La lliçó de Dani Rovira en Instagram que triomfa: «Per menjar-me»\nL'actor ha compartit una profunda reflexió en una de les seues últimes publicacions\ndimarts, 19 de gener 2021 - 17:10h\nL'actor ha manifestat que la cosa va «d'estimar-se» i no del que pensen els altres | Europa Press\n«No necessite l'aprovació de ningú... SÉ QUE ESTIC PER MENJAR-ME, perquè he après a mirar-me amb els ulls més afectuosos que existixen, els meus». Amb esta frase ha acabat Dani Rovira el text reflexiu que acompanya una de les seves últimes fotografies compartides al seu perfil d'Instagram i que està corrent per les xarxes socials com la pólvora.\nEl còmic ha volgut mostrar una volta més la seua cara més seriosa i reflexiva llançant esta crítica sobre el 'postureig' amb el que molta gent es disfressa en les xarxes socials, en este cas en Instagram.\nL'actor assenyala que quan volem compartir fotografies que ens agraden per com eixim «busquem excuses barates per justificar-ho» i ho fem acompanyant la imatge de «frases intenses, filosòfiques o còmiques, per restar-li importància, mostrant una falsa modèstia».\n«Busquem excuses barates per justificar-ho»\nUn fet que manifesta obertament que «personalment m'irrita» perquè considera que és «com treure la teva cua de paó real però fer referència al bec o a l'ungla de la pota». Afegix que es produïx com una classe de «dessincronització» entre la foto i el text tot convertint-se en una forma «de demanar l'aprovació de l'altre».\nEscapant d'este 'postureig', Rovira posa en relleu que compartix la imatge en qüestió en Instagram perquè «m'agrada. M'agrada a mi» i afegix que «em pareix que això va d'estimar-se, sense amagatalls. D'estimar-se i que et done igual el que opinen els altres».\nDani Rovira estrena programa\nEl 2020 va ser un any molt complicat per a tots, a causa de la pandèmia del coronavirus que encara continua present, però en especial pel protagonista d'Ocho apellidos vascos' i 'Ocho apellidos catalanes' que va haver d'enfrontar-se al càncer. Una malaltia que l'actor va anunciar que havia superat el passat 15 d'agost, sis mesos després de ser-li diagnosticada.\nAra, Rovira es troba immers en nous projectes, ja que pròximament s'estrenarà el seu nou programa d'entreteniment a TVE: 'La noche de D'. Un format que combinarà humor i entrevistes i que comptarà amb convidats molt reconeguts en el seu primer programa i és que, als ja confirmats actors Ángela Molina i José Sacristán, se sumen María Teresa Campos, Iñaki Gabilondo, Jordi Évole i Andreu Buenafuente.\n"La sorprenent proposta de Mónica Carrillo per a la vacunació" "Tot sobre els rumors de divorci entre Risto Mejide i Laura Escanes"


Limitaran a 80 km/h totes les vies metropolitanes de BCN - Transport.cat\nHora i data actual: Dissabte 27/02/2021 13:49\nEntrada Autor: wefer » Divendres 15/12/2006 9:52\nReduiran el límit de velocitat a 80 km/h en les vies que creuen la regió metropolitana\nÉs una de les 77 mesures que per decret aprovarà el govern per fer front a la contaminació que provoca el trànsit\nEl Departament de Medi Ambient ha tret a exposició pública l'avantprojecte del pla d'actuacions que, fins al 2010, ha de permetre reduir la contaminació atmosfèrica que provoca el trànsit de vehicles i l'activitat industrial i que es tradueix en un alt nivell de partícules en suspensió i diòxids de nitrogen que afecten directament la salut de les persones. El pla inclou 77 mesures, bona part de les quals estan relacionades amb el transport com ara la reducció del límit de velocitat fins als 80 quilòmetres per hora en les vies principals, autopistes i autovies, que creuen la regió metropolitana, des de Granollers fins a Terrassa i des de Castelldefels fins a Santa Coloma de Gramenet, una zona que inclou 40 municipis obligats també a redactar plans de mobilitat urbana.\nCircular per l'AP-7 entre Martorell i Granollers s'haurà de fer, a partir de l'aprovació del decret, a menys de 80 quilòmetres per hora. Una velocitat que també quedarà fixada per a altres vies principals, autopistes i autovies, com, per exemple, l'A-2, la C-16 (els túnels de Vallvidrera), les rondes on actualment ja hi ha trams on s'ha de circular a 80 km/h, la B-20 i la C-52, entre d'altres.\nLa reducció de la velocitat quedarà subjecte únicament a aquells trams de via que quedin inserits en la zona d'especial protecció que engloba 40 municipis de la regió metropolitana de Barcelona. La direcció general de Qualitat Ambiental preveu que el govern aprovi el pla al maig. La directora de l'àrea, Maria Comellas, assenyalava ahir que aquestes mesures formen part del primer pla que es fa a l'Estat espanyol i que és fruit de la directiva europea sobre qualitat de l'aire que obliga els estats membres a reduir els nivells de contaminants atmosfèrics abans del 2010.\nA Catalunya són les partícules en suspensió inferiors a 10 micres i els diòxids de nitrogen, bàsicament provocats pel trànsit i l'activitat industrial, els que sobrepassen un 30% els límits que marca Europa. Restablir la qualitat de l'aire és l'objectiu d'aquests plans d'actuació que a Catalunya s'aplicaran a la regió metropolitana de Barcelona, on es van detectar nivells alts dels esmentats contaminants.\nL'esborrany del pla, actualment en exposició pública perquè entitats, indústries, administracions i ciutadans presentin al·legacions abans que el govern l'aprovi, inclou 77 mesures, la majoria de les quals s'inscriuen en els sectors del transport i de la indústria.\nA més de la reducció de la velocitat, que permetrà disminuir les emissions de contaminants entre un 15% i un 25%, el pla conté altres mesures com ara l'obligació per a tots els 40 municipis de la regió de redactar plans de mobilitat urbana que incloguin avaluacions de les emissions i la seva reducció. Els primers a fer-ho seran els de més de 50.000 habitants, que han de tenir enllestit el pla el 2008. Altres actuacions són la construcció d'aparcaments dissuasius en estacions ferroviàries, l'ampliació de la xarxa de metro i bus, la creació de carrils per a vehicles privats amb més de tres ocupants, el pla estratègic de la bicicleta i la installació de filtres per a vehicles dièsel dels serveis públics.\n«Tolerància zero» amb els contaminants\nLes actuacions que recull el pla també incidiran en la prevenció amb l'objectiu d'evitar la creació de noves fonts d'aquests contaminants. Així s'aplicaran criteris ambientals tant en la modificació com en la planificació de noves activitats industrials i energètiques. «No es prohibeix res, però qualsevol nova activitat o modificació de les actuals hauran de tenir un balanç d'emissions zero», explicava ahir la directora de Qualitat Ambiental del Departament de Medi Ambient, Maria Comellas. Els planejaments urbanístics, les noves infraestructures, l'execució d'obres i la construcció, rehabilitació i demolició d'edificis també seran objecte de criteris ambientals amb la finalitat que no s'incrementin les emissions. Si l'operació que es vol portar a terme emet gasos contaminants, diòxids de nitrogen i partícules en suspensió, hauran de restar-ne en altres activitats que ja emeten gasos, perquè el balanç sigui zero.\nBuidar la Diagonal\nLes noves mesures s'hauran d'aplicar en les redaccions dels plans de mobilitat, alguns dels quals estan ja en procés d'elaboració com ara el de Barcelona. Així, i per tal de reduir el nivell de contaminats a Barcelona, el pla del govern assenyala que en vies principals com ara la Diagonal, Sants, Meridiana i la Gran Via, bàsicament les vies d'entrada i sortida a la ciutat, cal reduir el trànsit de vehicles. D'acord amb això s'estableix que la reducció en vies principals hauria de ser de l'ordre d'un 20%, un 10% en vies interurbanes i entre un 5% i un 10% en les vies urbanes. Serà l'Ajuntament de Barcelona qui té la responsabilitat ara de triar quines actuacions portarà a terme per aconseguir reduir el trànsit de vehicles en aquestes vies i per tant complir la llei. Pel que fa a carrils VAO, vehicles d'alta ocupació, n'hi ha de projectats tres d'interurbans: entre l'avinguda Diagonal i la C-58; entre Meridiana i la C-58, i a la Gran Via Nord. Els carrils busos també s'ampliaran així com la xarxa del metro. Altres espais que hauran de prendre mesures per reduir les emissions són el port i l'aeroport.\nEntrada Autor: wefer » Divendres 15/12/2006 9:55\nProhibit anar a més de 80 per hora a la regió metropolitana\nEl pla contra la contaminació limitarà la velocitat en carreteres i autopistes\nMedi Ambient vol aprovar les restriccions en 40 municipis abans de maig\nLes entrades a Barcelona han de retallar el trànsit un 20%\nEl projecte de pla d'actuacions contra la contaminació atmosfèrica a la regió de Barcelona inclou la proposta de limitar a 80 quilòmetres per hora la velocitat màxima en carreteres, autovies i autopistes en 40 municipis. El nou límit de velocitat afectarà les vies de comunicació d'una zona on viu més de la meitat de la població de Catalunya i on es concentren tres quartes parts de la mobilitat motoritzada del país.\nEl departament de Medi Ambient, que és el que impulsa aquesta mesura, calcula que circulant a menys de 80 km/h es reduirà un 17% la contaminació atmosfèrica per òxids de nitrogen a la zona amb l'aire més brut de Catalunya.\nLa limitació de la velocitat en carreteres i autopistes és una de les 77 accions proposades al pla que Medi Ambient tindrà en exposició pública fins al 31 de gener. L'elaboració d'aquest conjunt d'accions és un requeriment de la Unió Europea que afecta els municipis de l'àrea de Barcelona que durant els últims anys han superat la contaminació en elements com els òxids de nitrogen i les partícules de pols de menys de 10 micres de diàmetre. D'acord amb la normativa europea, el pla ha d'estar aprovat abans del maig del 2007, tot i que algunes accions s'aplicaran de manera esglaonada fins al 2010.\nMaria Comellas, directora general de Qualitat Ambiental, reconeix que "algunes de les mesures proposades requeriran un esforç important i el compromís de les administracions que tenen cada una de les competències afectades". Comellas destaca, no obstant, que les 77 mesures proposades "han estat consensuades per tot el govern".\nA banda de limitar la velocitat màxima, el pla d'actuacions proposa una reducció del trànsit d'entre el 5% i el 10% a les vies secundàries i d'un 20% del volum de trànsit a les vies principals de les ciutats. A Barcelona s'inclourien en aquest segon apartat la Gran Via, l'avinguda Diagonal o el carrer de Sants. Aquesta reducció de trànsit s'haurà de concretar en el pla director de mobilitat de la regió metropolitana.\nMaria Comellas destaca que "els ciutadans han de ser conscients que la contaminació no només surt de les grans xemeneies industrials, sinó que els nostres vehicles són de ben segur l'amenaça més gran per a la salut de les persones".\nEntrada Autor: wefer » Divendres 15/12/2006 9:57\nLa velocitat màxima a l'àrea de BCN serà de 80 km/h\nLa mesura, que afectarà totes les vies ràpides, preveu reduir un 30% els gasos\nLa velocitat màxima dels vehicles a totes les autopistes, autovies i carreteres de Barcelona i el seu entorn no podrà superar els 80 quilòmetres per hora, segons el pla d'actuació per reduir la contaminació atmosfèrica que avui publica el Diari Oficial de la Generalitat. La mesura, que el Govern aprovarà abans del maig que ve, afectarà trams de vies tan transitades com ara l'autopista AP-2 que va a Martorell, l'AP-7 que discorre cap a Girona i les carreteres C-32 (que enllaça amb l'autopista del Garraf), la C-58 (que porta a Terrassa) i la C-16, que travessa els túnels de Vallvidrera, entre altres.\nEls trams afectats per aquesta actuació passen per les comarques del Barcelonès, Vallès Occidental, Vallès Oriental i Baix Llobregat. Discorren per un total de 40 municipis en els quals les emissions superen els ni- vells de diòxid de nitrogen i de partí- cules en suspensió inferiors a 10 micres. Com que el trànsit rodat és el principal responsable d'aquesta contaminació, una de les mesures que proposa el pla és la limitació de la velocitat.\nQuan la velocitat baixa de 120 a 80 quilòmetres per hora, les emissions d'òxids de nitrogen es redueixen entre un 27% i un 50%, segons la cilindrada del vehicle. Pel que fa a les immissions, és a dir, la concentració d'aquests mateixos gasos a l'atmosfera, aquesta baixada de la velocitat produeix una reducció del 18% dels òxids de nitrogen i del 9% de les partícules, segons els estudis que acompanyen el pla.\nLa directora general de Qualitat Ambiental de la Conselleria de Medi Ambient, Maria Comellas, va explicar ahir que el programa estarà en informació pública fins al gener, per després ser aprovat en forma de decret pel Govern. L'ofensiva inclou 77 mesures i persegueix reduir un 30% les emissions contaminants el 2010.\n"El pla l'ha elaborat una comissió interdepartamental de la qual formen part, a més a més de Medi Ambient, les conselleries de Política Territorial, Salut, Innovació, Universitat i Empresa, Interior i Relacions Institucionals", va explicar Comellas. "D'altra banda --va prosseguir--, s'ha comptat amb la col.laboració dels 40 ajuntaments de la zona i s'ha buscat el consens amb les entitats afectades per alguna de les mesures plantejades (com el Port de Barcelona o el RACC) i amb les indústries que hauran d'introduir canvis per frenar les emissions".\n23 INDÚSTRIES AFECTADES\nPerquè el pla contra una contaminació "bàsicament imputable al transport", segons Comellas, no es refereix tan sols a aquest sector. També s'han establert mesures per a 23 indústries de l'àrea metropolitana de Barcelona i per a tres sectors productius --producció de formigó, d'asfalt i les pedreres--, que hauran de modificar instal.lacions i tecnologia amb l'objectiu de reduir les emissions d'òxids de nitrogen i de partícules. Altres actuacions afecten l'àmbit domèstic, entre les quals hi ha la renovació de calderes, escalfadors i electrodomèstics i l'edificació més eficient i mediambientalment sostenible.\nPerò el gruix se l'emporta el transport: 10.483 places d'aparcament dissuasori en estacions ferroviàries suburbanes, ampliació de la xarxa de Metro, de ferrocarrils i de carrils bus, a més d'un pla estratègic per a la bicicleta.\nEntrada Autor: wefer » Divendres 15/12/2006 10:00\nEls carrers principals hauran de reduir en un 20% els cotxes\nLa Diagonal, la Gran Via i el carrer de Sants hauran de ser més restrictius\nCarrers amb molt trànsit com l'avinguda de la Diagonal, la Gran Via i el carrer de Sants a Barcelona hauran de reduir en un 20% el nombre de cotxes que hi circulen. El pla elaborat per la Generalitat per disminuir la contaminació atmosfèrica també preveu restriccions en carrers principals d'altres dels 40 municipis de l'àrea metropolitana afectats per aquest pla.\nLa fórmula que s'aplicarà per reduir la circulació no la proporciona el pla d'actuació que avui publica el Diari Oficial de la Generalitat. "Cada municipi ha de proposar les seves mesures, que poden ser molt diverses". "Però aquesta reducció és imprescindible per complir amb els límits ambientals que estableix la Unió Europea", va explicar Maria Comellas, directora general de Qualitat Ambiental.\nEn altres ciutats europees on el nivell de pol.lució pel trànsit supera els límits fixats ja s'han imposat mesures molt dràstiques, com ara cobrar un peatge per accedir al centre (Londres), restringir el trànsit en dies concrets o a cotxes amb determinades matrícules (Milà) o tancar els centres (en diverses ciutats alemanyes). L'Ajuntament de Barcelona ja sap que ha d'aconseguir aquesta reducció de vehicles als carrers, va assegurar Comellas.\nDEURES PER A MADRID\nLa directora general de Qualitat Ambiental va afegir que a més de les mesures que s'adoptin a Catalunya, se n'hauran de prendre d'altres des del Govern central per rebaixar la pol.lució. "Per exemple, ¿per què els camions espanyols no estan obligats a portar filtres de partícules i els francesos o alemanys sí?", es va preguntar Comellas. "Això --va afegir-- només ho pot resoldre Madrid".\nLa directora general va insistir que la finalitat del pla "és preservar la salut de les persones". Els òxids de nitrogen ataquen el sistema respiratori i poden precipitar la mort de malalts i les partícules en suspensió s'inhalen, queden als pulmons i poden originar càncers i altres malalties.\nEntrada Autor: Santfeliuenc » Divendres 15/12/2006 18:55\nSi quieren llegar a algo como esto que se dice en esta cadena de mesajes sin potenciar el transporte público, especialmente el ferroviario de alta capacidad, como lo son las cercanías y el metro, me parece que lo vamos a tener difícil.\nLos ejes principales y básicos esenciales para los movimientos dentro de la ciudad deberían irremisiblemente de estar servidos por cercanías y/o metro, ¿lo están? no, vale, pero entonces, ¿qué esperan solucionar?\nEntrada Autor: wefer » Divendres 15/12/2006 23:37\nPersonalment, penso que aquesta mesura és una presa de pèl.\nTal com ha dit un representant de CiU, és una cortina de fum per fer veure que fan alguna cosa contra la contaminació, però agafant el camí més ràpid i fàcil i, també, menys efectiu. En el que no estic d'acord amb el Sr. de CiU és que la solució sigui el 4art cinturó, al qual no m'oposo, però no crec que sigui la solució única.\nEvidentment, la gran solució consisteix en passar grans quantitats de viatgers del cotxe al transport públic, així com eliminar els vistges innecessaris.\nNo obstant, i ja que aquest missatge està al fòrum de transport privat, hi ha una cosa que no entenc. Si el "gran problema" és la contaminació... per què caram no es subvenciona la compra de cotxes que consumeixin poc? O per què no es penalitza la compra de cotxes altament consumidors de carburant?\nActualment el consum d'un cotxe ve a ser d'uns 7 litres, segons l'actual manera de mesurar el consum. Però les diferències són enormes entre uns models i altres. Per exemple, un VW Polo TDi (un cotxe suficient per encabir perfectament 4 persones + equipatge) gasta 4,4 litres als 100 Km. En l'extrem contrari, tindríem per exemple un Hummer H3 (el petit dels Hummer) que consumeix, en iguals condicions, 13,7 litres. Més del triple per fer el mateix!!! Un Audi TT gasta 9,4 litres, i un Audi A4 mitjà en gasta 7,8.\nNo fa gaire, VW tenia a la venda una versió del Lupo que gastava tant sols 3 litres!!! Crec que la van eeliminar per falta de vendes.\nÉs lògic que tots aquests cotxes siguin tractats iguals? Què passaria si aconseguissim que es venguessin més Polos i menys A4? Doncs que, senzillament, aconseguiríem reduir el consum (i la contaminació) a la meitat. Si a sobre augmentem el transport públic, fàcilment podríem reduir les emissions a 1/3 de les actuals, sense haver de limitar res.\nPerò això representa mesures d'incentivació, d'educació, de negociació amb les marques, etc, etc. I no interessa. Interessa més vendre cotxes enormes, com carros de combat, plens de DVDs i coixins per tot arreu, i que contaminin el que vulguin però, això sí, sense passar de 80.\nCrec que en bona part, el que interessa als poders públics és fer veure que es fa alguna cosa útil, per quedar bé, i sobretot que costi pocs calers (canviar quatre senyals) o fins i tot guanyar-ne (més multes) encara que això signifiqui tocar encara més als nassos a la gent, i no pas fer el que haurien de fer les administracions: treballar per fer-nos la vida una mica més fàcil a tots fent progressar la societat en comptes de limitar-la cada vegada més amb prohibicions de tota mena.\nEntrada Autor: orique » Dissabte 16/12/2006 0:13\nTambé s'haurien de controlar més camions i autobusos, que molts me'ls trobo anant a 120 com a mínim. I no gasten el mateix que si anéssin a la velocitat permesa.\nEntrada Autor: megapauer » Dissabte 16/12/2006 10:09\nEl que trobo hipòcrita és que diguin que és per qüestions de contaminació i medi ambient, quan la principal intenció serà la recaudatòria, ja que sembraran de radars l'àrea metropolitana.\nEntrada Autor: neroon » Dilluns 18/12/2006 18:40\nwefer ha escrit: Personalment, penso que aquesta mesura és una presa de pèl.\nA totes aquestes dades de consums que esmentes, que imagino són les oficials dels fabricants i, per tant, mesurades en circuit tancat amb condicions "ideals", hauries d'afegir entre 1.5 i 2 litres per terme mig. Dubto molt que en condicions de circulació normal un Hummer H3 , per molt que sigui el petit de la familia, amb un motor V8 de 3500 cc gasti nomès 13.7 l/100 Km.\nEl tema del Lupo va ser mès una qüestió de "mireu que som capaços de fer" que un cotxe amb mires de ser una revolució i un supervendes. El consum homologat era de 2.99 l/100 Km a 90 Km/h de velocitat constant, però en la realitat la seva mitjana s'enfilava una mica per sobre dels 4 litres (que tot i això sent un consum magnífic). Tot això ho aconseguia, a part de per la seva carga tecnológica al motor i el sistema d'injecció, amb una reducció de pes ben radical. Es va eliminar tot allò considerat prescindible, de manera que el cotxe no disposava, per exemple, de direcció assistida, roda de recanvi, etc. A l'interior hi havia molta xapa a la vista (una vegada mès per reduïr pes), els seients tenien les regulacions mínimes, no hi havia guantera amb tapa, etc. A mès els neumàtics eren mès estrets,del anometats ecològics amb baix fregament, de manera que davant de situacions "compromeses" tenia pitjor comportament que un Lupo "estandar". Jo personalment, vaig tenir l'oportunitat de conduir-ne un i la veritat es que en certes ocasions resultava una mica incomode, doncs per estalviar combustible en aturades llarques (em penso que de mès de 20 segons) el motor es parava i es tornava a posar en marxa automàticament quan es deixava de trepitjar el fre, fent el cotxe una mica lent a l'hora de reaccionar. Tot i això,haig de dir que aquell motoret (un tres cilindres de 1200 cc amb 61CV) era molt voluntariòs. Un altra pega que tenia el cotxe era el seu preu, doncs per les prestacions que oferia (i no me em refereixo a potència i velocitat màxima) era caríssim (prop de 3 milions de l'epoca), havent-hi en el mercat cotxes molt mès barats amb uns consums no gaire allunyats però amb unes prestacions molt millors.\nRspecte al tema de la limitació. Quin problema hi ha? Es que algú de vosaltres ha acosseguit de circular alguna vegada , possem per exemple, un dimecres al matí per la C-32 a l'alçada del Prat, o la C-58 per Barberà, a mès de 80?\nEntrada Autor: Santfeliuenc » Dilluns 18/12/2006 18:50\nLo que es gracioso es pretender hacer todo esto sin más, así "de boquilla" y con tan solo unos carriles VAO y ya está.\nEs cómico ver cómo se devanan los sesos para ver la forma más adecuada de reducir el tráfico sin que nadie sea valiente y se le ocurra y proponga el ferrocarril de cercanías y el metro para estos corredores.\nNada, nada, igual dentro de unos años a alguien sele ocurre como algo novedosísimo, le pone algún nombre rimbombante o falto de originalidad como por ejemplo "Plan DiagonalCAT" o "Plan Diagonal 6000" y se creerá que ha descubierto la rueda y todo.\nEntrada Autor: JaMiRo! » Dilluns 18/12/2006 23:36\nBé, podem discutir si és més o menys correcte en termes polítics.\nPerò és evident que el consum i per tant la contaminació d'un automòbil a 80 km/h és molt més reduït que a 120 km/h...I Barcelona i la seva Àrea Metropolitana, no sé vosaltres, però de vegades és irrespirable.\nEntrada Autor: aarongilp » Dilluns 18/12/2006 23:44\nJaMiRo! ha escrit: Bé, podem discutir si és més o menys correcte en termes polítics.\nJo a 80 vaig en 4a a 2500 voltes, a 120 vaig en 5a a unes 2000...així que crec que el cotxe consumeix menys (i contamina menys) a 120 que a 80...\nEntrada Autor: Santfeliuenc » Dilluns 18/12/2006 23:49\nBueno, mirémoslo de otro modo... ¿el consumo es menor a menor velocidad? es posible, pero dura más, luego a lo mejor da lo mismo ir a más velocidad, contaminar más pero llegar antes, que ir a menos velocidad, contaminar menos pero durante más tiempo.\nEs lo que un profesor nos decía sobre tomar una decisión si llevábamos un buque de pasaje durante un temporal y la gente se mareaba y no podía más... podeis aminorar, moderar y llegar muchísimo más tarde a puerto con lo que el mareo (no muy fuerte) seguirá existiendo en la gente y durará un montón de tiempo... o podeis meter toda la caña que podais y llegar a puerto cuanto antes, con lo que la sensación de mareo igual es más fuerte, pero solamente durará un momento porque llegareis enseguida.\nAquí nos podría pasar algo similar porque... sí, estamos yendo a menor velocidad y puede que se contamine menos,pero al tardar más tiempo extendemos esa supuesta "menor contaminación" durante más tiempo que lo que contaminaríamos a mayor velocidad durante menos tiempo.\nEntrada Autor: Santfeliuenc » Dilluns 18/12/2006 23:50\nA esto es a lo que me refiero, porque así no solamente conduce aarongilp, sino que lo hacemos todos.\nEntrada Autor: aarongilp » Dimarts 19/12/2006 0:01\nEsto es como cuando te has dislocado un hombro o te tienes que quitar el esparadrapo de una herida. Mejor de golpe, duele menos. En el caso de la contaminación, hay un pequeño pero, y es que el consumo aumenta de forma cuadrática respecto a la velocidad (si el vehículo sólo tuviese una sola velocidad), por lo que al no ser lineal la función resultante, la afirmación pierde un poquitín de fuerza...\nEntrada Autor: JaMiRo! » Dimarts 19/12/2006 0:04\nFeu una ullada aquí, a on diu "Consejos para ahorrar carburante". No us estic mentint pas:\nEl consumo de carburante aumenta en función de la velocidad elevada al cuadrado. Un aumento de velocidad del 20% (pasar por ejemplo de 100 a 120 km/h), significa un aumento del 44% en el consumo (de 8 l /100 km a 11,5 l /100 km).\nIgualment, sempre podeu fer una ullada a la corba de consum d'un vehicle automòbil. Ja veureu a què em refereixo amb això de contaminar més a partir de determinades velocitats.\nEntrada Autor: aarongilp » Dimarts 19/12/2006 0:10\nJaMiRo! ha escrit: Feu una ullada aquí, a on diu "Consejos para ahorrar carburante". No us estic mentint pas:\nAmb això també incloem el descens del règim de gir del motor? Perquè de ser així, no ho entenc. Si "fixem" l'accelerador a un determinat punt, quan anem a 80 el cotxe durà un règim x (en el meu cotxe, sobre les 2500 rev/min). Augmentem la velocitat fins a 120 i tornem a fixar l'accelerador al mateix punt que abans, i seguim mantenint la velocitat. Ara el règim de gir del motor és menor, gràcies a la relació de la caixa de canvis. Per tant, segons aquest raonament (tot i que ja sabia això de l'augment quadràtic del consum segons la velocitat), consumim menys. Què falla?\nEntrada Autor: JaMiRo! » Dimarts 19/12/2006 0:12\nFalla que ara em faltaria una corba de consum per veure-ho millor perquè no només es tracta d'anar més o menys ràpid. Si n'aconsegui una fantàstic, mentrestant bona nit!\nPerò us dic que de 100 a 120 km/h es consumeix moltíssim més. Això és de calaix.\nEntrada Autor: aarongilp » Dimarts 19/12/2006 0:14\nJaMiRo! ha escrit: Falla que ara em faltaria una corba de consum per veure-ho millor perquè no només es tracta d'anar més o menys ràpid. Si n'aconsegui una fantàstic, mentrestant bona nit!\nDoncs jo vaig més happy a 120 que a 100 (tot i que no és així corrent més de 120 en períodes majors a 1 o 2 minuts). Estic just a la meitat del meu període de L (em queden 6 mesos i 2 dies) i no sabeu la rallada que és anar a 90-100 per autopista per culpa d'algun inutil que es pensa que els novells no sabem conduir...\nEntrada Autor: megapauer » Dimarts 19/12/2006 5:18\nJo ho he provat amb el cotxe dels meus pares.\nEn règim tranquil, parant molt progressivament als semàfors. Accelerant amb tranquilitat al sortir de les rotondes, etc. he arribat a fer un 20-25% més de kilòmetres.\nPer no dir que anant a velocitat constant d'uns 110 km/h per la A-2 he fet 1180 kms amb 68,8 litres de gasoil i un BMW d'injecció indirecta i turbo. Si això no és conducció econòmica...


Sitgesinfoguia – AGENDA PÚBLICA D’ACTES – DEL 30 DE GENER A L’1 DE FEBRER\nEls contes de Can Sons / Hora del Conte\nA càrrec de Bufamots. Activitat familiar recomanada a partir de 3 anys.\nSota el títol Ens cal un exèrcit? i en el marc del Dia Escolar de la No violència i la Pau, l’Ajuntament de Sitges i Sitges Solidari organitzen una taula rodona amb l’objectiu de convidar a reflexionar sobre el model de seguretat i de defensa a Catalunya. La taula rodona comptarà amb la participació d’experts com el president del Centre Delàs d’Estudis per la Pau, Pere Ortega; el periodista especialitzat en conflictes armats, Bru Rovira; i el polític i exdirector de l’Agència Catalana de Cooperació, David Minoves. L’acte serà conduït per la periodista sitgetana i directora del programa Solidaris de Catalunya Ràdio, Rita Marzoa.\nThe imitation Game (V.O.S.E.) / Cineclub Sitges\nCinema Prado, a les 18, 20.15 i 22.30 hores\nCinema Prado, a les 18.15 hores\nMortadelo y Filemón (Castellà)\nConcert de Veneno en la Piel\nCava de El Retiro, a les 20 hores\nThe imitation Game (Castellà) / Cineclub Sitges\nCinema Prado, a les 20.30 i 22.45 hores\nPreu: 4€ i 6’5€ (combinada Palau de Maricel + Fundació Stämpfli).


Gòrgies - Wiki de Filosofia\nGòrgies de Leontins (Gorgias, Γοργίας) fou un orador i filòsof grec. Nasqué a Leontins (Sicília) cap a l'any 485 aC (era més gran d'edat que l'orador Antífon o Antifó que va néixer al voltant del 480 aC o 479 aC). Se li atribueix una vida de més de 100 anys i hauria mort una mica després de Sòcrates. Fou germà del metge Heròdic, que va gaudir també de certa fama. Va tenir suposadament alguns enfrontaments personals amb Plató.\nL'any 427 aC fou enviat a Atenes perquè sol·licités ajut en la guerra de Leontins contra Siracusa. Tant a Atenes com a altres ciutats gregues tingué gran influència pel seu saber i les seves qualitats oratòries. Va tornar a Leontins i després altre cop a Grècia on va viure els seus darrers anys a Atenes i a Larissa de Tessàlia.\nTingué relació amb Empèdocles, amb qui les seves ensenyances assoliren una ressonància extraordinària. Influí en Sòcrates quant a la seva forma de parlar i expressar-se. Nega qualsevol tipus de veritat objectiva i a més les normes morals que són diferents en cada poble i que canvien. El seu escepticisme va més enllà que el de Protàgores.\nEll destacà a causa d'aquest tema, la importància de la paraula i de l'art de la retòrica, que ensenya a manejar-la. Segons Gòrgies la paraula és l'única capaç de transformar la realitat. Car és ella la que la inventa, la modifica i la comunica.\nEl propòsit de les seves argumentacions és mostrar el caràcter d'aparences de la realitat, i la naturalesa empírica o sensista del coneixement.\nA través d'un seguit de dilemes va mostrant com rebutja les posicions de l'oponent.\nEducat a l'escola d'Elea (Parmènides) sembla que defensava tres tesis:\nTot i que potser Gòrgies es desinteressà bastant per la política (teòrica i pràctica), és indubtable que les tesis d'aquest sofista influïren sobre el pensament polític de personatges com Alcidames, Cal·licles, Polos i Aspàsia de Milet.\nEn tot cas, és un fet històric que Gòrgies escriví un discurs oratori que un cop pronunciat (potser per ell mateix) davant l'assemblea d'Atenes, convencé a la capital grega per a fer, amb èxit, la guerra contra Siracusa (en defensa de la ciutat de Leontins). L'èxit d'aquesta empresa bèlica feu augmentar notablement la fama de Gòrgies com a orador davant dels atenesos.\nVa escriure "Sobre la natura" obra també coneguda com "Sobre el que és i el que no és", el 444 aC.\nObtingut de «http://www.infofilosofia.info/wiki/index.php?title=Gòrgies&oldid=2689»\nDarrera modificació de la pàgina: 12 oct 2007 a les 20:20.


Bici Baix Llobregat: 2013\nNovetats 1 !!\nA partir de ahora, en Bicibaix la Núria y la Paqui colaborarán con la Marta y el Sergi gestionando nuestro blog.\nNos gustaría que participárais haciéndonos llegar noticias, eventos, curiosidades, así como dudas o aclaraciones que necesiteis y que intentaremos reflejar en este espacio.\nEsperamos también vuestra colaboración.\nPor d'admetre un dia que el mode de transport amb bicicleta és una alternativa real al tràfic motoritzat.\nPor d'acceptar que amb la realització d'infraestructures coherents la utilització de la bicicleta com a forma de desplaçament aniria pujant de manera constant. Por d'acceptar un dia que és aberrant utilitzar un vehicle motoritzat, encara que sigui elèctric, de com a mínim 1500 quilos per fer un trajecte de menys de 5 quilòmetres, si un giny de 15 kg pot fer el mateix servei gairebé sense desgast (malbaratament d'energia, pol.lució, soroll, acaparament de l'espai, accidents).\nPor d'admetre que lo "tot motoritzat" és una de les causes que redueixen la qualitat de vida ( reducció del comerç de proximitat, pol.lució, soroll, etc...) Por d'acceptar un dia que les inversions en els projectes d'infraestructures en favor de la mobilitat suau aporten, a curt i mig termini, més que el seu cost. En efecte, la manca d'exercici mata, i els desplaçaments a peu i en bicicleta són dels mitjans més eficaços contra les malalties de la civilització i contribueixen a rebaixar la despesa pública de la sanitat pública.\nPor d'entendre que les grans inversions en infraestructures per a la circulació motoritzada particular amaguen el malbaratament (no en generen benefici). Por d'admetre un dia que el turisme en bicicleta constitueix una aportació econòmica gens menyspreable i crea un valor afegit benvingut en el sector del lleure. Por de no ser reelegit per haver pres decisions anomenades "impopulars", marginant les actituds d'aquells que reivindiquen una plaça d'aparcament davant de cada casa.\nHi ha qui pretenen un canvi en el repartiment de la mobilitat d'un 25% de desplaçaments a peu i amb bicicleta cap allà el 2020... Sí, es pot! Amb la condició de no tenir pas por! Mentre que la planificació i la realització d'infraestructures afavorint la mobilitat suau no estiguin fetes de manera sistemàtica i coherent per tot els responsables, les declaracions d'intencions no deixaran de ser paraules buides. I mentre no s'accepti que les mitges tintes per no sentir-se dir que no es fa res per a la mobilitat suau, permet als fanàtics de lo "tot motoritzat" continuar dient que el mobilitat amb bicicleta no funciona gaire.\nHe traduït aquesta editorial publicada per la revista LVI-Info, Lëtzebuerguer Vëlos-Initiativ, de Luxemburg, de primers del 2013 que va arribar al local d'Amics de la Bici per la seva actualitat. No cal que us digui que aprofito l'avinentesa de l'aprovació de la reforma de la Ley de Transito del Estado Español. Ja ho sabeu, com diu el poble "De Ponent, ni vent ni gent"!\nMorir en bicicleta\nPer morir en bicicleta el casc no és fonamental. 47 ciclistes han mort durant aquest any a les carreteres i el duien posat! Per tant, tot i que ningú dubta que el casc és una mesura protectora de per si, imposar la seva obligatorietat no és la solució al problema d'aquestes 47 morts i d'altres que n'hi hauran. Aquest tipus de casc no està preparat per a salvar la vida quan un conductor/a de vehicle a motor no respecta la distància d'avançament al o a la ciclista de 1,5 metres. La bicicleta no és una moto. Per tant, ataquem els problemes de fons i, en lloc de sortir per la tangent amb l'eterna discussió del casc obligatori o no, deixem això i solucionem el problema dels perills a les carreteres amb les infraccions de vehicles a motor quan no respecten els/les ciclistes. Aquest video ho diu ben clar:\nLA BICIESCOLA D'ADULTS SURT A LA TELEVISIÓ DEL BAIX LLOBREGAT\nLa ETV, Esplugues Televisió, és la principal del Baix Llobregat i, com a tal, ens va dedicar un programa sobre la biciescola d'adults que Bici Baix hem iniciat a Sant Boi. Els protagonistes van ser l'Ignacio, president de l'associació i monitor, la Tona, també monitora i la Marga, l'alumna a qui ells feien classe aquell dia. Tots tres apareixen en aquesta foto:\nI aquí teniu el vídeo del programa:\nLA BICIESCOLA D'ADULTS CONTINUA LES CLASSES\nAquesta setmana la Biciescola d'Adults al Baix Llobregat ha tornat a començar les classes. Esperem que, mica en mica, anem tenint cada vegada més alumnes.\nSi de petits no vau tenir oportunitat d'aprendre a anar amb bicicleta o fa molts anys que no hi heu anat, us fa por i no teniu seguretat, nosaltres us n'ensenyem. PER APRENDRE A ANAR AMB BICICLETA MAI NO ÉS TARD!\nAmb la bicicleta feu un exercici suau i saludable, us manteniu en forma, i com a mitjà de transport per a distàncies curtes com anar a comprar o a treballar és molt útil i econòmica, sobretot actualment en temps de crisi.\nSi esteu interessats/des, podeu consultar tota la informació en aquest enllaç: http://escolabicibaix.blogspot.com.es/\nA l'anterior article vam parlar sobre la mobilitat en general a Dinamarca amb la bicicleta. Aquest us parlarà de la ruta que vam fer cap al nord de Copenhague. Us recordo que la capital està situada a l'illa de Sjaeland, i que després de diverses opcions, vam seguir les recomanacions del camí del nord. No és una ruta gaire llarga, ens dirigíem a la ciutat de Helsingor, i d'allà teníem l'opció de girar cap a Hillerod al sudoest, i retornar a la capital. Així ho vam fer, i vam sortir de Copenhague després de pedalar força quilòmetres per l'abast de l'àrea residencial. El problema gros no era la circulació, sinó trobar la sortida correcta per la manca de senyalització. Preguntant, vam poder sortir per Lingby, i arribar-nos al llac de Fureso. Allà vam banyar-nos a Frederiksdal, una zona de platja no massa concorreguda, envoltada de bosc i amb una aigua fresca i neta. Un plaer aprofitant uns dies de força bon temps que vam tenir. D'allà vam enfilar per Virum per anar a buscar la costa al poble de Skodsborg. Vam trobar més moviment per ser l'època estival i una zona més turística.\nLa ruta 9 ja ens resseguia la costa, de vegades al costat de la carretera, de vegades pel camí del bosc adjacent. A la dreta es podia veure sense problema la costa de Suècia, a l'altra banda de l'estret d'Oresund. La costa estava força cuidada, amb cases no gaire altes, i que acostumen a tenir un pont de fusta per anar a banyar-se al mar. Fins més al nord, no trobarem les platges d'una sorra blanca suau i molt agradable de trepitjar. A mitja tarda ja èrem a Helsingor, una ciutat encantadora, amb el port que enllaça contínuament amb Helsingborg de Suècia mitjançant grans ferris. Val la pena passejar-s'hi, i gaudir del centre, i del seu port, amb una magnífica biblioteca. L'altre centre de la ciutat és el castell de Kronborg. Potser a alguns els sonarà el nom d'Elsinor. Aquest és el nom anglès de la ciutat, doncs allà Shakespeare va ambientar el seu famós Hamlet. Podeu fer-vos una foto treient el cap per un forat a la imatge recitadora d'un "To be or not to be". És un bonic castell d'estil renaixentista, amb les parets de totxana i amb cúpules i teulats de color verd, agombolats per fosats i talussos defensius. La posta de sol va ser molt maca i es reflexava en les seves parets ataronjades.\nA l'endemà vam anar a la platja de Hornbaek, on a més de la bona sorra vam trobar una aigua gens glaçada, amb algues i molt neta. Unes platges espaioses, i una mar tranquila que arribava fins al genoll per baixar després cap al mar més fondo.\nAl tercer dia agafàvem la bicicleta cap a Hillerod. Era el vértex triangular de la nostra ruta, que passava per Fredensborg, on es troba el castell i residència reial d'estil més aviat barroc anant cap el neoclàssic, envoltat de bonics jardins. Vam donar un cop d'ull, i vam continuar cap a Hillerod per trobar allotjament i descansar. Aquesta ciutat fa de centre comercial de la regió, tocant al llac d'Esrum. Més moderna, però que té un centre agradable amb un petit llac que envolta el magnífic castell-palau de Frederiksborg. Semblant al de Helsingor, d'estil renaixentista i barroc, allotja un gran museu històric i unes sales fantàstiques. A més de visitar el museu, vam poder anar al bosc de Gribskov, a la riba oest del llac d'Esrum, un parc natural amb un bosc impressionant, amb camins per poder anar a peu i en bicicleta. El viatge per l'interior del país s'acabava, i vam retornar per una altra ruta senyalitzada, la 31, cap a Copenhague. Tot i punxar una roda, vam fer camí fins a la capital. En un camping vam trobar una parella molt amable que ens van ajudar desinteressadment. Malgrat una mica de cansament, vam deixar enrera l'estació de tren de Farum, passant per l'altra riba del llac Fureso.\nPodeu repassar l'àlbum de fotos, però aquí us poso una fotografia diferent: es tracta de la família real danesa, emparentada amb totes les d'Europa. Com podeu veure, si agafeu la bicicleta us sentireu tant orgullosos com aquestos prínceps del segle passat.\nEl Sergi i servidora (Marta) hem fet una setmana de vacances a Dinamarca i hem pogut comprovar que és un dels millors països del món per desplaçar-se amb bicicleta, facis el que facis, transport quotidià, esport o passejades tranquil.les en el lleure.\nDestaquem especialment aquestes fantàstiques bicicletes de càrrega, o cargo bikes, amb les quals pots transportar tot tipus d'objectes, el gos, la mainada i, fins i tot, una persona adulta.\nEl següent video és en japonès i anglès però les imatges parlen per si soles:\nPer cert, aquest tipus de bicicletes familiars ja les tenim a Barcelona. Es poden llogar tal i com fa aquesta dona que circula pel carril bici del Paral.lel.\nTambé les venen a botigues com Espai Bici. El Sergi i jo vam anar a provar-les en aquesta botiga. Al principi costa una mica acostumar-se a pedalar amb un tricicle però, com tot, és qüestió de pràctica:\nProperament penjarem les fotos del nostre viatge a Dinamarca.\nLA BICIESCOLA D'ADULTS JA ESTÀ EN MARXA\nFinalment, després d'haver fet algunes classes fa uns anys, posem en marxa aquest estiu una biciescola d'adults al Baix Llobregat, de moment, a Sant Boi. De fet, cada vegada són més les persones que volen aprendre a anar amb bicicleta i esperem que aquest projecte tiri endavant igual de bé que ha començat:\nI fent clic aquí teniu l'enllaç al bloc de la biciescola.\nVall del Ter entre Celrà i Cervià\nEl diumenge 16 de juny la Marta i jo vam fer una sortida des de Celrà cap a Cervià de Ter. Volíem veure quines possibilitats teníem de conèixer aquesta part del riu Ter després de la ciutat de Girona. Quan passàvem en tren ens quedava el cuquet de saber què podíem trobar a llocs com Celrà, Bordils, Flaçà, o Sant Jordi Desvalls. Ja teníem clar que entre Girona i Medinyà quedava tallat per les carreteres i autopistes, i cap administració pública s'ha encarregat de subsanar aquest greu problema de connexió des de fa dècades. Vam dormir a Celrà com a punt de partida, i vam veure que a la web consten una bona colla d'itineraris per fer. Per desgràcia, aquestos no es troben en paper, i no vam poder trobar-los ni a l'ajuntament ni a la llibreria del poble. En la recerca d'informació prèvia ens van ajudar els companys de l'associació Mou-te en Bici de Girona, que ens adreçaven cap al camí Vora Ter anant cap a la desembocadura, amb instruccions prou clares. Com que va ser un dia de força calor, vam decidir fer una ruta d'anada i tornada per la contrada.\nVam sortir de Celrà creuant la C33 i el polígon industrial, davallant cap als camps plens de planters i vivers. Vam entrar-hi paral.lels a la sèquia Vinyals, i girant per algun camí sense asfaltar que ens du fins a una local asfaltada que ens va portar cap a Bordils. En el terme de Bordils la senyalització ja és millor que a Celrà, però caldria assegurar la destinació. Per sort, sempre teníem l'opció de preguntar a algun veí, que amablement ens assenyalava el millor recorregut. Vam sortir pel Mas de la Roda cap al Rissec, que enguany reia molt fart d'aigua al gual, sort d'una passera de fusta i cable habilitada al costat. Seguint el camí vam arribar a Sant Joan de Mollet, i per la comarcal, tot i que hi ha un camí interior alternatiu, que ens porta fins a Flaçà. Si Celrà destaca pel casc antic, ni Bordils ni Flaçà no tenen res a envejar: entrar pels portals de les muralles, i veure les cases, les esglèsies i les celleres és tot un plaer.\nDes de Flaçà havíem d'agafar la carretera de Sant Llorenç de les Arenes, doncs a l'esquerra hi ha una gual per creuar el Ter en direcció a Sobrànigues i Sant Jordi Desvalls, com ja ens van indicar la gent de la contrada. Per cert, que el dissabte a la nit, el gual va ser testimoni de l'assalt a un vehicle per robar uns diners al conductor. Si algú vol explicar històries de bandolers, no cal anar a segles anteriors. Al costat del pas, trobarem un cartell de la ruta Paisatges del Ter, on assenyala la continuació riu avall, com ens deien els companys de Mou-te en Bici, o cap amunt, en direcció a Cervià de Ter. Aquest darrer camí aprop del riu va ser el que vam agafar, per entremig de boscos plens d'aquestos xops o pollancres bordilencs que tenen anomenada. Cal estar atent a les senyals, escadusseres, per no equivocar-se gaire de camí. De vegades la pista està plena de grava que evita el fang, però si n'hi ha massa, no deixa pedalar pas sobre la bicicleta.\nAls volts del migdia ja estàvem a Cervià, fent la volta pel centre vam trobar el Priorat de Santa Maria, i la part antiga, amb la seva Torre del Rellotge. Vam trobar a faltar una font pública on poder beure, i més amb la calor que hi feia. Des de Cervià vam refer el camí per l'interior, en direcció a Raset per una via local, que passat les Sorreres, creua la carretera de Viladasens. Seguim perpendicularment en direcció a Sant Jordi Desvalls, al qual arribem tot just a la rotonda d'entrada al poble. A Sant Jordi vam trobar un super del poble que tenia de tot, que estigués obert a aquelles hores va ser providencial. Al costat de la plaça de l'Esglèsia vam trobar una font i ombra agradable per poder menjar i descansar de l'esforç i la calor.\nBaixant una mica, vam trobar el bar del poble amb un pati ampli per fer el cafetó i el cacaolat ben gelats. La tornada des de Sant Jordi Desvalls la vam fer pel Veinat nou, més directe i agradable que la carretera, i que ens deixa gairebé al costat del gual del Ter. Creuant al riu, vam arribar-nos a unes cases en direcció a Sant Llorenç de les Arenes, però d'allà vam decidir girar cua. I per camins, més o menys, alternatius, que vam trobar també preguntant, vam retornar a Celrà. Això, sense oblidar de parar-nos a les nostres estacions de servei que són els bars de cada poble del camí. No vam fer gaires quilòmetres, potser trenta, però la descoberta d'aquesta ruta en forma de ferradura va valdre la pena. Trobareu algunes fotos en aquest recull.\nUn Gran Cycle Xic\nCom ja heu vist en l'article anterior, la sortida que organitzava l'Ajuntament de Sant Boi amb motiu del Cycle Chic va anar prou bé. Malgrat que la participació no va ser gaira alta, l'èxit cal valorar-lo més per la qualitat que per la quantitat. I més tenint en compte que es feia la jornada de promoció del comerç local, cosa que va deixar la sortida en segon pla. Per a properes edicions, aconsellaria fer-ho per separat. Barrejar massa coses, fins i tot, en el tema de la bicicleta i la mobilitat genera confusió i missatges que no arriben als ciutadans amb claredat.\nAquestos actes de promoció de la bicicleta, i especialment, el Cycle Chic volen trencar amb la imatge de subdesenvolupament que en les generacions d'avis comportava l'ús de la bicicleta. El mite que comprar un cotxe comportava un progrés material està llastant tota recuperació econòmica possible. Abans només els rics podien circular en vehicle motoritzat privat, i la "falsa democratització" del cotxe l'ha transformat en una vaca sagrada. Avui dia, el vehicle privat comporta uns costos econòmics molt més grans de lo que ens pensem, i els impostos que es recapten no compensen la despesa que genera. El pressupost mateix de la Generalitat està hipotecat sobretot per les grans infraestructures viàries, i el Gobierno Central no obre la boca sobre les magnífiques autopistes de Madrid, per posar un exemple.\nEl cas és que molts ciutadans s'estimen més pagar el rebut del préstec del cotxe que no pagar el col.legi o la comunitat de propietaris. Fins i tot, abans omplir el dipòsit que no comprar menjar o productes de primera necessitat. Al final, fent comptes, resulta que no queden diners per poder comprar als comerços locals, al costat de casa, i sense ingressos, moltes botigues han de tancar portes. Unes portes que s'aixequen per a grans complexos comercials com l'Outlet de Viladecans, el qual deixarà Out a molta gent del Baix Llobregat. Però és clar, allà s'hi pot arribar en cotxe. De fet, què podem dir de Sant Boi mateix, on el polígon té una gran complex comercial, al qual se l'hi han posat, i pagat, tots els carrils d'entrada i sortida que necessiten els seus clients.\nBé, deixem de parlar de la "pesta motoritzada", i recordar que la bicicleta no ho arreglarà tot, és clar. En tot cas, anar a peu o en bicicleta pot ser tant "chic" com en cotxe. Depèn de la persona, de com circulem i ens comportem al carrer. D'aquella elegància que desprenem per la ciutat. Podeu veure en l'àlbum de les fotos d'enguany algun exemple destacat. I si teniu por de suar, recordeu que el progrés ens ha portat unes fantàstiques bicicletes elèctriques. Penseu en el "glamour" escocès que estenem dia a dia pels nostres pobles i carrers.\n2N CYCLE CHIC A SANT BOI DE LLOBREGAT\nEl passat divendres 7 de juny va tenir lloc el 2n Cycle Chic a Sant Boi de Llobregat, una passejada amb bicicleta pel centre del municipi, amb roba normal de carrer, fins i tot hi havia algunes persones ben elegants, amb talons, vestits, americana i corbata. L'acte va ser organitzat per l'Ajuntament i l' associació fotogràfica Afoboi. Aquí teniu més informació sobre els orígens de Cycle Chic i sobre la primera vegada que es va fer a Sant Boi l'any 2012.\nTeniu també el bloc del Cycle Chic Sant Boi i el del Cycle Chic Barcelona.\nFinalment, un video del Cycle chic de Sant Boi del 2012:\nVIDEO DE DEFENSA DEL DELTA DEL LLOBREGAT\nAquest video defensa el patrimoni natural del Delta del Llobregat i reflexiona seriosament sobre els efectes negatius de la construcció d'un excés de centres comercials com el futur Outlet a Viladecans. Cal plantejar-se si la gran promesa de creació de molts llocs de treball, evidentment necessaris per anar sortint de la crisi econòmica, ha de passar per aquest model que amenaça greument no només el patrimoni natural, que ja és prou important, sinó també els llocs de treball del comerç local que es veurien destruïts. Se suposa que cal crear, no destruir. Per cert, el video està filmat per una persona que va amb bicicleta:\nRUTA PER LA RIERA DE VALLVIDRERA\nEl passat 26 de maig, uns quants companys i companyes nostres van fer una ruta des de Sant Boi de Llobregat en direcció Molins de Rei, La Rierada, sortida que ja hem fet altres vegades. La novetat, però, és que van fer més recorregut passant per la riera de Vallvidrera fins al pantà que porta aquest mateix nom. És una ruta de nivell més alt, per tant, cal estar una mica preparat per anar amb bici i dur uns bons canvis de marxes. És molt bonica perquè hi ha dues cascades d'aigua que ara baixen plens amb la primavera tan plujosa que ens està fent. Aquí teniu una foto de la primera cascada i un mapa escanejat de la ruta que ens ha facilitat el nostre company Isidro.\nMapa explicatiu de la ruta\nBICICLETES ELÈCTRIQUES PLEGLABLES I PROMOCIÓ DE LA BICI A DIFERENTS PAÏSOS\n1- BICICLETES ELÈCTRIQUES PLEGLABLES:\nMireu les Brost Bikes, bicicletes elèctriques plegables ( http://www.brostbikes.com/ca/), que la gent pot fer servir per salvar fàcilment les pujades sense arribar suada al lloc de destí (treball, etc). Es pot posar la bicicleta plegada a l'autobús, tren, etc, per anar d'un municipi a l'altre quan els accessos amb bici són insegurs o massa llargs. També es poden desar bé als aparcaments Bicibox, fets a prova a robatoris: http://www.bicibox.cat/\n2- PROMOCIÓ DE LA BICICLETA A DIFERENTS PAÏSOS:\nAquí us passem els enllaços d'aquests videos que demostren també que, quan hi ha voluntat de promoure la bicicleta, es pot fer:\nA Holanda, Dinamarca i Colòmbia:\nA Dinamarca: https://www.youtube.com/watch?v=g-Vq9zXHuzw\n(en anglès, però les imatges parlen per si soles)\nEl Paisatge Primaveral entre Sils i Santa Coloma\nEl diumenge 5 de maig vam poder, finalment, fer la sortida entre Sils i Santa Coloma de Farners. Ajornada pel temps i altres motius, vam agafar el tren des de l'estació de Santa Maria de Sants fins a Sils. La taquillera de la Renfe ens va atendre molt eficaçment, i per als sis que anàvem, vam treure un abonament de 10 viatges i un d'anada i tornada. Malgrat l'increment dels preus del transport, el viatge ens va sortir per 12€, tenint en compte que l'Àlex i la Paqui ens esperaven amb la furgoneta a l'estació de Sils a les 11 hores.\nVam sortir una mica després, i vam rodar al voltant de l'estany de Sils, vestit amb un verd de gala puntejat per les roselles. Aquest paisatge no ens va deixar durant tot sortida, aixoplugats per les ombres agradables dels boscos de xops, plataners i alzines. Després d'agafar el trencall de la pista cap a Riudarenes, vam enfilar la ruta paral.lela a la riera de Santa Coloma, que passa pel centre Magma i les Termes Orion. Al final dels 20 km que anaven fent pujada a poc a poc, ens esperava el parc de Sant Salvador, alegre i espaiós. Vam fer el vermut, alguns es van remullar els peus i alguna cosa més a la repressa, i després cap a dinar. Damunt l'herba tendra s'agraïa una tovallola, doncs la palma de la mà notava l'aspror terrenal. Ningú ni res no és perfecte, però vam gaudir d'unes hores de serenor i joia, d'escalfor i tranquilitat, salpebrats per instants de neguits i malentesos. Vam fer el cafè, i tot seguit, omplírem els bidons amb l'aigua de la font descoberta per Sant Salvador d'Horta. Vam refer aviat el camí, perquè els núvols avisaven d'algun plugim de tarda i no ens podíem encantar gaire.\nAquesta és una sortida de nivell baix-mig, apta per a gairebé tothom, que presenta diferents atractius: ocells; aigua, riu i rieres; camps i boscos; i elements culturals i històrics, com la ruta de la Guerra dels Segadors, les cuineres de Sils, o la mateixa Santa Coloma de Farners, lloc vital per als poetes Joan Vinyoli, i Salvador Espriu, de qui enguany celebrem son aniversari. Podeu comptar que amb el temps aquesta sortida es convertirà en un clàssic. Mireu el post que vam penjar l'any 2012, i les fotos que hem d'aquesta vegada.\nRUTA DE SANT BOI A LES BASSES DE CAN DIMONI\nSón uns 12 km fins a les basses de Can Dimoni. La ruta té gran interés naturalista. Amb prismàtics podeu veure molts tipus d'aus a qualsevol època de l'any. Aquest mapa us ajudarà a trobar la ruta: Delta del Llobregat.\nI també aquest del Wikiloc.\nDescripció detallada de la ruta:\n1a part. tram urbà:\nSortim des de l'estació dels Ferrocarrils Catalans de Sant Boi i agafem el carrer Marià Girona, passant per davant les Termes Romanes. Aneu per la calçada si podeu ja que és zona 30. Si no us sentiu segurs encara, llavors circuleu per la vorera amb molt de compte, ja que és l'espai dels vianants i no es tracta d'espantar ni de molestar ningú. Quan arribeu a la rotonda, gireu a la dreta pel carrer Bonaventura Calopa, passant per davant de l'antic hospital. Creuant a l'altre costat anireu a parar davant l'Institut Itaca i al carril bici de la carretera de la Santa Creu de Calafell, direcció Viladecans. El seguiu fins arribar a la meitat del segon tram, després de creuar pel semàfor de la cruïlla amb el carrer Balmes. Abans que acabi aquest segon tram de carril bici, gireu a l'esquerra per un semàfor de polsador per passar a la vorera del davant, direcció polígon industrial. Seguiu recte fins que trobareu una rambla amb un passeig per circular pel mig que és el carrer Alacant. Arribareu a la rotonda de l'Alcampo, haureu de pujar el pont i a mà esquerra ja trobareu la Cooperativa Agrària.\n2a part: trams per camins agraris:\nDeixant la Cooperativa Agrària enrera, seguim endavant (camí de les Salines) i, passat el camí de la riera Roja, agafeu el proper camí asfaltat a mà esquerra. Una mica més endavant, heu de deixar aquest camí per agafar-ne un altre que passa pel pont de sobre de la via del tren. Continueu endavant, deixant a mà dreta la masia de cal Francès. Heu de seguir endavant fins que el camí faci una petita corba, i continuar paral.lelament a la via del tren, fins que trobeu una altra corba, més pronunciada, i a pocs metres, a mà dreta, ja veureu el cartell d'entrada a les basses de can Dimoni. Immediatament després d'haver passat el rètol, veureu una gran nau que és un corral de bens, i a continuació, el pàrquing de les basses de can Dimoni. Després de l'aparcament hi ha una gran planella amb una zona de picnic, lavabos... És un bon lloc per esmorzar, si encara no ho heu fet, i perquè les criatures juguin una estona... També és aquí on haureu de començar la visita a peu de les tres basses de can Dimoni. La tornada la podeu fer pels mateixos camins de l'anada.\nCom heu vist, tot i que recomanàvem de fer aquesta sortida amb bicicleta, també pot ser una tranquil.la passejada a peu.\n(Coordenades GPS de l'aparcament de les basses de can Dimoni N 41º 18' 37,85'' E 2º 2' 58,09'').\nAquí podeu veure fotos de quan vam fer aquesta sortida.\nLA BICIESCOLA D'ADULTS SURT A LA TELEVISIÓ DEL BAI...\nBICICLETES ELÈCTRIQUES PLEGLABLES I PROMOCIÓ DE LA...


Relat "El xuclador de cervells"\nInici > detall del relat: El xuclador de cervells\nEn Miquel A. era tot un pensador, una persona de les idees, un esclarit i un clarivident, despert i atent a tot el que passava al seu voltant. No tenia gaires idees seves, no pas seves del tot, ni l'importava. Adduïa quan era preguntat que al capdavall la família humana era un tot força indestriable, i que inevitablement els uns ens havien de recolzar en els altres. És per això que en Miquel A. no sentia vergonya de la seva poca o molta originalitat, no era la qüestió.\nEntenia que alguns entenien l'originalitat com a forma d'endinsar-se en un absolut desconegut o tapat que només els més esclarits podien percebre en les seves formes pures, i transmetre-ho des de la seva dimensió supraexistencial a la realitat en una forma concreta.\nPerò això no és el que importa explicar. en Miquel A. era una mena de xuclador de cervells, d'absorbidor de ments. Era un gran observador, una persona silenciosa, meditativa, amb gran riquesa interior. Observava les conductes dels altres, científicament, des de la no ingerència. D'alguna manera es feia invisible, indetectable. La seva presència era lleugera, com si no hi fos, o si més no no notava que fos percebuda amb gaire claredat.\nAixò el permetia endinsar-se en les vides dels altres. Era un gran tafaner, un tafaner de la paciència, de l'anàlisi, de la consciència i de la remarca. Mirava i xuclava, s'endinsava a les vides alienes, i les analitzava. Mai no deia gairebé res, era un ésser silenciós com un gat, poc sorollós, es desplaçava tranquil·lament, mes sabia evitar l'espant, car guardava les distàncies sempre.\nQuan coneixia a algú el deixava parlar. No pas d'una manera conscient o evident, no forçava ningú, els llargs silencis no li eren incòmodes. El silenci el percebia com un miracle, com un regal dels cels, i li permetia concentrar-se en la persona tenint-la davant, amb el seu permís o sense ell, amb la seva consideració o sense ella. Necessitava alimentar-se dels altres.\nRemarcava que tothom necessita l'aliment dels altres. Cert que els altres se sentien com si li parlessin a una paret quan parlaven amb ell, no menys cert que aquests altres no tenien cap problema un cop començada la conversa. I que ell mateix, en Miquel A., escrivia sovint amb algunes de les seves conclusions, que era pràcticament el mateix que parlar-li a una paret.\nEn Miquel A. s'havia guanyat algunes enemistats per la seva actitud, entre gent de poques llums que no valoraven el silenci i les bones maneres. Hi havia un cert tipus de gent que valoraven l'antítesi del civisme i la bona convivència. Gent que proliferava, que volien reconstruir un cert tipus de classe social que es creia en extinció. Gent que insistien a situar-se ells mateixos en el lloc que més confortava els tirans de sempre. Presumint d'ignorància i de desconeixement, miraven amb recança en Miquel A., que els semblava refinat i perillós.\nEn Miquel A. també tastava aquests cervells. Al capdavall tothom tenia una persona que oferir, que contraposar al món, i una visió de la realitat diferent en cada cas. En Miquel A. era respectuós amb totes les persones i totes les formes de viure, en tant que la seva visceralitat el deixés. No volia veure's arrossegat per frustracions i prejudicis. La medicina contra l'amargor de l'esperit era tastar més essències de la vida i conèixer-la una mica millor, a través dels altres.\nVeia amb tristesa que entorn seu campava cert tipus de subjecte enganyat per l'individualisme, inconscient de la mútua necessitat, i que pretenia teatralment allunyar-se de la massa o del que considerava vulgaritat i destacar-se fora d'allò comú en allò ordinari. Impossible. Les coses ordinàries cal fer-les naturalment, les coses extraordinàries són el territori de la personalitat i de la diferenciació.\nAixí doncs, en Miquel A. considerava que encara que es poguessin emprenyar en ser absorbits, calia fer-ho, corrent el risc en cas contrari de perdre's una part important de la realitat humana, d'allò de riquesa que es pot trobar a qualsevol banda, o a tot arreu alhora, i que no costa gens ni té preu prefixat. Per en Miquel A. els altres eren un mitjà de supervivència, a nivell emocional i també en certa manera material.\nComprenia el seu individualisme. Hom dóna per segures totes les coses invariables, que l'experiència fa invisibles, poc importants, tot i ser cabdals, imperceptibles per la consciència per la seva permanència estantissa. Comprenia que hi hagués qui no donés cap mena d'importància a allò segur, en tant que no calia preocupar-se, i que ho deixessin de banda per ocupar-se de preocupacions més o menys rebuscades que no fossin segures.\nHo comprenia perquè ho havia vist, perquè sabia que els més emprenyats al món, els qui el governaven, tendien a aquesta nul·la valoració d'allò inqüestionable, el que consideraven inútil, una pèrdua de temps. La pràctica era l'origen de l'individualisme. La costum de tenir assegurat era la base de creure assegurat. S'equivocaven en algunes coses, com el temps acabava per demostrar en tots els cassos.\nPerò no era aquesta gent l'únic interès d'en Miquel A. També sentia atracció per les bones persones, les que eren datives, generoses i amables. Aquestes persones tenien un lloc dins la seva emocionalitat. Eren persones que engreixaven l'ambient, que feien respirables els llocs, que amansien els conflictes i les feres, els qui impedien que la irracionalitat arribés al desastre de la destrucció, de la desconstrucció per despit.\nEn Miquel A. caminava pausat. Trobava que caminar era el desplaçament natural de l'home, el menys artificial i artificiós. La resta eren excentricitats en el fons, maneres de fer-se notar. En Miquel A., amb la seva discreció, no volia fer-se notar gaire. No volia ser objecte de gaires crítiques, ni creia en els debats acalorats, ni en les disputes irades. Creia en el silenci de la seva cambra i en la comunicació escrita com a mitjans civilitzats de relacionar-se amb el món.\nD'escasses paraules, sovint era criticat per ser massa observador. Ell era observador, i tornava la humanitat que rebia amb les seves curtes frases. Tenia experiència en els altres, no pas objectiva, no queia en aquest error, mes fonamentada en la seva experiència personal i en una penetrant capacitat de síntesi que no pas en el que poguessin dir els manuals a l'ús. No podia en realitat penetrar els cervells aliens, només les seves manifestacions, i al capdavall no l'importava, perquè la diferència entre aparent i real, si l'aparença és efectivament real, era que no hi havia diferència.\nEn Miquel A. xuclava cervells. Xuclava o llepava cervells, no se'ls menjava, ni els destruïa ni volia fer-ho, res més lluny de la seva intenció. Volia ensumar-los, saber de les seves flaires, les bones i les dolentes, les olors a pol·len i les altres. Sentia que tothom hi era en el món en relació a algú altre, antagonista potser d'un altre, enfrontat i barallat, es podia percebre el món en negatiu o en positiu, però sempre el referent era el món, l'obsessió era el món. I en Miquel A. no escapava d'aquesta realitat, i volia ser-ne conscient.\nVolia saber que existia per diferenciació, que era ell en tant que no era algú altre, que era original en tant que trobava un espai buit, una relativa equidistància amb algú o alguns. La soledat absoluta era impossible. La persona sense el record d'altres persones no es podia concebir.\nAixí doncs, en Miquel A., volia de totes totes seguir existint a la seva manera, ser deixat en pau, amb tranquil·litat fer la seva. Els altres no podien imposar-li un cert tipus d'empatia que a ell no li era pròpia. Tant de dret tenia ell d'interferir en els assumptes interiors dels altres com els altres en ell. I ell no interferia, el seu experiment era no invasiu, no agressiu. Estudiava els altres per les traces de si mateixos que anaven deixant anar, quan parlaven com si els sentiments fossin un llast que cal abandonar. No feia mal a ningú recopilant aquella informació.\nEn Miquel A. era un gran observador, que també s'observava a si mateix. No hi havia raons per suposar que ell no fos un misteri per a si mateix. Tenia parts amagades, mals desconeguts, ferides incògnites, que també requerien la seva atenció i una certa reparació. Les parts malmeses de si mateix, com l'armadura després d'una batalla, necessitaven la màxima atenció.\nEra en aquests moments que en Miquel A. s'observava veritablement. Provava de comprendre's, de trobar similituds amb el que havia vist, de sentir-se un més. Eren moments de calma, de reflexió i consideració. Eren moments en el que només es tenia a si mateix per ajudar-se.


Junts, volem amunt! Construïm el nostre estel de paper | Museu d'Història de Manacor\nJunts, volem amunt! Construïm el nostre estel de paper\nTaller a càrrec d’Ennigulart realitzat per al Museu d’Història de Manacor\nA les diferents estances del Museu trobam unes peces ben especials, “grafits”. Són dibuixos fets sobre el propi mur. N'hi ha que estan gravats damunt la calç i d'altres pintats amb carbó o mangra (òxid de ferro).\nAlguns dibuixos semblen fets per mans experimentades i que dominen la tècnica del dibuix figuratiu, però n'hi ha que tenen un traç més informal, més lliure, con si els hagués dibuixat un nin. Us imaginau si ara poguéssim omplir els murs amb els nostres dibuixos?\nHi ha una gran varietat de motius: vaixells, imatges religioses, cavallers, representacions de batalles, escuts... però per damunt de tots aquests n’hi ha un que crida especialment l'atenció. Es tracta d'un home, amb capell i calçons amb bufes, fent volar un estel sobre una església... jugant!\nEnguany el lema del Dia Internacional dels Museus és la inclusió i la diversitat, així que us volem proposar que, junts, juguem tots i facem volar l'estel ben amunt!\nPaper kraft (d’embalar) 40x40cm. Ha de ser un paper resistent però lleuger. Pots reciclar un paper de regal o ajuntar diversos fulls de diari.\n9 tires del mateix paper de 4x9 cm, aproximadament.\nBastonets de broquetes.\nCinta adhesiva (Celo, cinta aïllant, Washi-Tape...).\n2 pinces d’estendre la roba.\nCorda prima i resistent.\nTires de tela o llaç.\nAlguna cosa per enrotllar la corda i fer un rodet (un pal, una fusta, un tub de cartó...).\nComençam ajuntant amb cinta els bastonets de broquetes per aconseguir crear les dues varetes de l’estel. La cinta aïllant és la que li donarà més consistència però en pots utilitzar qualsevol altra. Necessitarem una vareta longitudinal de 55 cm (1) i una altra de transversal (en forma d’arc) de 65 cm (2).\nCol·locam la vareta més curta (1) damunt la diagonal del quadrat de paper i la subjectam als caires amb dos rectangles petits encolats. Amb una altra tira de paper fixam la vareta en el centre.\nRepetim l’operació amb la vareta més llarga (2) de manera que es creui amb l’altra formant un arc, i fixam també els extrems amb dues tires de paper encolat a cada punta.\nMentre s’asseca la cola, mantenim l’estel subjecte amb les pinces per poder seguir treballant.\nOn es creuen les dues varetes també hi posam dues tires de paper encolat.\nPer posar la corda feim dos forats a la part inferior, i dos on es creuen els pals.\nPassam cada extrem de la corda pels forats i els fermam subjectant el paper a les varetes. Hem d’acurçar la corda amb un nu, de manera que dibuixi un angle de 90º entre els dos segments de la corda (3).\nPer fer la cua de l’estel, aferram dues tires de tela de 2 m de llarg a la punta inferior de l’estel (4) i dues més de 70 cm als dos caires (5).\nFer volar un estel és qüestió de pràctica i climatologia. S’ha d’ajustar el pes de la cua segons el vent que faci. Si veim que vola sense control, s’han de fermar trossos de tela a la cua per afegir-hi pes i que s’estabilitzi. En canvi, si no aconseguim que voli, li haurem de llevar pes.


Miradors Lisboetes ::\nPàgina principal > Miradors Lisboetes\nLa capital portuguesa, com la italiana, Roma, s'estén, d'una manera gairebé mítica, sobre set turons, un fet que propicia trobar punts elevats, miradouros, des dels quals poder atalaiar els barris des de les altures.\nUn dels més alts i, probablement el preferit pels lisboetes, és el que es troba al cim del turó de São Gens, bisbe en temps romans de qui es diu que va ser martiritzat en aquest lloc, des d'on, d'altra banda, l'any 1147, el primer monarca lusità, Afonso Henriques, va llançar l'ofensiva final que arrabassaria la ciutat a un Al Àndalus en declivi. Aquest mateix any es va erigir al cim una ermita dedicada al sant però que es coneixeria com a Nossa Senhora do Monte, destruïda pel sisme de 1755 va ser reconstruïda gairebé allà mateix pels voltants del 1796. Enfront de la capella es troba el mirador, protegit per l'ombra d'alguns arbres i delimitat per una barana, que ofereix la que és molt probablement la millor perspectiva del Castell de São Jorge amb el Tajo al fons i una bona perspectiva de la Baixa, de la qual s'aprecia particularment la plaça de Martin Moniz i les runes de l'antic convent del Carmo. Una taula de rajoles reprodueix les vistes indicant els principals punts d'interès.\nNo gaire lluny, de fet cal envoltar l'espai de l'antic Convent da Graça, s'arriba al Miradouro Sophia de Mello Breyner Andresen. Aquest és el nom oficial que el dedica a la poetessa portuguesa morta el 2004, encara que popularment se l'anomena pel nom del barri, així és el mirador de Graça. Ofereix unes vistes que no són radicalment diferents a les de Nossa Senhora do Monte, lleugerament més proper al castell i també del mirador esmentat. Un dels seus atractius radica a la terrassa del bar que escampa les taules sobre la plaça, molt a prop de les baranes.\nSobre un mapa la distància pot semblar curta, fins i tot ridículament curta, però les baixades, pujades, corbes i contra corbes fan que arribar al Miradouro do Castelo de São Jorge, al mirador del castell, sigui més dur del que sembla. Dins el recinte emmurallat una esplanada arbrada ofereix unes esplèndides vistes de la ciutat amb el barri de l'Alfama i la plaça Figueira als peus i la Baixa i el Tajo com a horitzó i també de diversos jardins propers. Diversos canons, ara merament decoratius, apunten en la mateixa direcció. Com a Nossa Senhora do Monte uns rajoles del mateix estil, gairebé Art Deco, indiquen els indrets destacables.\nMés enllà de la catedral, en direcció a llevant i ascendint pel Largo São Martinho seguint les vies del tramvia, s'arriba als dos miradors més reconeguts de l'Alfama, tots dos molt propers entre si: el de Santa Luzia i el Miradouro das Portas do Sol. El primer està cobert per una pèrgola ornada amb buguenvíl·lies i enrajolat amb les típiques rajoles blaves portugueses en les quals es poden apreciar una vista de la Praça do Comércio en el seu estat anterior al terratrèmol i una escena de l'assalt cristià al castell de São Jorge. El segon ofereix un dels millors panorames de l'Alfama amb les esglésies de São Vicente de Fora, São Miguel, São Estêvão i el Panteó de fons i el laberint de carrerons al mig. Al costat d'un quiosc hi ha una estàtua de Sant Antoni, el patró de la ciutat portant els símbols d'aquesta: una caravel·la amb dos corbs.\nA la pròpia Baixa hi ha dos llocs més amb vistes privilegiades. Un d'ells està al terrat del conegut elevador de Santa Justa que comunica els barris de la Baixa i el Chiado. A la part superior de l'estructura fèrria per la qual circulen amunt i avall dos ascensors hi ha una aèria terrassa de baranes metàl·liques amb vertiginoses panoràmiques dels carrers adjacents - el Rossio, la rua de Santa Justa i la rua Áurea-, de la terrassa que envolta el convent del Carmo i del barri de l'Alfama i el Castell. L'altre es troba a l'extrem d'una de les vies que travessen de nord a sud el barri pombalí, al costat de la Praça do Comércio, és el Mirador del Arco de la rua Augusta, que tot i l'atrafegada història d'aquest, reconstruït en dues ocasions després del sisme, no seria conclòs fins al segle XIX. De totes maneres l'accés a la terrassa de l'arc no seria obert al públic fins al 2013. Per un ascensor s'accedeix al segon pis i a la Sala do Relógio on una exposició explica la història del monument i del rellotge mecànic, muntat el 1941 per la Fábrica Nacional de Relógios Monumentais A Boa Constructora. Unes escales duen cap a l'exterior al costat de les estàtues de l'escultor francès Célestin Anatole Calmels que representen al Valor, la Glòria i el Geni personificats. Des de la terrassa les vistes més destacades són la pròpia plaça oberta cap al Tajo i la rua Augusta ascendint per la Baixa cap al Rossio. Cap a l'est es té una de les millors vistes sobre la catedral i, per descomptat, l'Alfama i el Castell de São Jorge.\nEl Bairro Alto i Santa Caterina, a cada costat del Chiado, nord i sud, hi ha sengles miradors destacats. El de São Pedro de Alcantara, es troba en els jardins homònims, rere l'estació ferroviària del Rossio. Es pot accedir-hi des de la plaça de Restauradores prenent el Elevador da Glória per arribar al panorama que s'ofereix cap al Castell, Graça i Monte. El Miradouro de Santa Catarina és davant del Museu de la Farmàcia i es accessible mitjançant el Elevador da Bica, a les proximitats. Està orientat en paral·lel al riu i des d'ell s'aprecien les instal·lacions del port, el Crist Rei que des de l'altra riba pretén emular el Corcovado de Rio de Janeiro, el pont del 25 d'Abril, el barri de Lapa. Aquí hi ha un parell de terrasses a diferents nivells i un quiosc on prendre alguna cosa. Al centre hi ha una estàtua obra de l'escultor Júlio Vaz Júnior que representa Adamastor, el gegant marí que, en el cant V de l'epopeia de Camões Os Lusíadas, s'enfronta a Vasco de Gama tractant d'impedir-li el pas cap a l'Oceà Índic pel Cap de Bona Esperança, que en aquells temps es coneixia encara com el Cap de les Tempestes. A boca e os olhos negros retorcendo e dando um espantoso e grande brado me respondeu: Eu sou aquelle oculto e grande Cabo. (La boca i els ulls negres retorçant i donant un espantós i gran crit em va respondre: Jo sóc aquell ocult i gran Cap).\nMés cap a l'interior de la ciutat, als voltants de la plaça del Marquès de Pombal, responsable de la reconstrucció de la ciutat després del terratrèmol de 1755, qui també la atalaia des de dalt del seu elevat pedestal, hi ha altres punts des d'on admirar-la. Un d'ells és el Miradouro do Parque Eduardo VII, a la Alameda Cardeal Cerejeira, en un extrem de la zona verda. Des d'allà s'aprecia l'ornamentació vegetal del parc que es projecta cap a l'avinguda dels Libertadores amb els reflexos del Tajo, com a límit, al fons. En direcció cap a ponent, s'aixequen les torres del centre comercial de Amoreiras. Sobre una d'elles s'ha habilitat l'accés per gaudir de la vista panoràmica que es té de la ciutat en totes direccions. El mirador es troba sobre el pis 18, a 174 metres d'altura sobre el nivell del mar i des d'allà s'arriba a veure el pont Vasco de Gama, la basílica de Estrela, la Mãe d'Água que recull les aigües provinents de l'aqüeducte de Águas Livres, el palau reial d'Ajuda i els monuments de Belém, tot això sota el pas dels avions que es dirigeixen cap a l'aeroport de la ciutat.\nHi ha, més, és clar que hi ha més. Més allunyats del centre o no, sobre innombrables terrasses privades o altres, més senzills, com el de la terrassa de l'elevador que des de la rua Madalena porta cap al Castell, o el de la del tercer pis de l'estació del Rossio, mirant a través de la plaça cap al castell.\nAtlantic | Portugal | Lisboa | Miradors


roses – Espai Joäo Martí\nAquest SANT JORDI repetim experiència i tornarem a ser a la Riera de Mataró oferint roses solidàries a tots aquells qui volgueu col·laborar amb els nostres projectes socials. Us hi esperem! (Activitat pendent de confirmació).\nAquest SANT JORDI repetim experiència i tornarem a ser a la Riera de Mataró oferint roses solidàries a tots aquells qui volgueu col·laborar amb els nostres projectes socials. Serem de 10 a 20h a l’alçada de la Sala […]\nEns il·lusiona anunciar que la propera diada de Sant Jordi farem una diada especial, a peu de carrer! Serem durant tot el dia a Sant Pere Més Alt núm. 39, a la botiga de la família del Ray (de […]


Dermatologia.cat | Tinc un nen amb dermatitis atòpica. Què he de fer?\nDermatologia.cat / Informació per a pacients / Consells pràctics / Tinc un nen amb dermatitis atòpica. Què he de fer?\nL’èczema o dermatitis atòpica és una malaltia de la pell que apareix en nens i adults amb una pell especialment sensible. És una alteració crònica (és a dir, pot durar anys), el qual vol dir que el nen tindrà èpoques millors o pitjors, depenent del clima, l’època de l’any, l’estat d’hidratació de la seva pell…\nLa contaminació -especialment a les ciutats-, la higiene excessiva amb ús de sabons, la duresa de l’aigua, etc., són factors que poden influir en l’aparició d’aquesta malaltia.\nS’accepta que la dermatitis atòpica té un gran component genètic, és a dir, que hi ha una alteració en la composició normal de la pell que s’hereta dins de la família. En les famílies amb nens amb dermatitis atòpica, és freqüent trobar membres (pare, mare, germans, tiets…) amb antecedents d’al·lèrgies, que han patit aquesta malaltia, o bé bronquitis asmàtica o rinoconjuntivitis al·lèrgica.\nCal que li facin proves d’al·lèrgia?\nSi el nen no mostra altres manifestacions (com asma, rinitis o conjuntivitis al·lèrgica, diarrees…), en general no estan indicades. Només en nens petits amb dermatitis atòpica important, cal descartar al·lèrgia a certs aliments com l’ou o la llet de vaca. El seu especialista li orientarà adientment en cas necessari.\nÉs freqüent que el nen millori molt o es curi abans d’arribar a la pubertat, però això no és sempre així i tampoc no es pot predir de forma fiable.\nEn nens petits, el bany ha de ser curt i fent servir aigua calenta-tèbia, sense fer-ne ús de sabons. És preferible utilitzar olis de bany infantils, que proporcionen hidratació i protecció a la seva pell. No hem de fer servir esponges ni cap estri per fregar la pell; l’aigua i les mans del cuidador (pare, mare, avi…) són suficients.\nEn nens més grans, és preferible la dutxa al bany, i han de fer-se servir sabons de tipus “syndet” (que vol dir, “sense detergents”). En alguns casos més severs, es pot recórrer al bany, afegint olis de bany -com en nens petitons- o pols d’avena col.loïdal; en aquest últim cas, el nen ha de romandre 10-15 minuts dins de la banyera.\nLes temperatures extremes no són bones. Es recomana mantenir una temperatura ambient a casa de 20-22 graus. Temperatures superiors poden augmentar la irritació i la picor del nen. Especialment a l´hivern, època en la qual el nen amb dermatitis atòpica sol estar pitjor, les calefaccions baixen molt la humitat ambiental; en aquest cas, l’ús d’humificadors és molt aconsellable (sempre i quan es mantinguin ben nets). Les calefaccions cal abaixar-les al mínim o desconnectar-les durant la nit, qual el nen dorm.\nCatifes, llibres, mobles, joguines de roba, ossets de vellut, matalassos antics, roba de llit amb plomes, pòsters, i en general, qualsevol cosa que pugui retenir pols, ja que la presència d’àcars en la pols domèstica pot empitjorar la pell del nen. L’habitació del nen ha de ser ventilada a diari durant 10-15 minuts, i si toca el sol una estona dins de l’habitació, millor encara.\nAnimals domèstics (si el nen mostra signes d’empitjorament mentre està amb ells).\nExcepte en casos greus de dermatitis atòpica, no hi ha massa problema. Sí que és cert que l’aigua de la piscina és bastant irritant pel nen amb dermatitis atòpica. Tanmateix, una bona esbandida a la dutxa posterior i l’aplicació immediata d’una crema hidratant poden contrarestar aquest efectes indesitjables de les piscines. En cas de brots més greus d’èczema, pot ser necessari interrompre temporalment l’activitat. Cal recordar que l’exercici físic és molt positiu per la salut d’aquests nens, com ho és per qualsevol altre.\nEl sol pot millorar els símptomes de la dermatitis atopica, però degut als seus efectes prejudicials sobre la pell, no es pot recomanar sistemàticament. En canvi, els banys en aigua de mar sí són beneficiosos. Cal fer una protecció solar adequada, amb cremes solars pediàtriques d’índex de protecció superior a 40 (aplicar sempre 20-30 minuts abans de l’exposició i repetir l’aplicació rere els banys i cada 60-90 minuts), evitar les hores centrals del dia (de 11 a 16 hores), mantenir una bona hidratació del nen amb aigua o sucs, i recordar que els parasols, la roba i les gorres o viseres són també elements de protecció imprescindibles.\nNo. Només cal evitar certs aliments si el nen és al·lèrgic a algun d’ells.\nEl metge li ha receptat cremes amb corticoides (cortisona) o altres medicaments per millorar-li l’èczema: és imprescindible que les faci servir?\nEn certs moments, les mesures d’higiene i hidratació de la pell del nen no són suficients per tractar-lo. En aquests casos, caldrà l’ús de medicaments, com ara cremes amb cortisona i altres principis actius. No hi ha raó per tenir por d’aquests medicaments si se’n fa un ús responsable atenent les instruccions del vostre metge. En general, són productes segurs que es fan servir de forma intermitent, i que es deixen d’aplicar al curar la zona amb èczema. Confieu en les recomanacions del vostre pediatra o dermatòleg.\nLa presa de pastilles d’antihistamínics es recomana en casos de dermatitis atòpica quan el nen té molta picor, es grata molt i està irritable. En general, es prenen durant períodes de temps curts i de forma intermitent. Seguiu les instruccions del vostre metge.


CANAL REUS TV - Arreglar el campanar de Riudoms costarà prop de 50.000 euros\nArreglar el campanar de Riudoms costarà prop de 50.000 euros\nDesprés que la matinada de divendres passat, un llamp impactés contra la part superior de l'edifici, l'estructura i les instal•lacions elèctriques romanen greument afectades.\nDos quarts d'una. Aquesta és l'hora exacta en què un llamp va impactar contra l'església Sant Jaume de Riudoms la matinada del passat divendres. El cop va ocasionar greus desperfectes a l'estructura del campanar, i va afectar greument a les instal·lacions elèctriques i electròniques, com la llum, la megafonia i la climatització. "Els veïns diuen que va sonar a tot Riudoms com si hagués caigut una bomba, jo era a casa meva i vaig sentir com si hagués caigut el campanar", expressa el rector de l'església Sant Jaume de Riudoms, el mossèn Josep Mateu. "S'havia fet un forat a la cúpula per la caiguda d'una pedra molt gran, tot el terra estava ple de runa, les caixes d'electre i els cables estaven tots rebentats", diu Josep Mateu.\nArreglar les instal·lacions afectades no serà un procés ràpid, i es calcula que el cost oscil·li entre els 40.000 i 50.000 euros. "Tot el que s'ha cremat és el que hem anat arreglant durant aquests anys, per tant ha estat un disgust fort. Estem parlant amb l'Ajuntament, l'Arquebisbat i diferents entitats per veure si ens poden donar un cop de mà. Voldríem que abans de finals d'any tot estigués en marxa, però no sé si serà possible", afegeix el mossèn.\nFa només cinc mesos que l'església Sant Jaume va ser declarada Bé Cultural d'Interès Nacional per la Direcció General del Patrimoni Cultural. L'església també estava a l'espera de reformar l'orgue, unes obres que venien finançades per la Diputació de Tarragona, però que arran de les destrosses, potser s'haurien d'ajornar.\n© canalreustv.cat (2018)


Josep Vicent Boira (corredor mediterrani): "El futur és del tràfic ferroportuari"\nPublicat 26/10/2021 10:33CET\nCalcula escurçar 10 minuts en dos anys el trajecte amb tren entre Barcelona i València\nEl comissionat per al corredor mediterrani, Josep Vicent Boira, ha defensat aquest dimarts millorar les connexions entre trens i ports per articular un sistema de transport més sostenible i poder plantejar la relocalització de la indústria a Europa: "El futur és del tràfic ferroportuari".\nEn una entrevista a TV3, recollida per Europa Press, ha explicat que els tres ports més dinàmics de la península Ibèrica són a la zona del Mediterrani i que les xifres apunten que el retorn de la inversió al corredor és molt elevat: per cada euro invertit el benefici serà de 3,5 euros, segons dades de la Comissió Europea.\nA més, ha sostingut que la congestió de les carreteres, la "crisi dels camioners" i el canvi climàtic posen de manifest la necessitat d'apostar pel transport ferroviari, i ha afegit que el corredor mediterrani compta amb un gran consens institucional, territorial i polític.\nAl seu parer, a Espanya existeix una inèrcia a desenvolupar les infraestructures de manera radial: "Però això està canviant molt ràpidament. Quan vaig al Ministeri o vaig a Adif, ja començo a veure el corredor mediterrani en el seu context europeu i internacional, i de cada vegada hi ha més pressions, efectivament de tots els participants, perquè sigui una realitat".\nEn aquest sentit, Boira ha subratllat que hi ha l'acord "des d'Andalusia fins a Catalunya" que el corredor s'ha d'impulsar i que, en espera del desplegament total del projecte, ja existeix una demanda per a aquesta infraestructura.\nDe cara al desenvolupament del corredor mediterrani, Boira calcula que en uns dos anys es podrà retallar en 10 minuts el trajecte Barcelona-València, quan es canviï l'amplària de la via entre Castelló i Tarragona; l'Euromed més ràpid ho fa ara en 2 hores i 35 minuts, ha detallat.\nEl "ple desenvolupament del corredor" arribarà quan es construeixi la nova plataforma València-Castelló d'amplària internacional, els estudis informatius del qual es presentaran molt ràpid, ha avançat Boira.\nEl comissionat per al corredor també ha advertit que no hi ha "una data d'inauguració" de la infraestructura, que es basa en la millora progressiva de la mobilitat de les persones i el transport de mercaderies.


Castell�, ‘Costa Nostra’\nPol�tica i maons juguen junts en la Costa del Azahar. Les sospites de conniv�ncia amb pol�tics planeja despr�s d’una sorda guerra entre constructors que s’est� produint entorn d’una sucosa requalificaci� de terrenys en la prov�ncia de Castell�, a l’ombra d’un parc tem�tic que promou la Generalitat valenciana. Dues d’aquestes empreses, Lubasa i PGP, han estat receptores d’alguns dels millors mossos que el poder pol�tic ha concedit en els �ltims anys. Part de la remodelaci� del port de Castell� (El Grau), l’ara paralitzat projecte de l’aeroport que promou la Diputaci� Provincial, els aparcaments de la capital i la requalificaci� de terrenys de RENFE s�n algunes de les obres que han assolit, junts o per separat, els ara socis Luis Batalla i Pedro Gimeno. Dos empresaris de diferents traject�ries i avui gran �xit amb importants contactes tant en la Diputaci� com en la Generalitat valenciana.\nL’�ltim terreny de batalla �s una planura de tarongers entre Orpesa i Cabanes. En disputa, dos projectes: el de l’empresa tur�stica Marina d’Or i la coalici� de tres empreses, Lubasa, PGP i un grup constructor d’Alacant. Els ajuntaments afectats per aquest llaminer PAI (Pla d’Actuaci� Integral) s’han decantat per la primera oferta, encara que s’anuncia encara una llarga batalla judicial d’almenys dos anys. Amb clarivid�ncia ho va advertir en declaracions p�bliques el president de la Diputaci� de Castell�, Carlos Fabra, fact�tum del PP a Castell�: “Es decidir� en els tribunals”. Fabra no passa per aquesta guerra de casualitat. PGP i Lubasa s�n les dues empreses que li han seguit en el seu projecte m�s benvolgut, qualificat de “megal�man” pel ministre Jordi Sevilla: l’aeroport de Vilanova d’Alcolea.\nLubasa i PGP han estat acusats d’obtenir un gran volum d’obra p�blica. D’acord amb dades del butllet� del Registre Mercantil, nom�s Lubasa, empresa matriu d’un gran grup econ�mic, t� ara fins a cent enc�rrecs p�blics, procedents en la seva majoria del PP valenci�.\nPer la seva banda, l’empresari Pedro Gimeno nega a Intervi� haver obtingut beneficis per la seva amistat amb Carlos Fabra: “Estic en l’aeroport perqu� em va semblar una oportunitat important per a tota la prov�ncia, i quant al port de Castell� el que vaig fer va ser perdre diners. Ara, per exemple, he perdut l’adjudicaci� de Mundo Ilusi�n, en la qual duc anys invertint diners. No tinc res m�s per adjudicaci� p�blica”. L’operaci� urban�stica que es dibuixa entre els tarongerars t� la seva pedra filosofal en el projecte que Carlos Fabra, home fort del PP a Castell� —imputat per diversos presumptes delictes contra l’Administraci�, com prevaricaci�, suborn, malversaci� i tr�fic d’influ�ncies i altre fiscal—, ha impulsat amb tota la seva energia pol�tica: l’aeroport de Vilanova d’Alcolea.\nNom�s va haver-hi una oferta per a fer-se c�rrec de la construcci� i explotaci� de l’aeroport. Van apar�ixer Lubasa, PGP i FCC, que van obtenir posteriorment interessants millores de l’Administraci�. Des d’una garantia econ�mica de sis euros per passatger, si el futur aeroport no arriba als llindars de rendibilitat, fins a l’expropiaci� dels terrenys (10,8 milions d’euros) o un aval per a un cr�dit de 44 milions d’euros. El projecte i el pla director (1,87 milions i 174.300 euros, respectivament) ja havien tamb� corregut a c�rrec de la Diputaci� de Castell�, que presideix Carlos Fabra.\nAvui l’aeroport no �s sin� una enorme extensi� de terres remogudes. Enganxat en la falta d’autoritzacions i problemes amb assumptes com la cria de l’esparver cendr�s, esp�cie en vies d’extinci�, que l’aer�drom estigui operatiu en 2007 sembla una quimera. A m�s, hi ha seriosos problemes econ�mics perqu� les entitats financeres no acaben d’entrar en el projecte. En el mateix sembla clar el paper de FCC —soci tecnol�gic de l’assumpte— i el de Lubasa, potent constructora. Crida m�s l’atenci� la participaci� de PGP, amb un cinc per cent.\nPer a la compet�ncia de Lubasa i la seva uni� d’empreses semblava clar que no es tractava d’un aeroport rendible. No obstant aix�, per a sorpresa de l’oposici�, el PSPV, i del sector, les condicions de la concessi� van canviar, una vegada adjudicada, de manera avantatjosa. Fins al punt que diversos informes jur�dics oficials consideren que devia haver-se tornat a licitar, donat el canvi substancial de condicions econ�miques.\nMentre Lubasa �s una gran constructora tradicional de Castell�, PGP �s la societat d’un empresari singular, Pedro Gimeno. Aquest, amic personal de Carlos Fabra, ha incrementat les seves inversions en la prov�ncia de Castell�. No aix� la grand�ria de la seva empresa. D’acord amb les dades del Butllet� del Registre Mercantil, PGP, que duu des de 2002 sense dipositar els seus comptes davant el registre, tenia llavors dos empleats fixos i quatre eventuals. Aix� va escometre, entre altres projectes coneguts, la reforma del port de Castell� (El Grau), el de Borriana (que finalment no va guanyar), l’aeroport i un projecte per a urbanitzar 20 milions de metres quadrats, el PAI de M�n Il�lusi�. Tot aix�, amb un capital social de 900.000 euros.\nL’amistat entre Carlos Fabra i Pedro Gimeno P�rez-Castej�n ha traspassat els l�mits del rumor a Castell�. Ambd�s estableixen la seva resid�ncia d’estiu a Eivissa, en les proximitats de l’exclusiva Marina Botafoch. Aquest estiu van ser vists i fotografiats navegant junts el iot de Gimeno, un vaixell de la classe Sunseeker, de 20 metres d’eslora i valorat en uns 1,2 milions d’euros.\nLa influ�ncia de Gimeno no va quedar en Fabra. A m�s es va incorporar a les vacances el conseller valenci� d’Economia, Gerardo Camps. Segons va publicar la premsa valenciana, Camps va compartir diversos menjars amb Fabra i Gimeno en l’entorn de Marina Botafoch, on est� atracat el iot P�lux, propietat de Gimeno. Camps, en virtut del seu c�rrec de conseller, �s president de la societat p�blica Projectes Tem�tics. Aquesta societat �s l’accionista �nica del Centre d’Oci Mundo Ilusi�n, la societat que gestiona i explota el parc tem�tic que far� banderola d’atracci� de l’apetit�s PAI de 20 milions de metres quadrats. Fabra, pare de la idea de Mundo Ilusi�n, �s vicepresident d’aquesta societat. Gimeno havia presentat al costat del seu soci, Luis Batalla, dues ofertes anomenades Mundo Ilusi�n Costa Azahar per a fer-se amb el suc�s past�s urban�stic entre Orpesa i Cabanes.\nL’Ag�ncia Tribut�ria ha investigat els moviments de Fabra en 1999. Aquest any es va traspassar el restaurant Marenostrum, que regentava Mar�a Amparo Fern�ndez Blanes, esposa de Carlos Fabra, a altra societat, anomenada Cuina Benicarlanda. Aquesta empresa �s ara propietat de Gimeno, que ha acabat per tancar el restaurant l’any passat.\nNegocis i excepci�\nEls negocis floreixen a l’ombra de l’excepcionalitat. L’escletxa d’un any que el PP ha concedit a la Comunitat Valenciana de morat�ria de la llei reguladora del s�l en aquesta autonomia ha propiciat que es requalifiquen urgentment 50 milions de metres quadrats per un procediment d’excepci� anomenat PAI. A l’ombra d’aquests PAI, concebuts com un recurs puntual, s’ha anat modelant bona part de l’urbanisme valenci�. Lubasa, com a gran empresa constructora ha estat molt present en algun dels m�s interessants; i tamb� en els de procediment una mica m�s truculent.\nEl PAI de Renfe en la ciutat de Castell� ha estat un dels m�s controvertits. Fins i tot va haver-hi una den�ncia en el proc�s per presumptes irregularitats que va presentar una associaci� de comerciants locals anomenada Edifici Singular. Es va acusar a l’ara alcalde, Alberto Fabra, d’haver arreglat un tr�mit burocr�tic per a ajudar a Lubasa. Aquesta den�ncia va ser sobreseguda en el seu moment. No obstant aix�, al llarg del judici es va saber que molt abans que aquests terrenys entressin en disputa urban�stica, Alberto Fabra, llavors regidor d’Urbanisme, s’havia reunit amb directius de Luis Batalla per a parlar d’aquest possible PAI. Els terrenys s�n els que ocupava Renfe en l’antiga estaci� i vies que ara estan soterrades. All� s’est� edificant el futur El Corte Ingl�s, que despla�ar� el pes comercial de la ciutat des del casc hist�ric cap a aquesta nova zona. Lubasa va ser l’�nic ofertant per a aquest atractiu past�s. Els terrenys que eren dotacionals van passar a ser terciaris i es va modificar puntualment el Pla General d’Ordenaci� Urbana de la ciutat per a donar cabuda a aquesta requalificaci�. Lubasa t� tamb�, gaireb� en exclusiva, la concessi� dels nous aparcaments de la ciutat.\nLubasa va aconseguir una altra adjudicaci� miracle, al desembre de 2003, a El Puig (Val�ncia). L’alcalde —en aquest cas del PSPV-PSOE— va aprovar in extremis, en l’�ltim ple de l’any convocat per al mateix 31 de desembre, aquest PAI per quatre milions d’euros en el qual s’edificarien 4.500 xalets i un camp de golf. Un dia despr�s, l’1 de gener de 2004, entra en vigor l’obligatorietat de reservar un 10 per cent dels terrenys d’aquests PAI per a habitatges protegits. Finalment el PAI de El Puig t� dif�cil sortir avant per problemes mediambientals. Era l’�ltim punt decisiu de la Ruta Blava, un projecte que va impulsar Eduardo Zaplana per a la costa nord de la prov�ncia de Val�ncia. La concessi� va ser impugnada, encara que el Tribunal Superior de Just�cia de Val�ncia va desestimar una vegada m�s la demanda contra Lubasa i els seus socis, en aquest cas Lladr�, Gesfesa i Bancaixa.\nJoaqu�n Vidal (Intervi�, n�m. 1.535, del 26 de setembre al 2 d’octubre de 2005, p�g.22-26).


Els mestres de la privada demanen una reducció de les hores lectives | UGT Catalunya\nEls mestres de la privada demanen una reducció de les hores lectives\nEls principals sindicats de l’ensenyament privat –CCOO, FETE-UGT i USOC– es concentraran demà davant la Federació Catalana de Centres d’Ensenyament (FCCE), la patronal dels centres privats, per reclamar el desbloqueig del conveni col·lectiu. Els docents del sector privat demanen també una reducció de les hores lectives i un augment salarial del 5,2%.\nLa reducció de les hores lectives reclamada pels sindicats -sis hores a Secundària i dues a Primària- no significa una reducció de la jornada laboral, sinó de les hores destinades a classe, puntualitza Alícia Mir, secretària d’ensenyament privat de FETE-UGT. Els professors del sector privat volen així equiparar-se als seus col·legues de la pública destinant més hores a la preparació de les lliçons.\nL’enfrontament pel conveni col·lectiu arribarà aquest dimecres al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC). Els sindicats reclamaran a la patronal que no ho divideixi entre centres reglats i no reglats, entre ells acadèmies i escoles d’idiomes. Segons els representants sindicals, les patronals "estan incomplint els acords que ells mateixos van signar en el Pacte Nacional de l’Educació" i que establien una "homologació" entre els centres concertats i els públics.\nLes organitzacions sindicals no descarten iniciar una vaga si no es resol la negociació del conveni, paralitzada des de fa un any. La concentració de demà se celebrarà davant la seu de la FCCE al carrer Diputació de Barcelona.