Polèmica a Sant Feliu de Guíxols per l'acte de rebuig a la sentència a la Generalitat • Ràdio Capital de l'Empordà\nL’acte que s’ha fet a Barcelona, al Palau de la Generalitat, amb més de 700 alcaldes per rebutjar la sentència del Tribunal Suprem ha desfermat una polèmica a Sant Feliu de Guíxols. Específicament, entre Esquerra Republicana i l’alcalde, de Tots per Sant Feliu.\nL’alcalde Carles Motas va assistir-hi, així com la resta d’alcaldes sobiranistes del Baix Empordà. Motas, però, hi va fer un petit discurs.\nTots els alcaldes que hi van anar, van entregar les mocions que s’havien aprovat als seus conistoris, via ple municipal. Ara bé, des d’Esquerra Republicana, a l’oposició a Sant Feliu, han criticat que no es va permetre votar la moció al Ple. La protesta l’han fet via Twitter.\nAvui l'Alcalde de #Guíxols @carlesmotas (amb pacte de govern amb @PSCGuixols) deu haver entregat a el MHP @QuimTorraiPla una moció que a l'ajuntament de @Guixols NO ens ha permès votar. @ACM948 @AMI__cat https://t.co/RXlOYtJwby\n— ERC Guíxols (@erc_guixols) October 26, 2019\nA això, Carles Motas També hi ha respost. I ha recordat als republicans que es va fer un ple unitari.\nQuan pensava que havíem fet un acte unitari i resulta que com a molt ens hem ajuntat per cantar els segadors….i justet.\nSalutacions @erc_guixols#EixemplantLaBase https://t.co/261fljfHiY https://t.co/OjP5YTo2TQ pic.twitter.com/jQs0BRlnSg\n— Carles Motas López (@carlesmotas) October 26, 2019\nPerò la polèmica no va acabar aquí. en aquest punt, Motas va respondre a un militant d’ERC Guíxols, que li recriminava que qui realment mana al seu govern és el PSC i que a l’alcalde només li agrada fer-se fotos. Aquesta va ser la resposta de Motas.\nRespira fondo @iniguezjimenez…i no culpabilitzis de les teves fustracions als qui fins fa tot just 4 mesos erem socis de govern. Socis lleials al pacte i a les persones que el van signar. No se si tu pots dir el mateix. Fes autocritica i potser trobaràs alguna resposta. Salut! https://t.co/5KnVtWPT91\n“L’exercici del dret a l’autodeterminació no té camí de retorn. No podem defallir”\nL’acte dels alcaldes el va culminar un discurs del president Quim Torra. Torra va dir als 700 batlles que no aturarà l’intent d’aconseguir un referèndum i l’autodeterminació.\nArticle anteriorGairebé 400 persones participen en la IV marxa solidària Mas Maiensa de Santa Cristina\nArticle següentCastell d’Aro prepara la primera fira de Playmobil


La II Flotilla de la Llibertat ja ho té tot a punt per a sortir en direcció a Gaza – CGTCatalunya\nInici > General > Notícies > La II Flotilla de la Llibertat ja ho té tot a punt per a sortir en direcció a Gaza\nLa II Flotilla de la Llibertat ja ho té tot a punt per a sortir en direcció a Gaza\nDes de l'Estat espanyol salparà un vaixell de passatgers amb 200 persones que s'unirà a altres 12 vaixells de la coalició internacional d'organitzacions de drets humans per a trencar el bloqueig imposat per Israel a Gaza.\nMaria José Esteso / Diagonal\nAl llarg d'aquest any, la plataforma Rumb a Gaza ha recollit gran quantitat de material humanitari que intentarà lliurar al poble palestí. Els membres de la flotilla han sofert punxades telefòniques, detencions i seguiment policial. De moment, el Govern no garanteix la seguretat dels cooperants.\nQuan es compleix un any de l'atac a la I Flotilla de la Llibertat, una segona Flotilla està preparada per a salpar rumb a Gaza. La tercera setmana de juny té previst sortir al mar un vaixell de passatgers amb 200 persones de l'Estat espanyol noliejat per la plataforma Rumb a Gaza. Aquest vaixell s'unirà a altres 12 amb representants de 50 països i un total de mil persones amb destinació a la Franja de Gaza.\nFa un any, el 31 de maig de 2010, Israel va assaltar brutalment el Mavi Marmara, vaixell turc que formava part de la I Flotilla de la Llibertat, i va assassinar en aigües internacionals a nou activistes turcs; 50 persones van resultar ferides i 750 cooperants que viatjaven en els vaixells de la flotilla van ser segrestats i detinguts durant dies per forces d'elit israelianes.\nDesprés d'aquests fets, la preparació de la II Flotilla de la Llibertat ha comptat amb el suport d'un nombre important de persones de tot l'Estat espanyol. Durant onze mesos, dos dels seus impulsors, Laura Arau i Manuel Tapial integrants de la primera expedició expliquen que “han sorgit més de 20 grups de Rumb a Gaza i a través d'ells s'ha recollit ajuda humanitària” consistent sobretot en material escolar i hospitalari i aliments no peribles. Són diverses tones que es transportaran en un dels vaixells de la coalició internacional d'organitzacions contra el bloqueig a Gaza.\nPerò la tasca no ha estat fàcil. En tot aquest temps, el primer ministre israelià, Bejamin Netanyahu, ha torpedejat i amenaçat al moviment internacional que es proposa arribar a la costa de Gaza, qualificant el lliurament d'ajuda humanitària com “una provocació”. Netanyahu ha demanat a Nacions Unides que impedeixi “per tots els mitjans” la sortida dels vaixells. El dia 1 d'abril es va dirigir al secretari general, Ban Kimoon, perquè es detingui a la flotilla, afirmant que “ha estat organitzada, per elements extremistes islàmics a fi de crear un enfrontament i provocar un esclat”.\nUns dies després, el 10 maig, Netanyahu, va telefonar al president del Govern, José Luis Rodríguez Zapatero, per a demanar-li que impedís la sortida del vaixell espanyol, segons va revelar l'ambaixada d'Israel a Madrid, just el mateix dia que el portaveu de Rumb a Gaza, Manuel Tapial, intervenia en la seu del parlament europeu per a explicar la missió davant els europarlamentaris i recaptar suports. Aquest dia la web del Ministeri d'Afers Exteriors, en el seu apartat de recomanacions per a viatjar, va publicar la següent informació, encara visible: “Es desaconsella encaridament embarcar en qualsevol buc de la iniciativa Rumb a Gaza pel greu perill que pot comportar per als participants en aquesta flotilla”. Aquestes recomanacions demanaven que s'enviés l'ajuda humanitària a Gaza “per via terrestre i respectant els canals autoritzats”.\nPerò la pressió no va parar. El 18 de maig l'ambaixador israelià a Espanya, Raphael Schutz va ser rebut per la ministra d'Exteriors, Trinidad Jiménez a petició del representant israelià, per a, de nou, demanar al Govern que no permeti la sortida del vaixell espanyol amb destinació a Gaza. Schutz, és el mateix que va titllar de “terroristes” als integrants de la primera Flotilla de la Llibertat, al juny passat, i que va arribar a comparar públicament els assassinats de la flotilla per l'exèrcit del seu país amb els morts en accidents de tràfic durant els caps de setmana.\nPer a Tapial és “significatiu que la ministra no s'hagi volgut reunir amb nosaltres, sent ciutadans espanyols que anem a portar a terme una missió humanitària, i que si ho faci amb l'ambaixador d'Israel”. Jiménez va derivar als representants de la flotilla al director de política exterior en el Mediterrani, Zagreb i Orient Pròxim, Juan González-Barba, qui “en cap moment va mostrar un compromís de garantir la nostra seguretat”, afirmen des de l'organització de la Flotilla.\nPolicia secreta del CNI\nEls membres de la Campanya Rumb a Gaza han sofert tot tipus de pressions per part del Govern espanyol: punxades telefòniques, registres, enregistraments en les conferències i fins i tot seguiment per part de membres del Centre Nacional d'Intel·ligència (CNI) (veure: www.diagonalperiodico.net/El-Gobierno-cede-al-chantaje-de.html\nLa preparació de la II Flotilla de la Llibertat ha suposat una mobilització ciutadana important. En menys d'un any s'han organitzat conferències, concerts, concentracions i recollida de fons i material humanitari. D'aquestes campanyes han sortit diverses tones d'ajuda humanitària, material escolar i quirúrgic per a hospitals, que es durà en dos contenidors en un carguer escortat per la coalició internacional de la Flotilla. S'han recaptat 300.000 euros, d'ells 200.000 han servit per a comprar el vaixell de passatgers en el qual s'embarcaran, entre altres, els actors Willy Toledo, Alberto San Juan, l'exdiputada Ines Sabanés, l'eurodiputat Willy Meyer (Esquerra Unida), l'exsenador de Esquerra Unida, Joan Josep Nuet, l'irlandès Paul Murphy, del grup Esquerra Unitària Europea-Els Verds, al costat d'altres tants activistes de drets humans.\nDes que Israel va imposar de forma il·legal en 2006 el bloqueig a la Franja de Gaza, la situació entre la població ja empobrida, és extrema. Un milió i mig de persones no tenen aigua potable, manquen de medicines bàsiques, llet per als bebés i els aliments escassegen. Tampoc és possible fer-se amb materials de construcció per a rehabilitar les cases després dels bombardejos israelians. Els vaixells ja estan preparats i és molt possible que Israel actuï igual que l'any passat. “No tenim cap compromís per part del Govern per a protegir-nos. No ens han donat cap garantia”, assegura Tapial.\nMés informació al web: www.rumboagaza.org/


Resum primera sessió converses Les Falles, a la Nau - Cendra Digital.\nResum primera sessió converses Les Falles, a la Nau\nExperts defensen una formació de cicle formatiu superior i posar en valor el treball dels artistes fallers\nEls experts que han participat en la primera sessió de les jornades Les Falles, a la Nau han coincidit a defensar una formació de cicle formatiu superior, en la necessitat de posar en valor el treball dels artistes fallers i en la conveniència de crear punts de trobada amb altres professionals de les arts plàstiques que permeten establir fórmules de col·laboració i trenquen els tradicionals esquemes que han mantingut allunyades les falles de la resta de professionals de les arts plàstiques.\nLa sessió, titulada “Fer falles: de l’aula al taller” va reunir en el Fòrum de Debats de la Universitat de València Ricard Català Gorgues, assessor de formació del CEFIRE de la Generalitat Valenciana; José Latorre *Lleó, mestre major del Gremi Artesà d’Artistes Fallers, i José Luis Cueto Lominchar, degà de la Facultat de Belles Arts de València.\nEls debats van ser inaugurats pel president de l’Associació d’Estudis Fallers (ADEF), Gil Manuel Hernández, amb l’assistència del regidor de Festes de l’Ajuntament de València i president de la Junta Central Fallera, Félix Crespo.\nEl mestre major del Gremi d’Artistes Fallers, José Latorre, va reclamar per a les noves generacions d’artistes fallers “una formació de la qual ara manquem”, ja que la situació actual, “amb la formació en els mateixos tallers, no es pot continuar mantenint. Els artistes del futur, els quals han de fer les falles del 2020 o del 2030, han d’eixir millor formats”.\nVa assegurar també que les falles no són un lloc tancat a altres professionals, com ara dissenyadors gràfics o arquitectes, ja que en els últims anys han sigut nombrosos els casos de falles que s’han fet amb la participació d’estos especialistes.\nEncara que va reconéixer que alguns artistes fallers són poc inclinats a col·laboracions externes o a establir una formació reglada, Latorre va afirmar que el col·lectiu “no es pot quedar ancorat en l’època medieval i ha d’evolucionar”.\nVa recordar que en actualment els artistes fallers formen un col·lectiu de 300 professionals amb un volum de facturació anual d’uns 15 milions d’euros, únicament en treballs per a falles, sense incloure en esta xifra l’economia generada en altres sectors relacionats amb la festa.\nRicard Català Gorgues, assessor de formació del CEFIRE, va assegurar que la societat valenciana disposa actualment dels instruments adequats per a oferir la millor formació als artistes fallers, que poden trobar en el grau de formació superior l’instrument més adequat.\nCatalà Gorgues va insistir que l’actual ofici d’artista faller reuneix totes les possibilitats per a iniciar una formació reglada que combine competència i qualificació, i que alhora subratlle la potencialitat econòmica del sector i pose l’accent tant en l’esperit emprenedor com en la capacitat empresarial.\n“L’artista faller —va afirmar Ricard Català— ha de conéixer, a més de les tècniques de l’ofici, el món de l’empresa i del màrqueting. Des de la formació professional es pot donar resposta completa a les necessitats formatives dels artistes fallers”.\nJosé Luis Cueto Lominchar, degà de la Facultat de Belles Arts de València, va reclamar flexibilitat entre el món de la universitat i dels artistes fallers per a establir ponts d’anada i tornada que permeten establir fórmules de col·laboració.\nCueto Lominchar va destacar “el potencial brutal” dels artesans fallers i va assegurar que, si estigueren localitzats en un altre àmbit geogràfic, “serien coneguts mundialment”, encara que va lamentar que ací “no valorem el que tenim a casa”.\nVa recordar que el taller de Manolo Martín va reunir ja fa dècades artistes de tots els fronts que deixaven sorpresos personalitats com ara Class Oldemburg o Miralda. I en este context, va proposar posar fi al divorci que tradicionalment ha existit entre alta i baixa cultura.\n“Em sembla un error i un horror fer una impugnació global de la festa fallera”, va afirmar José Luis Cueto, qui va insistir a continuació en la necessitat d’establir un diàleg que facilitara que en les falles hi haguera projectes més diversos, encara que això no significa, va assegurar, que “una perfomance puga substituir una falla”.


La doble invisibilització de les lesbianes | idemTV.com\nInici Notícies editorials La doble invisibilització de les lesbianes\nLa doble invisibilització de les lesbianes\nLa discriminació patida pel col·lectiu LGTB ha fet que en moltes ocasions ens hàgem d’ocultar, de negar-nos a nosaltres mateixos per subsistir en un context hostil. És el que es coneix com estar a l’armari. D’aquí ve un de les principals discriminacions del col·lectiu: la invisibilitat. El fet d’haver-nos d’amagar fa que no siguem “visibles” ni per la resta de societat, ni per les persones del nostre propi col·lectiu. I això du a una manca de referents que dificulta el desenvolupament personal dels individus LGTB. Amb tot, aquesta invisibilitat no afecta per igual a tots els col·lectius que participen del moviment LGTB. Des dels seus inicis els gais han agafat un protagonsime sobredimensionat al seu pes real en la societat. Per això, des del mateix moviment, quan s’han analitzat les seues mancances, s’ha adonat, i per això ha generat dies específics de visibilitat: com ara el passat 26 d’abril el de la visibilitat lésbica. Una opció que permet per cobrir les mancances en l’avanç en l’alliberament de les persones LGTB.\nLa invisibilitat de les lesbianes no té a veure només amb la del col·lectiu LGTB, sinó també amb la invisibilitat de les dones que, malgrat ser més de la meitat de la població, no han vist històricament reconegut els seus mèrits. Una invisibilitat donada pel paper social, exclusivament, de cuidadora que ha tingut tradicionalment en les societats patriarcals, però també d’assexuals i l’expulsió històrica que han patit de l’espai públic que ha estat reservat als homes. La pretesa asexualitat ha invisibilitzat encara més, a les societats de moral conservadora, la sexualitat lèsbica. El feminisme ha estat, per tant, una constant dins del moviment L, per a un col·lectiu que ha patit una doble discriminació: per ser dones i per ser lesbianes. Amb tot, no ens podem estar de reconèixer els petits avanços que darrerament hi ha hagut amb la presència pública de lesbianes, una visibilitat amb mancances, sí, però que comença a caminar.\nLa visibilitat del col·lectiu, però, no és una fita fàcil. Els mitjans no representen la realitat de forma equilibrada la realitat i poden ser motors de tòpics: no sempre dels vells sinó que en poden generar de nous i relativament positius, tot i que en ocasions són excloents. La visibilitat de les lesbianes, en aquest cas però també dels gais o transsexuals, pot hipervisibilitzar a determinats membres del col·lectiu: les joves, les professionals, les triomfadores, les ben situades econòmicament, aquelles que responen a rolls més acceptables socialment com ara les que són mares. El perill de la visibilitat és aquesta es pot focalitzar només amb qui pot ser més assimilable o ben vist socialment, excloent a la resta del propi col·lectiu. El propi moviment LGTB, però, ha demostrat que és capaç de fer autocrítica i millorar la seua pròpia tasca per l’alliberament. Hi hem de seguir treballant.\n"Familias también""Familias también"


EL BLOG DE L'HOSPI | #FutboLH: Entrenadors (1a part)\nDes de ben petit, no sabria assegurar ben bé l’edat exacta, a l’escola ja em relacionava de forma poc habitual amb els professors i les professores (igualtat, que no es queixin a Iniciativa). No ho mal interpreteu: vull dir que quan allò més habitual és relacionar-se amb la resta de companys, servidor tenia una certa fixació amb els que dirigien el cotarro. Tot això coincidia en temps i forma (sempre m’ha agradat aquesta expressió) amb l’eclosió de l’enamorament ad eternum que sento pel futbol. Relació, evidentment, peculiar: sabeu que no m’agrada el futbol professional, pel poc que té de futbol i el molt que té de professional; massa. Un món en què sovint hi trobo l’atractiu arran del que hi passa al voltant, fins i tot per sobre del que succeeix dins el rectangle de joc. Estrany o diferent, però queda clar que cada aficionat té la seva manera de viure el que molts anomeneu esport rei. Un esport on servidor hi ha traslladat la fixació pels professors amb els entrenadors com a nou objectiu.\nSempre he cregut que se li dona massa importància a les rodes de premsa, tant sigui de jugadors com, especialment, d’entrenadors. L’exemple de Guardiola i Mourinho és el més útil per il·lustrar aquest punt de vista: un tenia la sensació que en paral·lel a la competició habitual en tenia lloc una altra de paral·lela, gairebé més important, davant dels micròfons; una competició que també alimentava l’ego de molts periodistes que, alhora, competien (i encara competeixen), per fer LA pregunta, fos quina fos la possible resposta. Però tampoc cal minimitzar el que succeeix a les sales de premsa (o en el cas d’alguns clubs de Segona B, en els espais que s’han habilitat per a fer-les). Per sobre del que es diu, sovint la forma de dir-ho, els gestos, l’entonació i fins i tot el que no es diu té molta més importància. De llibres d’estil n’hi ha per a tots els gustos: entrenadors que surten a interpretar un paper, d’altres que diuen el que han vist sense tallar-se ni un pèl, d’altres que es creuen que estan per sobre del bé i del mal o uns altres que prou en tenien amb fer l’esforç d’intentar parlar en castellà quan l’anglès és la seva llengua materna.\nLópez, Mir, Porras, Seligrat, Alonso, Planagumà, Vicente, Aparicio, Salinas, Márquez, Moreno, Ramírez, Vílchez, Esteva, Gómez, Belmonte, Estévez, Lema i Delgado. I Carrillo. O Alsina. 20-21 cognoms que conformen el llistat de capitans dels vaixells #2bg3. 20-21 entrenadors que dibuixen un panorama d’allò més heterogeni quan, un cop acabats els partits, es dirigeixen a la sala de premsa per explicar millor o pitjor, de forma més o menys sincera, allò que ha succeït durant els 90 i escaig minuts que ha durat l’encontre del seu equip. Bé, a Paterna, a Manises, a Vila-real i en ocasions, tampoc a Bunyol, hi ha roda de premsa dels entrenadors, però aquest serà tema per una altra reflexió.\nL’any passat un senyor escocès anomenat John Reid Clarkson va deixar el llistó molt alt, diria que gairebé impossible de superar, per a aquells frikis que som amants de les rodes de premsa. El seu inconfusible Spanglish, que ja havia utilitzar l’any abans dirigint el Catarroja va convertir Clarkson en allò que els periodistes 2.0 anomenen ‘mite’. El mític “Saint Andrew, my birthday, 3 pontos” al Narcís Sala, el cabreig a Sant Adrià, les fulles de llorer al Clariano, la denúncia d’un presumpte intent de compra de l’Ontinyent-Nàstic, el comiat contra l’Hospi... moments mítics, molt mítics, que probablement mereixerien ser recollits en un DVD. Però lluny de la forma, el contingut de Clarkson pel que feia a la lectura dels partits era pobre, buit. Farcit d’excuses i mancat d’autocrítica. Però queia bé, simpàtic.\nQuè passa quan no caus simpàtic? Patxi Salinas. El basc és, opinió personal, un exemple poc edificant en una sala de premsa. Salinas sembla haver canalitzat malament els anys al futbol professional i haver oblidat que arriba al Sant Andreu després d’haver descendit un equip maltès a Segona Divisió. És opinable, però les seves lectures de partits són malintencionadament interessades. Estem d’acord, com Patxi, que el discurs de l’ascens del Sant Andreu no s’aguanta per enlloc, però el que oblida Salinas és que, si ens atenem al que ell mateix diu a la sala de premsa, que el Sant Andreu mai és inferior als seus rivals, que no els creen ocasions i que han jugat millor, l’equip resulta que té arguments per ser a dalt. En què quedem? Després està el tema del pressupost, que de forma gairebé màgica serveix quan el rival et supera en aquest capítol però no pas quan el contrari disposa de menys recursos que tu i t’acaba guanyant sobre el terreny de joc.\nPer sobre d’aquestes línies mestres en el discurs de Salinas, si fos soci del Sant Andreu m’ofendria força el to que el tècnic basc acostuma a emprar en sala de premsa. Com si estigués barallat amb el món: posat xulesc, respostes seques i manca d’arguments per part d’algú que, no oblidem, es deu els aficionats li agradi o no. És clar que no ha d’actuar en base al que digui un soci o aficionat, però el soci o aficionat, que paga, té tot el dret a un seguit d’explicacions coherents a l’hora de llegir un partit més enllà que certa roba bruta es renti portes endins. Coherència és no dir, un dia, “he vist l’Espanyol B-Constància i el Constància no ha xutat a porta” i, a la prèvia de rebre els balears, dir que “vaig veure el Constància al camp de l’Espanyol i em va agradar”. Bé, també pot ser que a Salinas li agradin els equips que no xuten a porta, però en aquest cas no entenc que estigui tan enfadat quan sembla que cada setmana el rival del Sant Andreu respon a aquests paràmetres.\nDesprés hi ha Seligrat. Sempre (vaja, des de fa tres temporades) m’he manifestat admirador de l’actual tècnic del Lleida Esportiu. Rendiment enorme el que ha tret a Olímpic i als blaus en dues grans temporades; injustament tractat per alguns dirigents a Xàtiva (alguns obliden ràpidament d’on vénen), Seligrat porta anys interpretant gairebé a la perfecció el que cal fer a Segona B per treure endavant els partits. Després, les lectures que acostuma a fer dels partits solen ser força acurades amb el que s’ha vist sobre la gespa, però darrerament el tècnic de Torrent també destil·la un cert aire de prepotència que ha fet augmentar el número de socis del seu club de haters. A vegades parlem d’estils com si l’estètica ho fos tot quan el que preval és, sobretot, guanyar. Perquè t’hi va el lloc de feina i perquè cada partit té les seves especificitats. Cap estil, dins el reglament, és dolent. I encara ho és menys quan precisament tu, que ara el critiques de forma irònica (Lleida Esportiu 1-1 Atlètic Balears), n’has tret profit en èpoques més o menys properes en el temps (no és que l’Olímpic 11-12 de Seligrat fos un prodigi ofensiu, ni de bon tros).\nQue al futbol no s’hi ve a fer amics està clar, sobretot si parlem del rival. Però tampoc és qüestió de guanyar-se enemics amb frases com “potser és que Florin és molt bo” o “fixa’t si és bo Florin que el Villarreal l’ha cedit”. Sona a mal perdre; o a mal empatar. Diu Seligrat que quan no pots guanyar convé no perdre. Afegiria que quan no pots guanyar (o empatar), tampoc convé perdre les formes davant els mitjans. Ni resultar pedant. Fins que es demostri el contrari, el Lleida Esportiu és un club de Segona Divisió B. Parlar de poderio, o que el Mestalla els tindria respecte perquè “som el Lleida”. Paraules subjectes a matisos i interpretacions, però que sovint comporten entrar en jardins innecessaris en una categoria de poc altaveu mediàtic i que compliquen la vida als actors de la pel·lícula quan el més fàcil és fer-ho fàcil i evitar enfrontaments dialèctics i provocacions.\nProperament, segona part de l'article\nUnknown 4 de desembre de 2013, a les 1:34\nEnhorabona per l'article em pareix molt interessant, espere amb ganes la segona part.


Calia superar la Tarragona que havia esdevingut massa tancada per la cotilla provinciana\n26 de Agosto de 2015 - 07:10 hs\nBAIXERAS, Josep Anton (2014). Cròniques radiofòniques. Volum 3, Obres Completes. Valls: Cosse-tània Edicions.\nGràcies a l’impuls i a la coordinació de l’associació de La Gent del Llamp veiem aquest nou volum, Cròniques radiofòniques, el tercer, ja, de les obres completes de Josep Anton Baixeras, que ja llueix, ben estibat, en llibreries i biblioteques. Porta el segell de Cossetània Edicions, de Valls. Participen en l’edició l’Ajuntament i la Diputació de Tarragona.\nSón uns articles que tenen el seu origen en les intervencions que Josep Anton Baixeras feia setmanalment a Ràdio Tarragona en el programa Tarragona endavant, d’Antoni Alasà. La condició que va posar Baixeras fou que es difongués en català. Pensem que ens trobem en ple franquisme i que la llengua catalana és interdita pràcticament en tota manifestació pública, oficial i acadèmica. Tot i els dubtes inicials, la condició fou acceptada. De ben segur que el prestigi cultural i l’obstinació de Josep Anton Baixeras guanyaren aquesta batalla a favor del català.\nLes cròniques comentaven l’actualitat cultural, social i, en menor grau, política de Tarragona i voltants. No estalviava, si l’ocasió ho permetia, de fer incursions en temes allunyats de la ciutat però que mereixien l’atenció de Baixeras a causa de l’interès actual que representaven. Així durant 13 anys, el nostre autor ens atansa als canvis que s’operaren en el context internacional, català i tarragoní. Que serveixin d’exemple els textos que parlen de l’assassinat de Kennedy, la guerra del Vietnam, l’arribada de l’home a la Lluna, la segregació racial als Estats Units, la immigració ibèrica a les nostres comarques o el cas del poble gitano. Sempre mostra un tarannà obert i liberal en la reivindicació dels drets humans, en el rebuig de les guerres i la violència.\nEren contingudes, a causa de la censura, i elegants. Subtils i amenes. Amb ús de la ironia i una llengua culta. Hi trobem l’escriptor compromès que malgrat el pes de la censura, defensa «la diferència d’idees» i aposta per la civilització i l’educació. Tenien un objectiu ben clar: crear debat.\n«Les cròniques radiofòniques de Josep Anton Baixeras són retalls testimonials de la realitat d’una societat sotmesa i d’un país anorreat, fragments dels inicis de la recuperació ciutadana, social i nacional, visions de la tradició cultural i de la creativitat contemporània, reflexions sobre fets universals i de la vida local..., sempre a través d’una prosa elegant, d’una actitud crítica i d’una voluntat de servei cultural, però no només cultural. També cívica, també social, també nacional».


El día de la Formació – Capacitem-nos!\n21 de Desembre de 2016 24 de Mai de 2017 helenamontolio\nEl passat dia 10 de desembre vem anar a les oficines de Best Buddies (Barcelona) per rebre la formació que la entitat requeria per poder començar el voluntariat. Vam quedar amb la coordinadora Sara Ferreira a les 11h del dissabte per començar la formació.\nA la formació hi vam assistir els dos grups que col·laborem amb l’entitat. Durant l’hora i mitja que va durar l’entitat Sara Ferreira (la coordinadora) ens va explicar detalladament els problemes que hi havia en la societat que afectaven als discapacitats intel·lectuals, què feien ells a la seva entitat, els prejudicis sobre els discapacitats intel·lectuals i vocabulari incorrecte que sovint utilitzem per nombrar-los. Vam parlar també sobre mites i realitats sobre les discapacitats intel·lectuals, mentre discutirem i ens informaven sobre aquest tema Sara ens va proposar de fer una activitat la qual consistia en llegir una frase sobre les persones amb discapacitat i havíem de dir si era un mite o era realitat. A partir d’aquesta activitat vam parlar bastant sobre el tema i vam aprendre moltes coses. Finalment també vam parlar sobre el tracte que reben per part de la societat.\nParlant d’aquest últim tema vam fer l’última activitat de la formació i una que en general ens va agradar a tots. Aquesta activitat consistia en que Sara Ferreira ens posava una etiqueta amb alguna cosa escrita en ella i ens l’enganxava al front de manera que tothom ho podia veure menys tú. Un cop tothom en tenia, vem procedir a tractar a la gent tal i com l’etiqueta ens deia que féssim. És a dir que si l’etiqueta d’una persona deia “agafa’m el braç i portam on tu vulguis” doncs havies de tractar a la persona tal i com l’etiqueta et deia que fessis. Cada etiqueta era diferent. Al cap de cinc minuts tots vam parar i vam començar a comentar com ens havíem sentit mentre les altres persones ens tractaven com l’etiqueta deia i al final vam intentar endevinar que hi posava en la nostra. Vem descobrir que com ens havíem sentit però molt més exagerat era com les persones amb alguna discapacitat se sentien quan altra gent tractava amb ells. Això ens va fer reflexionar molt.\nHores: 1h i 30min.\nEntrada feta per: Helena Montolio i Max Soler\nEntrada anteriorReflexió: Max Soler\nSegüent entradaReflexió: Nico Ibarz


Instal·lació joguina- musical per 8 pilotes de mini-básquet\nRoland Olbeter i Urbez Capablo\nOtto és una peça que juga amb la dualitat de l'aparentment oposat. Estèticament, contrasta l'estructura que la sustenta, feta de fusta menorquina tallada a mà, amb els components industrials i tecnològics que hi ha en el seu interior per a la creació sonora. Aquesta dualitat es trasllada així mateix al germen del so, que combina l'analògic i el digital per a crear paisatges sonors a través d'algorismes basats en bases de dades de la NASA.\nUnes pilotes de mini-básquet suspeses en l'aire cauen mitjançant unes tecles que acciona el públic i reboten sobre una plataforma. El rebot s'amplifica i és transformat per un algorisme en un fons sonor que serà diferent en cada interacció.\nAl final de cada micro-obra generada, la pilota es retorna al sostre mitjançant un tret d'aire, integrant-se aquest so al món sonor que embolica la instal·lació. L'algorisme generatiu es nodreix també de bases de dades públiques de la NASA, les quals són consultades en temps real a través d'internet.\nSom a la frontera del món digital i el món analògic, tant a nivell creatiu com a nivell sonor. Les nostres creacions són el resultat d'una cosa accidental amb una part intencionada. Després del seu pas pel festival, s'haurà generat una maqueta sonora composta per algorismes d'unes 500 hores que es podria editar per a la creació d'una banda sonora d'una pel·lícula de ciència-ficció.


2006 febrer | EIVISSA CONFIDENCIAL | Page 3\nMonthly Archives: febrer 2006 Preveuen l’entrada a Ca na Palleva de matinada\n19 febrer, 2006\nDiverses fonts confirmen que està prevista l’entrada de les excavadores a Ca na Palleva per aquest dilluns sobre les 5 de la matinada. Els activistes del moviment antiautopista s’estan preparant i avisant tothom per tractar d’impedir-ho. Es dóna per fet que hi tornarà a haver els 70 agents de la Guardia Civil que varen...Continua »\tRevista de premsa, dos dies després\nLlevat dels diaris de Mallorca, que sí que en parlaven l’endemà (encara que només Diari de Balears ho treia en portada), la premsa de fora es fa ressò de la manifestació avui diumenge. La cobertura més àmplia és la d’El País, que duu un reportatge sobre el tema i una informació breu sobre la...Continua »\tÀmplia cobertura de les principals televisions\n18 febrer, 2006Probablement hagi estat Televisió Espanyola, al seu informatiu estatal, qui ha donat una cobertura més completa de la manifestació d’ahir, encara que la de TV3 també era prou àmplia. En el primer cas, se complementa amb imatges de manifestants i Guardia Civil a Ca na Palleva de més d’un dia. En el segon, s’expliquen...Continua »\tConsell i PP diuen que hi havia el doble de gent\n18 febrer, 2006\nNo hi ha manifestació important sense guerra de xifres. Per tant, el sol fet que Consell i PP dediquin els esforços que dediquen a intentar convèncer l’opinió pública que hi havia poca gent és una demostració de la importància de la mobilització. Aquesta vegada no hi ha cap “empresa” que hagi fet recompte, sinó...Continua »\tGran èxit de la manifestació antiautopista\n17 febrer, 2006No entrarem en batalles de xifres. El que podem dir de la manifestació, i les imatges ho certificaran, és que hi havia aproximadament el doble de gent que a la primera que es va fer el juny del 2004. Sens dubte el PP n’haurà de prendre nota, perquè és inqüestionable que l’oposició als seus...Continua »\tMargalida Tur apel·la a tots els eivissencs\n17 febrer, 2006\nMargalida Tur, propietària de Ca na Palleva, convoca “tota s’illa d’Eivissa” a la manifestació d’avui divendres a les 20h. La majora, de 75 anys, ha esdevingut un personatge entranyable per a tots els qui han participat en les concentracions fetes a ca seua per protestar contra les autopistes. En una gravació emesa per les...Continua »\tS’està preparant l’autopista Vila-Santa Eulària?\n17 febrer, 2006No sabem si és el que té en ment la majora de Ca na Palleva quan adverteix que demà li pot tocar a qualsevol. La qüestió és que comença a agafar força el rumor que es podria estar ja treballant en la redacció d’un projecte per desdoblar la carretera que uneix Vila i Santa...Continua »\tFalla la prova de càrrega del “scalextric”?\n17 febrer, 2006La font de la informació no està degudament contrastada, però el dubte raonable és inevitable. Segons sembla el mur de la vergonya podria no haver superar la prova de càrrega. Tots els viaductes, ponts i passos superiors de carreteres que facin més de 12 metres de llarg (el scalextric de Jesús-Puig den Valls en...Continua »\tLa penúltima gran mentida d’El Mundo\n17 febrer, 2006Diario de Ibiza publicava la informació correcta en un breu. Una propietària de Ca na Palleva, cansada de patiment i pressions, ha acceptat l’expropiació ca seua. Però ni són dos, ni són les cases que ahir treia en les seues fotos el diari del Grup Matutes, El Mundo. Avui es veuen obligats a reconèixer...Continua »\tAgafa forma la causa criminal per les autopistes\n16 febrer, 2006La denúncia per falsificació de la signatura d’una persona expropiada irregularment és només l’últim detall. Els casos de greus defectes en els expedients són nombrosos: funcionaris que signen actes quan un notari dóna fe que no hi eren, actes fetes en base a citacions anul·lades pels jutjats, etc. Tot això se suma a les...Continua »\tEl descontent de Figueretes, a la manifestació\n16 febrer, 2006\nL’Associació de Veïns de Figueretes té previst reunir-se avui dijous en assemblea general extraordinària per rebutjar els projectes per construir un enorme port esportiu dins la badia, al front marítim d’Es Viver. Els directius de l’entitat ja s’han pronunciat en contra i s’ha creat una nova associació (Amics de Figueretes) que farà campanya contra...Continua »\tLa seguretat, garantida per professionals\n16 febrer, 2006Una de les últimes estratègies del PP per intentar dissuadir la ciutadania d’acudir a la manifestació de demà divendres és fer córrer la veu que pot haver-hi incidents. La Plataforma té por que enviïn algú a crear-ne, des del convenciment que ningú dels seus causarà problemes. Amb la finalitat de garantir que cap provocador...Continua »\tPage 3 of 6«\n»\tComentaris recentsJoan Miró Font en El PP, a punt de carregar-se el dret foral eivissencYony Limgan en Jáuregui es resisteix encara a deixar l’alcaldiaMilitant PP en Jáuregui es resisteix encara a deixar l’alcaldiaemprenyat!!! en Jáuregui es resisteix encara a deixar l’alcaldiaNeus en Quants de beach clubs nous s’obriran aquesta temporada?\tNotícies recents\tPer què Marienna lluita per complir 2 anys a l’alcaldia?


A partir del 1960 el Consell General va fomentar el desenvolupament cultural\nActualitzada 21/10/2021 a les 06:16\nLa comprensió de la història passada ens permet entendre millor els temps actuals i comprendre l’abast dels reptes futurs. Va ser a partir del 1960 que el Consell General va fomentar el desenvolupament cultural. La investigació històrica es va iniciar gradualment començant a obrir els arxius del país i promovent la publicació de documents. Aquesta energia política ha afavorit el redescobriment d’una cultura andorrana.\nCronològicament, l’acció política ha estat la peça clau de l’impuls per al desenvolupament de la cultura del país. El boom cultural s’ha desenvolupat amb la contribució de diverses entitats, per exemple, l’Institut d’Estudis Andorrans (1976) i la Societat Andorrana de Ciències (1983).\nEn el moment de la seva creació, l’IEA tenia vocació de donar suport i un marc per al programa d’andorranització a l’escola. L’objectiu era proporcionar als professors una logística educativa relacionada amb Andorra. L’any 1996 marca una altra etapa. Una nova legislació va definir l’institut com un centre de recerca al servei del país. Progressivament, l’IEA ha desenvolupat diverses branques: el Centre de Recerca Sociològica (CRES), el Centre d’Estudis de la Neu i de la Muntanya (Cenma), el Centre d’Estudis Històrics i Polítics (CEHiP), i el Centre d’Estudis Europeus (CEE). El juny passat, el Govern va anunciar el naixement de tres noves marques: Andorra Business, Andorra Recerca i Innovació i Andorra Digital. Resulta que l’acció política i científica s’adapta segons les necessitats observades in situ.\nLa memòria està a mans del poder polític que esdevé una conseqüència lògica de l’exercici de les funcions per part de les persones que ocupen o van ocupar un càrrec representatiu, arrelat entre deontologia i ètica.\nTant els actors polítics com els actors científics tenen de manera conscient el tríptic de les tres preguntes durant tota la seva acció passada, present i futura. El primer tríptic se situa al voltant de la formalització: què s’ha d’oficialitzar? Com es pot oficialitzar? S’ha d’oficialitzar? Un altre pas intervé en el moment de la comunicació: què s’ha de dir? Com es pot dir? S’ha de dir? Tot acabant sobre el punt culminant de transmissió, amb el què s’ha d’escriure? Com es pot escriure? S’ha d’escriure?\nEl poder polític i el poder científic van extremament lligats. El primer no pot escriure la història sense l’altre i l’altre no pot transcriure la història sense el primer. Existeix una complementarietat d’influències.\nCom es diu popularment, “els que en saben no diuen res i els que en saben poc parlen massa”. Dibuixar la història és un llarg procés, entre paciència i diplomàcia.


FP Dual, contracte formació i aprenentatge by Manuel Ortega - issuu\nFormaci贸 Professional Dual. Contracte formaci贸 i aprenentatge: aspectes laborals i aspectes formatius. Reial Decret 1529/2012, de 8 de novembre i Ordre 2518/2013, de 20 desembre (desenvolupament dels aspectes formatius).\nElaboraci贸: Manuel Ortega. Gener 2014.\nConcepte Formació Professional Dual.\nAccions i iniciatives formatives, mixtes d'ocupació i formació per a la qualificació professional en règim d'alternança d'activitat laboral i formació en el sistema de formació professional per a l'ocupació o del sistema educatiu.\nElaboració: Manuel Ortega. Gener 2014.\nModalitats FP Dual FORMACIÓ EXCLUSIVA EN CENTRE FORMATIU FORMACIÓ AMB PARTICIPACIÓ EMPRESA FORMACIÓ EMPRESA AUTORITZADA I CENTRE FORMACIÓ\nFORMACIÓ COMPARTIDA CENTRE FORMACIÓ I EMPRESA\nFORMACIÓ EXCLUSIVA A L'EMPRESA ACTIVITAT FORMATIVA CONTRACTES FORMACIÓ I APRENENTATGE I PROJECTES DESENVOLUPATS EN EL SISTEMA EDUCATIU Elaboració: Manuel Ortega. Gener 2014.\nObjectius FP Dual.\nINCREMENTAR VINCULACIO I CORESPONSABIL IDAD EMPRESES AMB FP\nFACILITAR INSERCIÓ LABORAL\nMAJOR MOTIVACIÓ PER EVITAR L'ABANDONAMENT\nINCREMENTAR EL NÚM. DE PERSONES AMB TÍTOL DE FP\nOBTENIR DADES QUE PERMETIN LA PRESA DE DECISIONS PER A LA MILLORA DE LA FP\nAFAVORIR TRANSFERÈNCIA CONEIXEMENTS\nContracte per a la formació i l'aprenentatge. Aspectes Laborals\nEl Reial decret 1529/2012, de 8 de novembre, regulador, és fruit de les modificacions operades sobre l'article 11.2 de l'Estatut dels Treballadors mitjançant la Llei 3/2012 i també de la necessitat d'adequació per a la seva relació amb la Formació Professional Dual.\nContracte per a la formació i aprenentatge. Aspectes Laborals. REQUISITS\n- Treballadors entre 16 i 25 anys sense qualificació professional reconeguda per la FP per a l'ocupació o FP sistema educatiu, requerida per a un contracte en pràctiques per al lloc de treball. - L'edat s'amplia a 30 anys fins que la taxa de desocupació no sigui inferior al 15%. No hi ha límit d'edat per a treballadors discapacitats. - No es podrà fer un contracte de formació en la mateixa o diferent empresa per a la mateixa ocupació una vegada exhaurida la durada màxima, però sí per a una altre ocupació.\nContracte per a la formació i aprenentatge. Aspectes Laborals. DURADA\n- Mínim 1 any i màxim 3. - El conveni col·lectiu pot establir altres durades però no menys de 6 mesos ni més de 3 anys. - Si la durada inicial és inferior a la màxima podrà prorrogar-se fins a 2 vegades en períodes no inferiors a 6 mesos.\nContracte per a la formació i aprenentatge. Aspectes Laborals. PERIODE DE PROVA\nAplicable art. 14 ET. Si en finalitzar el contracte contínua en l'empresa no nou període de prova, es computarà el contracte de formació com a antiguitat.\nContracte per a la formació i aprenentatge. Aspectes Laborals. JORNADA\n- No temps parcial. - Temps treball efectiu: 1r any no superior 75%, 2n i 3r. Any 85%. -Els desplaçaments de formació computen com a treball efectiu. - No hores extres. RETRIBUCIÓ: La fixada en conveni, no inferior al SMI en proporció al temps de treball efectiu. PRESUMPCIONS: Es presumeixen indefinits els celebrats en frau de llei, els que no respectin les formalitats, els que no haguessin estat donats d'alta en la Seguretat Social, una vegada transcorregut el període de prova. Elaboració: Manuel Ortega. Gener 2014.\nContracte per a la formaci贸 i l'aprenentatge. Aspectes Formatius\nCapitol II (articles 16 al 25) del Reial Decreto 1529/2012, de 8 de noviembre. Ordre 2518/2013, de 20 desembre (desenvolupament dels aspectes formatius).\nContracte per a la formació i aprenentatge. Aspectes Formatius. ACTIVITAT FORMATIVA\n- L'empresa obligada a facilitar un treball relacionat amb el perfil del títol de FP. - El treballador obligat a participar en el treball efectiu i l'activitat formativa. - Treballadors exempts del mòdul pràctic dels certificats de professionalitat o del de Formació en Centres de Treball en cas de títol de FP.\nContracte per a la formació i aprenentatge. Aspectes Formatius. - FP per a l'ocupació: presencial, teleformació o mixta. MODALITATS\n- FP àmbit educatiu: presencial o a distància. Organització flexible que garanteixi cursar els mòduls del cicle formatiu o dels certificat de professionalitat. CENTRES: - Centres i Entitats Públics i privats concertats acreditats per impartir formació dels certificats de professionalitat i els autoritzats per l'administració educativa que ofertin títols de FP.\n- Centres integrats públics i privats de FP. - Els centres de referència nacional. - Les empreses amb autorització de l'administració educativa per impartir Cicles o cerfitificats de professionalitat.\nContracte per a la formació i aprenentatge. Aspectes Formatius. DURADA FORMACIÓ\nAlmenys la necessària per a l'obtenció del títol de FP, del certificat de professionalitat o de la certificació acadèmica o acreditació parcial acumulable. ACREDITACIÓ: Segons els disposat en la Llei 5/2002. El treballador podrà sol·licitar a la Adció. l'expedició del certificat de professionalitat, títol de FP o acreditació parcial acumulable.\nContracte per a la formació i aprenentatge. Aspectes Formatius. TUTORIES\nEl titular de l'empresa directament o designant personal qualificat, haurà de tutelar l'activitat. Aquesta farà el seguiment de l'activitat formativa annexa al contracte, de la coordinació formació/treballo i comunicació amb el centre de formació. Haurà d'elaborar un informe de l'acompliment. El centre nomenarà un tutor amb funcions similars. El seguiment, l'avaluació i l'acreditació correspon al SEPE. L'administració educativa farà el seguiment, avaluació i acreditació de la formació dirigida a l'obtenció dels títols de formació professional.\nFP Dual, contracte formació i aprenentatge\nFP Dual, contracte de formació i aprenentatge: aspectos laborals i aspectes formatius.


Ruleta europea 3D | Lloc de diners reals de la ruleta | Millors jocs de ruleta\nEls jugadors habituals de la ruleta 3D poden visitar una xarxa fiable Lloc de diners reals de la ruleta jugar. Aquest joc de casino en línia és ràpid i els jugadors també es beneficiarien d’un ràpid pagament. Si no coneixeu la ruleta en línia, podeu obtenir més informació a la ressenya següent.\nJuga a un lloc de diners reals de la ruleta des de qualsevol lloc\nEl primer que heu de saber sobre una ruleta 3D en línia és que podeu jugar des de pràcticament qualsevol lloc. Amb qualsevol dispositiu mòbil que tingui accés a Internet, ara mateix podeu començar a jugar. Tampoc no importa si el vostre dispositiu mòbil té un sistema operatiu iOS o Android.\nNo podeu substituir la satisfacció que obtingueu quan jugueu a la vostra conveniència i des de la vostra zona de confort. Aquesta ruleta també està pensada per a jugadors professionals i ocasionals. La manera de joc és fàcil d’entendre i la interfície del lloc també està dissenyada per ser fàcil d’utilitzar.\nComprendre aquesta ruleta en línia una mica més\nHeu de saber que aquesta ruleta en línia està dissenyada tenint en compte l’estil de joc europeu. A la versió europea, teniu un zero solitari a la roda. També és el cas d’aquesta ruleta en línia.\nQuan aneu a un lloc de diners reals per jugar a la ruleta, notareu que la taula d’apostes es troba just davant de la roda d’apostes. Amb aquest acord, podreu posar la vostra aposta amb pocs enrenys. Les regles de la ruleta europea també són vigents per a aquesta versió en línia. Les funcions d'apostes de La Partage presents en aquest joc també són un dels seus grans atractius.\nFeu la vostra aposta per un lloc de diners reals de la ruleta\nEn un lloc de diners reals de la ruleta, podeu començar a apostar seleccionant la mida del vostre xip preferit. El valor dels xips disponibles en aquesta versió en línia pot variar entre els 10p i els 100 £. Un cop seleccioneu la mida del xip, podeu girar la roda d'apostes. Una altra cosa que heu de tenir en compte és que el que feu com a aposta per rotació depèn completament de vosaltres.\nTan aviat com s'hagi fet l'aposta, només cal que premeu el botó "Gira" la roda per fer girar la roda d'apostes. Una pilota gira a la roda i, finalment, s’atura en un número guanyador. Si haguéssiu apostat per aquest número, sortireu com a guanyador.\nEls jugadors d’aquesta ruleta de casino poden provar la versió en línia i ser tractats amb la mateixa intensitat i recompensa. Amb la versió en línia, obtindreu 97.30% com a RTP.


Vols barats de Almeria a Nova York des de 490 € a Iberia\tEn la seva cèlebre oda a Nova York, Sinatra deia allò de "si ho pots aconseguir allà, ho pots aconseguir en qualsevol lloc". Encara que la veritat és que una vegada que estàs a Nova York, no vols anar a cap altre lloc.…\nNecessitem que ens indiquis les dates concretes del viatge per poder mostrar-te els preus per a aquest trajecte. Vols barats de Almeria a Nova York (NYC) de Almeria a Nova York Almeria-Nova York, EUA On et portem?\tSi l'origen i la destinació són a Espanya, se't mostrarà l'opció de "família nombrosa". Si, a més, esculls com a origen o destinació algun punt de les Illes Canàries, les Illes Balears o Melilla, se't mostrarà l'opció de "resident" en alguna d'aquestes regions. I, si el vol és entre Madrid i Barcelona, s'activarà l'enllaç de "Buscar Pont Aeri".\nConsulta l’oferta de vols de Almeria a Nova York i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Almeria a Nova York. Els preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Almeria a Nova York fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


El Festival ÍTACA, Cultura i Acció celebra aquest 2022 una edició molt especial: la desena. Per celebrar aquests deu anys, el festival ha preparat una programació molt especial que s'iniciarà el 16 d'abril a l'Escala amb una nit de concerts que inclourà les actuacions de Buhos, La Fúmiga i un artista convidat que s'anunciarà pròximament.\nI si de pas vols passar una bona nit de Sant Joan, el festival ÍTACA SANT JOAN ja disposa de dates i grups confirmats per aquesta nit màgica, la qual tindrà lloc els dies 23, 24 i 25 de juny amb una quinzena de concerts. Seran tres dies de música i festa a tocar de la platja amb les actuacions ja confirmades d'Oques Grasses, Zoo, Rigoberta Bandini, Anna Tijoux, Suu, Cala Vento, Roba Estesa, La Sra. Tomasa, The Tyets, Habla de mí en presente, Asian Dub Fundation Sound System, Zetak i Serial Killerz i més.\nA banda dels concerts de l'Escala i L'Estartit, el festival també ha anunciat les actuacions de Goran Bregovic, el 12 de maig a l'Auditori de Girona, i de Maria Arnal i Marcel Bagés, el 28 de maig a l'Auditori Teatre Espai Ter de Torroella de Montgrí.\n20% de descompte en el preu de l'entrada:\n- Compra la teva entrada AQUÍ. Tria la teva entrada i després et permetrà aplicar el descompte "carnet jove", un cop escollit el descompte has de posar el teu DNI.\n- A taquilles ensenyant el teu DNI\nInforma't de la programació al seu web


Col·lecció de moments: El salze cec i la dona adormida d'Haruki Murakami\nXeXu 12 d’abril de 2010 a les 7:23\nCom que aquest encara no l'he llegit, no reconec el personatge, però l'escrit és digne del mateix Murakami!\nStriper 12 d’abril de 2010 a les 7:35\nDelicios conte`per començar el dia.\nCarme Rosanas 12 d’abril de 2010 a les 8:16\nXexu, és que no és només el personatge, podria dir que els dos primers paràgrafs resumeixen una mica el tema del conte, és com una continuació... tenia tantes gane s de saber el desig que me'l vaig haver d'inventar.\nGràcies, Striper, bon dia!\nGarbí24 12 d’abril de 2010 a les 8:31\nCaram amb quina empenta comences la setmana....bon escrit i bons dibuixos\nIsabel Barriel 12 d’abril de 2010 a les 8:45\ntemps i llibertat! màgia vital per començar la setmana.\nCarme Rosanas 12 d’abril de 2010 a les 8:51\nIsabel, ja m'agrada repartir màgia vital, si tu ho veus així. Bon dia i bona setmana!\nhypatia 12 d’abril de 2010 a les 9:02\npreciós, imaginatiu, màgic!!\nquin regal de dilluns a bon matí\nJesús M. Tibau 12 d’abril de 2010 a les 9:04\njo també vaig gaudir molt amb aquest llibre. No sñé quin aedició tens, però també em va agradar la introducció que fa l'autor\nsànset i utnoa 12 d’abril de 2010 a les 9:36\nLa Utnoa és una fan declarada de l'Haruki Murakami. A mi no sé que em passa que no sóc capaç de posar-m'hi.\nCom sempre molt ben il•lustrat!\nPilar 12 d’abril de 2010 a les 11:02\nCercar la llibertat al llarg del temps pot ser decebedor i esgotador. Si aquesta llibertat és una part d'ell i en podem gaudir de manera natural deu ser sublim.\nÉs curiós...Els dibuixos d'avui m'han fet parar atenció al de la primera finestra d'ahir. És l'única en què es percep des de dins.\ntant de bo que els teus desitjos s'acompleixin.\nMontse 12 d’abril de 2010 a les 11:28\nOhh! em va encantar, aquest llibre!\nI també m'encanta el que escrius... i el que dibuixes, i el que...\nComenço a retornar (retornar-me)... sembla que les neurones no estan tan tontes...\nElfreelang 12 d’abril de 2010 a les 11:44\nSi en portes em trauria el barret!!!!! m'ha agradat molt! li haurem d'explicar al Haruki Murakami ....i segur que incorpora aquesta possible continuació! Això és una de les possibilitats creatives dels éssers humans sempre podem recrear, crear, inventar, un nou final, una altra continuació.....jo també demanaria aquest desig de poder demanar un desig de tenir temps\n( però ja en tinc 50 i 10 mesos!!!)\nCarme Rosanas 12 d’abril de 2010 a les 12:16\nGràcies, Hypatia, bonica, un regal també el teu comentari.\nJesús, si també tinc aquesta introducció que parla del fer d'escriure i d'escriure novel·le s i contes alternativament. És molt bonica i interessant.\nDoncs compartim gustos amb Utnoa... i segurament amb tu, quan t'hi posis... si t'hi poses, és clar! O no, també hi ha gent que no li agrada, però molt poca.\nPilar, la finestra d'ahir, no dibuixada amb geire traça... pretenia representar el reflex del vidre... ja veus... totes eren de s de fora, tral com jo veia la façana de la casa. Em sembla que els meus desitjos són difícils d'acomplir. ;)\nBen retornada... Arare, m'encanta compartir gustos amb tu, una abraçada ben forta!\nElvira, i jo en tinc 58, això no importa... però és que per a mi els 50 van ser màgics i els tinc una especial predilecció... ni els 20 ni els 30... els 40 ja una mica una mica i els 50 genials... Petonassos, bonica!\nMortadel.la 12 d’abril de 2010 a les 12:40\nM'agraden aquests desitjos que tens Carme!\nRita 12 d’abril de 2010 a les 12:53\nM'ha encantat com ho has plantejat i dibuixat.\nBarbollaire 12 d’abril de 2010 a les 13:09\nquin conte més, més... genial!!\nSerà perquè el sento proper? X¬DDDD!!\nÉs tant bonic i dolç que m'he omplert, tot jo, de somriures.\nMoltíssimes gràcies, nina!\nGloria 12 d’abril de 2010 a les 14:08\nTemps i llibertat... si, esencial! Hi ha un poema de Margarit que es diu: Amor i temps! podria conjugar-se tot plegat.\nEm va encantar aquest llibre tant a prop meu en molts sentits.\nCarme Rosanas 12 d’abril de 2010 a les 14:28\nAnna, he badat us hagués hagut de preguntar quin desig demanarieu vosaltres... aix!\nRita, gràcies, una abraçada.\nBarbo, quina ilu veure't per aquí! què passa? que quan tenies 20 anys vas portar-li sopar a un vellet agraït i et va concedir un desig? ;) Ja posats... quin desig?\nGloria, m'alegro que també t'agradés el llibre, gràcies per venir!\nnovesflors 12 d’abril de 2010 a les 16:15\nQue bonic, que bonic, tot, relat, dibuixos, tot. El llibre de Murakami també em va agradar. I això del doble desig em recorda un relat de quí? Potser de Quim Monzó?\nFrannia 12 d’abril de 2010 a les 17:36\nCèlia 12 d’abril de 2010 a les 18:33\nSí que m'ha agradat la teva continuació, està molt bé això de fer-te teu el conte i acabar-lo com voldries, però a mi m'ha encantat el desig, perquè contínuament demanem temps però ens oblidem molt de la llibertat.\nEt recomano, si no el coneixes ja, cosa que dubto, Hiromi Kawakami. No sé si ha sortit en català, a mi me'l va recomanar una llibretera i em va encantar aquesta bella història d'amor: "El cielo es azul, la tierra blanca"\njaka 12 d’abril de 2010 a les 18:56\nEs un llibre que em va agradar mooooolt !!! el teu post es fantàstic!!!\nLlaudal 12 d’abril de 2010 a les 19:46\nVull tenir temps per gaudir dels teus dibuixos, entre altres coses.\nfanal blau 12 d’abril de 2010 a les 21:59\nAquest matí t'he llegit, carme, i t'he rellegit.\nI potser llegint-te, més d'un i una ens hem llegit.\nJo també em treuria el barret!\nUn petó per a tu, pel temps i la llibertat!\nonatge 12 d’abril de 2010 a les 22:04\nEl llibre encara no l'he llegit, però el teu seguiment m'agrada.\nAssumpta 13 d’abril de 2010 a les 0:00\nA veure, a veure... el desig és invenció teva, Carme? ;-))\nEs absolutament magnífic!! No vull semblar exagerada ni que dic les coses per dir, no vull que sembli "aquí està l'Assumpta que sempre diu comentaris macos", no, no, és que ho dic de veritat. Trobo el desig d'una gran intel•ligència!! :-))\nAra em diràs que no, que el desig ja ve al llibre i que jo no ho he entès... jajaja si? no?\nA més, admiro aquesta il•lusió amb la que ens vas mostrant els teus dibuixos... Jo, com sempre, em quedo amb els que tenen els contorns marcats... al primer trobo que li falta alguna cosa, és com molt "fàcil"... no m'acaba de convèncer... El segon m'agrada molt!! i el tercer també... unes quantes línies... però magníficament posades :-))\nEl quart dibuix... caram... la porta (o finestra) permet veure l'arbre a l'altre costat però un vidre dóna un fons blau i l'altre vermell... no sé per què ho has fet així, no sé si vol representar alguna cosa, però m'agrada... ho trobo atrevit, tal com ho faria un nen petit... Les persones grans no s'atreveixen a fer coses així i sempre he dit que no és fàcil que una persona gran sàpiga dibuixar amb la ingenuïtat amb la que ho faria un petit (però amb la visió d'adult)... M'agrada! :-))\nCarme Rosanas 13 d’abril de 2010 a les 1:05\nNovves Flors, no sabria dir-te què et erecorda el doble desig... no en tinc ni idea. M'alegro que t'agradi tot. Bona nit.\nDoncs, no, no el conec, Cèlia, me l'apunto per buscar-lo!\nLlaudal, benvingut al meu blog, gràcies per venir i deixar el comentari.\nFanal blau, que bonic això que em dius, m'afalagues i em fas contenta! Petonets...\nonatge, crec que el llibre t'agradarà si el llegeixes.\nAssumpta, a veure, el desig propiament és cosa meva. Murakami, el deixa sense explicar i em va deixar pensant quin desig podia demanar una noia de 20 anys... quin desig demanaria jo... em vaig anar pensant i pensant coses i finalment le s vaig escriure.\nI el darrer dibuix, una part era una paret d'una casa de totxo entre marró i vermell que s'acabava just al mig de la finestra i l'altra part era un fons més indefinit entre cel, i plantes i edificis més llunyans, i vaig deixar que predominés el cel...\nGràcies, Assumpta, bona nit.


En aquest llibre ens narra les peripècies vitals del tal senyor M.M. Coll, nascut a Binèfar el 1860 i diplomàtic de professió. Un itinerari biogràfic ple de destinacions exòtiques i de situacions dramàtiques, de vegades absurdes i fregant la hilaritat, però també plenes de solemnitat enmig de la tragèdia. No obstant això, el que més m’ha cridat l’atenció és el que s’explica sobre les temporades que, entre destí i destí, passava quan tornava a la Llitera. Especialment la seua estada durant el període 1894-1898, quan es veu involucrat en una sofisticada operació cívico-política comarcal per aconseguir que es construeixi el Canal d’Aragó i Catalunya.\nNo entraré en detalls per no aixafar-vos la lectura del llibre. Només voldria destacar-ne tres coses.\na) Una finestra a la intrahistòria del Canal d’Aragó i Catalunya\nEn primer lloc, tot i que el llibre està dedicat a glossar les peripècies vitals del protagonista, l’autora dedica tot un capítol als esdeveniments que van fer possible la construcció del Canal d’Aragó i Catalunya. Es tracta d’un episodi clau de la història comarcal, que fins ara s’havia descrit de manera molt parcial i tòpica. Per sort, Silvia Isábal ha posat remei a aquesta mancança.\nÉs sabut que el Canal d’Aragó i Catalunya (anomenat ‘Canal de Tamarit’ durant el segle XIX) va tenir un procés d’aprovació llarg i tortuós. Des dels primers intents en el segle XVIII fins a la seua construcció efectiva a principis de segle XX, van haver de passar successius fiascos amb empreses privades, que feien fallida o desapareixien després d’haver especulat amb les concessions de les obres. Farts de tants retards i convençuts de la necessitat de la seva construcció, el 1894 les forces vives comarcals es van conjurar perquè fos l’Estat qui assumís el projecte i portés a terme la seva construcció d’una vegada per totes.\nEvidentment, en el llibre es ressenya el famós míting pronunciat per Joaquín Costa a Tamarit (celebrat el 6 de maig de 1896), un esdeveniment que tradicionalment s’ha considerat com el punt d’inflexió a partir de el qual l’Estat es faria càrrec del projecte. Però les coses van ser una mica més complexes. Joaquín Costa va prestar un decisiu impuls des de la Cambra Agrària de l’Alt Aragó, però, a la pràctica, va ser la gent de la comarca la que es va haver d’arremangar perquè el projecte tirés endavant. Així, el llibre de Silvia Isábal descriu com, després del míting de Tamarit, hi va haver una segona reunió a Lleida (14 de maig), seguida d’un tercer i multitudinari míting celebrat a Binèfar (9 d’agost), en què es va acordar crear una comissió de notables locals amb la finalitat d’exercir pressió sobre el govern fins a aconseguir la construcció del canal. És a dir, van muntar un lobby. Aquest grup de pressió estava format per representants dels ajuntaments de Tamarit, Binèfar, Binaced, Esplús, Almacelles i Lleida, diversos diputats i exdiputats de la zona, així com els bisbes de Lleida i de Barbastre, amb el biografiat M.M. Coll al capdavant. Un complot o conxorxa plenament transfronterera, que ve a demostrar la unitat d’interessos entre les àrees de la Llitera i el Segrià, capaç de superar els límits político-administratius que les separaven. Encara no havíem arribat als ridículs extrems actuals, amb uns representants polítics i eclesiàstics, bisbes inclosos, que no dubten a tibar la corda fins a trencar-la en detriment de la convivència de la gent del territori.\nAquesta comissió de notables va quedar encarregada d’anar a Madrid a reivindicar la construcció de canal, amb la consigna de no tornar fins a complir la seva missió. El més sorprenent és que, en un temps rècord, van ser capaços de concertar una sèrie de cites amb representants de diversos ministeris i partits, de tal manera que el 20 d’agost (tot just dues setmanes després del míting de Binèfar) van aconseguir que es publiqués un Reial Decret que autoritzava el ministre de Foment a presentar un projecte de llei per a la continuació de les obres de Canal per compte de l’Estat. La llei es publicaria al BOE de el 5 de setembre d’aquell any i les obres començarien el 23 d’octubre.\nEncara romanc perplex davant una mostra de poder tan efectiva per part dels notables de la comarca. Una cosa avui dia impensable. La lògica partidista i el disseny de les institucions polítiques estatals i autonòmiques actuals no ho permetrien ni de ben lluny, per la qual cosa haurem de concloure que potser no hem avançat tant com mos diuen. Potser l’anomenada “Espanya buidada” també té a veure amb això.\nb) Un sistema polític més proper (però menys democràtic)\nAixò ens porta al segon punt a ressenyar. El llibre permet observar les enormes diferències entre el sistema polític de la primera Restauració borbònica i el de la segona o actual. El protagonista del llibre, M.M. Coll, pertany a una de les famílies dominants de Binèfar i, com els seus equivalents d’altres pobles lliterans, manté forts vincles amb les altes esferes, tant a Saragossa com a Madrid. Aquelles famílies (els Coll Altabás de Binéfar, els Lasierra de Tamarit, els Bayona d’Esplús, els Coll-Moncasi d’Alcampell, etc.) solien comptar amb membres ben posicionats en les institucions estatals (alguns d’ells diputats), que vetllaven pels seus interessos a la comarca. En el llibre s’observa com M.M. Coll aconsegueix accedir a una sèrie de càrrecs i institucions, tant pels seus propòsits individuals (la seva carrera consular) com per activitats col·lectives (la comissió de Canal), gràcies a l’efectivitat d’aquelles xarxes polítiques.\nEl sistema polític era un exponent clar del caciquisme de l’època, ja que aquells diputats solien exercir un enorme poder territorial mitjançant xarxes clientelars molt arrelades. Però donaven a la comarca un poder d’influència en la presa de decisions i en l’elaboració de polítiques nacionals molt més gran que el que ostenten els nostres polítics d’avui dia. En aquest sentit, la nostra comarca sembla haver eixit perdent, convertida avui en un territori perifèric i marginal en el joc entre partits. Això sí, a aquells polítics no hi havia qui els mogués, gaudien d’una total impunitat, ja que les periòdiques eleccions (censitàries) no eren més que un simulacre controlat fèrriament per ells. En un sentit estrictament territorial, hem guanyat democràcia i hem perdut influència, cosa potser explicaria la proliferació d’activitats contaminants i extractivistes (macrogranges, grans monocultius, infraestructures energètiques, etc.) en les últimes dècades.\nUna altre detall a destacar és que, durant la I Restauració, els diputats lliterans solien ser majoritàriament del partit liberal, com a la resta de la província d’Osca, a diferència de les províncies de Saragossa (excepte la capital) i de Terol, on predominaven els diputats conservadors. Curiosament aquesta mateixa distribució de vot es manté, a grans trets, durant el període democràtic actual (o segona Restauració borbònica), amb el PSOE dominant tradicionalment tota la província d’Osca i Saragossa ciutat, i amb el PP i el PAR sent hegemònics a la resta de la província de Saragossa i a la de Terol. Es podria pensar que la inèrcia de les xarxes clientelars del segle XIX estén la seua influència fins a ben entrat el segle XXI. El poder continua sent territorial (amb l’excepció del financer, el més poderós actualment, que pareix haver-se desterritorialitzat i ja no necessita respondre davant ningú, i així mos va).\nc) Un cònsol en terra hostil\nEn tercer lloc, cal dedicar algunes paraules al context històric en què es desenvolupen les peripècies de la persona biografiada. M.M. Coll accedeix a la carrera consular i exerceix de diplomàtic a diversos països, però no pareix que els seus superiors li facilitaren massa les coses, ja que sempre l’acabaven enviant als llocs més calents del globus. Al llarg de la seua carrera, M.M. Coll és destinat a l’Argentina, als Estats Units, al Canadà, a Veneçuela, a Cuba i l’Equador. És a dir, sempre a països americans, la majoria dels quals s’havien independitzat d’Espanya unes poques dècades enrere, i, en alguns casos, tot just abans de l’arribada del nostre home, com és el cas de Cuba.\nTot això li representa haver de lidiar amb l’hostilitat manifesta de les institucions i poblacions autòctones, la qual cosa, unida a la precarietat de les ambaixades i consolats que li toquen, li suposa més d’un maldecap. Havia de ser molt més còmode ser cònsol a París, Roma o Londres, però no. M.M. Coll sempre acabava en terra hostil. Per exemple, quan és destinat als Estats Units, ho fa amb la missió de vigilar els avenços de tropes i vaixells en vigílies de la guerra de Cuba. Per a complir amb la missió es veu amb la necessitat de contractar centenars de detectius de la famosa agència Pinkerton. Com a conseqüència de l’esclat de la guerra entre Espanya i Estats Units, és declarat enemic i ha de traslladar-se de manera clandestina i bastant accidentada cap al Canadà.\nSilvia Isábal relata magistralment les peripècies del cònsol pels països americans, amb situacions absurdes durant les que, a causa dels reiterats conflictes socials, polítics o bèl·lics, de tant en tant perd el contacte amb els seus superiors durant mesos, havent de avançar diners de la seva butxaca per a mantenir consolats i ambaixades (fins i tot per a pagar els anteriorment esmentats detectius de l’agència Pinkerton, que després el perseguien a ell), sempre barallant-se amb el Ministeri pels freqüents retards en el cobrament de la seva nòmina.\nEn definitiva, el llibre ve a cobrir un buit historiogràfic sobre una època clau de la nostra comarca, ja que la construcció del Canal d’Aragó i Catalunya ho canviaria tot, d’una manera que ben poc podien imaginar els promotors d’aquella conxorxa de notables comarcals (si ho haguessin sabut potser no ho haurien fet), i també de la història de les relacions d’Espanya amb Amèrica. Un llibre ben documentat, que incorpora una extensa llista bibliogràfica i d’arxius consultats, així com un apèndix amb fotos de l’època. Tot un luxe que el Centre d’Estudis Lliterans ha tingut a bé a distribuir entre els seus socis. Ignoro si el venen a les llibreries comarcals, però si el voleu aconseguir no teniu més que fer-vos socis/es del CELLIT. Per uns mòdics 20 € anuals rebreu a domicili les novetats editorials més excitants.\nTot i narrar fets pretèrits, el llibre presenta una insospitada actualitat en aquests temps de confinament i pandèmia. Com a mostra dos fets: A la pàgina 27 s’explica que [la traducció és meua]: “[El 1885] Binèfar es va convertir en notícia nacional en conèixer-se la decisió del seu alcalde, José Barasona, d’enfrontar-se als seus veïns tapiant els caps de carrer de la localitat en un intent d’evitar que l’epidèmia de còlera, que va fer estralls al país aquell any, arribés a la vila.” Un indici ben contundent del que aleshores s’entenia per confinament perimetral. Més endavant, a la p. 41 es llegeix que [la traducció torna a ser meua]: “[L’alcalde] Benito [Coll] va començar la seua legislatura enmig d’una gran crisi provocada pels efectes de la grip russa (…), que va fer estralls a Binèfar. Les conseqüències van ser que el mes de gener de 1890 hi havia quatre-centes persones malaltes, aproximadament la quarta part de la població. Una de les víctimes que va caure malalta va ser el mateix Manuel María Coll, que per aquesta raó va haver de prorrogar la seva llicència un mes. La situació (…) es va veure agreujada amb la mort de metge i la malaltia del farmacèutic “. És a dir, encara que la nostra memòria col·lectiva pareix haver-ho esborrat, tenim sobrades experiències en pandèmies. Per sort, un cop han passat tenim prou habilitat per a oblidar-nos-en i seguir vivint com si res.


10 sorprenents beneficis de Shorea Robusta | CAT.Hair-Action.COM\nHa estat llegint sobre com Shorea robusta podria ser la cura miraculosa per a moltes de les seves dolències? Bé, el que ha estat llegint és cert. Es té molt molts beneficis per a la salut que poden resultar ser benediccions per a tu.\nEn aquest post, podràs descobrir com aquest arbre pot beneficiar a la seva salut i millorar el seu benestar. Segueix llegint!\nShorea robusta - Una breu:\nShorea robusta, també conegut com a arbre de sal o Shala, és un arbre molt conegut que es poden trobar per tota l'Índia i els països veïns. Aquest arbre d'aspecte jove i té una escorça llisa amb uns solcs. Les seves fulles són ovalades-oblongues, i l'arbre té flors blanques. Arbre de sal té un significat religiós en el budisme i l'hinduisme, i també s'utilitza per a tractaments terapèutics.\nEls següents són els ingredients i elements de Shorea robusta que li ofereixen beneficis sorprenents:\nLa resina de l'arbre Sal s'aplica externament en la forma d'una pasta per tractar la inflamació dolorosa. Rala és un poderós astringent i és alta en propietats anti-microbianes. Aquestes dues característiques importants de Rala el converteixen en un ingredient de meravella en ungüents a base d'herbes. Rala ajuda ferides netejar i accelera la curació.\nLes fractures són doloroses i poden implicar el tractament i l'atenció perllongada. En aquesta àrea, Bhagnasandhanakrut, un altre element vital en l'arbre de sal, és molt eficaç en la curació de fractures en el cos. Ayurveda utilitza aquest element clau de l'arbre de sal per accelerar la cura de fractures i ferides sense efectes secundaris.\nLes cremades i ferides necessiten remeis ràpids abans que empitjorin. També són doloroses, i l'Ayurveda reconeix la importància de la curació de cremades i ferides sense cicatrius visibles. Asra-dagdharuk de l'arbre Sal porta la propietat única de cremades i ferides com màgia curativa. Ayurveda es basa en aquest element vital en la seva medicina per cures eficaces per cremades i ferides.\nEn aquest dia i edat amb alts nivells d'estrès i la contaminació de tot, els nostres cossos s'han convertit en un punt calent per als gèrmens d'envair. Si la immunitat és baixa, infeccions fàcilment pot establir en el cos. Vishaha, l'element a l'arbre de sal, és ben conegut per les seves propietats anti-tòxics i pot ser just el que va receptar el doctor per ajudar a eliminar les toxines del cos i netejar el cos de les infeccions. Aquest element forma un ingredient clau de molts medicaments ayurvèdics per curar les infeccions.\nAquest element en l'arbre de sal actua com un netejador ràpid i cura les ferides. Funciona bé per a reparar les cèl·lules de la pell. No és d'estranyar que troba un lloc d'orgull en la medicina ayurvèdica, que posa l'accent en la importància de la curació de ferides en un temps mínim.\nAyurveda té una cura per a gairebé totes les malalties i l'arbre de sal o Shorea robusta està ben dotada de cures per a moltes malalties. GRAHI, un altre element vital en l'arbre de sal, és famós per les seves propietats absorbents i s'ha trobat per tenir èxit en el tractament de la diarrea severa.\nLes infeccions de l'oïda i altres trastorns de l'oïda poden ser persistent i extremadament dolorós. En alguns casos, fins i tot poden pertorbar la vida normal. La ciència ayurvèdica ha trobat que un element important en l'arbre de sal, Karnarogahara, pot curar les infeccions de l'oïda i alleujar molts trastorns de l'oïda. Per tant, Karnarogahara s'utilitza per curar els trastorns de l'oïda i, per tant, Shorea robusta va un llarg camí per ajudar a desfer-se de les infeccions d'oïda i trastorns.\nAquí ve un altre ús medicinal Shorea robusta eficaç! arbre de sal es troba que és una manera de tractar la sordesa. Moltes formes de malalties de l'oïda també troben una cura efectiva amb els medicaments que contenen Badhiryahara.\nMala olor corporal a causa de la sudoració excessiva pot ser un desviament. Les víctimes de mala olor corporal pateixen de baixa autoestima i altres problemes psicològics batalla. La medicina ayurvèdica té una solució per a aquest problema, i Shorea robusta s'eleva a l'ocasió per oferir una cura per aquest problema. Una excel·lent eina per a disminuir la sudoració excessiva, Svedahara s'utilitza com un desodorant eficaç.\n10. Sphotahara I Kandunashana:\nSi està buscant una cura per a la picor, la medicina ayurvèdica ofereix un excel·lent remei sense efectes secundaris. Shorea robusta té un element clau anomenada Sphotahara i Kandunashana que pot proporcionar alleujament de la picor severa. Furóncols també tenen una manera de desaparèixer amb la medicina que conté aquests dos elements.\nNo hi ha efectes secundaris visibles de Shorea robusta. De fet, se li dóna als nens per a una millor salut i de fàcil digestió. També es dóna a les mares lactants per a una millor producció de llet. Abans, però, de començar a utilitzar Shorea robusta, consulti al seu metge, especialment si vostè està embarassada o una mare lactant.\nUsos de Shorea robusta:\nShorea robusta té fusta duradora i és buscat en la indústria de la construcció.\nLes seves fulles s'assequen per fer plats i bols anomenats patravali.\nLes seves fulles són una font d'aliment per al bestiar i cabres.\nUn altre ús important és Shorea robusta en la medicina ayurvèdica. Les seves propietats astringents juguen un paper vital en la curació de la pell, l'estómac, l'oïda i del pèl dolències.\nConté oleorresina, que s'utilitza per preparar l'encens anomenat dhup i Agarbatti, que s'utilitzen en les cerimònies religioses a l'Índia.\nTambé s'utilitza en la fabricació de suau ceres, vernissos, pintures i papers de carboni.\nL'oli, extret de llavors de Shorea robusta, s'utilitza com a oli de cuina. Les seves llavors també es mengen després de la torrefacció. De mantega Sal s'utilitza amb freqüència localment per cuinar i com a substitut de la mantega de cacau durant la preparació de xocolates. Els seus coques s'utilitzen com a aliment per al bestiar i aus de corral.\nLlavors, què estàs esperant! Entra a la seva botiga naturista més propera, i portar a casa aquesta meravella Med, que poden curar malalties comunes més ràpid del que havia imaginat!\nA més, ens diuen com aquest post t'ha ajudat. Comentari al quadre de sota!\n12 sorprenents beneficis dels Capers (Kachra) per a la pell, el cabell i la salut\nDieta de trituració de 30 dies: una guia completa\nLa dieta de 8 hores: una guia completa\n19 sorprenents beneficis de Cumin (Jeera) per a la pell, el cabell i la salut


Ràdio Falset - 107.6 FM - Butlletí Informatiu (03-03-2003)\nMés de 500 pagesos productors de fruita seca es van manifestar ahir al migdia a les comarques de Tarragona i van tallar durant una hora la N-240 a l'altura de les Borges del Camp, la 420 a Puigdelfí i Gandesa i la Comarcal 114 a Alcover. En aquest punts, hi van cremar pneumàtics i un ametller. La convocatòria, organitzada per Unió de Pagesos, consistia en aconseguir la col·laboració de les autoritats per tal que la Unió Europea tingui més en compte aquest sector agrícola en el marc de la política d'ajuts. Pere Guinovart, representant d'Unió de Pagesos ja ha dit que han aconseguit que el conseller d'Agricultura Josep Grau, participi en la creació d'una mesa tècnica de negociació de la fruita seca, que s'ha de crear aquesta setmana amb la presència d'Unió de Pagesos i les cooperatives.\nUn altre sector agrícola important a les nostres comarques és el de l'oliva. Avui en parlem per explicar-los que una part del terme municipal de Garcia ha estat inclòs en l'ampliació de la Denominació d'Origen Siurana, que ha suposat una inclusió de 4.667 hectàrees. La zona geogràfica que s'ha ampliat manté des del punt de vista del vincle amb el medi una unitat i un grau de homogeneïtat similar al que presenta l'actual zona emparada per la DO Siurana. Els olis produïts en aquesta zona, que provenen de la varietat arbequina amb un percentatge superior del 90%, compleixen totes les característiques establertes a l'Ordre que regula aquesta do i el seu Consell Regulador.\nEn el pla estrictament polític els hem d'explicar que la Comissió parlamentària d'Organització i Administració de la Generalitat i Govern Local sotmetrà a votació dimecres la reforma de la llei de Consells Comarcals i de les propostes dels grups parlamentaris sobre el sistema de elecció dels consellers. Aquest vot és el pas previ al debat de la modificació legal en el ple de la Cambra i la seva aprovació definitiva.\nEns traslladem ara a la nostra localitat, a Falset. I és el que Castell de Falset, així com el de Siurana, han estat objecte d'una investigació, els resultats de la qual es presentaran a la primera edició del congrés Els Castells a la Mediterrània Nord-occidental, que tindrà lloc a la població gironina d'Arbúcies dimecres que ve, dia 5. El congrés també servirà per què més de 50 especialistes en arqueologia i història medieval exposin els seus estudis sobre una quarantena de jaciments arqueològics des de tots els àmbits. Els organitzadors volen potenciar un nou enfocament en l'estudi dels castells medievals que renovi el coneixement actual i que doni una visió més àmplia del fenomen que van representar. L'estratègia defensiva de la frontera amb el món musulmà, l'armament i l'utillatge que han aparegut en diverses excavacions i l'encaix geogràfic d'un castell en el seu entorn són alguns dels aspectes que es tractaran en el congrés.\nFins aquí el butlletí informatiu.Gra`cies per la seva atenció.\nPublicat el 03 Març 2003


El text recomana lligar les pensions a l'IPC i sanejar la Seguretat Social abans del 2023\nLa sostenibilitat del sistema de pensions s'ha convertit en un dels principals maldecaps de l'economia espanyola PERE TORDERA\nMadridCinc anys és el que ha trigat la comissió del Pacte de Toledo a arribar a un nou acord. La taula que s'encarrega de debatre les recomanacions sobre les pensions ha tancat un text final amb vint propostes que dimarts que ve presentaran de manera pública i votaran els partits polítics. Aquestes propostes han de servir perquè el govern espanyol pugui reformar i fer sostenible el sistema de pensions de l'Estat, exigència que també marca Brussel·les.\n"No hi ha canvis revolucionaris", matisen fonts coneixedores de la negociació a l'ARA, com es reflecteix a l'esborrany final, al qual ha tingut accés aquest diari: el Pacte de Toledo "s'oposa a qualsevol transformació radical del sistema que signifiqui una ruptura dels principis de l'actual". Ara bé, manté la salvaguarda dels principis de solidaritat i suficiència.\nEl nou text recull la proposta de lligar la revalorització anual de les pensions a l'IPC, un compromís que, de fet, va assumir el ministre d'Inclusió i Seguretat Social, José Luis Escrivá. Amb aquesta recomanació es posaria punt final al gran canvi que es va introduir el 2013, amb la reforma del Partit Popular, quan Espanya va entrar a formar part dels pocs països d'Europa que deixaven de tenir les pensions indexades a l'IPC. "Estem satisfets amb l'acord assolit, ja que reivindica clarament el sosteniment del sistema públic", apuntes fonts d'Unides Podem.\nUn forat a la caixa de la Seguretat Social que es tradueix en un dèficit de fins al 2% del PIB per a aquest 2020 ha posat damunt la taula el dubte de si la Seguretat Social i, en conseqüència, el sistema de pensions estan en "crisi". "El sistema és sostenible", defensava no fa gaires dies Escrivá. "La qüestió és l'ús que se n'ha fet", matisen fonts coneixedores del Pacte.\nAmb els números en vermell, el sanejament de la caixa de la Seguretat Social és una de les altres propostes consensuades que ningú s'atreveix, avui, a qüestionar, i que té el vistiplau d'organismes com l'Airef. Finalment, el pacte ha consensuat un termini de tres anys (fins al 2023) perquè algunes despeses de la Seguretat Social, denominades impròpies, siguin assumides des dels pressupostos generals de l'Estat. "Hi ha hagut un espoli", denuncien les mateixes fonts. Es refereixen als 103.000 milions d'euros que el Tribunal de Comptes va calcular com a despeses impròpies, és a dir, prestacions no contributives que hauria d'haver assumit l'Estat. El departament que dirigeix Escrivá ha reconegut que com a mínim 22.800 milions haurien de ser costos assumits per l'Estat.\nPel que fa al càlcul de les pensions, el Pacte assumeix un altre cop la reforma del 2011 pel que fa al nombre d'anys necessaris per calcular la pensió (25 anys fins al 2022), tot i que aposta perquè el pensionista pugui escollir els millors anys per millorar la prestació final.\nEl Pacte també dona suport a mesures per fer efectiva la jubilació a l'edat legal i recull la preocupació per les retallades a la jubilació anticipada forçosa en casos de llargues carreres de cotització. De fet, el Pacte de Toledo emplaça el govern espanyol a avaluar quins col·lectius podrien beneficiar-se d'excepcions. El text final es votarà aquest dimarts –encara amb la possibilitat de petites modificacions d'última hora– i s'espera que la majoria de partits, amb l'excepció de Vox, hi donin suport, tot i que també es preveu algun vot particular sobre alguna de les recomanacions.\nsistema de pensions Pacte de Toledo seguretat social


Aigües de Reus va concedir més de 2.000 ajuts socials el 2019 | Canal Reus TV\nAigües de Reus va concedir més de 2.000 ajuts socials el 2019\n08:26 - 17 febrer 2020\nLes bonificacions contra la pobresa energètica es van elevar a un total de 83.370 euros al llarg de 2019.\nAigües de Reus va concedir 2.387 ajuts socials a famílies de Reus al llarg de 2019, dels quals 390 corresponen a abonats que gaudeixen de la “tarifa social”, mentre que 1.015 son bonificacions en qualitat de família nombrosa.\nLes bonificacions a abonats, en qualitat d’ajuts contra la pobresa energètica, es van elevar a un total de 83.370 euros al llarg de 2019.\nEls 2.387 ajuts socials a famílies de Reus en la tarifa de l’aigua, concedits al llarg de 2019, estan inclosos en diversos apartats. En primer lloc, les 390 famílies que es beneficien d’una tarifa social en haver estat considerades “vulnerables” i trobar-se en risc de pobresa energètica.\nEn segon lloc, hi ha aquells reusencs que perceben uns ajuts solidaris en forma de bonificacions de diferents tipus.\nEn conjunt, sumen un total de 808 bonificacions per diversos conceptes. En paral·lel, també s’han concedit 174 fraccionaments i ajornaments de factures pendents.\nEn el cas de les famílies nombroses, van ser un total de 1.015 les que es van beneficiar de les bonificacions que els corresponen al llarg de 2019.\nEls ajuts socials a famílies de Reus en la tarifa de l’aigua responen a diverses necessitats.\nEn primer lloc, hi ha l’anomenada “tarifa social”, pensada expressament per aquelles famílies considerades “vulnerables” i que es troben en risc de pobresa energètica.\nA aquesta tarifa s’hi poden acollir:\nEls perceptors d’una pensió mínima contributiva o SOVI (Assegurança Obligatòria de Vellesa i Invalidesa) per jubilació o viduïtat\nEls perceptors d’una pensió mínima contributiva per incapacitat permanent\nAquells abonats que formin part d’una unitat familiar amb tots els seus membres en situació d’atur\nEls perceptors d’una pensió no contributiva per jubilació, jubilació per invalidesa i invalidesa\nEls beneficiaris de la renda mínima d’inserció (RMI)\nEls perceptors de les prestacions socials de caràcter econòmic per atendre determinades situacions de necessitats bàsiques\nEls perceptors del fons del règim Fons d’Assistència Social (FAS) i aquells que es beneficiïn del fons de la Llei d’Integració Socials dels Minusvàlids (LISMI)\nPersones que es troben en situació de risc d’exclusió residencial\nEn segon lloc, hi ha un seguit d’ajuts solidaris –en forma de bonificacions de diferents tipus– que Aigües de Reus ja va posar en marxa el 2013, dissenyats per per a tots aquells que tenen problemes puntuals a l’hora de fer front al pagament del servei.\nEn aquest cas, es contemplen mesures com ajornaments, fraccionaments o bonificació del deute acumulat, entre d’altres.\nL’ajut solidari és una iniciativa gestionada en col·laboració amb el departament de Serveis Socials de l’Ajuntament i dirigida al col·lectiu de persones que estan en situació de precarietat econòmica. Aquest ajut es basa en el pagament de l’import total o parcial de les factures emeses per Aigües de Reus.\nPer gaudir d’aquest ajut cal que Serveis Socials de l’Ajuntament sol·licitin a Aigües de Reus la bonificació, fraccionament o ajornament del deute, sense necessitat d’aportar cap document relatiu a les circumstàncies personals o familiars de l’abonat.\nEn tercer lloc, hi ha previst un paquet d’ajuts a la factura per a les famílies nombroses, cosa que els permet gaudir d’ampliacions en els blocs de consum, entre d’altres avantatges.\nParal·lelament, també poden accedir a aquestes bonificacions de família nombrosa (sempre que se’ls reconegui prèviament aquesta condició), aquelles famílies monoparentals que acompleixin alguns requisits: o bé ser un progenitor vidu o vídua amb un mínim de dos fills, o bé ser un progenitor amb dos fills (un dels quals tingui una discapacitat igual o superior al 33%).\nLa bonificació per a famílies nombroses ofereix una ampliació dels metres cúbics que s’apliquen a la tarifa del segon bloc de la quota variable del servei d’aigua i claveguera.\nRecuperen l'avioneta estavellada


International B&B Venezia Venècia Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nHabitació 2 llits amb bany privat extern - Dutxa\nVia Monte Sabotino 26, Mestre, Venècia, Itàlia, 30175 - Veure al mapa\nMés informació sobre International B&B Venezia\nOferint allotjaments de qualitat al els negocis, els interessos religiosos, els paisatges districte de Venècia, International B&B Venezia és una selecció popular tant per oci com per negoci. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl International B&B Venezia, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, magatzem d'equipatge, taquilles, àrea de TV/saló compartit, cuina compartida.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Venècia, faci de International B&B Venezia la vostra llar.\nEscola Gran de Sant Roc - 9,07 km\nEsglésia de Santa Maria Gloriosa dei Frari - 9,11 km\nPont de Rialto - 9,66 km\nPlaça de Sant Marc - 10,07 km\nCampanar de Sant Marc - 10,1 km\nPalau Ducal - 10,16 km\nPont dels Sospirs - 10,22 km\nMercato del Pesce - 1,55 km\nArcadia - 1,58 km\nMonastero Mechitarista di San Lazzaro degli Armeni - 4,59 km\nPonte delle guglie - 7,96 km\nCal que informeu International B&B Venezia de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Els clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements.\nComentaris de Booking.com (522)Comentaris d'Agoda (14)


la cita tindrà lloc del 10 al 29 d’abril i retrà un homenatge a Carles Santos\nLa Conselleria d’Educació, Investigació, Cultura i Esport, a través de l’Institut Valencià de Cultura, ha presentat la nova edició del Festival Ensems, que enguany celebra el seu 40é aniversari, amb el lema “Camins de l’escolta”.\nLa directora adjunta de Música i Cultura Popular de l’IVC, Marga Landete, i el director d’Ensems, Voro Garcia han sigut els encarregats de descriure les línies mestres de la programació d’aquesta edició, que se celebrarà a partir del 10 d’abril en diversos espais de la ciutat de València i inclou xarrades, tallers i concerts que s’allargaran fins al 29 d’abril.\nLandete ha destacat que “en aquesta edició del Festival Ensems tractarem de provocar la primera experiència en contacte amb el so experimental i la música contemporània de nova creació. Volem aproximar-nos a un públic poc acostumat a aquests formats i a aquest tipus d’expressió artística, sense deixar de banda el públic més experimentatˮ.\nLa primera setmana estarà dedicada a les propostes pedagògiques, que enguany s´han aproximat al públic infantil i als instituts de secundària, i compten, per primera vegada en la història del festival amb la participació de la Jove Orquestra de la Generalitat Valenciana. També s´inaugurarà l´exposició commemorativa del 40è aniversari i dos instal·lacions sonores al Palau de la Música i al Centre del Carme.\nDins de la programació, destaca la presència d´ensembles europeus com Ascolta Ensemble, amb una potent proposta escènica, o l´Ensemble Phace, que ret homenatge a Fausto Romitelli. Spanish Brass, per la seua banda, s´aproximarà a la figura d´un altre rocker, Frank Zappa. També participaran grups emergents com Sonido Extremo o els valencians Synergein Project. Alberto Bernal presentarà la peça "300 kg de música" en la qual el grup de percussionistes ReConvert i el mateix Alberto exploraran la capacitat sonora d´un cotxe.\nEnsems també recordarà Karlheinz Stockhausen amb la seua obra "Mikrophonie" a través del projecte "Els 1001 sons de la paella", que presentarà el grup Drummimg a Bonbas Gens i el Centre del Carme, on es substituirà el Tam original de la peça per una gran paella de 2 metres de diàmetre.\nEn clau femenina, cal destacar el concert de la pianista Lluïsa Espigolé, la instal·lació sonora d´Ana Parra i Josué Moreno i el whorkshop de composició d´Elena Mendoza. El festival ha encarregat dos composicions a les creadores Núria Giménez i Raquel García-Tomás. La presència de dones al programa és important, amb més d´un 40% de presència en totes les activitats.


Bloc d´un Metge de Família: La codeína com antitusiu en els nens?\nLa codeína com antitusiu en els nens?\nLa tos és un dels símptomes més comuns presentats en els nens.\nL'ús i la venda de medicaments per a la tos i el refredat, sobretot en nens entre 2 i 5 anys d'edat, és molt comuna.\nA causa de la creixent preocupació per la seguretat de la venda sense recepta de medicaments per a la tos i el refredat en els nens, el Departament de Salut i l'Administració d'Aliments i Fàrmacs de Canadà han modificat les seves posicions sobre aquests productes.\nEl Departament de Salut de Canadà va suggerir que la venda lliure de medicaments per a la tos i alguns medicaments per al refredat no han de ser etiquetats per al seu ús en nens menors de 6 anys d'edat.\nUn meta-anàlisi de Cochrane (que consta de 25 estudis, incloent 8 assajos pediàtrics, la qual cosa representa gairebé 4.000 persones, inclosos més de 600 nens) va revisar la seguretat dels medicaments contra la tos i el refredat en pacients ambulatoris amb tos induïda per virus.\nNo es va trobar evidència a favor o en contra de l'ús de medicaments de venda lliure, ja sigui en la població pediàtrica o adulta, quan van ser comparades les avaluacions de la freqüència i la severitat de la tos, producció d'esput, i les avaluacions del metge.\n1.- En els últims anys, l'ús de codeína en nens, fins i tot per al tractament del dolor, s'ha convertit en qüestionable.\n2.- Recents avanços genómics han donat llum sobre els mecanismes que condueixen a la variabilitat en l'eficàcia de la codeína.\n3.- Amb falta d'evidència per recolzar un efectiu paper de la codeína en nens amb tos aguda, ja la llum dels efectes adversos potencialment nocius, la codeína no ha de ser indicada com un medicament antitusígen.\nCan Fam Physician Vol. 56, No. 12, December 2010, pp.1293 - 1294\nEtiquetes de comentaris: Avaluacions medicaments, Pediatria\nI no seria molt millor tractar-els-hi la tos i altres dolències menors amb productes homeopàtics, que són molt menys nocius per a la seva salut?\nPer exemple tenim l'"Expecto Dhu" que és molt efectiu juntament amb la "Coryzalia" per solucionar el tema de la tos.


Preocupació a les Terres de l’Ebre – AGROactivitat\nPreocupació a les Terres de l’Ebre\nLa producció d’oli d’oliva a les comarques del Baix Ebre i el Montsià s’ha vist severament afectada aquesta campanya a causa d’unes condicions meteorològiques extraordinàriament dolentes.\nA més de la sequera i el vent, enguany s’ha fet una reducció dràstica dels tractaments aeris per al control de la mosca de l’olivera que ha condicionat tant la producció com la qualitat de l’oli. Les conseqüències són un augment dels costos i una davallada dels ingressos econòmics dels productors i les cooperatives.\nDavant la preocupació del sector, el cap de branca de l’oli, Joan Segura, va convocar una reunió a la cooperativa Soldebre on es va tractar de l’afectació de la collita d’oliva i es van proposar possibles actuacions. El president de la Federació, Josep Pere Colat, i altres representants d’aquesta organització també van ser presents en la trobada, donada la magnitud de la problemàtica.\nLa Federació convoca una reunió urgent a Tortosa\ni promou una trobada amb el conseller Pelegrí\nPosteriorment, la Federació ha gestionat una reunió amb el conseller d’Agricultura, Josep Maria Pelegrí, a la qual han assistit representants d’aquesta organització i de les cooperatives afectades per sol·licitar el pagament dels ajuts estan pendents de cobrament en els darrers anys, la posada en marxa de la taxa d’acompanyament per realitzar els tractaments contra la mosca i que, en el nou PDR (Programa de Desenvolupament Rural), es determini un ajut per lluitar contra la mosca de l’olivera. També cal que s’estableixin línies preferents de crèdit per assegurar la continuïtat de l’activitat productiva de les cooperatives de la zona.\nReunió de les cooperatives oleícoles del Baix Ebre i el Montsià amb la Federació, a les instal·lacions de Soldebre\nEl conseller Pelegrí i el seu equip, durant la trobada amb el sector\nTrobada de les cooperatives d’oli de les Terres de l’Ebre amb la conselleria d’Agricultura


Peces úniques i exclusives | Joieria online Barcelona - Pia Barcelona\n> Peces úniques\nJoies úniques fetes a mà a Barcelona. No hi ha dos iguals. Dissenys exclusius i originals en or, or blanc, plata i llautó amb pedres semiprecioses i textures orgàniques de gran bellesa.\nPENJOLL NATURA CALCEDÒNIA PENJOLL NATURA CALCEDÒNIA\nPenjoll de pedra natural. Penjoll Calcedonia. Collar en to malva. Disseny únic, artesanal i original amb el qual complementar la teva estil boho chic! La calcedònia aporta calma i serenitat. Detalls- Peça única feta a mà- Plata 925- Pedra natural- Lliure de niquel Penjoll de pedra natural. Penjoll...\nARRACADES QUARS ROSA PLATA ARRACADES QUARS ROSA PLATA\nArracades de plata amb pedra natural. Arracades de quars. Joia única d'enfilada original i elegant que destaca tota la bellesa de la pedra natural. Arracades de plata amb pedra natural....\nANELL ANGIE PEDRA LLUNA ANELL ANGIE PEDRA LLUNA\nAnell de pedra lluna i plata. Línies simples que realcen la bellesa de la pedra. Peça atemporal perquè el teu amulet t'acompanyi en la teva vida diària.Peça única, Talla ES 14La pedra lluna, també coneguda com a pedra de la dona, ajuda a regular el sistema endocrí, incrementa la fertilitat. És excel·lent per a la meditació. Relaxant.Plata 925Pedra... Anell de pedra lluna i plata. Línies...\nCREU DIAMANTS CREU DIAMANTS\nCreu de diamants en plata. Peça única i exclusiva feta a mà de gran bellesa Creu de diamants en plata. Peça única...