Arxius de música - paris-barcelona.com\n7 de gener de 2022 6 de gener de 2022 per batalla\nVICENÇ BATALLA. L’any maleït de la Covid-19 del 2020 es va prosseguir el 2021, amb el tancament de la cultura fins ben entrat l’estiu en el cas per exemple de França. I vam continuar escoltant la música a casa, i intentant ballar sense sortir de les quatre parets. Després, es van obrir escletxes en algunes … Llegiu més\n16 d'agost de 2021 13 d'agost de 2021 per batalla\nVICENÇ BATALLA. És una cosa que mai li havia ocorregut des que va començar a punxar a l’Haçienda de Manchester a la fi dels vuitanta, quan tenia 21 anys. El dj més cèlebre de França, Laurent Garnier, ha passat divuit mesos, un any i mig, sense poder mesclar discos en públic a causa de la pandèmia. El seu … Llegiu més\nCategories cinema, general, música Etiquetes Nuits Sonores\nVICENÇ BATALLA. Com escriuen i componen els Sparks a l’obertura d’Annette, el Festival de Canes 2021 més gegantí per l’acumulació de pel·lícules després d’un any en blanc va donar el seu tret de sortida de la competició en ple mes de juliol amb aquesta òpera pop filmada amb la seva energia i inventiva habitual per … Llegiu més\n26 de juny de 2021 25 de juny de 2021 per batalla\nVICENÇ BATALLA. Havia d’actuar com a trio 3MA amb el marroquí Driss El Maloumi (ud) i el malgaix Rajery (valiha), però el malià Ballaké Sissoko va haver de canviar el seu concert a Les Nits de Fourvière a Lió per a un duo amb un altre vell conegut, el francès Vincent Ségal. A França, s’ha … Llegiu més


Peces hipnagògiques i TRICUSPIS | Joan Brossa: Accions i territori\nLes angúnies d’en titella o la família encantada i He deixat l’aixeta de l’aigüera oberta a la nit indicada. Pel corredor he trobat una poma on hi ha escrits al damunt els mots: He deixat…, són dues peces de titelles breus de l’època hipnagògica escrites el 1948. Atès que Brossa va fer la donació del manuscrit de la primera peça i de la primera pàgina de la segona al Museu del Joguet de Catalunya, aquest material és el punt de partida de l’acció en aquest territori.\nL’estructura d’aquestes peces és essencial. Formalment gairebé s’assemblen a l’espina d’un peix. L’encadenament de repeticions de mots precedits de petites variacions lingüístiques (articles, preposicions, verbs…) desencadena un efecte hipnòtic semblant al de les peces d’art cinètic de Marcel Duchamp.\nRotary glass plates, de Marcel Duchamp\nAquest llenguatge sintètic provoca un joc escènic singular. Si el text es diu en veu alta i el ritme és just, ens rebel·la aspectes ocults de l’escriptura hipnagògica. En dir-se una i una altra vegada el ressò d’un mot pren noves significacions que l’alliberen del camp semàntic convencional i pren una intensitat captivadora. Aquest efecte inusual dóna volada als protagonistes de les peces. A la primera peça els noms dels personatges són tradicionals i pertanyen a l’imaginari del gènere (Tòfol, Titella, Marieta o Dimoni) i els personatges de la segona peça són una dona i tres arlequins. El contrast del text amb els elements convencionals del gènere que Brossa incorpora (i que esdevindrà un tret significatiu de la poesia escènica de l’autor) resulta poètic, té traces iròniques estimulants i dóna un nou alè al món de les titelles: una mirada fresca i radical.\nTricuspis és el fregolisme que hem triat per enregistrar-lo a la Sala Fregoli, on s’exposa la col·lecció de peces de Brossa donades al museu relacionades amb aquest transformista que Brossa admirava. Pierrot, Arlequí i Colombina visitaran la sala i els jocs i metàfores de Tricuspis exploraran en una acció efímera l’esperit d’aquest artista múltiple, singular, inclassificable i ben present al conjunt de l’obra brossiana.\nCartell exposat a la Sala Fregoli del Museu del Joguet de Catalunya\nEtiquetes: comedia dell'arte, Duchamp, escriptura hipnagògica, Frègoli, titelles\n← De banyes i garrots\nLa paraula i el gest a la sala d’assaig →


DOCUMENT ON L’ACTUALITAT POLÍTICA ESPANYOLA. Església Plural » Redes Cristianas\nDOCUMENT ON L’ACTUALITAT POLÍTICA ESPANYOLA. Església Plural\nLa intenció del grup de bisbes que representa el sector més ultraconservador i nacionalista espanyol de l’episcopat, d’aprovar un document on, entre altres aspectes de l’actualitat política espanyola, es materialitzes un posicionament de la jerarquia contrari al pla de pau a Euskadi i a la consolidació d’un estat plurinacional, s’ha vist frenat per la fermesa que han manifestat alguns bisbes catalans i bascos, i també per la capacitat negociadora i conciliadora de Mons.\nBlázquez, actual president de la CEE, que cada cop veu més avalada pel Vaticà la seva gestió moderada i dialogant. Els canvis que el Papa Benet XVI ha fet en la Secretaria d’Estat i la distància que va marcar amb el sector mes bel·ligerant de l’episcopat durant el seu recent viatge a València, han contribuït favorablement a rebaixar el pes del grup de bisbes que encapçalen els cardenals Cañizares i Rouco.\nEsglésia Plural no s’ha posicionat oficialment sobre el document a l’espera de la seva publicació íntegra. De totes maneres, pel què s’ha publicat fins ara, podem dir que ens trobem davant d’un text generalista, que no entra en el fons de cap de les qüestions esmentades, que reflexa el canvi de correlació de poder que hem comentat, i que quedarà redactat d’una manera tan ambigua que permet tota mena d’interpretacions. Si més no, però, l’escenari que ens ofereix permet evitar la crisi i aparcar aquest debat.\nAquest però, no és un capítol tancat. El llibre que descriu l’intent d’un important sector de la institució eclesiàstica d’acabar amb la singularitat catalana i basca, fa temps, alguns segles, que es va començar a escriure, i a hores d’ara ja porta, dissortadament masses capítols dramàtics escrits -cal llegir les dues obres del Dr. Carles Cardó que tracten sobre aquest tema: “Les dues tradicions” i “El gran refús”. Ambdues publicades per Claret- És un tema secular, arrelat en els espais més íntims de molts eclesiàstics espanyols degut a la formació que reben en alguns destacats seminaris. Quan aquestes persones arriben a bisbes, alguns es creuen en l’obligació de militar contra el que anomenen separatisme nacionalista. Potser seria hora que la Constitució i l’Estat de les Autonomies entrés en aquests seminaris.\nAquest cop l’actitud dels bisbes de Catalunya, si més no d’alguns d’ells, ha estat la que calia i esperàvem, la que correspon a un bon pastor que viu la realitat del seu poble, la respecta i l’estima. La fermesa demostrada contra l’aprovació del document pretès pels sectors ultra de l’episcopat, ha estat fruit del convenciment doble que alguns dels nostres bisbes tenien, que s’anava a perpetrar una injustícia i que era contrari al magisteri reiterat de l’Església. També ha influït el fet que eren ben conscients de la resposta que els esperava a Catalunya, que segurament els hagués empès a desmarcar-se del text, la qual cosa els posava en una complicada situació.\nHi ha hagut també algun dels nostres bisbes que s’ha manifestat contrariat per les formes. Sembla ser, i no és pas la primera vegada, que textos previsiblement polèmics són presentats a la seva aprovació per l’assemblea de bisbes, sense que abans s’hagi donat temps per una lectura i estudi pausats. És el cas del bisbe d’Urgell Joan Enric Vives, que ha fet unes declaracions en aquest sentit: “La manera de treballar actual de la assemblea de la CEE és una manera a desterrar, no podem venir a una plenària amb el text ja tancat. …” (A sota us adjuntem el text complet d’aquestes declaracions).\nNo podem baixar la guàrdia perquè tard o d’hora es tornarà a plantejar el debat. És l’estratègia de desgast que empra el nacionalisme espanyol, i que troba un bon terreny adobat en alguns sectors eclesiàstics. No en té prou en mantenir sota mínims les aspiracions identitàries catalanes, les vol eradicar.\nNomés tenim una oportunitat: demanar als nostres bisbes un esforç de cohesió i voluntat de materialitzar un projecte pastoral comú a tota la Tarraconense. Demanar-los que no tinguin mandra ni por de fer-se sentir en el Vaticà. Demanar als nostres polítics que prestin una especial atenció a les relacions diplomàtiques amb la Secretaria d’Estat i amb altres Congregacions, especialment la dels bisbes, i que la veu de Catalunya arribi de manera directa, sense interferència ni interlocutors interessats en distorsionar la realitat. Als cristians i cristianes de base, al clergat i als religiosos i religioses ens correspon treballar per una percepció positiva i solidària de la identitat catalana i denunciar tots els intents de destruir-la, bé sigui políticament o eclesiàsticament. La diversitat i la pluralitat si que és un bé moral a defensar.\nLA CORRIENTE SOMOS IGLESIA PIDE UNA REUNIÓN CON EL PAPA PARA DIÁLOGO INTERNO CREDO.Tomás Maza Ruiz


Artur Bladé i Desumvila - Frontissa\nL'escriptor de Benissanet\nDimecres, 10 de febrer de 2021 a les 17:27h\nArtur Bladé i Desumvila (Benissanet 1907 – Barcelona 1995) va conrear la narrativa i l’assaig i va fer incursions en la poesia i el periodisme. Personalitat autodidacta de les nostres lletres, republicà i catalanista es va exiliar al final de la guerra civil a França (1939-1942) i a Mèxic (1942-1961), on va elaborar literàriament els records de la guerra i de l’exili, les converses mantingudes amb Pompeu Fabra, Antoni Rovira i Virgili i Francesc Pujols, així com la vida del seu poble i la comarca natals, la Ribera d’Ebre; tot això va formar un tríptic literari, històric i sentimental d’una quinzena de llibres que ja són una referència en el memorialisme català del segle XX, al costat de les grans obres de Pla, Gaziel o Sagarra. Al seu retorn a Catalunya, el 1961, va col·laborar activament en el redreçament cultural i lingüístic del país.\n(Fragment de l’apunt biogràfic del Volum I de l’obra completa editada per Cossetània Edicions. 2006.)\nUn home recolzat, mirant a ponent, en el pedrís de l’Omplidor, té al seu davant, en primer terme, l’Aubadera, que és un bosquet d’àlbers i oms, de tamarius, joncs i herbes salvatges. Fa com una gran tofa verda i alta a la vora del riu. Aquesta vora està protegida per un pedrer llarguíssim, construït amb la idea de no deixar pujar el riu. En realitat, no serveix de gran cosa.\nLa millor hora per estar a la vora del riu és en caure la tarda, a l’estiu, quan la llum és d’or, l’aire de seda i l’aigua canta.\nL’Aubadera i el pedrer són llocs que han fet sempre una atracció estranya als nois arriscats i amb poques ganes d’anar a estudi. El riu és el perill, la cosa desitjada i prohibida, la selva i l’aventura, el plaer de despullar-se, el goig de nedar i de córrer per la platja, nu de pèl a pèl, la visió dels llaguts que passen pel mig del corrent, els cops de fona amb els nois de Ginestar, la llibertat absoluta, l’anarquia, la guerra, tot un món propici a l’exaltació dels instints i a fer ús de la primitiva i natural crueltat humana. Però, després, quin record de tot això!\nEs pot dir que tota la vora de l’Ebre benissanetà és un camí divers i passejable. Algunes sénies arriben al mateix fil de l’aigua. De tant en tant es troba un canyar atapeït que belluga i canta, per poc vent que faci. Quan les canyes floreixen, treuen un plomall blanc i llargarut que fa pensar en aquell que portaven al morrió els soldats de cavalleria d’altres temps. I, de fet, un canyar florit té alguna cosa de regiment. Les canyes a la vora del riu són un autèntic exèrcit protector. Després, tallades, representen una matèria prima de gran utilitat. Els seniers les fan servir per a moltes coses: estaques per a les plantes d’enramar, encanyissats, galets de carbassa, canuts per a guardar llavors, etc. I els nois aprofiten les canyes per a fer turununus (flabiols), esclafidors, escopetes, punyals i milotxes.\nPer dins els canyars hi ha senderes, clarianes que permeten arribar a la vora de l’aigua tant si s’hi va a pescar l’anguila com, simplement, a passar l’estona.\nEls amics de les postes de sol —si és que encara és lícit parlar-ne— deuen sentir una certa feblesa per aquests paisatges fluvials on les postes són dobles. Tot el que passa al cel es veu reflectit en el fons del riu, d’una manera bellugada i amb tots els colors mullats, gairebé irreals. Però aquesta suggestió pictòrica és fatal quan algú fa el comentari inevitable: «Sembla una pintura!» Aleshores tot l’encís se’n va; millor dit, fuig de l’aigua.\nLa contemplació de les postes de sol requereix experiència, solitud, un cigarret als llavis i no pensar en res. És l’ataràxia.\nA Benissanet, el millor indret per gaudir d’aquesta hora serena és el pedrís de l’Omplidor, acarat a ponent i, per tant, a la gratuïta magnificència capvespral.\nArtur Bladé i Desumvila (2006): Obra completa. Volum 1: Cicle de la terra natal I. Benissanet: els treballs i els dies d’un poble de l’Ebre català. Valls: Cossetània, p. 63-64. [1a edició: 1953]\n(Selecció del fragment: Núria Grau. Fotografies: Associació Cultural Artur Bladé de Benissanet.)


La comandant sandinista Leticia Herrera presenta les seves memòries a PLF | Ràdio Palafolls\nHome Cultura La comandant sandinista Leticia Herrera presenta les seves memòries a PLF\nLa comandant sandinista Leticia Herrera presenta les seves memòries a PLF\nMarc Ferri , octubre 1, 2014\t / 833 0\nHerrera va encapçalar accions de guerra durant la revolució sandinista a Nicaragua i des de fa anys és una estreta col•laboradora per a les brigades palafollenques que viatgen al país centreamericà.\nDe fet gran part del públic que ahir al vespre era a la biblioteca per a la presentació de les seves memòries eren persones que han viatjat ja a Nicaragua o que senzillament estan interessats en la història recent d’aquest país.\nI és que Herrera va ser de les poques dones que van protagonitzar els principals episodis de la revolució sandinista que va acabar amb la dictadura militar de la família Somoza.\nAhir explicava que la revolució volia, simplement, satisfer les necessitats bàsiques de tota la població de Nicaragua lluitant contra la dictadura.\nLeticia Herrera va rebre entrenament militar a la Rússia comunista, a Cuba i al pròxim Orient i va participar en el segrest de desenes de persones reunides en una festa d’un ministre del règim, el Nadal del 74.\nLa propia comandant, que és una de les figures més representatives del sandinisme, afirma que avui dia les seves accions serien catalogades de terrorisme, però que llavors no tenien alternativa per alliberar el seu país.\nDiu Herrera que la revolució, a banda de derroca a Somoza, va implantar a la població la necessitat de lluitar pels seus drets. Un esperit que perdura 35 anys després del triomf Revolució.\nAmb el triomf de la revolució, l’any 79, Herrera va ocupar diferents càrrecs de responsabilitat;. Diputada, jutge o parlamentària llatinoamericana.\nHerrera, que es mostra crítica amb el nou sandinista que governa al país amb el seu company de front Daniel Ortega, ha estat recentment cònsol nicaragüenca a Costa Rica o Panamà. Diu que el Frente Sandinista de Liberación Nacional, no compta ja amb les bases com fa 35 anys. Tot i la visió idealista de la revolució, Herrera va fer autocrítica per no haver impulsat la equitat de gènere en els primers anys de govern sandinista, que va ser derrocat electoralment l’any 90, tot i que de nou torna a governar el país, de nou, amb Daniel Ortega


Com podem saber quant ens costarà la feina i quan la tindrem?\nTant el preu com el termini de cada projecte en concret depenen sobretot del nombre de paraules, el format, la dificultat del text i molts altres factors. Per tant, el primer que us demanaré és que m’envieu els textos finals per tal d’avaluar-los sense compromís i donar-vos preu i termini de lliurament.\nNormalment us donaré un preu per paraula, però hi ha serveis que es comptabilitzen per hores. Pel que fa al termini de lliurament, estudio cada text i, segons el format i la dificultat, us proposaré una data, tan ajustada com sigui possible. Soc molt estricta amb aquest aspecte, així que sempre tindreu el text el dia que hàgim pactat en el pressupost o abans.\nPenseu que hi ha traductors i correctors de tots els preus. Jo penso que el preu que ofereixo és el just per la qualitat que proporciono i la confiança de tenir els serveis d’una bona professional. És per aquest motiu que no tinc una taula de tarifes fixes: ajusto el preu a cada cas particular, perquè tothom hi surti guanyant.\nIdiomes i especialitzacions\nTradueixo de l’anglès, el castellà i el català cap al català i el castellà, tot i que estic especialitzada, sobretot, en la traducció entre català i castellà. En el cas de les correccions, n’ofereixo només de català i castellà.\nEls meus camps d’especialització són la cultura, el turisme, la gastronomia i els viatges. També faig màrqueting i publicitat. D’altra banda, ofereixo serveis de traducció i correcció editorial, sobretot d’obres de no ficció relacionades amb l’autoajuda, els viatges, la gastronomia o temes relacionats amb el benestar i la salut.\nA La porta blava no externalitzo feines. Per tant, jo soc la responsable exclusiva del producte final que rebreu. Per a mi és molt important que el client final sàpiga qui fa la feina i que pot comentar-me qualsevol incidència que pugui sorgir amb total confiança.\nEls meus valors principals són l’honestedat i la integritat (perquè generen confiança, que per a mi és clau), l’atenció al detall, l’esforç i la generositat (sí, sí, la generositat, també). Tots aquests valors van associats a actituds i costums com ara la bona comunicació i el diàleg, la transparència, l’eficiència i la professionalitat.\nSignem o no un contracte de confidencialitat, a La porta blava em prenc aquest aspecte molt seriosament, ja que valoro la confiança dels meus clients. Amb mi, la confidencialitat està garantida.\nEl mètode de pagament és a través de transferència bancària. En el cas dels particulars, demano un avançament del 50% de l’import total abans de començar la feina i la resta en lliurar la traducció. En el cas de les empreses i editorials, cobro a 30 dies de la data de la factura; en alguns casos concrets podem negociar aquest termini. Ho tindreu tot per escrit en el pressupost que us enviaré perquè confirmeu la comanda.\nEn el cas que m’envieu un document en un format no editable o que tingueu una urgència, podré aplicar recàrrecs, que veureu inclosos en el pressupost que us enviaré. Així mateix, si, un cop començada la feina, hi ha canvis en els textos que em facin haver de refer part de la feina, també s’hi aplicarà un recàrrec, del qual us advertiré abans de fer res.\nPuc treballar amb diversos formats. Idealment sempre em caldrà un text que pugui manipular (.doc o .docx, .xml, .html, etc.), però també puc treballar amb altres textos en .pdf o altres extensions no editables.\nQuina diferència hi ha entre una correcció ortotipogràfica\ni una correcció d’estil?\nUna correcció ortotipogràfica és una correcció d’ortografia, gramàtica i convencions textuals (negretes, cursives, etc.). En canvi, una correcció d’estil, a més, consisteix a modificar el text perquè segueixi millor els criteris d’adequació, cohesió i coherència que ha de tenir qualsevol text (és a dir, quan faig correcció d’estil faig suggeriments sobre canvis d’ordre, de puntuació, escurçar o allargar paràgrafs, etc.). Quan m’envieu un text per corregir, abans de fer-vos el pressupost us demanaré quin dels dos tipus de correcció voleu.\nPer què hem de pagar per una correcció o una traducció\nquan tenim el corrector de Word i el GoogleTranslator?\nTot i que la tecnologia avança molt ràpidament i els resultats del programari específic cada vegada són més acurats, aquests programes no arribaran mai a la qualitat que us oferirà un professional (humà). Aquestes eines gratuïtes són útils per a contextos informals i per processar informació de manera genèrica, però no serveixen per aconseguir textos de qualitat que projectin una bona imatge dels vostres productes o serveis.\nNecessitem un altre tipus de servei, què fem?\nSi el servei que us cal no és a la meva llista (com, per exemple, traduccions a l’anglès o altres idiomes, ajust per al doblatge o codificació, serveis d’interpretació, etc.), no dubteu a posar-vos en contacte amb mi igualment perquè us recomani, sense cost, un bon professional que se’n pugui encarregar.\nEl preu que ens dones ens sembla massa car.\nPer què hauríem de pagar més quan altres diuen que ho fan més barat?\nCom ja he comentat, crec que els preus que ofereixo són justos per a tothom. El meu objectiu és que obtingueu uns textos de moltíssima qualitat. Evidentment, podeu triar una opció més barata, però, com passa amb altres serveis, normalment obtens el que pagues. Si trieu algú altre i hi teniu una mala experiència, no dubteu a tornar-vos a posar en contacte amb mi en el futur.\nUs interessa treballar així? Sí? Doncs, demaneu-me pressupost sense compromís. Si no trobeu ben bé el que busqueu, parlem-ne, que també us ajudaré. Us respondré en menys de 24 hores (els dies laborables).


Lluís Duch diu que "la falta de criteri ens fa massa crèduls" a la conferència "La banalització de la paraula" Lluís Duch diu que "la falta de criteri ens fa massa crèduls" a la conferència "La banalització de la paraula"\n22/12/2011 Lluís Duch diu que "la falta de criteri ens fa massa crèduls" a la conferència "La banalització de la paraula"\nEl director del CCCB, Josep Ramoneda, presenta el seu darrer acte amb motiu del llibre "Emparaular el món", en homenatge a l'antropòleg\nL'antropòleg i monjo de Montserrat Lluís Duch va alertar aquest dilluns del perill de la paraula sense autocrítica i que "la falta de criteri a causa de la dispersió informativa (cal diferenciar entre informació i comunicació) ens fa ser massa crèduls", va dir. "La perversió dels discursos polítics, econòmics i religiosos provoca una pèrdua de confiança en la paraula i la gramàtica del consumisme està pervertint les relacions humanes", va afegir Duch, professor emèrit a la UAB, al CCCB a la conferència que portava per títol "La banalització de la paraula", amb motiu de la presentació del llibre Emparaular el món. El pensament antropològic de Lluís Duch (Fragmenta, 2011), que recull aportacions de diversos intel·lectuals per commemorar el 75è aniversari del pensador català.\n"A la nostra societat hi ha molt mutisme i poc silenci, que és la culminació de la paraula, la casa familiar de l'home, que es caracteritza per ser ambigu", deia Duch, que va esmentar la influència dels mitjans, "l'única estructura d'acollida que genera confiança" en la salut de la societat, "que és personal però també social, cosa que hauria de preocupar més als polítics". "La violència és el no-llenguatge; en canvi, la paraula és traductora entre la interioritat i exterioritat humana", digué. El pensador va concloure que, per fer-hi front, "el gran repte és el testimoniatge".\nL'acte fou introduït per Josep Ramoneda, filòsof i director del CCCB, que va presentar Duch com un "gran savi" perquè "va a la síntesi de diferents perspectives, sense quedar-se en la seva especialitat". Per la seva banda, Lluís Duch va elogiar "la tasca extraordinària de Josep Ramoneda al CCCB", donat que aquest era el seu darrer acte com a director, fet que arrencà un llarg i emocionat aplaudiment de les 200 persones que es va aplegar a l'acte.\nText de presentació de l'acte\nS'ha parlat molt sobre la crisi global que experimenten les societats occidentals. Sovint, però, tendeixen a considerar-se només les conseqüències econòmiques quan de fet la crisi afecta totes les facetes del present. L'antropòleg Lluís Duch, que ha dedicat gran part de la seva trajectòria a reflexionar sobre la paraula, defensa que avui també s'ha afeblit la nostra facultat d'emparaular la realitat. Al seu parer, aquesta època crítica té el seu correlat en una banalització de la paraula que compromet totes les vessants de la nostra vida pública, privada i íntima.\nLluís Duch (Barcelona, 1936) és antropòleg, teòleg i monjo de l'Abadia de Montserrat. L'any 2011 ha estat guardonat amb la Creu de Sant Jordi. Entre les seves obres més recents destaquen Religió i comunicació (Fragmenta, 2010) i L'ambigüitat de la puresa (CCCB, 2009), a més del llibre entrevista a càrrec d'Albert Chillón, La condición ambigua. Diálogos con Lluís Duch (Herder, 2011) i del llibre d'homenatge Emparaular el món. El pensament antropològic de Lluís Duch (Fragmenta Editorial, 2011).\nHi col·laborareen: Fragmenta Editorial i Institució de les Lletres Catalanes\nTargetó / Tarjetón


Editorial: Rebaixar la tensió\nEsgrimir l'article 155 com si fos un mecanisme ordinari és una irresponsabilitat en un moment tan crític\n11 de de desembre del 2018. 23:11\nEl que en un inici es pretenia que fos un acte simbòlic de normalitat institucional (la celebració d’un Consell de Ministres a Barcelona) s’ha convertit en una data vermella al calendari, en una cita en la qual convergeixen les diferents pugnes i lluites que assolen la política catalana i espanyola. Una cita que ha triat el pitjor dels camps de batalla, el de la seguretat, amb els Mossos d’Esquadra a la picota i l’amenaça del desembarcament d’agents de policia de la resta d’Espanya quan el traumàtic record de l’«a por ellos» i del barco del Piolín encara està molt fresc.\nDesprés de diversos dies d’escalada verbal, la portaveu del Govern, Elsa Artadi, va provar ahir de rebaixar la tensió i va reiterar el que hauria de ser una obvietat: que els Mossos garantiran la seguretat del Consell de Ministres del 21 de desembre, tres dies després de l’inici de la vista prèvia del judici del procés al Tribunal Supremjudici del procésal Tribunal Suprem. La capacitat professional de la policia autonòmica està fora de tot dubte. Els recels recauen sobre els seus responsables polítics, cosa que no hauria d’estranyar després de la cerimònia de la confusió que han protagonitzat Quim Torra i el conseller Miquel BuchQuim TorraMiquel Buch els últims dies. Dins de la confusió i divisió que fueteja el sector independentista, el Govern aposta per una estratègia d’elevar la tensió als carrers.\nEls CDR omplen la xarxa de plans incendiaris, i això dona combustible a Madrid a una altra irresponsabilitat: l’oposició descarnada de PP i Ciutadans, per als quals l’article 155 de la Constitució sembla que ja no és un mecanisme excepcional, sinó una palanca que pot servir tant per desposseir la Generalitat de la competència en seguretat com per destituir Torra. Les dues decisions, en el context actual, amb la vaga de fam d’alguns dels polítics presos i a pocs dies de l’inici del judici, serien de summa gravetat, i per això és tan irresponsable esgrimir-les amb l’alegria amb què ho fa la dreta. És de témer que, aquest dimecres al Congrés, Albert Rivera i Pablo Casado prossegueixin amb aquesta competició d’intransigència que no fa més que tirar més llenya al foc.\nNo és, certament, més irresponsabilitat el que requereixen els temps, ni a Madrid ni a Barcelona, i sí lleialtat, un mínim de respecte institucional i serenitat. Sobren incendiaris a tot arreu i falten polítics que allunyin Catalunya de l’abisme, i no que accelerin cap a ell.\nPablo Casado Albert Rivera Pedro Sánchez Editorials El Periódico Quim Torra


martes, 20 noviembre 2018 - 13:16 h\nAdolf Sintes | 01/12/2015\nTaula de l’Acadèmia amb alguns dels menorquins convidats\n30-11-2015 | A. Sintes\nAquest cap de setmana una expedició de l'associació cultural i gastronòmica menorquina Fra Roger ha desenvolupat noves activitats a Mallorca. En aquesta ocasió ha acceptat gustosament la convidada de l'entitat corresponent de l'illa veïna, l'Acadèmia de la Cuina i el Vi, un empori molt exclusiu –i masculí– constituït fa trenta anys per recuperar i degustar a taula receptes històriques de la cuina mallorquina. Fra Roger ha complementat el programa amb la visita a l'original Fornet de la Soca i a un parell de tafones d'oli de la pintoresca vall de Sóller.\nEl divendres, a les Cases de sa Font Seca (Bunyola), l'Acadèmia acollí l'expedició menorquina composta entre d'altres membres i col·laboradors de Fra Roger, per Miquel Mariano Vadell, cuiner emèrit de Ca n'Agadet, Bep Al·lès Salvà, crític gastronòmic i autor de llibres de cuina tradicional menorquina i José Bosch, president de l'Associació de Restauradors de CAEB Menorca. També s'hi sumaren dos membres de la Casa de Menorca a Mallorca, Joan Coll i Toni Riudavets.\nEl menú, regat amb bons vins de Binissalem, era compost d'una sopa de col ja esmentada a les cròniques de Ramon Muntaner, del qual enguany en celebram els 750 anys del naixement; de segon, una tonyina amb salsa segons recepta del Llibre de Coc, del segle XV; i una greixonera d'inoblidables escaldums amb ensaïmada, recepta del segle XVIII. El president de l'Acadèmia, Pedro Gual de Torrella, imposà la insígnia de l'entitat al secretari de Fra Roger, Antoni Juaneda, qui emplaçà els amfitrions a retornar la visita a Menorca properament.\nEls postres van ser obra de l'arqueòleg gastronòmic Tomeu Arbona, bon coneixedor de Menorca i artífex de l'encisador Fornet de la Soca (Palma), que els expedicionaris van visitar el matí de dissabte. Arbona ha estat capaç de bastir un nou concepte de rebosteria artesana, amb productes naturals, pa de farines ecològiques de vuit varietats sembrades tradicionalment a Mallorca, recuperació de velles fórmules oblidades, i tot de cara al públic en una escenificació cuidada al detall. Arbona obsequià Fra Roger amb un exemplar del seu llibre «Rebosteria tradicional mallorquina», acabat de sortir del forn editorial, a més d'un arròs de matança al foc de llenya i un mesuradament dolç coixí imperial en un dinar familiar amb sobretaula d'intercanvi d'experiències culinàries.\nA Sóller, a tocar del torrent de Biniaraix, els representants de Fra Roger van palpar les dues cares de l'elaboració d'oli d'oliva. D'una banda, la Cooperativa Sant Bartomeu, fundada el 1899, que produeix olis emparats per la Denominació d'Origen Oli de Mallorca tot servint-se de la maquinària més moderna. De l'altra, amb la visita a la darrera tafona tradicional de Mallorca, Can Det, amb prop de cinc segles d'història, inclosa com a referència al llibre «Trulls i tafones, la producció d'oli a Menorca», d'Adolf Sintes, present com Joana M. Pons i Ignacio Sánchez, president de Gloria Olivae, ONG dedicada a propagar els millors olis d'oliva i les seves qualitats.\nEl grup va seguir tot el procés de producció, des de la mòlta al molí de tres moles còniques, a la premsada hidràulica de la pasta i la tria de l'oli a les piques, mentre passaven les vagonetes d'esportins per la via. Un museu viu perdurable en el que el formatge de Menorca va maridar magníficament amb l'oli, el vi i les taronges de Mallorca.\nVista l'experiència, quedaren pocs dubtes a l'hora de refermar la convicció que la preservació dels productes propis i la gastronomia més arrelada de cada indret constitueixen un excel·lent punt de partida per recuperar una cuina amb personalitat. Pel que fa a Menorca, elements com el formatge, la sobrassada, la fruita, la camamil·la, l'oli d'oliva o la salsa maonesa són eixos essencials per bastir un segell d'identitat diferenciat de cara a menorquins i visitats. La gastronomia porta implícita una potència imparable arreu del món, també a les nostres illes.


Croniques del Bernat: Perdent els reflexos...\nAi, Bernat! Quina alegria! :-)\nM'agrada molt que comparteixis les bones notícies amb els amics!\njo us deixo fer commentaris annonims per no haver-vos de registrar al blogger... pero francament, seria interessant saber qui diu q ;)\ncom a bon agulló! deixa el pavelló ben alt! i si vens per Nadal, estas convidat a la inauguració del pis! (la Machiko tb!)\nCom la nostra amistat és menor no seré jo qui et rallarà amb el rotund fracàs q t'espera amb aquesta relació. Noia japonesa q encara no t'ha desvetllat l'edat... mmm, desastre assegurat. Poder et salvarà lo del kickboxing, és la teva darrera esperança, aposta fort!!\nPD: Encara et queden dos graus de punkisme per està a l'alçada de les situacions. Cuida't i felicitats!!!\nper la teva informacio et dire q si, q ja se la seva edat: 30 tacus... dpres d'un mig segon de xoc la meva resposta va ser... i que?\nen fi, em conforta saber q les teves arrels punkis no han mort enmig de posts amanerats sobre la amistat i ximpleries per l'estil\na mi i a la mare ens ha agradat molt el gosset blau pero ens hem quedat am les ganes de sber ki era\nes la mascota d'aquest canal de televisio, el FujiTV...


1 de març de 2020 – Col·legi Episcopal de Lleida\nCarnestoltes al 2n Cicle d’Educació Infantil\nEns disfressem, cantem i ballem en un agradable ambient festiu. Després d’una setmana ben divertida amb les ordres diàries del Carnestoltes, el passat divendres dia 24 vam celebrar ben disfressats la gran festa, cantant i ballant al ritme de les quatre estacions. Per acomiadar al Rei Carnestoltes fins l’any vinent, vam reflexionar sobre les nostres […]\nMirem, toquem, experimentem i aprenem! Aconseguir aprenentatges significatius sempre és important i si a més a més podem potenciar el raonament i la terminologia científica molt millor. Per aquesta raó els i les alumnes de 4t de primària hem baixat al laboratori. Partint dels coneixements previs hem experimentat i descobert les parts més importants de […]\nCicles Esportius i SOS\nEls alumes de primer d’esports comencen les sessions de Salvamant aquàtic. La piscina del Col·legi porta uns dies amb molta activitat relacionada al SOS. Remolcs, escapoliments, transports i extraccions de les víctimes són els continguts que treballen en els mòduls professionals d’esports individuals i hidrocinèsia.


Troben morta la dona desapareguda en l'esfondrament d'un edifici a Peníscola - Nosaltres La Veu\nTroben morta la dona desapareguda en l'esfondrament d'un edifici a Peníscola\nÉs la tercera persona que va quedar atrapada entre les runes, la segona morta, totes pertanyents a la mateixa família\nDijous, 26 d'agost de 2021 a les 18:58h\nEls efectius de rescat han trobat al voltant de les 18.15 hores d'aquest dijous el cos sense vida de la dona desapareguda en l'afonament d'un edifici de tres plantes ocorregut aquest dimecres a la vesprada a Peníscola (el Maestrat), segons ha confirmat Emergències de la Generalitat.\nBombers del Consorci de Castelló, del de València i de l'Ajuntament de Castelló han treballat per excarcerar la víctima d'entre els enderrocs de la construcció, que va quedar completament derruïda.\nÉs la tercera persona desapareguda en l'ensulsiada de l'edifici, la segona morta, totes pertanyents a la mateixa família. El fill de la parella d'aquesta dona, de 15 anys, ha sigut localitzat aquest dijous al matí sense vida i el seu propi fill, un jove de 26, va ser trobat a mitjanit conscient i es troba a l'UCI de l'Hospital de Vinaròs.\nEls bombers han estat al llarg d'aquesta nit retirant manualment runes del lloc del sinistre i al migdia s'ha incorporat una grua de gran tonatge per traure el forjat de la zona on es buscava aquesta dona, l'única que romania desapareguda.\nEl president de la Generalitat, Ximo Puig, que ha visitat el lloc dels fets aquest dijous per interessar-se per les tasques de rescat, ha transmés el condol als familiars i amics de les víctimes.


L’Estadi Municipal Palamós-Costa Brava seu del partit de rugbi dels Diables Barcelona contra la selecció d’Itàlia A • Ràdio Capital de l'Empordà\nEls equips dels Diables Barcelona i de la selecció de rugbi d’Itàlia A, han escollit l’Estadi Municipal Palamós-Costa Brava per a disputar el partit de rugbi de caràcter benèfic que tindrà lloc el dissabte 18 de juny, a partir de les 20 h.\nAquesta activitat esportiva ha estat presentada aquest dimarts en una roda de premsa que ha tingut lloc al Museu Olímpic de Barcelona, i que ha comptat amb la participació dels responsables d’aquests dos equips de rugbi, acompanyats de l’alcalde de Palamós i del president de Creu Roja Catalunya.\nEs tracta del primer partit de rugbi que acollirà l’estadi palamosí en la seva història, el qual s’adaptarà per acollir aquest matx amb les corresponents porteries de rugbi així com del marcatge de línies en el terreny de joc, pròpies d’aquest esport.\nEls beneficis resultants d’aquest partit es lliuraran a Creu Roja Catalunya per tal d’ajudar a la població ucraïnesa que pateix les conseqüències del conflicte bèl·lic que assola aquell país.\nPer aquesta ocasió, l’equip dels Diables Barcelona serà dirigit pel tècnic rossellonès Jeanmichel Vuillemin, que comptarà amb l’ajut de l’entrenador del Sant Cugat RC, Sergi Derqui, per a la davantera, i del tècnic d’Argelers de la Marenda, Raymond Enrique, per als tres quarts.\nLa direcció tècnica dels Diables Barcelona adreçarà una invitació entre una selecció de jugadors de màxim nivell de la Catalunya sud (UE Santboiana i FC Barcelona), així com una representació de nivell de jugadors nord-catalans (USAP Espoirs, Ceret, Argelers i Elna), per tal que formin l’equip de 23 integrants, que el dia 18 de juny s’enfrontarà a Palamós a la selecció italiana.\nLa selecció de rugbi d’Itàlia A està dirigida pel director d’Alt Rendiment de la FIR, el sud-africà Franco Smith, i aquest partit s’emmarca en la gira de preparació que està realitzant l’equip.\nEstà previst que el cap de setmana anterior jugui contra la selecció dels Països Baixos, i després de jugar contra Diables Barcelona viatjaran al sud de l’Àfrica per jugar contra Namíbia i contra una selecció de la Currie Cup Sud-africana. Es tracta, doncs, d’una selecció d’alt nivell que posarà a prova els seleccionats catalans.\nArticle anteriorFrancesc Sánchez Carcassés: “l’expectativa que tenim a la Cantada d’Havaneres de Calella és tornar a la normalitat”.\nArticle següentSupermatí – 25 maig 2022


Cap de setmana d'esport, cultura i patrimoni - Port Masnou\nTambé va obrir-se al públic l’exposició “Anem a la platja!”, de la Xarxa de Museus Marítims de la Costa Catalana. Es pot visitar fins al 9 de setembre a la Casa de Cultura. La mostra aplega imatges històriques sobre la relació cada cop més estreta entre la ciutadania i les platges com a recursos de lleure molt preuats però que alhora són espais naturals molt fràgils. S’hi poden trobar tres imatges procedents de l’Arxiu Municipal del Masnou fetes entre el 1920 i el 1930.\nPel que fa a l’esport, el Club Nàutic el Masnou va acollir el II Aquatló Infantil, prova inclosa al Circuit Trikids Maresme. Van participar-hi un bon nombre d’infants que van completar diverses proves esportives, incloent-hi trams nedant i corrents, amb distàncies diferents segons els grups d’edat. Són dies intensos en aquest club esportiu, ja que la setmana passada va celebrar la seva “festa socioesportiva més emblemàtica”, segons la mateixa entitat. Van participar-hi més d’un centenar de socis i sòcies, regatistes i autoritats.\nFont: Ajuntament de Masnou


Què és JoinEnergy - JoinEnergy\nIniciativa per a la promoció, creació i autogestió de comunitats energètiques basades en l’autoconsum compartit\nAquí pots veure els passos a seguir per a crear la teva comunitat amb JoinEnergy.\nParticipació i disseny de la comunitat\nAquest primer mòdul et permetrà crear una comunitat energètica per a l’autoconsum compartit d’energia fotovoltaica, analitzant la seva viabilitat tècnica i econòmica, ajudant-te a buscar nous membres i establint els consensos necessaris perquè sigui tot un èxit. Únicament hauràs de seguir aquests senzills passos:\nBuscar i adherir-te en la comunitat existent més pròxima.\nSi no en trobes cap o prefereixes crear-ne una de nova, et facilitem una senzilla eina per a avaluar la seva viabilitat.\nComparteix el teu projecte amb la resta de veïnes i aconsegueix els acords necessaris en el nostre espai de debat.\nConstrucció de la comunitat\nEn aquest segon mòdul podràs dissenyar i optimitzar la teva instal·lació d’autoconsum, seleccionar els millors experts, acordar el millor preu i realitzar el seguiment de totes les tasques del projecte fins a la seva finalització. El mòdul incorpora les següents funcionalitats:\nGeneració automàtica de l’avantprojecte de la teva instal·lació fotovoltaica.\nOptimització dels coeficients horaris de repartiment de l’energia produïda, utilitzant els consums reals dels usuaris.\nMarketplace on podràs trobar els millors experts locals del sector (empreses instal·ladores, comercialitzadores i entitats financeres).\nSistema de gestió documental on podràs trobar tota la documentació tècnica del projecte.\nEina de seguiment de tasques, que et permetrà conèixer en tot moment l’estat del teu projecte (fase de disseny, instal·lació, legalització).\nOperació i gestió de la comunitat\nAssegura’t que la teva nova instal·lació funcionarà sempre a ple rendiment gràcies a les funcionalitats del mòdul 3:\nMonitoratge de la instal·lació fotovoltaica en temps real i càlcul dels principals indicadors: producció, consums i nivell d’autoconsum.\nOptimització de la seva operació mitjançant l’actualització periòdica dels coeficients horaris de repartiment, la potència fotovoltaica instal·lada i la potència contractada.\nManteniment predictiu de la instal·lació, mitjançant detecció d’anomalies.


120 - Tres passos per Alaró: pas de s'Estaca, pas de s'Escaleta i pas de s'Arrambador 6-6-2015 | Aires de la Serra Mallorquina\n120 - Tres passos per Alaró: pas de s'Estaca, pas de s'Escaleta i pas de s'Arrambador 6-6-2015\nVet ací un itinerari de muntanya mitjana pels encontorns d'Alaró i Orient. La ruta discorre per una sèrie de camins de carro i de ferradura, una xarxa que estructurava social i econòmicament la gent rural d'un temps passat no tan llunyà. Els dos primers passos comuniquen dos territoris separats geogràficament per penyals o desnivells complicats. El primer, el pas de s'Estaca salva un desnivell important, i el segon, el pas de s'Escaleta salva una torrentera. El tercer, el pas de s'Arrambador, segurament és un pas de caçadors habilitat amb un arrambador modern.\nLa descripció de la primera part de la ruta és la mateixa que la del ►Pas de s'Estaca i pas de s'Estaló (24-2-2013).\nDeixam el cotxe un poc abans de la plaça dels Horts (placeta de s'Hort d'Amunt, Arxiduc), d'Alaró, a la barriada de Los d'Amunt (►WP-0). Començam a caminar a les 8:55 h. El dia pinta clar i calorós.\nSeguim pel carrer de Son Duran, passam per can Muxic, can Roa, ca na Truca, na Lluenta, na Xinxa, ca na Milana... El carrer esdevé en el camí de s'Estret, on també veurem can Corona i les ruïnes de la casa des Horts. L'etimologia d'Alaró segurament prové del mot àrab Al-rûn 'castell o fortalesa' o Al-rum 'castell dels rum' (castell militar). Una altra teoria és que la vila i el seu nom té l'origen en l'alqueria d'Oloron, Aleron, o Oloro.\nSes Rotes és un redol de cases situades al llarg de l'antic camí de la Comuna del Puig, carrer del Poador. Les edificacions s'hi començaren a construir d'ençà de 1780. Aleshores, l'Ajuntament va haver de vendre els terrenys comunals del Puig de la Comuna. (GEM). «Una excursió joliua des d’Alaró —ens diu l’Arxiduc— és anar a l’abundosa font de ses Artigues. El grup de cases que es troba camí de la font s’anomena la placeta de s’Hort d’Amunt. Es veuen moltes atzavares, alzines, una llera de torrent i molts garrovers. Aviat apareix la casa des Horts, llavors la de sa Font amb un molí d’aigua i un gran noguer a davant, i posteriorment una llera de torrent empedrada».\nPassam vora les cases de sa Font des Jardí, que mostren elements arquitectònics interessants. Destaca la torre cúbica, que acollia el molí d’aigua fariner. A la façana de la torre —també era torre de defensa—, que dóna al camí presenta una finestra conopial. Per la contrada, a més del molí de sa Font, hi havia el de ca na Fara, el de Son Borràs, el de Son Bieló, el de Son Vidal, el de Son Tugores, el de Son Berní, el de Bànyols, el de Son Ibert i el Molinàs.\nDesprés d'un empit ens toparem amb la font de ses Artigues (WP-1). Una tradició oral, diu que unes fulles de castanyer que es tiraren a una font subterrània de Tarragona, al cap d’uns dies aparegueren a la font. També anomenada font de la Vila, perquè és la que abasta d’aigua la població d’Alaró, i també la font des Molins (s XVII). La galeria té una longitud de 100 m i el pou té una profunditat de 7'30 m. Dóna un cabdal de 50.000 a 60.000 litres per hora. Veure més dades sobre aquesta ►font.\nLes cases de ses Artigues estan situades a l'esquerra del camí, damunt un gran marge. D'aquesta antiga casa destaca el portal forà. «A més, cal passar una vall riallera, bancals amb ametlers i oliveres, i un camí costerut a la riba dreta del torrent». (Les Balears, 2002).\nJust passat can Paleta i sa Rota des Cabo (516 m), deixam per la dreta el camí de s'Estret, en direcció a un porxo (WP-2). Si seguíssim el camí de s'Estret podríem arribar al pas de s'Escaleta, i la possibilitat de pujar a sa Talaia de cals Reis, al puig de can Llenderina o arribar fins a Orient. Actualment, han habilitat una escala lateral adossada a la paret i un botador per arribar al porxo, segurament volen tancar el portell principal.\nPassam pel costat del porxo de can Colau —tot i que ostenta el nom de ses Artigues a una rajoleta situada damunt el portal—, i prosseguim cap al pas de s'Estaca.\nDe moment el bonic camí està ben fresat i discorre per entre rústiques marjades d'oliveres. «[...] els marges són espais amb un conjunt de possibilitats i condicions diverses aptes per ser colonitzats per un contingent vegetal ric i heterogeni, i on algunes espècies rupícoles són clarament afavorides».(Patrimoni de marjades a la mediterrània occidental, 2002).\nGuanyam alçada pel vessant de ponent del puig de sa Rota des Cabo i copsam la contrada que deixam enrere, el conjunt forma un quadre amable i estètic. També ullam s'Estret.\n«L'àrea de s'Estret forma una unitat paisatgística de gran vàlua, caracteritzada per una vall de costers de considerable pendent, que en alguns punts assoleix la forma d'un canó càrstic. Des del punt de vista del patrimoni marjat constitueix un conjunt d'olivars sobre marjades que s'adapten a la forma del coster i de cada parcel·la, amb certes diferències constructives que depenen de la inversió realitzada. Aquest paisatge actual és el resultat de la parcel·lació de les terres comunals després de ser afectades, en els anys 1673 i 1674, per un important incendi que destruí pinar i arbusts. El 1692 la documentació ja parla dels establidors de s'Estret que reclamen l'adobament del camí». (Patrimoni de marjades a la mediterrània occidental, 2002).\nAnam pujant per les marjades on, en una raconada si agombola un pou perfectament integrat en un marge.\n«La varietat i la qualitat tècnica de disposicions, elements constructius i formes d'accés de les marjades d'Alaró, i també les nombroses construccions associades amb diversa finalitat, són una mostra ben palesa de l'existència de marges especialitzats en aquest municipi i de la seva destresa. La importància d'aquest ofici en el terme municipal (SASTRE, G. et al., 1979) s'ha pogut constatar durant el treball de camp amb testimonis orals que recorden mestres margers (n'Estrella, en Pau Xec, etc.) i famílies alaroneres que han transmès l'ofici de pares a fills, com és el cas dels Lametes o els Perota». (Patrimoni de marjades a la mediterrània occidental, 2002).\nEl marjat que observam es deu, com hem dit abans, a la parcel·lació de les terres comunals entre 1673 i 1674 després d'un incendi de sa Comuna de s'Estret.\nPassam una reixeta per un botador nou. Més amunt trobarem un altre botador com aquest, que ens permetrà sortir d'aquest olivar.\nArribam a un penyal que té uns grollers punts de pintura. No n'hem de fer cas, hem de seguir per un botador que salva una reixeta, situat a la dreta d'aquest penyal. Trobarem algunes fletxes vermelles de l'amic Pep Torrens.\nMés amunt, a una collada, un tercer botador ens permet passar a l'altra part d'una paret amb reixeta (WP-3).\nEl tirany discorre per l'àmbit d'un pinar. Normalment, per aquest camí passa la carrera anual, Pujada al Castell d'Alaró.\nDeixam a la dreta el comellar de Son Curt, que baixa molt rost. De cop i volta el senderó va pujant força, intuïm que ens atracam al pas de s'Estaca.\nEfectivament! Un marge sosté un bell camí de ferradura el qual salva un fort desnivell fent giragonses (WP-4) (441 m). L'enginy dels nostres avantpassats queda palès en aquests ben traçats passos de muntanya, per tal de comunicar rotes, ranxos de carboners, finques o poblacions. També eren aprofitats per contrabandistes, no oblidem que productes desembarcats a la costa d'Escorca eren traginats fins Alaró. El camí per on transitam, segurament era una d'aquestes rutes de contraban.\nBerenam a l'ombra d'un pi i continuam. El tirany ens mena a un llisar tancat a la part alta per un marge o paret. (WP-5). Amb una petita grimpada assolirem el marge.\nCaminam pel comellar de ses Penjades de Son Curt que baixa cap al torrent de sa Mata. Les cases d'aquesta possessió s'ubiquen a la carretera del Castell.\nAl bell mig del rotlo de la sitja trobam una arrova, un vell recipient per oli, que ja vérem en el 2013. També era una mesura d'uns 6 litres de capacitat. Continuam cam a la dreta, per entre la sitja i una bassa.\nPassam el portell de les rotes Fredes des Verger on hi ha velles marjades abandonades i envaïdes per pins.\nEl camí de ses Penjades de Son Curt desemboca a la camada agrícola que baixa del puig de can Llenderina (WP-6), i aquesta, s'entreforca a la carretera des Castell. Val la pena baixar per la carretera un centenar de metres per veure les cases des Verger.\nPerò abans d'arribar aquí hem passat per un portell obert a una paret mitgera. Llavors, el caminoi travessa unes marjades abandonades i envaïdes pels pins. Arribam a una altra paret, segurament aquesta separa les finques de Son Curt i es Verger. Més enllà, destaca el puig d'Alaró (821 m), amb el castell aixecat sobre els seus penyals.\nSón les 10:52 h quan arribam a les cases des Verger (WP-7) (566 m). L'antiga possessió està situada entre Son Penyaflor, s'Olivaret i Son Bernadàs. Segons la GEM «Fou l'alqueria islàmica Beniaxer que, en el repartiment (1232), correspongué a Garcia Lope. El 1583, pertanyia al senyor Pere Sureda-Sanglada. Era situada vora el castell d'Alaró. Confrontava amb Son Penaflor, Son Fuster, Son Bernat Cabot, Son Guillem Cabot, s'Estret d'Alaró, ses Artigues i Son Santpol.\nTenia les cases enderrocades, excepte una cambra. Era dedicada a olivars i a conreu de cereals. Hi havia zones d'alzinars, pinars i garrigues. Posteriorment, les cases foren reconstruïdes. El 1818, pertanyia a Joan Santpol. Tenia 290 quarterades i era valorada en 13.350 lliures. El 1997, a les cases hi havia un restaurant». Actualment encara resta obert.\nA l'esquerra de la casa dels senyors hi ha la tafona, de la qual encara es conserven algunes peces i també la premsa mecànica, un forn, el dipòsit de l'oliva, la pica de l'oli. L'oli des Verger era de molt bona qualitat.\nCasa dels amos.\nDes de la carrera de les cases es colombra gairebé tot el pla de Mallorca. I també, des del pla es veu perfectament aquesta casa.\nQuan som a la carretera del Castell d'Alaró (WP-7) tenim l'opció d'escurçar camí per les nombroses dreceres i per trams del camí vell.\nLa drecera ens mena al camí vell del Castell (WP-8). Anam pujant el més directa possible, escurçant camí.\nEs Pouet o Pla des Pouet (WP-9) (690 m), també anomenat Pouet d'en Planissa (G. Sastre). El nom ve d'un antic pou actualment abandonat i en ruïnes. Aquí arrenca el camí de ferradura que puja al castell d'Alaró, la GR 221-G.\nEl traçat de l'antic camí de ferradura dibuixa revolts ben tancats.\nSegurament era aquest el camí que empraven per anar de Sóller al castell d'Alaró a través del pas de na Maria. «En terres d’Escorca trobam primer el pas de na Maria, per on es va a Orient, important altre temps des del punt de vista militar ja que donava accés al castell d’Alaró, on sembla que es guardaven les joies de l’església parroquial de Sóller en cas de perill de moros. També era la via més ràpida per als homes d’armes d’Orient i d’Alaró que acudien a auxiliar-nos. El seu interès estratègic queda remarcat durant el segle XVI, moment en què el perill d’invasió fou tan acusat que es va preveure l’evacuació de la població a uns últims reductes situats a les muntanyes. La seva importància militar disminuí amb els nous sistemes defensius, però encara el 1864 el tinent Luís de Miguel descriu l’itinerari entre Sóller i Orient, de 9.772 metres, entre altres 47 de l’illa, no sense advertir que el camí era fatigoso por la acusada pendiente de las cuestas y lo descarnado del piso». (Els camins de ferradura de la vall de Sóller, Antoni Reynés Trias).\nMentre baixam mudam de terme municipal, ara caminam pel de Bunyola. Sortim del boscatge i s'obre el panorama cap a la Serra. Destaquen elevacions properes com: el penyal de Solleric (628 m), a sa mola de Son Montserrat (esquerra) —l'Arxiduc l'anomena puig de ses Meravelles, segurament per la cova del mateix nom—; i el piramidal puig de sa Font Fresca (833 m), a la serra d'Amós. A un segon terme, s'alcen la serra d'Alfàbia, el puig des Jou, Lofra, na Franquesa, sa Rateta, els Tossals Verds, el Massanella...\nÉs prou agradable caminar entre les oliveres i marjades que s'estenen per la falda del puig de can Llenderina. El sender és molt freqüentat per gent que puja al castell d'Alaró.\nA la panoràmica, apareix al fons, la serra d'Alfàbia (1069 m), el puig de s'Anyell (1053 m), el puig des Coll des Jou (1052 m), el pas de na Maria. Més aquí, la petita vall verda i les cases de Son Bernadàs Nou amb la mola de Son Montserrat de rerefons.\nFont d'en Tries\nAixí assolim la font d'en Tries (WP-10) (503 m), situada a l'endret de Son Bernadàs Nou. Si clicau ►Aquí trobareu informació sobre aquesta font.\nDeixam enrere els marges d'olivar i sortim a la carretera per un botador (WP-11), just al coll d'Orient. Caminant per l'asfalt ens compareixen a l'esquerra les cases de can Jaques o can Valentó, situades vora Orient, entre Son Bernadàs Vell o s'Hermitatge, can Garau, Son Terrassa i el puig de can Llenderina. Ben davant se situa s'Hermitatge, antigament anomenat Son Bernadàs Vell, avui convertit en establiment hoteler. En la dècada dels 50 fou convertit en monestir per Feliu de Cabrera.\nA uns centenars de metres trobam un desviament a l'esquerra (WP-12). Un rètol ens dirigeix cap al pas de s'Escaleta, per arribar a Alaró amb una hora i trenta-cinc minuts. Aquí, també tenim l'opció d'anar cap al pas de s'Estaló.\nEntre dues parets seques comparteixen espai el camí i el xaragall. «Entre els camins de ferradura —diu Antoni Reynés (2001)— obtenen una categoria remarcable aquells que estan empedrats. Presenten tota una gamma àmplia d'acabats i de recursos constructius amb funcions diverses: escopidors o parabandes per delimitar el camí, ratlletes i clavegueres per el desguàs de l'aigua i encadenats per reforçar el paviment».\nA un centenar de metres de la carretera, integrada en el camí del pas de s'Escaleta, trobam sa Fonteta (WP-13) (592 m). Aquest tram, no fa molt que s'ha restaurat. La GEM diu: Topònim menor, molt freqüent a Mallorca, que designa una font prima, de poca aigua. També pot derivar del llatí fontem tectam, 'font coberta'. Aquesta està situada entre la talaia de cals Reis, can Grau, can Jaques i Son Bernadàs Vell o s'Hermitatge. Per veure dades sobre aquesta ►Font.\n«Camins i carreteres tradicionals constitueixen —continua Reynés— , i de manera especial a les nostres illes, un veritable tresor patrimonial. La bona acollida de les iniciatives de recuperació d'alguns camins com a itineraria senderistes —especialment aquells que constituiran la ruta de pedra en sec— i el potencial cultural i econòmic derivat del seu ús creixent no poden ser obviats de cap de les maneres».\nEl camí passa per un portell obert a una gran paret, segurament és la partió dels termes de Bunyola i Alaró, tot i que el mapa de l'Alpina la situa més a prop del pas de s'Escaleta.\nHem assolit del coll de les Tosses (599 m). El vell camí, que connectava Alaró amb el llogaret d'Orient, és molt freqüentat d'ençà que les instal·lacions del castell formen part de la xarxa de refugis de muntanya. Per aquest indret trobarem la pujada a la Talaia de cals Reis (752 m).\nEl camí, que fins ara era planer (sa Plana), així com va baixant discorre entre roques i alguns graons. Hem deixat enrere el desviament que puja al puig de can Llenderina.\nEl pas de s'Escaleta o s'Escaleta d'Alaró permet salvar un salt que descriu l'incipient torrent de s'Estret. Aquest és el camí vell d'Alaró a Orient.\nA les 12:49 h arribam al pas de s'Escaleta (WP-14) (546 m). Es tracta d'una escala de deu escalons adossada a un marge o paret de contenció que tanca la torrentera.\nLa possessió de Cals Reis, en el s XVII, fou també denominada Son Cabot i cal Rei. El 1700, pertanyia a Joan Baptista Cabot. Tenia cases i era dedicada a conreu de cereals i a la ramaderia ovina. N’eren pertinents les terres dites ses Coves, ses Comunes i la Garriga denominada s’Escaleta. Tenia un gran alzinar que, arrendat a part, feia una renda anual de 125 lliures. (GEM).\nEl pas de s'Escaleta ens aboca al camí de s'Estret (WP-15), una pista encimentada que puja a can Llenderina pel centre del comellar farcit de marges d'olivar.\nResseguim la nostra ruta en descens. Des d'aquí ja veim el pròxim objectiu: la casa de la gran heura (es Barranquell). Ens acostam a la zona de ca na Magdalena o cas Siquier, la casa de la qual destaca d'alt d'un marge. A l'esquera s'estén la rota des Metge.\nEstam atents a la desviació que hem de fer al portell del camí de ca na Joanaineta Llendarina (WP-16), el qual trobam barrat i hem de botar per una paret lateral. A partir d'aquí caminam dirigits per la traça del GPS de l'amic Fernando Chamorro.\nActualment és complicat entrar botant, per això és necessari demanar permís al propietari.\nPassam ben arrambats a la reixa del porxo, per la part de darrera. L'estret viarany puja per entre pins i mates.\nDomina la contrada el puig de can Llenderina (775 m), pel coster del qual s'enfilen les marjades d'olivar, tot i que dóna la impressió que els pins van guanyant terreny.\nDeixam el camí per l'esquerra i passam un petit i rústic portell (WP-17).\nPassam un altre portell tancat amb el típic somier de muntanya (WP-18).\nAixí arribarem a un darrer portell a un cap de paret seca (WP-19).\nTornam tenir a l'abast de la nostra vista la gran heura. El senderó ens hi durà a través de les marjades.\nAssolim el penyal on si arrecera el porxo des Barranquell* i la gran heura, digne d'esser catalogada com arbre singular (WP-20) (465 m). Segurament forma part de la parcel·lació duta a terme després de l'incendi de s'Estret, ocorregut l'any 1673.\n*Informació aportada per Joan Vicenç Lillo.\nSón les 13:52 h, bona hora i bon lloc per dinar.\nLa situació privilegiada d'aquest porxo —sobretot en l'estiu, ja que no hi pega el sol—, domina quasi tota la barranquera, el puig de can Llenderina, sa Rota des Cabo, el comellar de can Serors...\nLes dependències annexes al porxo, segurament corrals, s'estenen al llarg de la balma. Un segon portal d'arc recolzat a la balma, ara condemnat, comunicava aquestes construccions.\nUnes marjades més avall, a un lloc exposat al vent, hi ha una era, o una sitja?\nLa porta mostra la pàtina que dóna el pas del temps.\nRecorrem la base del penyal fins a tall de penya-segat, des d'on es descobreix s'Estret, i el camí homònim que passa per baix. «L'àrea de s'Estret s'ha determinat amb criteris d'unitat paisatgística. Es tracta d'una estreta vall que en alguns punts assoleix forma de caní càrstic, amb ambdós vessants caracteritzats per les petites propietats derivades de l'establiment de terres comunals en el segle XVII». (Patrimoni de marjades a la mediterrània occidental, 2002).\nDesprés de dinar i reposar en aquest encisador paratge, prosseguim la ruta a la recerca del tercer pas, el pas de s'Arrambador. Tenim cura de no deixar rastre del nostre pas, no ho han fet així altres persones puix veim algun cartutx de caça.\nAbans, emperò, anam a localitzar el portell que dóna pas al camí que duu a una casa en ruïnes* per pujar-hi un altre dia (WP-21), puix avui ja duim les cames prou cansades i encara ens queda una bona estona de caminar.\n*Segons informacions d'un veí d'Alaró a l'amic Pep Torrens, es tracta d'un antic convent de frares bastit fa més de 200 anys, abandonat fa uns 90 anys.\nUns metres més amunt localitzam el pas de s'Arrambador (WP-22) (484 m), a una zona de màquia.\nPas de s'Arrambador\nEs tracta d'un desnivell rocós equipat amb una sèrie de tubs de ferro galvanitzat que fan de passamà, en ziga-zaga, segurament col·locats per caçadors.\nRealment el passamà no fa massa falta, sobretot per pujar. Altra cosa és baixar, sobretot en banyat i amb l'escopeta amb les mans.\nSituació del pas.\nDespunta lleugerament la part alta de la casa-convent des Barranquell (segons Chamorro), propietat rústica situada entre el coster des Garrovers, el bosc d'en Pansa i l'estret de Son Maiol. Tenim per davant una bona pujadeta, la qual es fa notar més després d'haver dinat i per l'alta temperatura que fa.\nHem deixat més avall l'olivar i el pinar, ara entram al bosc d'alzines on apareixen els primers ranxos de carboners i calciners (WP-23).\nEl camí es torna més planer, passam per un seguit de colls de tords i arribam a l'inevitable porxo de caçadors, situat a un centenar de metres més amunt que el pas (WP-24), on recuperam forces. Aquí arrenca un camí ampla apta per vehicles, el qual ens menarà al camí des Rafal.\nConnectam amb el camí des Rafal, a l'endret de sa Galera (682 m) (WP-25). Una antiga possessió d'Alaró situada a NW del terme.\nPenya de sa Bastida i Alaró\nJavier Aramburu-Zabala, a Dos fortificaciones tardoromanas en la sierra de Mallorca anotà: La Penya de sa Bastida és un castell natural de 576 m d’altura. Resulta inaccessible per tres dels seus flancs. Precisament en aquest flanc accessible es troba una penya, es Picó Petit, que fa de defensa natural. A més de les restes tardo-romanes, a la Penya de sa Bastida es va aixecar una fortificació poc temps després d’ésser conquerida l’illa pels catalans en el segle XIII, de la qual queden les muralles i aljubs. Sa Bastida constituïa un antic lloc de defensa i de refugi de la població d'Alaró en cas de perill o de guerra. Amb certa seguretat es poden atribuir a època tardo-romana les restes de cabanes que s’estenen pel cim de la penya (370 – 700 d.C). A més de restes de cabanes també s’hi han localitzat tres aljubs, que semblen també correspondre al segle XIII, encara que la ceràmica del seu interior sigui exclusivament tardo-romana. Les cabanes s’estenen des de la muralla fins quasi la part superior de la penya, ocupant, de forma discontinua, uns 20.000 m². La major part de les restes, no obstant això, es concentren vora les muralles.\nSa Bastida 'in ipso podio que est super Beniarri' constituïa un antic lloc de defensa i de refugi de la població d'Alaró en cas de perill o de guerra. Es troba possiblement documentada en un text de l’any 1233, en el qual s’otorga a Pere de Vilaragut el dret per a aixecar un castell sobre l’alqueria Beniarri, que podria correspondre a alguna de les que s’aixequen als seus peus (ses Artigues).\nA una gran corba, enfront d'aquest porxo i a uns metres del camí, davall d'una gran pedra, trobaràs el pou des Quer *, amb poal i tassó per beure aigua fresca (WP-26) (469 m).\n* DCVB: Penya, roca gran.\nEtim.: desconeguda però segurament pre-romana: segons alguns, preindoeuropea; segons altres, cèltica; Rohlfs Gasc. 65 opina que es pot admetre la hipòtesi de Meyer-Lübke Katal. 167, qui vol veure en el català quer un prellatí *karri (llatinitzat en *carrĭum) que correspondria al basc modern harri, ‘pedra’. Però el fet de tenir r simple els derivats de quer, com Querol, sembla discordar d'un ètim *karri amb rr geminada.\nPel costat de la casa de ses Artigues i just davant la font del mateix nom, tancam el cercle, en el (WP-1). Podrem passar pel costat de la columna de la dreta que aguanta la barrera o per la paret baixa. Ara només queda recorre el camí fins al punt de partida, la plaça dels Horts, on acabarem aquesta llarga ruta.\n"Treu de passeig als teus instints i ventila'ls al sol i no dosifiquis els plaers; si pots, malbarata'ls".\nTant de bo puguem du a terme aquest pensaments i gaudir durant molts d'anys d'aquestes magnífiques rutes que ens prepara en Joan. Preciosa excursió i excel·lent companyia... tot un plaer per als sentits!!\nDistància aproximada: 15,00 km\nPujada acumulada: 795 m\nAlçada màxima-mínima: 715-242 m\nTemps aproximat sense aturades: 4:47 h\nTemps total: 7:37:34 h\nIntegrants: Antònia, Maria, Dolors, Jaume i Joan\nNotes de l'excursió. Gaspar Valero.\nTrack de Fernando Chamorro de l'excursió: ►Alaro-pas del arrambador-Barranquell-CHMU2\nPublicat per Joan Riera a 11:16\nEtiquetes de comentaris: Es Barranquell, Es Verger, Font d'en Tries, Font de ses Artigues, Pas de s'Arrambador, Pas de s'Escaleta, Pas de s'Estaca, Pou des Quer, Sa Bastida, Sa Fonteta\nDolors domínguez 7 de juny de 2015 a les 11:58\nLlestos per gaudir de la pròxima... segur que ho superes!\nJoan Riera 8 de juny de 2015 a les 7:46\nNo ho sé, farem el que podrem!\njoan 8 de juny de 2015 a les 0:36\nPreciosa excursió. Us recomanaria pujar a la Mola de sa Bastida, tot passant pel Picó Petit. No coneixia el pas de s'Arrambador. Una abraçada, amics.\nJoan Riera 8 de juny de 2015 a les 7:48\nHola Joan. La ruta és maca i gens avorrida. A sa Bastida, fa temps que tenc ganes de pujar-hi. Segurament a la pròxima que prepari per aquells encontorns.\nUna abraçada, Joan i família.\nJosep Ferrer i Nos 13 de juny de 2015 a les 12:31\nM'ha agradat aquest recorregut, sobre tot el tram del pas de s'Arrambador que desconec. Molt bon reportatge.\nAgraït per compartir-ho.\nJoan Riera 14 de juny de 2015 a les 1:38\nSi el torn a fer crec que ho faré a l'inrevés, sobretot per evitar la baixada final per la pista encimentada. Agraït pel teu comentari.\nLlorenç Soler Sastre 4 de juliol de 2015 a les 11:40\nAltre cop un bon itinerari pels voltants d'Alaró. Desconec aquest pas de s'Arrambador, encara que en tenia coneixement (Torrens, Chamorro). Molt bona publicació i fotografia. Enhorabona...i salut\nJoan Riera 5 de juliol de 2015 a les 2:21\nMés que el pas, et recoman visitar l'indret del porxo des Barranquell, un lloc molt maco.\nGràcies per comentar, amic Llorenç.


Relacions públiques a Figueres- Oh! Comunicació\nPerquè una marca triomfi s’ha de crear una posició en la ment de les persones. Això s’aconsegueix a partir del contacte humà i del boca-orella. I les relacions públiques i el màrqueting (conscient) són els únics capaços de crear històries vives a partir de la paraula.\nA Oh! Comunicació et tracem un pla de màrqueting i relacions públiques perquè arribis a les persones. Planifiquem i desenvolupem campanyes de llançament de productes, de fidelització, de publicitat... En poques paraules, creem productes per captar l’atenció, seduir l’esperit, generar sentiments, suscitar emocions i provocar una resposta positiva a partir d’una pràctica conscient, responsable i respectuosa.


ARA - Recomanació teatral - Neus Mònico Fernández - Teatre Barcelona\nARA: Silencis i secrets\nÉs un muntatge molt i molt treballat i documentat. S’ha tingut en compte una sèrie d’elements que fan que la història sigui més creïble. El mobiliari i el vestuari són fidels a l’època (documentats en fotografies reals). Hi ha audiovisuals que ens mostren diferents vivències i etapes dels personatges, endinsant-nos en el moment i l’època en que transcorren els fets (les imatges són gravacions reals extretes de la Filmoteca de Catalunya). La música, en directe reforça la part emocional de l’obra, amb en Aimar Redolad a la guitarra i l’ Èlia Lucas al piano han acompanyat l’obra des del seu inici. La il·luminació ha estat un element molt important, ja que ens situarà entre el present i el passat, entre el somni i la realitat, de vegades intensa i d’altres difuminada.\nUna tela de tul semitransparent permet crear dos escenaris, dos espais, dos mons…pels quals transitaran tots els personatges. L’atmosfera que es crea amb el tul és abstracte i suggerent. Rere el tul els veurem ballar, dormir, cuinar i somiar. També serveix per que es moguin en el temps i per viatjar d’un espai a un altre.\n← Tornar a ARA


A Peu de carrer, fotodietari : Sémolas tapiocas purés chocolates perlas...\nAl carrer del Carme cantonada carrer de les Cabres, molt a prop de la Boqueria, es "conserva" aquest mosaic. És troba a la part superior d'una botiga actualment tancada. Possiblement si és fes un treball adequat de restauració quedaria al descobert la totalitat d'aquesta bonica mostra de mosaic modernista\nEl gener passat em lamentava de l'estat de no conservació del mosaic tapiocas. Avui, dia de l'ou com balla, he tornat a passar pel carrer de les Cabres. Feliçment he vist un parell de tècnics enllestint la restauració d'aquest mosaic cantoner. Gràcies a qui correspongui ¡¡¡\n5 de juliol de 2017 - La restauració enllestida\n3/7/2017 - Lluís Permanyer avui publica a La Vanguardia la crònica del "descobriment"\nEtiquetes de comentaris: Barcelona modernista, botigues curioses, mosaic


Moció de suport a la reparació jurídica de les víctimes del franquisme\npublicat per Secretaria de comunicació per 28 de setembre de 2016\nEsquerra Republicana de Catalunya ha aprovat aquest dilluns una moció per arranjar i millorar la mobilitat al barri de la Catalana. El text aprovat inclou, entre d’altres, la millora de la rotonda de la carretera de la Catalana en la seva cruïlla amb Clara Campoamor, o la millora de la senyalització del semàfor de la mateixa carretera de la Catalana.\nLa moció ha estat aprovada per quasi la totalitat dels regidors, i només ha comptat amb l’abstenció de la nouvinguda Fina Navarrete, que no havia tingut l’oportunitat d’estudiar el contingut de la mateixa, ja que no havia participat a les reunions prèvies amb els tècnics del consistori.\nDes del Grup Municipal d’ERC-Sant Adrià s’ha volgut agrair la col·laboració dels tècnics de l’Ajuntament a la junta de portaveus per tal de millorar el contingut de la moció.\nLa moció ha estat aprovada en un ple marcat, un cop més, per la picabaralla dialèctica respecte de la situació que viu el país. En aquesta ocasió, el detonant ha estat una moció conjunta del PP i C’s per rebutjar la Comissió d’Estudi del Procés Constituent del Parlament de Catalunya.\nEn la defensa de la tasca del Parlament de Catalunya, el regidor Antoni Vélez ha recordat que “sobra dret constitucional i falta filosofia del dret”, fent veure que voler canviar l’statu quo no és il·legal.\nVélez ha recordat el fet que fa 50 anys la segregació racial era legal als Estats Units, o fins i tot que fa poc més de 40 anys les primeres reunions del PSC també eren il·legals als ulls de la legislació vigent.


Montse Sáez - Sant Adrià de Besòs - 26/11/2012\n- CiU baixa i pugen PP, ICV-EUiA, C's, ERC i PxC\nA Sant Adrià també s'ha notat la pujada de la participació, del 48,57& al 59,41%, ja que la majoria de partits han vist com el seu percentatge de votants pujava respecte les passades eleccions del 2010. El PSC ha aconsegueix la victòria global amb una mica més de 3.500 vots, prop de 400 vots més que en les darreres eleccions. Per la seva banda, CiU ha perdut més de 1.000 vots i es queda en tercera posició, abandonant la segona que havia aconseguit les passades votacions al Parlament de Catalunya.\nEl segon lloc és ara mateix pel PP, que ha aconseguit 400 vots més. ICV-EUiA consoliden la quarta plaça amb una pujada de més de 900 vots. La pujada més espectacular és la de C's, que triplica els seus resultats respecte a 2010, passant de 531 vots a 1.505, sent la cinquena força política més votada a Sant Adrià. Els independentistes de la CUP també han aconseguit un grapat de vots, 259, i PxC també millora els seus resultats passat de 418 a 570 vots.\nEl PSC aprofita la pèrdua de vots de CiU per consolidar la victòria


Online Fundraising 101 by Rich Dietz 880 views\nSocial media and online video for m... by Rich Dietz 648 views\nМногоуровневая компиляция в HotSpot... by Vladimir Ivanov 1368 views\nFurnished Apartments Nairobi by Africa Homesteads 1253 views\nHcv by Aleksandra Popovich 173 views\nJoana raspall by jrjsabadellbiblio... 1577 views\n2. Passeu, entreu, és casa nostra, casa de tots. Portes obertes i camins per traçar. Tresors amagats, saviesa a grapats. Màgia de lletres, amb cor de colors. Llum per a xiquets i per a grans inquiets. Passeu, entreu... Tot un món us està esperant. Sàlvia\n3. A mitja tarda, quan surts de l’escola amb ganes de berenar, apropa’t al forn de les paraules i devora, fulla a fulla, la recepta que els escriptors han cuinat amb la poció màgica de la imaginació. Hi ha tanta TECA a la BIBLIO que no te l’acabaràs pas! Silvia Bel\n4. Hi ha un lloc on les princeses són lliures i valentes, on els follets regiren els somnis amagats, un indret on les bruixes es vesteixen de festa, I on parlen les girafes, els elefants o els gats. Hi ha un indret on s’apleguen les millors aventures, on els vaixells de vela solquen mars de cristall, on fins les papallones saben explicar histories, i on naus brillants, de plata, viatgen per l’espai. HI ha un racó on cada dia el sol clarors escampa, on neden les balenes o cacen els lleons, un lloc ple de boscatges, de deserts i de selves, on s’hi desen els contes, els versos, les cançons. D’aquest palau de màgia en diuen biblioteca, hi ha cofres de pirates amb tresors de paper, tothom hi té cabuda, tothom pot arribar-hi, avui, així que pugui… jo també hi aniré. Júlia Costa\n5. Sé d’un lloc meravellós on s’hi pot trobar de tot. Dinosaures molt valents I dracs que ensenyen les dents. Fades molt bones I bruixes que fan pòcimes. Hi ha princeses rialleres I ogres amb cara de feres... Podràs viatjar a llocs llunyans I sempre tindràs bons companys. -Si a la BILBIOTECA vens, no perdràs pas mai el temps. M. Roser Algué\n6. Per fer una poesia s’agafa una p com platja, pasta, pedra; després s’agafa una o com or, ombra, ona; després s’agafa una e com era, estri, eben; després s’agafa una s com sol, sal silenci: després s’agafa una i com illa, isard, Ícar; després s’agafa una a com aigua, astre, ala; en acabat s’ajunten sense odi, sense mandra, sense pressa, sense ràbia, sense melancolia, i es fa la poesia. Roberto Piumini/Miquel Desclot, Poesies amb suc


Cap Vermell - Manifestació en contra del TIL a Capdepera\nManifestació en contra del TIL a Capdepera\nDivendres, 20 de setembre, jornada d'aules buides a s'Alzinar i l'IES Capdepera\nL'acció AULES BUIDES es repetirà el dilluns 23 de setembre\nDivendres dia 20, cinquè dia de vaga indefinida dels docents de les Illes Balears, ee va dur a terme una manifestació contra el TIL pels carrers de Capdepera. Aquesta va ser el resultat de les propostes dels pares i mares participants a les assemblees celebrades en els centres respectius. A les 8 del matí hi hagué una concentració a l'entrada de l'Institut i després anaren fins a la rampa del poliesportiu Es Figueral. on es llegí un curt comunicat i s'inicià la marxa cap a l'ajuntament de Capdepera.\nLa majoria dels participants eren pares, mares i alumnes que portaven camisetes verdes i pancartes de suport al professorat i contràries al TIL.\nLa manifestació s'aturà a la plaça de la Constitució on s'hi afegiren pares i mares de s'Alzinar amb els seus fills i seguiren tots junts cap a l'Ajuntament.\nEls manifestants, en un ambient festiu, van marxae fins la portada de can Creu d'Inca, on els esperava el batle, Rafel Fernández, acompanyat d’alguns regidors del Consistori.\nEl nombrós grup (vam calcular al voltant de 450/500 persones) amb camiseta verda i pancartes, es van plantar davant la porta de la Sala, on la mare d’un alumne de l’IES Capdepera va llegir un manifestt amb el qual reivindicaven la normalitat a les aules i la no aplicació del TIL. També van demanar el suport de la Sala per fer arribar la seva veu al Govern de les Illes Balers. El batle explicà que al darrer ple ordinari, celebrat a principis de setembre, tots els grups polítics de l’Ajuntament exceptuant el PP, varen votar a favor d’una proposta de rebuig a la implantació obligatòria del TIL als centres educatius. A més, el batle va avançar que s’està preparant un concert i que els doblers que es recaptin seran per a la caixa de resistència.\nA les pancartes es podien llegir frases com "No al TIL", “InúTILs”, “No a les retallades” o referències al “Relaxing cup” d’Ana Botella.\nDesprés de la manifestació, els pares, mares i alumnes van marxar cap a casa. Així les aules quedaren pràcticament buides: a l'IES només anaren al centre cinc alumnes i a s'Alzinar menys del 10%. Queda clara així el recolzament dels pares i mares de Capdepera als docents en vaga i lesseves reivindicacions i deixen en evidència l'estratègia del govern de Bauzà de desprestigiar els mestres i d'enfrontar docents i pares d'alumnes. L'acció conjunta de dia 21 no té precedents a Capdepera, és llastimós que el govern intenti allargar un conflicte quan hi ha una resposta tan unànime per aturar l'aplicació del TIL i negociar un calendari d'aplicació més raonable, sense deixar de banda les altres reivindicacions que afecten la qualitat de l'ensenyança a l'escola pública.\nPel que fa a la participació de la vaga (cal dir que a distints centres han fet AULES BUIDES) ha estat del 57% en el total de les illes. Es manté molt fort a Eivissa amb un 73% i a Formentera amb un 89%, mentre que a Mallorca tenim un 55% i a Menorca el percentatge ha baixat ostensiblement a un 34%, tot i que segueix garantint la continuïtat de la vaga. A primària el seguiment ha estat d'un 55% (amb molts de centres buits d'alumnes), a secundària d'un 59% i en altres ensenyaments d'un 48%.


ECONSALUT: Vestits a mida (2)\nVestits a mida (2)\nAra es porten els vestits a mida, és la moda del moment. La talla única està en dubte. Ja m'hi vaig referir fa unes setmanes en relació a les guies de pràctica clínica individualitzades. Ara a PLOS hi trobem l'anàlisi cost-efectivitat individualitzat.\nEl que diuen podrien tenir sentit si no fos perquè es basa tot en els QALYs, tema sobre el que mantinc una incertesa permanent sobre la seva estimació. Si deixem de banda per un moment això, és raonable. La mitjana de cost -efectivitat incremental incomoda a més d'un. Al JAMA va aparèixer fa unes setmanes un comentari ponderat sobre els QALYs. En el fons deia que era tant bo defensar-se dels entusiastes com protegir-se d'aquells que els volen trinxar.\nPS. Si algú vol saber què es pot fer per salvar l'euro, l'editorial de WSJ ho explica. Tal com van les coses Grècia fa fallida, i ells mateixos assenyalen que la seva recomanació per l'economia europea és improbable que s'apliqui perquè suposa admetre els errors que s'han comès fins ara. Si finalment és així, hi ha motius fonamentats per a la preocupació.\nEn un altre article d'opinió als WSJ s'explica molt bé què es pot fer per regular millor els bancs.\nMentrestant, per aquí aprop, el globus sonda del dia: nova retallada de sous a funcionaris. Europa acabarà costant caríssima.\nPS. No comment Roche vs. Stanford.\nAra toca (prioritzar)\nVestits a mida (3)\nDos en un: regulador i monopsonista\nLa veritat, tota la veritat\nL'argument i la raó\nUn peu rien de tout


L'ampliació del port preveu un gran dic davant el castell de sant Carles\n22 abril 2021 22:40\nTindrà 60.000 metres i les obres poden arribar a costar 800 milions\nM.J. | 24 abril 2005\nEl pla director del port de Palma preveu la construcció d'un gran dic de més de 60.000 metres des del castell de Sant Carles cap al mar, on es traslladaran les activitats de càrrega i descàrrega de mercaderies, línies regulars i empreses de reparació d'embarcacions, segons va anunciar el president de l'Autoritat Portuària de Balears, Joan Verger.\nEl projecte d'ampliació del port preveu també la construcció d'un gran complex de lleure i molls de pilons per a grans embarcacions al moll Vell, així com l'edificació d'una terminal de creuers a Peraires, com ja va informar aquest diari. El pressupost global de les obres oscil·larà entre 700 i 800 milions i el termini d'execució serà d'uns 25 anys, encara que es realitzaran en diferents fases. L'ampliació suposarà un increment de superfície portuària d'uns 70.000 metres, fet que implica un creixement de les instal·lacions del 25 per cent.\nJoan Verger va assenyalar que el pla director del port de Palma, ja redactat, acabarà de ser pròximament consensuat amb el Govern balear i posteriorment presentat al Ministeri de Foment per a la seva aprovació definitiva.\nL'Autoritat Portuària farà «filigranes» per finançar les obres d'ampliació, ja que aquest organisme compta amb uns recursos propis d'entre 20 i 25 milions anuals i a partir de 2007 deixarà de percebre fons de la UE. La Llei de ports espanyola preveu a més que aquests han de ser finançats mitjançant recursos propis i no amb càrrec als pressuposts generals de l'Estat.\nL'Autoritat Portuària té previst suplir aquest dèficit financer concedint una concessió portuària de domini públic a 30 o 35 anys per a la construcció d'un gran complex de lleure al moll Vell similar al Maremàgnum de Barcelona, els usos del qual haurà de consensuar amb l'Ajuntament de Palma. També preveu concedir altres concessions per a l'habilitació de molls de pilons per a grans embarcacions d'esbarjo a la mateixa zona.\nEl president de l'Autoritat Portuària va assenyalar que el nou dic de Sant Carles serà finançat mitjançant els ingressos generats per aquestes operacions, via endeutament i mitjançant l'aportació de part dels seus recursos propis. Joan Verger tampoc no descarta atorgar concessions d'esplanades al nou dic, encara que considera que un nombre reduït d'empreses estaran en aquest cas interessades a participar-hi.


Carme del Salto va morir estrangulada mentre estava en coma etílic\n16 maig 2021 08:34\nLa jove de Portocristo no es trobava en condicions de defensar-se de l'agressor\nM.A./J.S. | 05 novembre 1999\nEls primers resultats de l'autòpsia que es practicà ahir al cos de Maria del Carme del Salto indiquen que la jove morí estrangulada quan es trobava en coma etílic. També indicà que es produí agressió sexual, tal com se sospitava des del principi. L'únic indici de violència és al coll.\nEls metges forenses practicaren l'examen del cadàver durant tot el matí d'ahir i part de l'horabaixa, i les conclusions que es poden treure de l'autòpsia no són tan aclaridores com es desitjava a causa del temps transcorregut des que la jove morí fins que el cos fou trobat per un pagès de la zona.\nL'autòpsia havia de començar a primera hora del matí, però davant la insistència dels familiars per veure el cos, es retardà unes hores. El primer examen es donà per conclòs poc abans de les tres de l'horabaixa. L'examen el portaren a terme els forenses Francisco Alarcón i Emilia Salas, del jutjat de Manacor, que continuaren amb la seva feina fins gairebé les vuit del vespre. L'estat del cadàver no en facilità gens l'estudi, ja que es trobava momificat en la part de dalt, la que estava a l'aire lliure quan el trobaren, i totalment putrefacte en la part de l'esquena, que és la que estava en contacte amb la terra. A part d'això, també actuaren en contra de l'activitat dels forenses les robes aferrades a la poca pell que en quedava i el llarg període de temps transcorregut fins a la troballa.\nEl primer indici clar que trobaren els metges fou que els calçons de Carme es trobaven abaixats, per la qual cosa la hipòtesi que la jove fou violada agafà més força. Tot i això, els especialistes consideren que serà molt difícil trobar restes d'esperma a la vagina de Carme, ja que el seu estat està molt deteriorat i les larves ocupaven per complet aquesta part del cos de la jove. Així i tot, mostres dels teixits, les ungles i de la seva roba interior seran remesos a l'Institut Nacional de Toxicologia de Barcelona per tal que s'examinin amb més deteniment per trobar algun indici del violador. A les ungles es podria trobar pell de l'agressor, que ajudaria de manera considerable a inculpar-lo. Però sembla que el cos no presentava signes de violència ni de forcejament.\nUn altre fet que cridà l'atenció fou l'estat dels ossos del coll de l'examinada, amb signes evidents de pressió de mans humanes. La seva disposició així ho deixà clar. Aquest fet va fer pensar als metges forenses que la jove fou agafada pel coll mentre l'assassí li practicava l'acte sexual. Ella es trobava d'esquena a l'agressor i no hi oposà resistència, ja que es trobava molt indisposta, inconscinet pel coma etílic. Davant l'absència de pell, no fou possible detectar signes de violència al coll de la jove, però sí quedà clar que fou estrangulada.


Cimera del pacte fiscal: l'enemic és a casa · Tribuna.cat\nDimecres, 30 de maig del 2012 | 16:55\nCimera del pacte fiscal: l'enemic és a casa\nCimera, Pacte, Fiscal, Enemic, Casa, Catalunya, PSOE, Estat\nFem aquesta crònica abans que es dugui a terme la reunió de la cimera, i voldríem estar equivocats amb les reflexions que farem, donat que aconseguir la unitat i la consolidació del país és una de les nostres voluntats. Estem convençuts que Catalunya es troba en una cruïlla decisiva pel seu futur nacional.\nI en aquest mateix moment l'estratègia de l'Estat compta amb més mitjans a l'abast que mai, i amb molta intel·ligència, i treballa amb l'objectiu d'evitar la cohesió nacional catalana i deixar el país en l'"etern empat" entre aquells qui defensen l'statu quo i el negoci d'ells mateixos amb Espanya, i els qui volen ser normals i visibles al món com a nació no dependent.\nL'Estat, els poderosos, han estès tota la seva teranyina a Catalunya per tal d'evitar la reivindicació d'un pacte fiscal equivalent al concert econòmic basc o navarrès. La punta de llança, aprofitant la majoria a l'Estat, és el PP, però el PSC també forma part de la responsabilitat en el fre de la unitat catalana. Totes les informacions indiquen que els dirigents socialistes del baix llobregat no veurien malament un pacte fiscal com el que defensen els seus companys del PSOE a Euskadi i Navarra.\nLa nova generació de sobiranistes de CiU hauran de demostrar la seva fermesa per evitar repetir el fracàs de l'Estatut\nLa gravetat màxima d'aquest fet, però, és que l'Estat i els poderosos de casa nostra fraccionen i divideixen també CiU, intentant debilitar el president Mas en un moment en què la federació compta amb una gran majoria, mai vista en els anys de mandat del President Pujol.\nCiU disposa no sols de la voluntat d'independència manifesta del President de la Generalitat, Artur Mas, sinó també d'una nova generació de dirigents sobiranistes que haurà de demostrar la seva fermesa i la seva dignitat amb l'objectiu d'evitar repetir el fracàs i la frustració de l'Estatut. La seva desfeta suposarà la liquidació del projecte sobiranista de CiU. I també una realitat clara: l'enemic és a casa.\nERC té la responsabilitat d'ésser l'independentisme amb seny i responsabilitat, però també té l'obligació de mantenir-se ferma, d'evitar donar un sol pas enrere, perquè si l'independentisme seriós que representen els republicans també puja al carro del possibilisme i de fer el joc als poderosos, ERC deixaria un espai lliure molt difícil d'administrar a mans dels frikis de sempre de l'independentisme.\nEsperem, també, que ICV, tot i la seva voluntat de defensar un pacte fiscal social, entengui que no estem en temps de retòrica i que el pacte fiscal no pot ser un nou parany com els sistemes de finançament fins ara aprovats o l'Estatut.\nVenen, doncs, unes setmanes decisives. L'Estat està més dèbil que mai. Les seves clavegueres fan més fortor que mai: Bankia n'és un clar exemple, així com tota la corrupció que ha inundat la resta de la nostra nació, el País Valencià i les Illes. Això obliga el nostre govern i els partits sobiranistes ─més els sobiranistes de CiU i del PSC─ a implementar una nova gran majoria social que, sense complexes i sense pors, s'enfronti amb l'Estat i plantegi un procés de sobirania amb tots els pactes que calgui i els tempos necessaris.\nEl matriomoni forçat amb Espanya ha d'acabar.


El sector empresarial empordanès estudiarà l'impacte socioeconòmic del PRUG - El Gerió Digital\nEl sector empresarial empordanès estudiarà l'impacte socioeconòmic del PRUG\nDimecres, 12 de novembre de 2014 14:03h\nUna quarantena d'empresaris empordanesos han acordat encarregar un estudi\nEls empresaris empordanesos han acordat encarregar un estudi per conèixer l'impacte econòmic que tindrà la implantació del pla rector d'ús i gestió de l'àmbit marí del Parc Natural del Cap de Creus (PRUG) impulsat pel Govern. Sostenen que és "insostenible" per l'economia del territori i que s'ha fet d'esquenes al sector i volen demostrar amb dades els "perjudicis" que diuen que comportarà.\nEn una reunió celebrada ahir al vespre a Roses, es va acordar presentar el màxim d'al·legacions contra el pla abans del 25 de novembre. Calculen que poden arribar a ser un miler i s'ha decidit que l'Estació Nàutica Roses-Cap de Creus ho coordini. També han demanat una reunió amb el conseller Josep Maria Pelegrí. En la reunió que es va celebrar ahir hi van assistir una quarantena de persones en representació d'unes 400 empreses empordaneses.\nEls empresaris van acordar que l'Estació Nàutica Roses-Cap de Creus encarregui un estudi per conèixer l'impacte socieconòmic que podria tenir la implantació del pla rector d'ús i gestió de l'àmbit marí del Parc Natural del Cap de Creus (PRUG) que ha impulsat la Generalitat. L'objectiu és poder demostrar amb xifres els "perjudicis" i la insostenibilitat del pla per a l'economia del territori.


El Moneyval constata el progrés d'Andorra contra el blanqueig - El Periòdic d'Andorra\nEl Moneyval constata el progrés d'Andorra contra el blanqueig\nL’organisme corregeix a l’alça nou de les 12 recomacions prèvies\nPublicat el Dijous, 14 de febrer de 2019 | 14:30 h\nSeu del Consell d'Europa | Arxiu ANA\nEl comitè del Consell d’Europa que avalua les mesures que adopten els països contra el blanqueig de diners i capitals, el Moneyval, va tornar a aprovar ahir a Andorra en un nou informe de seguiment. És a dir, ha corregit a l’alça nou de les 12 recomanacions de l’anterior estudi, que han passat de ser «parcialment conformes» a «conformes», i considera que el Principat «segueix progressant». En aquest sentit, ara compleix els criteris en matèria de cooperació nacional i coordinació, de comunicació de transaccions sospitoses o missatgers d’efectius, entre d’altres. A més, assenyala que les entitats bancàries tenen conductes laborals més ètiques. «L’informe ens diu que hem fet deures, que estiguem atents i que no abaixem la guàrdia», va indicar el ministre de Finances, Jordi Cinca, que espera que el país compleixi amb més requisits en el pròxim control, que serà al desembre. La directora general d’Andorran Banking, Esther Puigcercós, es va «congratular» dels resultats.\n«Se’ns mira molt el nivell d’expedients oberts i sancions imposades, però la llei contra el blanqueig és del 2017 i es necessita un període llarg d’experiència per poder determinar si realment estem complint els requisits», va explicar el ministre. En aquest sentit, Puigcercós també va remarcar que «Andorra no té un històric suficient per fer avaluacions detallades». Respecte a la llei, Puigcercós va remarcar el «compromís d’adequar-se a la legislació europea».\nMés enllà del text jurídic, Cinca va anunciar que «ara el que s’avalua és l’eficàcia de la llei. El que cal és aplicar-la». Tot i això, tant el ministre com la màxima representant de l’associació de bancs del país van destacar que «la millora s’ha accelerat en els últims anys».\nCinca va aprofitar l’ocasió per fer un balanç de l’evolució d’Andorra en aquesta matèria. «El 2011, quan vam entrar al Govern, no complíem cap requisit en 10 de les 40 recomanacions. El 2017 ja complíem en totes: n’hi ha 10 en què el Moneyval no té res a dir, 24 en què es compleix pràcticament amb tot el que demanen i sis on es compleix parcialment», va detallar.


Reus licita les obres d’instal·lació de fonts mixtes per a persones i gossos | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nReus licita les obres d’instal·lació de fonts mixtes per a persones i gossos\nUbicació de les fonts de Reus\nL’Ajuntament de Reus ha publicat aquest dimarts, 26 de gener al perfil del contractant la licitació del contracte d’obra d’instal·lació de fonts mixtes per a persones i gossos en diferents punts de la ciutat.\nL’actuació és una de les propostes guanyadores de l’edició 2019 dels Pressupostos Participatius en l’apartat de petits projectes, presentada per Arnau Torrente Chillida, Sandra Cabré i Jaume de Haro Cañada. El contracte surt a licitació amb un pressupost de 48.770,49 euros (IVA inclòs).\nEl projecte, elaborat per les Brigades Municipals, preveu adaptar o substituir diverses de les fonts de la ciutat per un model que puguin fer-ne ús tan les persones com els gossos. L’actuació consistirà en substituir fonts de tipus clàssiques i de copa per un model mixt, així com adaptar les fonts tipus quadrades amb una reixa especial on s’hi acumula temporalment aigua perquè els gossos puguin veure.\nLes fonts afectades estan distribuïdes per tota la ciutat de Reus. La selecció de les fonts on s’intervé permet tenir coberta la pràctica totalitat de la ciutat, tenint com a criteri que una persona que passeja un gos en qualsevol punt de Reus tindrà a menys de 300 metres una font mixta, apta per veure aigua tant les persones com els gossos.\nEn total s’intervindrà en 20 fonts. En 10, se substituirà la font clàssica i de copa per un nou model de font mixta. En 8 casos, s’opta per adaptar la font de tipus quadrat perquè hi puguin beure els animals. I en dos casos, s’instal·laran fonts noves amb el mateix model que les mixtes.\nL’actuació se suma les 20 fonts que ja hi ha actualment en zones d’higiene i zones d’esbarjo per a ús exclusiu dels gossos.


Presentació | TC Cuadernos - João Álvaro Rocha - arqxarq\nDimarts 7 d’octubre de 2014 a les 19:30h a la Sala d’Actes del COAC es durà a terme la presentació del resen TC Cuadernos publicat del Joao Alvaro Rocha que coincidí, malauradament, amb la seva defunció.\nCelebrarem aquesta inaguració en la que presidirà Lluís Comerón -degà del COAC-, presentarà Manuel Ruisànchez -vocal de cultura del COAC-, i intervindran també Ramon Sanabria -arquitecte-, Jose Manuel Pozo -arquitecte i director MDA Escola Arq de Pamplona- i Jose Miguel Rubio -director de TC Cuadernos-.\nUbicació: Plaça Nova 5, 08002 Barcelona\nTel: +34 934813560\nFotos: Marta RocaMartes 7 de octubre de 2014 a las 19:30h en la Sala de actos del COAC se presentará el recién libro publicado de João Álvaro Rocha que desgraciadamente coincidió con su defunción.\nCelebraremos esta inaguración en la que presidirà Lluís Comerón -decano del COAC-, presentará Manuel Ruisànchez -vocal de cultura del COAC-, e intervendran también Ramon Sanabria -arquitecto-, Jose Manuel Pozo -arquitecto y director MDA Escola Arq de Pamplona- y Jose Miguel Rubio -director de TC Cuadernos-.\nUbicación: Plaça Nova 5, 08002 Barcelona


La Botiga al carrer a Olot (març)\nLa GarrotxaQuè ferOn menjarOn dormirPlanifica les teves vacancesCerca allotjamentPrograma d'activitats GPSParc Natural de la Zona Volcànica de la GarrotxaPaisatges ruralsPobles medievalsEl romànic de la GarrotxaLa ciutat dels volcansL'Alta GarrotxaSóc ecoturista La Botiga al carrer a Olot (març)\nInici»Planifica les teves vacances»Actes»Agenda»La Botiga al carrer a Olot (març) Informació\nDataDissabte, 5 de març del 2016\tMés informació: Associació de Comerciants d'Olot. ... Experiències relacionades\nCamins antics, paisatges actuals La millor manera de conèixer un territori, la seva història i els seus paisatges, és fer-ho trepitjant els camins antics. La Via Annia i camins medievals que encara uneixen poblacions seran la nostra guia per descobrir uns racons de somni. Natura, cultura i gastronomia La Garrotxa és un territori amb uns valors naturals únics: volcans, colades de lava, una biodiversitat faunística i florística elevada, torrents, rieres i rius d’aigües netes i clares, paisatges meravellosos... un còctel que cal conèixer per gaudir-ne. Fauna i flora Orquídies, plantes autòctones, ocells, amfibis, papallones, libèl·lules, rastres d’animals, volcans, colades de lava i algunes curiositats geològiques úniques són alguns exemples de tot el que veurem durant cinc dies intensos de veritable natura. El Fluvià i els volcans d'Olot Visita guiada al Museu dels Sants i... L'Olot més autèntic: el Museu dels ... Olot té una llarga tradició de producció artesanal d’imatgeria. Avui en dia, l’epicentre d’aquesta indústria artesanal es troba situat en un dels museus més singulars de tot Catalunya: el Museu dels Sants\nd’Olot. Els secrets de les Vies Verdes de G... Les vies verdes de Girona tenen un recorregut de 125 km, i ens permeten arribar des dels Pirineus fins a la Costa Brava. Tot pedalant descobrirem els secrets que amaguen: paisatges volcànics, antigues mines, salts d’aigua, ermites romàniques... Els camins dels carlins Aquesta ruta ens transporta a les guerres carlines del segle XIX, que van deixar una bona petjada a la Garrotxa. Aquests camins van ser estratègics per a liberals i carlins per als desplaçaments de tropes i per a la defensa les seves posicions. Com arribar-hi?