aigua i el sanejament per a tothom - Edificis Positius\nODS 6: Garantir la disponibilitat d’aigua i el sanejament per a tothom\nPer al 2030, aconseguir l’accés universal i equitatiu a l’aigua potable, a un preu assequible per a tothom\nPer al 2030, aconseguir l’accés equitatiu a serveis de sanejament i higiene adequats per a tothom i posar fi a la defecació a l’aire lliure, prestant especial atenció a les necessitats de les dones i les nenes i les persones en situacions vulnerables\nPer al 2030, millorar la qualitat de l’aigua mitjançant la reducció de la contaminació, l’eliminació de l’abocament i la reducció al mínim de la descàrrega de materials i productes químics perillosos, la reducció a la meitat del percentatge d’aigües residuals sense tractar i un augment substancial del reciclatge i la reutilització en condicions de seguretat a nivell mundial\nPer al 2030, augmentar substancialment la utilització eficient dels recursos hídrics en tots els sectors i assegurar la sostenibilitat de l’extracció i el proveïment d’aigua dolça per fer front a l’escassetat d’aigua i reduir substancialment el nombre de persones que pateixen d’escassetat d’aigua\nPer al 2020, protegir i restablir els ecosistemes relacionats amb l’aigua, inclosos els boscos, les muntanyes, els aiguamolls, els rius, els aqüífers i els llacs\nPrincipals reptes per a Catalunya en relació amb l’ODS 6\nAssegurar l’abastiment d’aigua potable a tothom, i que cap persona es quedi sense accés a aquest subministrament bàsic per motius econòmics, entès no només en tant que qüestió tècnica de fer arribar l’aigua, sinó que cal gestionar la recuperació de costos del servei.\nAssolir un bon estat de les masses d’aigua de Catalunya mitjançant la millora el funcionament de les EDAR i assegurant que les activitats econòmiques que podrien comportar afectacions a la qualitat del medi hídric prenen les responsabilitats que els pertoquen i evitant-ne les conseqüències.\nGarantir l’abastament d’aigua reforçant les mesures d’estalvi i eficiència en tots els sectors (cal destacar que a les ciutats catalanes els consums d’aigua són dels més baixos del planeta) i incrementant les aportacions específiques de fonts d’aigua regenerada i d’aigües pluvials, i fer d’aquesta necessitat una oportunitat que situï Catalunya al capdavant de la recerca, desenvolupament i innovació d’aquesta tecnologia a nivell mundial.\nAssegurar que Catalunya està preparada per afrontar nous períodes de sequera, tenint en compte les aportacions específiques de fonts d’aigua no convencionals (aigües regenerades, aigua dessalinitzada). És de destacar que Catalunya disposa d’instal·lacions emblemàtiques en aquest àmbit a nivell internacional, però cal impulsar un procés d’informació i acceptació del públic, a nivell local i internacional, per evitar l’alarma social i grans perjudicis econòmics.\nFer una reflexió de fons, oberta i transparent, sobre les possibles alternatives existents per garantir l’abastament de recursos hídrics per Catalunya.\nGarantir el correcte funcionament dels ecosistemes en relació al cicle de l’aigua, assegurant el manteniment d’un cabal ecològic suficient als rius de Catalunya, i integrar plenament els criteris ecosistèmics en la gestió dels recursos hídrics.\nPoblació que viu en habitatges sense banyera, ni dutxa, ni vàter amb descàrrega d’aigua (06.10)\nEspais aptes per al bany amb qualitat de l’aigua excel·lent (14.40)


Estudiant periodisme, voleibolera i culé. Inicio\nEntrevista de El Sexto Set a Aharón Gamíz.»\nAharón Gamíz és l’actual lliure del CMA Soria Numancia. Un jugador format al FC Barcelona i se li preveu una gran carrera voleibolística.\nAquí us en deixo l’enllaç, per als amants de l’esport i del volei.\nEl gran Basté reivindicant la ràdio esportiva i reocordant els bons periodistes que han sortit del periodisme esportiu.»\nOn vaig dir Kubala dic Messi.»\nl’adorm amb l’esquerra,travessa el mig campamb l’esfèricaenganxada a la bota,se’n va del volanti entra en l’àrea granrifant la pilota,l’amaga amb el cos,empenta amb el culi se’n surt d’esperó.Es pixa al centralamb un teva mevaamb dedicatòriai la toca justper posa-la en elcamí de la glòria.\nCançó d’en Serrat en homenatge a Kubala, interpretada pels Antònia Font.\nNo hi veieu Messi?\nLa força dels lleons!\n18 anys després, l’Athletic Club ha derrotat al Sevilla al Sánchez Pizjuán, amb un contundent 1 a 2 amb gols de Iraola i De Marcos. La defensa sevillista ha fet aigues i somiaràn amb un Fernando Llorente i un jove Iker Muniain que ha estat aprop de marcar el 3r.\n“Oju” amb aquest Athletic que a mans de Marcelo Bielsa pica amb força la porta de la Champions..\nEl millor del millor; Kelly Slater.»\nEntrevista improvitzada al gran Rafa Pascual»\nLa grandesa de l’esport és la tolerància al fracàs. Un esportista s’ha d’auto-exigir però ha de ser conscient de que es pot fracassar, és a partir d’aquí s’ha d’estudiar per què s’ha fracassat. De les derrotes s’aprèn; les victòries no ensenyen res.\n— Xavier Llobet en la roda de premsa que ha ofert aquest matí a la Universitat de Vic\nEntrevista al triatleta Xavi Llobet»\nAquí us deixo una petita entrevista al triatleta manresà Xavi Llobet. Demà ens visita a la Universitat de Vic.\nAupa Athletic i visca el Barça!\nEn motiu del partidàs que s’està disputant a San Mamés, aquí us deixo un manifest que van fer uns seguidors de l’Athletic després de la final de copa que van disputar els dos equips el 2009.\nProva de que els lleons són una de les millors aficions del món.\nUn any sense un gran surfer; Andy Irons»


L’Economia Social, Solidària i Cooperativa a l’Anoia a debat – Ricard Espelt\nPublished by Ricard Espelt on maig 19, 2016\nL’Economia Social i Solidària (ESS) situa la vida com a eix central de la seva raó de ser. Amb aquesta tesi inicia Xavier Rubio el primer Dimarts de Diàlegs dedicat al tema. Aquest tret, el de situar en les persones, el benefici social i el respecte mediambiental, més enllà del diner, base del sistema capitalista, dóna sentit a la voluntat transformadora que caracteritza l’ESS. El com, més enllà del què i el per què, es reivindica en totes les seves dimensions. Això no vol dir que no hi hagi una voluntat de generar activitat econòmica però aquesta, al mateix temps que produeix satisfacció personal a aquells que la promouen, ha de generar retorn social, sense ànim de lucre.\nL’eix del debat proposat se centra en el valor del consum de Km 0 però amb un vincle directe amb els valors que conformen l’ESS. Per aquest motiu, es recorden les arrels del cooperativisme i el mutualisme, com a pràctica ancestral a Catalunya fruït del llegat de Rochdale i Manchester i que ja té en els seus orígens la voluntat de promoure un model econòmic basat en el retorn social al territori on es genera.\nLa fortalesa de la proposta es fonamenta en la seva capacitat per ser punt de trobada d’altres economies transformadores i la seva transversalitat a qualsevol àmbit: l’energètic amb Som Energia, el de les telecomunicacions amb Som Connexió, el de les finances amb Fiare o Coop57, el de les assegurances amb Arç. Totes aquestes alternatives en són un exemple real i tenen un espai de trobada anual a la Fira d’Economia Social de Catalunya a la Fàbrica Fabra i Coats.\nLa debilitat rau en torn a la poca visibilitat que aquestes iniciatives tenen en els mitjans públics tradicionals. Per sort, l’ESS ha promogut i s’ha construït, al mateix temps, al voltant de mitjans afins. Sentit Crític o la Directa en són una mostra.\nDe totes maneres, després de treballar gairebé en la clandestinitat, actualment l’ESS està, segons Xavier Rubio, en un període d’hibridació en la seva visibilitat. Aquest procés ha de convertir el mercat social en alternativa al model capitalista dominant.\nEl reconeixement de les pròpies iniciatives es produeix habitualment a través de processos col·lectius, ja sigui en la certificació o en la seva pròpia visualització. El Pam a Pam (i els seus quinze criteris d’avaluació) és un dels instruments útils que, a més, es constitueix com a un procés d’aprenentatge de les persones que hi participen. En aquesta voluntat de dotar de visibilitat els projectes, es menciona Coop de cap Anoia, un punt de trobada de l’ESS a la comarca que s’organitza per primer cop el proper 4 de juny.\nEn definitiva, en el cas del consum pot ser la pròpia ciutadania qui decideix quin model econòmic i social construeix des de l’autogestió. En Xavier Rubio creu que des dels poders públics s’ha de respectar, recolzar, però mai substituir ni controlar, les iniciatives ciutadanes. En aquest sentit, és interessant observar el cas del Quebec que, ajuntant les millors bases econòmiques i socials de les tradicions francòfona i anglosaxona, desenvolupa un model públic-comunitari.\nEn el mateix debat, alguns actors locals -val a dir que alguns d’ells em sembla que la iniciativa a la qual representen no pertany a l’ESS- van destacar la importància d’aplicar criteris de proximitat:\nManel Pla, encara que el procés sigui lent, cal promoure productes agroalimentaris de proximitat, com el cigronet de l’Alta Anoia, que generen un diàleg social amb el territori.\nJoan Gabarró, en l’àmbit del tèxtil, malgrat que la moda dificulta un consum de proximitat, és el propi client qui exigeix una revisió per conèixer qui hi ha darrera del procés de fabricació i, mica en mica, també en cerca una producció local. Al mateix temps, des del sector es treballa en la creació de processos circulars per a que es recicli al màxim.\nJoan Romaní, veu l’aprofitament de les restes forestals de Catalunya per aprovisionar d’escalfor les llars del mateix territori com una contribució al consum de proximitat.\nMiquel Canet, recorrent a cinc dels pilars de l’ESS, destaca les dificultats que es troba a voltes el sector de la inclusió social. La cultura democràtica, assembleària, base de la gestió cooperativa, topa amb les estructures dominants del model capitalista. La banca ètica, bàsica per suportar la part del deute de l’Administració pública, no permet encara un finançament global de tota l’organització pel volum econòmic que representa. La intercooperació, vital per la creació de mercat social, no és viable en segons quins productes. Finalment, Canet creu que cal difondre com l’impacte directe del retorn social de la inversió pública es demostra molt positiu, també a nivell econòmic, en col·lectius en risc d’exclusió social.\nJaume Serrarols destaca la importància dels segells que promouen i vinculen les empreses amb l’acció social.\nEn la darrera intervenció dels actors locals, en Jaume Fons fa referència a Coop de Cap com a un espai on eixamplar la xifra de consumidors conscienciats a la comarca, especialment dispersa.\nA mode de conclusió, em quedo amb dues imatges: la de la persona situada davant d’un prestatge decidint quin producte escull per consumir i la de la Plaça de Catalunya de Barcelona els dies de les festes nadalenques, on la fira de consum responsable ocupa l’espai destinat a la pista de gel. L’ESS ens apel·la directament però les polítiques públiques juguen també un paper determinant.\nPrevious Post Pluja fina\nNext Post La Directa: «Amb cada acte de consum, fem un gest polític»


L’Eibar, la revelació de la temporada - FC Barcelona\nHomeFutbolPrimer EquipNotíciesL’Eibar, la revelació de la temporada\nL’Eibar, la revelació de la temporada\nTot i no arribar en el seu millor moment, els bascos són vuitens a la classificació amb 36 punts i amb un balanç a Ipurua de set victòries, tres empats i quatre derrotes\nL'Eibar celebra un gol aquesta temporada / SDEIBAR.COM\n[[DES_1]]En la segona temporada a la Primera Divisió en tota la seva història, l’Eibar, el rival del Barça aquest diumenge (16.00 hores), està aconseguint els seus millors registres. Després d’estrenar-se el primer curs amb una temporada notable, els bascos ha tornat a començar amb bon peu. De fet, en les 27 jornades que s'han disputat, els homes de Jose Luis Mendilíbar són vuitens a la classificació –amb 36 punts–, sis per sota de les posicions que donen accés a competicions europees. Tot i això, en les últimes jornades els blaugranes no n'han trobat la millor versió. En els últims tres partits han caigut contra el Celta (3-2), la UD Las Palmas (0-1) i el Sevilla (1-0).\nOn el conjunt basc ha demostrat ser més fort és a Ipurua. Al seu estadi, els bascos han sumat 24 punts (dels 36 totals) amb un balanç de set victòries, tres empats i quatre derrotes en els 14 partits que hi ha disputat. Aquests bons registres fan que l’Eibar s’hagi convertit en el sisè equip de la Lliga que més punts ha sumat com a local.\nA més, també han demostrat ser un equip consistent. Al seu estadi l’Eibar només ha encaixat 13 gols, una xifra que els situa només per sota d’equips com el Barça (10), el Vila-real (7) o l’Atlètic de Madrid (6), que ocupen les primeres posicions de la classificació.\nBorja Bastón, la gran referència\nUn dels grans protagonistes de la bona temporada de l’Eibar és el davanter centre Borja Bastón. El madrileny s’ha convertit en l’home de referència de l’atac basc i és, amb 16 gols, el setè màxim golejador de tota la competició. A més, Bastón també s’ha convertit en un dels jugadors amb millor percentatge d’efectivitat de cara el gol: amb el 60,7%, el davanter centre dels bascos és el quart jugador amb millor registre, només per darrere de Messi, Aduriz i Benzema.\nÚnic precedent a Ipurua\nEl Barça només ha jugat una vegada a Ipurua. Va ser la temporada passada, en l’estrena de l’Eibar a la màxima categoria. En aquella ocasió, el conjunt de Luis Enrique es va imposar per 0-2 amb un doblet de Leo Messi.\nAixí ha estat el viatge del Barça a Bilbao\nQuan i on es pot veure l’Eibar – Barça\nEntrenament amb vistes a l’Eibar


Vinagre de Jérez elaborat mitjançant fermentació de cultiu submergit. La combinació de ferments, aire i els bacteris submergits en la barreja de vi i vinagre realitzen la fermentació acètica. Tot això a temperatura controlada. Envasat en format ampolla de vidres o mono dosi ideals per a hostaleria.\nAltres productes de Vinagres De Jerez\nVinagre Jérez La Española 20ml


Què se n’ha fet del creador de la xarxa immobiliària?\nÀngel Fernández estudiava medicina quan va entrar en el món del negoci immobiliari. Amb 25 anys va entrar com a comercial a Grupassa, una de les companyies històriques del sector. I en un sol dia va aconseguir col·locar un d’aquells pisos que feia mesos que estava a la venda. La seva carrera va ser fulgurant. La venda d’aquell pis no havia sigut una casualitat. En les tres setmanes següents ja havia batut el rècord de vendes que hi havia a l’empresa. Un mes després ja era el cap de vendes.\nFernández va anar pujant dins de l’empresa. Però només uns mesos després va veure que no s’hi acabava de trobar bé. El 1983 la va deixar per emprendre la seva pròpia aventura empresarial. Així va néixer Don Piso. Hi va traslladar el seu estil personal i, al cap de pocs anys, la xarxa d’agències immobiliàries va passar a ser una de les de més renom a Catalunya, amb una gran expansió amb oficines pròpies, i després amb creixement a la resta de l’Estat amb oficines franquiciades.\nEl salt a la vida pública no va venir, però, del negoci immobiliari. Va ser la seva passió, el Barça, el que va posar Àngel Fernández en el punt de mira dels mitjans. Va ser vicepresident del club blaugrana entre el 2000 i el 2002, amb Joan Gaspart de president. Abans li havia disputat la presidència en les eleccions del 1997 a Josep Lluís Núñez, sense aconseguir-ho, cosa que li havia costat algun disgust i alguns diners. Però era el 2002, sent encara vicepresident del club de futbol, quan Fernández va vendre Don Piso a Ferrovial per més de 3.000 milions de pessetes (uns 21 milions d’euros). El seu raonament era que l’empresa havia crescut molt i que necessitava estar en un grup gran. Va assegurar en aquell moment que s’hi podia haver quedat, però va preferir marxar, amb la idea de dedicar-se més al Barça i posar ordre a altres negocis.\nEl mateix Fernández reconeixia a l’ARA l’any 2012, quan el mercat immobiliari estava en la fase més depressiva, que quan va vendre Don Piso tothom el titllava de boig. Això ho atribuïa a la condició humana, que tothom és avariciós per naturalesa, i la gent pensava que aquella escalada de preus dels pisos duraria sempre. De fet, explicava que no calia intuïció per saber que un dia o altre els pisos baixarien de preu. “Era sentit comú”, reblava. La perspectiva del temps ho canvia tot i, de fet, els que llavors deien que havia d’haver continuat, després, quan va esclatar la bombolla, van assegurar que havia fet un autèntic pelotazo venent Don Piso a Ferrovial.\nLa seva estada al Barça va acabar poc després de vendre Don Piso, el juny del 2002, per discrepàncies amb la directiva de Gaspart. Fernández va anar deixant l’aparador públic. Es va dedicar als seus altres negocis -encara tenia alguna promoció- i en va posar en marxa de nous, com una consultora estratègica, o DPS, una consultora dedicada al medi ambient, que va vendre al cap d’un temps. Només va reaparèixer a l’escena pública quan es va posar en marxa el projecte -no reeixit- per convertir Spanair en una companyia aèria de bandera catalana i el seu nom va sonar per dirigir-la, malgrat que ho acabaria fent un altre exdirectiu blaugrana, Ferran Soriano.\nSense les llums dels focus es va dedicar a les seves empreses, fins que va morir l’entrenador del primer equip del Futbol Club Barcelona, Tito Vilanova. Àngel Fernández, que havia patit també un càncer al coll quatre mesos abans que l’entrenador, va publicar una sentida carta en la qual explicava que tots dos havien parlat molt de la mort. Exdirectiu i entrenador havien travat una profunda amistat.\nÀngel Fernández va superar la malaltia. Després es va apartar totalment de l’escena pública, i ara es dedica a cuidar, per sobre de tot, la seva salut.


PortalBlau » JUDIT NEDDERMANN, CESK FREIXAS I EL DUET MONSTRE, AL CICLE ‘PORTALBLAU D’HIVERN’ DE L’ESCALA\nEl festival Portalblau de l’Escala, que se celebra els mesos de juliol i agost, programa per primer cop un cicle d’actuacions de gener a març per reforçar la programació cultural hivernal del municipi empordanès. Les actuacions de la cantant Judit Neddermann i del cantautor Cesk Freixas i el concert. maridat del grup Monstre -amb vins del celler Vinyes dels Aspres i elaboracions de Formatges Montbrú proposats per La Gastronòmica– formen part de la primera programació del ‘Portalblau d’hivern’.\nJudit Neddermann actuarà per primer cop al festival Portalblau, el 16 de febrer, per presentar el seu darrers disc ‘Nua’. En molts pocs anys, la cantant i autora de cançons ha deixat de ser una jove promesa a consolidar-se com una de les veus pròpies amb més personalitat del panorama musical català. A Nua (Satélite K, 2018), Neddermann es despulla per explorar el pas a l’etapa adulta mirant i integrant la infància. Cançons que celebren els cicles que ens proposa la vida, regits per les benvingudes i els comiats. Pop, folk i world music es fusionen sota la producció de Pau Figueres per servir onze cançons originals i dues versions, una tradicional ibèrica i una cançó de Fito Páez. Un àlbum concebut per tal de mostrar-se nua, sincera i compromesa amb el moment que viu.\nEl primer cicle del Portalblau d’hivern es tancarà el 30 de març amb el concert del grup Monstre que es maridarà amb els vins del celler Vinyes dels Aspres i elaboracions de Formatges Montbrú proposats per La Gastronòmica. Monstre és un duet del Bages, que va fer els seus primers passos adaptant al català grans temes de la música universal amb el nom de Filferro. Els seus vídeos ràpidament van acumular milers de visites. Així que en sincronia amb tota la feina feta i secundats pel seu camí en el món de les adaptacions, ara presenten els seus propis temes. La Gastronòmica, empresa especialitzada en propostes enogastronòmiques, serà l’encarregada de triar els vins del celler Vinyes dels Aspres que es maridaran amb l’actuació del grup del Bages.


El govern rus té plans per migrar a l'arquitectura ARM en els seus PC's - YCOM\nEl govern rus té plans per migrar a l'arquitectura ARM en els seus PC's\nEl govern rus té plans per migrar a l’arquitectura ARM en els seus PC’s\nEl motiu és la desconfiança cap als fabricants nord-americans Intel i AMD arrel de les revelacions realitzades per Edward Snowden.\nEntre els secrets que va revelar Edward Snowden al món després d’abandonar la CIA i la NSA hi figura el de les portes del darrere en els sistemes informàtics que permeten als serveis secrets nord-americans rastrejar ordinadors i obtenir informació. Entre les tècniques i tàctiques emprdes hi ha la d’incloure aquestes portes del darrere al microcodi dels xips x86 tant de 32 com de 64 bits.\nEls dos grans fabricants d’aquest tipus de processadors per al mercat PC són AMD i, sobretot, Intel, tots dos nord-americans. No cal ser gaire intel·ligent per sumar un més un i que doni dos i, per tant, desconfiar de la connivència d’aquestes empreses amb les autoritats nord-americanes i els seus serveis d’intel·ligència.\nÉs per això que el govern rus té plans per substituir els seus ordinadors equipats amb xips d’aquests dos fabricants per altres de factura nacional, segons informava recentment el rotatiu econòmic rus Kommersant, informació confirmada per l’agència oficial ITAR-TASS.\nSi bé el país ja té un fabricant nacional en l’empresa MCST que recentment ha anunciat el seu microprocessador Elbrus-8C, disseny íntegrament rus, en aquest cas el govern optarà per un nou xip basat en l’arquitectura de la britànica ARM (la qual no té microcodi i, per tant, aquesta possible via d’entrada), dissenyat per T-Platforms, amb el finançament de Rosnano i el suport de Rostec, ambdues aquestes darreres empreses dependents del govern, mentre que la primera és una fabricant de superordinadors.\nEl nou xip, batejat com a Baikal en honor al famós llac homònim, es basarà en el disseny Cortex A-57 d’ARM de 64 bits, i oferirà una freqüència de rellotge de 2 GHz per a ordinadors personals i microservidors.\nEls ambiciosos plans governamentals russos passen per adquirir fins 700.000 ordinadors personals a l’any per als seus diferents ministeris i departaments amb un cost de 500 milions de dòlars, i 300.000 servidors amb un cost de 800 milions. En total, l’estimació és d’un mercat que rondarà els 5 milions d’unitats amb un valor de 3.500 milions de dòlars.\nMalgrat tot, cal indicar que si el disseny del xip està finalitzat el 2015, és difícil que les primeres unitats arribin als seus destinataris abans de finals del mateix any, i que el desplegament massiu comenci abans del 2016. Així que, de moment, els nord-americans encara poden espiar molt…\nLa imatge que acompanya aquest article és de Rodrigo Senna a Flickr sota llicència Creative Commons


Juan Sánchez Muliterno, president de l'Associació Mundial d'Educadors Infantils | Consumer\nJuan Sánchez Muliterno, president de l’Associació Mundial d’Educadors Infantils\nEls pares han de conscienciar-se que són els principals educadors dels seus fills\nEncara que és enginyer agrònom de formació, Juan Sánchez Muliterno ha viscut vinculat al sector de l’educació des dels seus primers passos laborals. L’any 1992, al costat d’altres professionals de l’educació infantil de la resta del món, va promoure l’Associació Mundial d’Educadors Infantils (AMEI) i exerceix el càrrec de president des de la seva constitució. Aquesta institució sense ànim de lucre sorgeix com un moviment de renovació pedagògica, amb l’objectiu d’ajudar als educadors que treballen dia a dia amb els nens més petits en la seva labor i alhora fer una crida sobre la importància de l’educació inicial en valors que consoliden la personalitat, i que a la llarga permeten una convivència més pacífica. Sánchez Muliterno ha estat recentment guardonat amb el premi de l’Associació Mundial d’Organitzacions no Governamentals (WANGO) en matèria d’educació, un reconeixement internacional a l’esforç i a la dedicació tant personal com professional en la promoció d’una educació de qualitat des de la primera infància.\nEs continua qüestionant la importància de l’educació en la primera infància?\nHi ha un fet en el qual ja tota la comunitat educativa està totalment d’acord i és que la formació de la persona realment es realitza en els primers anys de la vida; tota la conformació del sistema nerviós, que és el que possibilita i forma la nostra personalitat com a adults, finalitza entre els cinc i els sis anys, per la qual cosa, els primers anys són crucials per al desenvolupament de la personalitat del futur adult. No obstant això, en aquest sentit, a l’educació infantil de primer i segon cicle no se li està donant tota la importància que té, si bé és cert que es va avançant lleugerament, encara que hauríem d’avançar moltíssim més.\nCom hauria de ser un programa d’educació inicial de qualitat?\nL’educació inicial hauria de centrar el currículum més en la formació de la personalitat que en els aspectes merament cognitius D’una banda, s’hauria d’abordar amb rigor l’educació en el primer cicle d’educació infantil. Respecte al segon cicle, s’hauria de centrar el currículum més en la formació de la personalitat que en els aspectes merament cognitius. Es busca que el nen aprengui perquè se suposa que així traurà millors notes en les avaluacions i informes, però s’oblida una part fonamental, i és que en aquesta etapa es forma la personalitat i s’instauren els valors basi que sustentaran a la persona adulta.\nAquesta situació es reflecteix en els informes educatius?\nAixí és, els nens espanyols suspenen en comprensió lectora, i ho fan perquè se’ls ensenya a llegir i a escriure, però no les utilitats que realment té el saber llegir i escriure. Al final, s’està aconseguint que no hi hagi molts analfabets, però sí analfabets funcionals en un futur, perquè l’educació ha de sustentar-se i incidir més en tots aquests aspectes que tradicionalment diem valors.\nHaurien d’anar unides la primera i la segona etapa d’educació infantil?\nLa divisió en dos cicles de l’educació infantil no correspon al desenvolupament de les etapes maduratives del nenEntenc que haurien d’anar continuades, perquè hi ha una divisió que no correspon al desenvolupament de les etapes maduratives dels nens. L’estructuració dels cicles de zero a tres anys i de tres a sis anys, ha fet, d’una banda, que el nen a partir dels tres anys tingui una escolarització prematura, i per una altra, que el de zero a tres anys quedi relegat a una guarderia, on, depenent de la voluntat dels responsables del centre, tindrà una connotació més educativa o no.\nQuin és el paper que correspon als pares i famílies en l’educació infantil dels seus fills?\nÉs molt important no confondre educació amb ensenyamentL’educació sempre és labor dels pares, ells són els principals educadors i els responsables durant tota la vida. Una altra cosa és que el mestre col·labori en l’ensenyament, sobretot en la primera etapa, ja que els pares tradicionalment es troben molt angoixats en aquestes edats i necessiten molt el concurs del mestre com a suport a la seva labor educativa. L’important és no confondre educació amb ensenyament.\nÉs important que hi hagi consens entre les dues parts?\nPer descomptat, per això entenem que és primordial el màxim possible d’escolarització, perquè els pares, en col·laboració amb els mestres, puguin anar desenvolupant la personalitat, les aptituds i la capacitat mental i física del nen. El que no pot ocórrer és que en el centre es digui una cosa i a casa una altra, l’educació és constant, i no es pot deixar a la porta del col·legi.\nEstan prou preparats els mestres per a afrontar l’educació infantil?\nCrec que no. Nosaltres entenem que la formació actual del professorat d’infantil és excessivament teòrica i està dissenyada des de fa força temps.\nQuin és el principal problema al qual s’han d’enfrontar a les aules?\nUn dels problemes més greus a les aules és l’excessiu ràtio professor-alumneUn dels problemes més greus a les aules és l’excessiu ràtio professor-alumne que es dóna en l’actualitat, sobretot en el cas dels més petits. Cal entendre que per a captar l’atenció, per exemple d’un nen de dos anys, cal actuar en grups molt reduïts i donar-los respostes immediates; si un professor ha d’atendre 20 nens d’aquesta edat, és impossible realitzar de manera correcta la labor educativa.\nUna solució a aquest problema seria la creació de la figura de l’auxiliar educatiu, que doni suport al mestre mentre que aquest exerceix la seva tasca d’ensenyament. No entenc com, amb la taxa d’atur actual, sobretot entre els mestres més joves, no es crea aquesta figura.\nQuins són els principals reptes de l’educació infantil en l’actualitat?\nCaldria estudiar en quina mesura la descentralització actual és bona per al sistema educatiuEns enfrontem a tres grans reptes: aconseguir que es generalitzi l’educació infantil, que el concepte d’aquesta etapa educativa es tradueixi en un currículum més centrat en la formació de la personalitat dels nens i no tant en la mera instrucció i ensenyament, i que s’afronti seriosament la formació dels professionals de l’ensenyament. D’altra banda, també caldria estudiar en quina mesura la descentralització actual és bona per al sistema educatiu, ja que cada vegada ens anem tancant en comunitats més petites en lloc d’obrir-nos al llogaret global en la qual s’ha convertit el món.\nanys educació infantil educadors formación-ca personalidad-ca


Puigdemont culpa el "sistema constitucional" del pols JxCat-ERC per la CCMA - El triangle\nDurant l’entrevista que li ha concedit aquest divendres Carles Puigdemont, el director d’El món a RAC1, Jordi Basté, s’ha interessat pel parer de l’expresident de la Generalitat sobre el pols que mantenen Junts per Catalunya i ERC pel repartiment dels càrrecs clau de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA).\nDesprés que Basté apuntés que és “un lleig cap al periodisme” que confirma “la manipulació per part de la política” dels mitjans públics, Puigdemont ha argumentat que allò que “ens porta a actituds que no són les més recomanables” pel que fa a la gestió dels mitjans públics són vicis que atribueix al “sistema constitucional” espanyol -l’estat de les autonomies- pel fet de ser “hereu d’un sistema determinat”, en referència a la dictadura franquista. Aquestes coses, “si volem fer un país nou”, ha dit, “les hem de fer de manera diferent”.\n“No confonguem el que es pot presentar, i segurament hi ha molt d’interès a presentar-ho així, un repartiment de càrrecs amb el que és una lògica natural i, segurament, una necessària preocupació política per uns mitjans de comunicació que estan sent atacats”, ha afegit. En aquest sentit, ha exigit respecte “als grups de l’oposició, que quan parlen i malparlen dels mitjans públics, s’abstinguessin de fer-ho”. Assegura que aquestes crítiques són les que perjudiquen la credibilitat de TV3 més que el fet que, segons ell, la governança de l’ens “pugui tenir la garantia de solidesa política i financer que li pertoca a uns mitjans molt amenaçats”.\nPel que fa a la negociació, ha demanat a JxCat i ERC “que vigilin les formes” i tinguin present “la contribució a la democràcia” que atribueix als mitjans públics de la Generalitat, els quals defensa que disposen d’un sistema de pluralisme que “no existeix a l’Estat espanyol”.\nSent president Puigdemont, l’abril del 2017, el Parlament de Catalunya, amb els vots de tots els grups excepte Junts pel Si (PDECat i ERC), va reprovar Vicent Sanchis com a director de TV3 i va demanar la dimissió de Núria Llorach, qui exercia provisionalment de presidenta del consell de govern de la CCMA.\nPrevERC reclama la presidència per a Junqueras


La interacció entre la recerca i la docència, acreditada amb qualitat en ensenyaments de la Facultat de Química – URV Activ@\nAQU Catalunya ha acreditat l'assoliment amb la màxima qualificació d'aquesta dimensió addicional en dos graus i dos màsters del centre\nEstudiants de la Facultat de Química al laboratori.\nEl grau de Química, el grau de Bioquímica i Biologia Molecular, el màster en Síntesi, Catàlisi i Disseny Molecular i el màster en Nutrició i Metabolisme, que s’imparteixen a la Facultat de Química de la Universitat Rovira i Virgili, han estat reconeguts per AQU Catalunya, l’Agència per a la Qualitat del Sistema Universitari de Catalunya, amb el segell que acredita l’assoliment de la dimensió addicional “Interacció entre la recerca i la docència” amb la menció “Amb qualitat”.\nAmbdós graus i màsters són els únics a tota Catalunya en aquestes especialitats que han acreditat aquesta dimensió addicional que s’obté, segons AQU Catalunya, quan la institució “promou activament que els programes de formació incorporin la recerca que el professorat desenvolupa en aquella disciplina per millorar l’aprenentatge i els resultats dels estudiants”. Així, a banda de la qualitat científica del professorat, s’analitza com aquesta recerca es visualitza en l’orientació, l’estructura i el contingut del currículum formatiu, el procés d’ensenyament i la implicació dels estudiants en els projectes de recerca, d’acord amb el seu nivell de formació.\nEls avaluadors externs han destacat l’accés dels estudiants a les infraestructures de recerca de la Universitat, el fet que els programes formatius tenen un enfocament que inicia els estudiants en la recerca, que els seus continguts estan actualitzats científicament; i que pràcticament tot el professorat que imparteix docència en aquestes titulacions forma part de grups de recerca consolidats, participant activament en projectes de recerca competitius.\nL’acreditació positiva de la dimensió addicional “Interacció entre la recerca i la docència” d’aquests títols del centre s’afegeix al segell d’acreditació, prèviament aconseguit en ser avaluats pel procediment habitual d’acreditació de títols d’AQU Catalunya. Així, el grau de Química, el grau de Bioquímica i Biologia Molecular i el màster en Síntesi, Catàlisi i Disseny Molecular van obtenir la màxima qualificació “Acreditat amb excel·lència”, i el màster en Nutrició i Metabolisme va obtenir la qualificació d’“Acreditat”, assolint amb qualitat 4 dels 6 estàndards avaluats.\nArxivat a: Ciència i tecnologia, Docència, Facultat de Química\nAmb les etiquetes: AQU Catalunya, ensenyaments, qualitat docent


Armengol no rep cap solució sobre la retallada del pressupost de les Balears » Balears » Balears » Setmanari Sóller\ndijous, 19 de juliol de 2018 15:36h\nArmengol no rep cap solució sobre la retallada del pressupost de les Balears\nCirstóbal MontoroFrancina ArmengolPressupostsREB\nEl ministre espanyol d'Hisenda, Cristóbal Montoro, i la presidenta del Govern, Francina Armengol, han acordat tancar en el primer trimestre l'acord per elaborar un nou Règim Especial per a les Balears (REB), de manera que el Govern espanyol aprovi el projecte immediatament després i es tramiti i aprovi en les Corts el 2018, perquè entri en vigor el 2019.\nDesprés de la trobada entre tots dos de més de dues hores, Armengol ha informat que les dues parts intensificaran les reunions per redactar un text definitiu i que abans que conclogui març, sigui ratificada en la comissió mixta Govern espanyol-Balears. El REB contendrà un fons d'insularitat, compensacions per al transport i per altres conceptes així com mesures fiscals especials per a la comunitat autònoma. Armengol ha explicat que tots els detalls s'aniran tancant en les reunions de les pròximes setmanes.\nLes seves conseqüències econòmiques seran independents del sistema de finançament autonòmic, ha recalcat Armengol. Quant als terminis acordats, la dirigent ha assegurat que li hagués agradat tenir ja tancat l'acord però ha admès que es compliran els terminis previstos des del principi, que entri en vigor el 2019.\nA l'espera de nous pressuposts\nD'altra banda, Armengol ha exposat al ministre espanyol la queixa del seu govern per la retallada de 67 milions del finançament per a les Balears. «Hem mantengut la queixa política per aquesta decisió del Govern d'Espanya», ha dit la dirigent, que no ha abundat més en la qüestió. Segons ha dit, la situació «es podrà arreglar» quan s'aprovin els comptes per al 2018. «Això esperam», ha agregat.\nSobre el sistema de finançament autonòmic, Francina Armengol ha explicat que ha comentat l'assumpte amb Cristóbal Montoro i que el ministre espanyol ha insistit en la seva intenció que s'aprovi una reforma, però que de moment segueixen les reunions tècniques. «No ens ha plantejat res més que això», ha assenyalat.


– Voltar per la Literatura – IMPREMTA BABEL d’Andreu Carranza (🐌🐌🐌) 2017.11.12 (temp. 17/18 – llibre nº 007) |\n– Voltar per la Literatura – IMPREMTA BABEL d’Andreu Carranza (🐌🐌🐌) 2017.11.12 (temp. 17/18 – llibre nº 007)\nIMPREMTA BABEL d’Andreu Carranza – (temp. 17/18 – llibre nº 007)\nAndreu Carranza és un autor del qual no havia llegit res i que la meva neboda, àvida lectora, em va recomanar. Un autor que m’ha agradat molt i del que he llegit a continuació d’aquest, fa pocs dies, el seu títol “El poeta del poble“.\nIMPREMTA BABEL és una novel·la on el món del llibre és el protagonista. Pol Albión és un escriptor força reconegut que rep la notícia de la mort de l’únic parent viu, el seu oncle Lluís. Ell, I la seva dona, la tieta Magdalena, el van acollir a la mort dels seus pares.\nA la notícia, l’acompanya una carta on l’oncle li demana que torni al poble i recuperi la impremta Babel, una màquina d’imprimir que havia “viscut” a les golfes de casa seva. A la carta, l’oncle li suggereix que en parli amb la seva editora i que hi confiï. Ho fa i malgrat pensar que li amaga coses, segueix el seu consell: escriure la història de la seva vida.\nEn Pol inicia un viatge al seu passat, i torna al poble on va passar la infància, al costat del riu Ebre, per buscar les restes de la impremta familiar. Aquest viatge transformarà la seva vida i es veurà abocat a descobrir el secret que plana sobre el seu origen.\nEs retroba amb personatges oblidats en els racons de la memòria, com la noia a qui va estimar o el seu inseparable amic Granota i recorda les nits de la postguerra quan el seu oncle imprimia de manera clandestina els llibres prohibits per la censura franquista.\nAndreu Carranza publica aquesta novel·la l’any 2009, data coincident amb el llançament comercial dels primers llibres electrònics; IMPREMTA BABEL és un llibre sobre els llibres i un homenatge als lectors, però també als oficis al voltant dels llibres, oficis que han desaparegut. A l’inici de la novel·la, el nostre protagonista ha rebut la proposta de distribuir la seva nova novel·la en format digital, i si ho fes, té la sensació de trair els seus.\nUna novel·la que destil·la sentiment i que sembla tenir quelcom d’autobiogràfic per les acurades descripcions dels indrets de la Ribera de l’Ebre. Uns personatges molt ben perfilats i una interessant aproximació al món de la impremta i a la lluita d’unes persones enamorades de la literatura per fer sobreviure els llibres en temps de repressió i censura.\nAndreu Carranza i Font va néixer a Ascó en 1957 i viu a Flix on és conserge a l’Institut. Ha escrit contes, novel·les i poesia i ha guanyat diversos premis literaris. Toca la guitarra i forma part del conjunt “Lo Gitano Blanc”. Col·labora regularment amb els mitjans de comunicació de premsa i radio. També condueix el programa coproduït per la Xarxa de Televisions Locals i el Canal Terres de l’Ebre “La barca de l’Andreu”, de divulgació sobre el món de la pesca.\nTítol: Imprenta Babel\nAquesta entrada s'ha publicat en Literatura i s'ha etiquetat amb IMPREMTA BABEL d'Andreu Carranza el 12 de novembre de 2017 per Miquel Gascon.\n← – Teatre – TRAMUNTANA (🐌+🐚) – Àtic22 del Tantarantana – 2017.11.10 (temp. 17/18 – espectacle nº 102) – Teatre – PRIME TIME (🐌🐌🐌+🐚) – Sala Muntaner – 2017.11.11 (temp. 17/18 – espectacle nº 103) →


Tres aniversaris - Bisbat de Terrassa\nTres aniversaris http://bisbat.semicinternet.com/ca/bisbe/cartes-dominicals/tres-aniversaris http://bisbat.semicinternet.com/@@site-logo/logo-bisbat-de-terrassa.png\nLa Companyia de Jesús celebra des del passat 3 de desembre de 2005 un any jubilar que commemora tres aniversaris referents a sant Ignasi de Loiola, sant Francesc Xavier i el beat Pere Fabre, amb un lema ben significatiu: “Aneu per tot el món”.\nFa 500 anys que naixia al Castell de Javier, a Navarra, el 7 d’abril, un jove que amb el temps seria nomenat patró de la joventut i dels missioners i les missioneres. La seva vida va canviar després de la trobada amb sant Ignasi de Loiola. La contemplació de l’amor de Crist que dóna la vida a la creu per la seva salvació provoca la pregunta què ha fet ell pel Senyor. Comença així un procés que el portarà a un lliurament sense reserves en la seva resposta. El seu itinerari missioner va del Brasil fins al Japó, passant per Moçambic, l’Índia i Indonèsia, i mor extenuat quan era a punt d’entrar a la Xina. El seu esperit apostòlic i la seva determinació són per a nosaltres un exemple ben actual. Tant de bo sapiguem imitar el seu amor a Déu i als germans, la seva adaptació a les persones i a les situacions i el seu zel pastoral incontenible.\nTambé fa 500 anys naixia, un 13 d’abril, el beat Pere Fabre. A París coincideix amb Francesc Xavier i Ignasi de Loiola i esdevé el primer prevere del grup que inicia la Companyia. Va ser un gran predicador d’exercicis, i destacà també pel seu caràcter proper i conciliador. Participà en diversos col·loquis amb els reformadors i fou cridat al Concili de Trento. D’ell podríem destacar una profunda vida espiritual i la capacitat per acompanyar les persones en el seu itinerari de fe.\nFinalment, celebrem també el 450 aniversari de la mort de sant Ignasi de Loiola, que tingué lloc el 31 de juliol de 1556 a la ciutat de Roma. Ell és el fundador de la Companyia. De caràcter noble, apassionat, actiu i decidit. Tingué una forta experiència de fe que marcà la seva vida. El Monestir de Montserrat, la cova de Manresa i les ciutats de París i Roma són fites importants en el seu itinerari humà i espiritual. Especialment la ciutat de Roma i la figura del Sant Pare. A Roma, a la Basílica de Sant Pau extramurs, els primers membres feren la seva professió solemne el 22 d’abril de 1541. Una data que ha esdevingut ben significativa, ja que se celebra la festa de Santa Maria, Mare de la Companyia.\nSant Ignasi fonamenta la seva vida en Jesucrist, el Senyor. De la mà de Jesucrist aprofundirà en la relació amb el Pare i l’Esperit Sant. Des d’aquest fonament planteja i viu les mediacions que el mateix Senyor ha establert: Maria, l’Església, l’Eucaristia, la relació amb el Sant Pare. Del seu cristocentrisme brollarà la contemplació de la història humana com a lloc de revelació, de trobada i de resposta a Déu. Ell ens ensenya a viure la contemplació des del servei al germà i a viure l’acció des de la relació personal amb Déu que ens crida i ens envia.\nL’Església de Navarra, en complir-se cinc-cents anys del naixement de sant Francesc Xavier, ha declarat també un any jubilar des del 3 de desembre de 2005 fins al 3 de desembre de 2006. Dins del calendari de l’Any Xavier tindrà lloc una Trobada Nacional de Joves els dies 4, 5 i 6 d’agost. Preparació, realització de la trobada i continuïtat són les tres passes d’aquest tipus d’esdeveniments juvenils perquè siguin fructífers. Compartir, renovar-se, enfortir-se, trobar resposta als interrogants profunds de la vida i de la vocació personal són alguns dels fruits que esperem i desitgem d’aquesta trobada nacional. Per part meva, aprofitant la preparació d’aquesta trobada, m’agradaria reflexionar aquestes setmanes sobre el món dels joves.


L’operació bàsica de l’activitat creativa és la recerca d’alternatives.\nLa creativitat pot definir-se com una recerca d’alternatives, l'intent de ser creatiu respecte quelcom que ja existeix.\nEn el cas d'un explorador que vol encendre foc i no porta llumins les alternatives no resulten tan clares (un encenedor? fregar dos pals? concentrar els raigs de sol?). Cal revisar l’experiència personal i recordar certes instruccions. Aquest és aproximadament el procediment normal quan busquem alternatives: revisem la nostra experiència.\nHi ha situacions tancades amb un nombre fix d’alternatives existents. Però la majoria de les situacions són obertes, sense un nombre fix d’alternatives. La única limitació és la capacitat de la nostra imaginació per dissenyar-ne de noves. Massa sovint pensem només en "l’anàlisi", quan hem de buscar alternatives. La idea de "disseny", en canvi, indica que ens hem d’esforçar en crear noves possibilitats. Això es pot aconseguir canviant els límits de la situació, introduint nous factors, variant els valors o involucrant a altres persones en el procés.\nEn situacions que impliquen acció o decisió, no podem quedar-nos asseguts esperant trobar l’alternativa "última". Hem de seguir el curs dels esdeveniments. Arriba un moment en que hem de congelar el disseny per seguir endavant. La idea perfecta no serveix de res si arriba massa tard.\nUna raó pràctica per la que la molta gent es mostra reàcia a considerar la possibilitat d’altres alternatives es que si creu que ja ha pensat totes les alternatives, pot confiar plenament en la seva elecció. Però si "admet" la possibilitat que n’hi hagi d’altres, no pot sentir-te tan confiada.\nHeus ací algunes històries sobre alternatives, que esperem anar ampliant en el futur.\nUna estratègia de Euler\nLa manera de pensar de Niels Bohr\n© Edward de Bono, El pensamiento creativo, Paidós Empresa, 28, Ed. Paidós, Barcelona, 1994, Pàgs. 181-189


Palamós acull per primera vegada una prova del circuit europeu de Fórmula Kite\n08/04/2021 Esports - Jordi Rodríguez\nImatge d'arxiu amb gent fent kitesurf a la badia de Palamós. (Foto: Jordi Fernàndez).\nA partir de demà divendres i al llarg de tot el cap de setmana, l'aigua de la platja Gran de Palamós es convertirà en l'escenari d'una prova de la Cutty Sark Formula Kite. Es tracta del circuit de referència a Europa pel que fa al surf d'estel, les planxes que llisquen per l'aigua impulsades per un parapent. Després de la prova que va obrir el circuit a Mallorca, ara li arriba el torn a Palamós, on es reuniran una seixantena de regatistes de més de deu nacionalitats. La Fórmula Kite és una especialitat de vela que ha experimentat un auge molt important en els últims anys, fins al punt que s'estrenarà com a disciplina olímpica en els Jocs de París del 2024.\nEl director del circuit Cutty Sark Fórmula Kite, Sergio Smit, ha passat aquest migdia pel programa esportiu de Ràdio Palamós 'Temps afegit'. Smit ha explicat que ja feia temps que anava al darrere d'incorporar Palamós al circuit.\nEl debut del Cutty Sark FKSS a Palamós s'ha convertit en la millor entrada de la història del circuit, en una seu debutant, explica Sergio Smit.\nLes proves del circuit Cutty Sark Fórmula Kite tenen una categoria per a professionals, i una segona, la F-One, per a practicants amateurs. Malgrat es tracti d'un circuit europeu, el seu director explica que es pot equiparar a un campionat del món.\nLa prova del circuit europeu de Fórmula Kite tindrà lloc davant la platja Gran de Palamós, a no gaire distància de la sorra perquè el públic ho pugui seguir amb comoditat. Demà al matí hi ha les inscripcions oficials i, a partir de les dues de la tarda, els entrenaments. La competició es repartirà entre el dissabte i el diumenge.