Anàlisi de 'Zorro' de Margaret Wild i Ron Brooks a partir de la complexitat lectora.\nAquest article no és una ressenya, recomano molt llegir l'àlbum proposat per poder seguir l'anàlisi. Al llarg del text s'utilitzarà com a base l'edició castellana d'Ekaré (2014) per qüestions pràctiques.\nZorro és, possiblement, una de les narracions contemporànies més impactants de les LIJ, està escrita i il·lustrada pel tàndem Margaret Wild i Ron Brooks (els quals ja havien treballat junts en altres títols com és el cas de Nana Vieja) i editada en català i castellà per Ekaré en tapa dura i en rústica. Aquest article pretén analitzar l'àlbum partint d'algunes de les idees proposades per Maria Nikolajeva (2010) al voltant de les capacitats requerides per dotar de sentit a textos ficcionals.\nLa complexitat analitzada d'aquest àlbum, però, no vol significar que només es presenti a infants que ja hagin assolit les competències descrites. Es considera imprescindible la lectura d'aquest tipus de llibre a qualsevol edat - inclús amb infants molt petits, sempre que sigui del seu interès -, per tal que puguin gaudir de l'oportunitat d'una lectura de qualitat. És important que l'adult mediador no avanci interpretacions pròpies ni graus de coneixement on els infants encara no han arribat per si mateixos, i es serveixi de la relectura al llarg dels pròxims anys per tal de poder anar profunditzant, sense presses, en les seves possibilitats. Zorro és un àlbum que ofereix una escala literària per on anar avançant xino-xano amb gran delit i deixant pas a la sorpresa del descobriment.\nJa en el seu inici, per comprendre Zorro es requereix haver incorporat certes convencions al voltant del funcionament de les narracions textuals i gràfiques d'un àlbum il·lustrat. Ens trobem davant d'una narració que sembla iniciar-se in media res ja que, tot i que en la introducció se'ns presenta l'escenari - un bosc - i els personatges amb les seves característiques - un gos amb un ull cec i una garsa amb l'ala socarrimada - fa que el motiu de tals mutilacions pugui passar-nos per alt si no revisem les guardes que ens mostren el bosc en flames (amb un ús molt intens del color) i ho unim als adjectius de 'calcinado' i ala 'chamuscada'. És a dir, la història ja ha començat en els paratextos durant les pàgines destinades al títol i la dedicatòria, on veiem la carrera de Perro per salvar a Urraca del foc, i se'ns anticipa la presència de Zorro que ja va darrere d'ells. Per tant, comprenem que un relat pot començar en el mateix llibre com a objecte, molt abans de l'inici del text.\nLa temporalitat de l'argument és lineal, amb un esquelet bastant convencional (introducció, nus, clímax i desenllaç). L'autora es serveix d'un temps verbal en present per donar més força a les accions i d'un narrador omniscient que focalitza la mirada en Urraca. La història no zigzagueja, i el seu argument, en una primera lectura literal, pot resultar-nos força senzill, tanmateix sí que esdevé essencial comprendre els efectes causals i l'impacte que produeixen certs elements catalitzadors en el transcurs de l'experiència lectora. El primer element és la tensió en l'aparició de Zorro, la seva entrada ens adverteix del perill: vermell com el foc del qual havien escapat, la tremolor d'Urraca (un pressentiment) i l'ajuda que ens ofereix la disposició gràfica del cos que acorrala a Perro i a Urraca sense deixar-los avançar en la seva alegre carrera. És també útil una mínima comprensió de la rellevància compositiva de les il·lustracions i la seva càrrega narrativa, ja que els aspectes gràfics són d'absoluta importància al llarg de tot el relat. El segon catalitzador és el moment en què Urraca cau en la temptació de Zorro, accelerant l'acció anteriorment sospesa; un joc de tensions que es relaxa i es tensa de nou davant l'abandonament de Zorro a Urraca enmig del desert.\nUn aspecte que no podem passar per alt és la centralitat de tots els components de la història; no existeixen elements perifèrics. Aquesta economia fa que el relat resulti gairebé insuportablement poderós. No hi ha distraccions, cap respir a través de quelcom superflu; la inquietud, el suspens i el dolor no poden minimitzar-se perquè són mostrats en la seva puresa més aclaparadora, sense revestiments.\nEl joc de l'autora i l'il·lustrador amb les possibles anticipacions de les lectores i lectors també resulta un assumpte interessant: en un primer moment possiblement s'espera que Urraca no traeixi a Perro perquè sentim el vincle que els uneix com a indestructible (un complementa a l'altre, "yo seré tu ojo perdido y tú serás mis alas", una afirmació que no deixa lloc a dubtes; els dos formen una estranya criatura, un híbrid que la imatge ens mostra en el reflex de l'aigua), per tant, la traïció és punxant i dolorosa també per qui llegeix.\nPer si no n'hi havia prou amb aquest primer trencament, en seguir llegint anem esperant - com si es tractés de La rateta que escombrava l'escaleta - el moment en què Zorro es precipiti a devorar a Urraca, però en comptes d'això l'abandona. Aquest abandonament crea tal ruptura entre les nostres expectatives que dilata encara més la sensació de vertigen: tots haguéssim preferit que fos un relat de devoració, un fet que hagués estat sostenible perquè ja forma part del nostre imaginari si tenim certa base en les narracions populars. Que no hi hagi tal devoració dona pas a una crueltat molt major, colpidorament més humana (els animals es mengen els uns als altres, però només els humans abandonen per crueltat).\nTenint en compte tot això, intuïm que la narració reclama un alt domini del codi interpretatiu i el codi simbòlic, els quals ens permeten llegir més enllà de la història literal, duent al relat a un pla metafòric, entenent-lo com un text polisèmic, buscant activament els buits que hem d'omplir per comprendre la seva magnitud.\nEn un primer nivell podem vincular la figura del Zorro amb l'astúcia, el Perro amb la bondat i fidelitat (i la seva ceguera a no poder veure el pla malèvol), i a la Urraca com un animal de males notícies, un 'pájaro de mal agüero', encara que també un símbol de força davant els desafiaments. Però més enllà d'aquestes interpretacions culturals, podem comprendre el clímax de la història com una metàfora al voltant dels processos emocionals de l'ésser humà, potser com una faula sobre les males decisions i la debilitat. El relat pot ser interpretat com una infidelitat amorosa, inclús atribuint-li un component sexual en arribar a la consumació de la carrera amb Zorro ("esto sí es volar" i la imatge d'Urraca del revés) i en l'arriba al "ardiente desierto rojo" amb l'abandonament posterior. Aquesta interpretació potser aconsegueix dotar de sentit a l'actitud de Zorro, ja que se sobreentendria que ja ha aconseguit el que volia (l'acte sexual) i ara se'n desentén.\nTanmateix, existeixen altres lectures que fan encara més complex el missatge; podria ser també un camí cap a les drogues, les quals ens fan sentir més vius que la realitat però t'evoquen a les més terribles pors de les quals és encara més difícil sortir, d'aquesta manera, que Urraca sigui abandonada en mig del desert de foc no és casual, precisament és un paisatge que remet al bosc en flames del qual escapava a l'inici de la història; la seva por més profunda, la seva ferida vital. La mala decisió la fa tornar a aquell malson en el qual "sería tan fácil dejarse morir" i que pressuposa un grandíssim esforç per prendre "el camino de vuelta a casa". La figura de Perro funciona d'esperança: si no hi ha ningú esperant-te de tornada, per què esforçar-se?, sortir de la drogaddicció, de la desolació, la depressió o qualsevol estat d'autèntic infortuni, sovint necessita un grau d'esperança que pugui insuflar forces per aixecar-se i "brinca brincando" començar el gran viatge de tornada, encara que la ferida persisteix i el camí sigui lent.\nEl final de l'àlbum ens oculta si Urraca aconsegueix o no reunir-se amb Perro, almenys en qüestió del text, serà treball del lector o lectora formar-se una idea del que haurà passat. Però si aguditzem la vista veiem que les guardes de tancament s'utilitzen per mostrar-nos la clariana del bosc, sense flames i vestida de verd, un bri d'esperança que insinua que Urraca pot haver arribat de nou al seu indret, tot i que la qüestió de si Perro podrà perdonar-la, no queda, de cap manera, resolta.\nEl llenguatge utilitzat és poètic i evocador, encara que també juga a la concisió i al poder de les frases curtes i contundents. El seu estil pressuposa una dificultat afegida donat que la seva evocació no sempre té un significat literal sinó més aviat figurat i inclús és utilitzat per l'engany, no podem confiar-hi (Zorro, melós, afirmant que 'lucían extraordinarios', requereix que aquesta frase sigui llegida a través de la ironia).\nAquest és un àlbum amb oportunitats literàries a tots els nivells i que respon a totes les línies de progressió presentades per Teresa Colomer (2005). En especial les i els lectors poden connectar de forma molt potent amb el procés vital suggerit, i passar d'una lectura aliena a una experiència d'alta implicació emocional. També ofereix un repte indiscutible sobre el domini necessari per profunditzar en el significat (ajuda a transitar el camí d'un domini incipient a un domini expert). Funciona com una ampliació del corpus amb un títol de qualitat molt consolidat que permet a la vegada noves vies de fruïció (amb tal de no només gaudir d'obres plenes d'humor o sentiments 'positius' sinó trobar la possibilitat d'assaborir l'impacte de sentiments crus). I, sents dubte, facilita formes cada vegada més rigoroses d'interpretació.\nCom a suport a la seva mediació, l'editorial Ekaré compte d'una guia força completa per treure-li l'entrellat que podeu descarregar fent click aquí (en aquesta guia es recomana la lectura de l'àlbum a partir de 8 anys, però com esmentava a l'inici de l'article crec interessant l'experiència de compartir-lo amb infants més menuts com també amb joves de secundària, batxillerat o adults). Des de Llavors i Arrels també voldria proposar algunes preguntes dinamitzadores que poden enfocar una possible conversa literària al voltant de la història, cal recordar, però, que aquestes preguntes només són un suggeriment i que cada mediador/a haurà de valorar en quin punt es troben els lectors i lectores. És important tenir en compte que les qüestions mai han de semblar un examen (perquè, de fet, no ho ha de ser), i que no és recomanable que l'adult doni la resposta ni exposi la seva pròpia interpretació, voldria incidir en els beneficis de deixar que sigui el mateix diàleg entre infants qui vagi mostrant certes respostes (és possible que algunes no apareguin i no cal que ho facin), i recordar que els subjectes principals de l'experiència són els lectors i lectores; deixem que exposin les seves idees abans que forçar les nostres preguntes, una conversa literària és sempre més enriquidora quan sorgeix amb naturalitat. Sobre com dissenyar preguntes dinamitzadores en parlarem en propers articles.\nProposta de preguntes dinamitzadores:\nHi ha alguna cosa que us hagi sorprès d'aquest àlbum? Hi ha alguna il·lustració que us hagi impactat i que desitgeu compartir?\nCom penseu que Perro va perdre el seu ull i Urraca la seva ala? I Zorro, va perdre res ell?\nQuè en penseu del fet que Urraca tremoli en veure a Zorro? I que Perro no tremoli i el convidi a estar amb ells? Què heu sentit vosaltres la primera vegada que heu vist a Zorro?\nSi fóssiu Urraca, haguèssiu marxat amb Zorro? Per què creieu que abandona a Perro?\nQuins motius creieu que poden tenir Margaret Wild i Ron Brooks per haver escollit aquest final pel llibre? Com penseu que hagués pogut acabar la història si l'escriptora hagués seguit escrivint?\nAbans de llegir el que passa en el desierto rojo, què pensàveu que passaria entre Zorro i Urraca? Com és que Zorro l'abandona?\nHeu tingut alguna vivència semblant al que li passa a Zorro? I a Urraca? I a Perro?\nPer què penseu que el text diu "En la quietud, Urraca escucha un aullido lejano. No sabe si es un aullido de triunfo o de desesperación"?\nCOLOMER, T. (2005). "Cap.2: El progreso lector". Andar entre libros. México: Fondo de Cultura Económica, 81-98.\nNIKOLAJEVA, M. (2010). "Literacy competence and meaning-making: a human sciences approach". Cambridge Journal of Education, 40:2, 145-159.\nWILD, M. & BROOKS, R. (2014). Zorro. Barcelona: Ekaré.\ncaminant entre editorials1\nEntrevista per a I Jornadas literarias Feminismo y Diversidad (Altavoz Cultural)


BBVA Invest és un servei d'assessorament personalitzat que et proposa productes d'inversió que s'ajusten a les teves preferències i objectius d'inversió així com a les teves circumstàncies personals.\nT'ajudem a invertir? Confia en BBVA Invest\nTria el teu objectiu\nParla'ns de tu i de les teves preferències d'inversió per conèixer la teva situació i coneixements. Tu decideixes on vols anar.\nExplica'ns com ets\nD'on vols sortir, fins on vols arribar…; coneixent-te, podrem oferir-te la solució que necessites i com arribar-hi.\nserem amb tu.\nEts en mans d'un equip expert encarregat de gestionar de forma independent la teva inversió i mantenir-te informat.\nBBVA Invest és un servei d'assessorament personalitzat que et proposa productes d'inversió que s'ajusten a les teves preferències i objectius d'inversió així com a les teves circumstàncies personals. A més, un equip d'experts gestionarà de forma activa la teva estratègia d'inversió.\nCom funciona BBVA Invest?\nTres senzills passos fins a la teva proposta d'inversió:\nPensa en tu avui, on vols arribar demà?\nPensa en les teves necessitats, el risc que vols assumir, la teva capacitat econòmica, en quin moment de la teva vida ets… Amb aquesta informació et podrem fer una proposta seleccionant els productes adequats a la teva situació. I si vols recuperar la teva inversió, podràs fer-ho en qualsevol moment sense costos de cancel·lació.\nVolem conèixer-te bé per seleccionar els teus productes\nTu ens dius on vols anar i nosaltres et diem com. Per elaborar una proposta a la teva mida necessitem conèixer-te millor i saber algunes dades, és un procés senzill que pots fer ara: explica'ns els teus objectius i preferències d'inversió i començarem a treballar; si la teva situació canvia, només hauràs de dir-nos-ho.\nEts en bones mans: sempre informat\nEls productes d'estalvi i inversió no han de ser complicats, si sap el teu nivell de risc, BBVA Invest trobarà la solució d'inversió que necessites i et mantindrà sempre al dia de la seva evolució i possibilitats, i et recomanarà la millor opció en cada part del procés.


Gdynia - Uniopèdia, el mapa conceptual\nRed Bull Air Race Gdynia - 2014 Gdynia (en alemany Gdingen) és una ciutat de Polònia i una de les tres grans ciutats portuàries d'aquest país.\n16 les relacions: Alemany, Batlle, Estat, Gdańsk, Gmina, Hora Central Europea, Horari d'estiu, Mar Bàltica, Polònia, Sopot, UTC+01:00, UTC+02:00, Varsòvia, Voivodat, Voivodat de Pomerània, Zona horària.\nNou!!: Gdynia і Alemany · Veure més »\nNou!!: Gdynia і Batlle · Veure més »\nNou!!: Gdynia і Estat · Veure més »\nNou!!: Gdynia і Gdańsk · Veure més »\nDivisió de Polònia en gmines. Un Gmina és la unitat principal (la més petita) de divisió territorial a Polònia, similar als municipis o comunes d'altres territoris.\nNou!!: Gdynia і Gmina · Veure més »\nNou!!: Gdynia і Hora Central Europea · Veure més »\nNou!!: Gdynia і Horari d'estiu · Veure més »\nNou!!: Gdynia і Mar Bàltica · Veure més »\nNou!!: Gdynia і Polònia · Veure més »\nSopot (Caixubi: Sopòt; alemany: Zoppot) és una ciutat de Polònia localitzada a la costa sud del Mar Bàltic, pertanyent a l'àrea metropolitana anomenada Trojmiasto (Triciutat), amb ciutats com Gdańsk i Gdynia.\nNou!!: Gdynia і Sopot · Veure més »\nNou!!: Gdynia і UTC+01:00 · Veure més »\nNou!!: Gdynia і UTC+02:00 · Veure més »\nNou!!: Gdynia і Varsòvia · Veure més »\nNou!!: Gdynia і Voivodat · Veure més »\nNou!!: Gdynia і Voivodat de Pomerània · Veure més »\nNou!!: Gdynia і Zona horària · Veure més »


Popeye - VilaWeb\nDel llibre de Jaume Urgellés, 'Entrepans i tastets' (Cossetània)\n'L’aliment oficial del Popeye són els espinacs, d’aquí prové el nom d’aquest entrepà que, al mateix temps, recomanem per a dietes lleugeres.' Ho explica Jaume Urgellés al llibre 'Entrepans i tastets' (Cossetània).\nde sègol amb musli (vegeu el receptari annex de pans)\nformatge cremós amb cebollí\nvinagreta caramel·litzada de balsàmic de Mòdena\nEn primer lloc, agafeu 50 g aproximadament de mel amb un rajolí d’aigua i poseu-lo en un cassó al foc. Desfeu-ho suaument i deixeu que agafi color. Afegiu-hi el vinagre de Mòdena (100 g aproximadament). Diluï-ho bé i afegiu-hi l’oli d’oliva (una part d’oli per dues de vinagre caramel·litzat), incorporeu-hi un punt de mostassa i rectifiqueu-ho de sal.\nPer a la preparació del cremós de cebollí:\nHeu de disposar d’un formatge suau i cremós per untar. Piqueu cebollí fresc i barregeu-lo amb el formatge.\nUntem les 2 llesques de pa escollit amb el cremós de cebollí. Escampem els espinacs frescos nets i escorreguts. Hi afegim per damunt daus de formatge feta. Finalment, ho amanim amb la vinagreta caramel·litzada de balsàmic de Mòdena.


Una setantena de persones aporten idees en el I Fòrum d'Educació de la Vila de Masquefa - Notícies de l'Ajuntament de la Vila de Masquefa\nComprovar quin és l’estat actual de l’educació a Masquefa i recollir noves idees i propostes d’actuació per avançar cap a una vila educadora. Aquest és el doble objectiu del Projecte Educatiu de Vila (PEV) que promou l’Ajuntament amb la col•laboració de la Diputació i l’empresa Índic i que dissabte va fer un nou pas endavant amb el primer Fòrum de l’Educació de la Vila de Masquefa.\nAquesta jornada de debat i reflexió va ser un autèntic èxit de participació ja que s’hi van implicar més d’una setantena de persones, entre representants polítics, membres de la comunitat educativa, integrants de les entitats, i vilatans i vilatanes a títol personal.\nEls assistents van conèixer, mitjançant un audiovisual, les principals conclusions a les qual s’ha arribat durant el treball de camp que s’ha fet els darrers mesos per diagnosticar quina és la realitat educativa a Masquefa centrant-se en quatre grans línies d’actuació: l’educació a l’escola, l’educació més enllà de l’escola, com vivim i com ens relacionem, i la vila i els vilatans.\nDurant el fòrum tots els assistents van poder fer bullir l’olla i aportar les seves visions i propostes respecte a aquests quatre àmbits. Van treballar dividits en diferents grups rotatius.\nAmb les aportacions recollides (que es van presentar en un plenari al mateix fòrum) ara el grup motor del PEV (integrat per vilatans i vilatanes i tècnics i tècniques municipals) elaborarà les conclusions definitives i les prioritzarà.\nCap a una vila educadora\nPosteriorment s’iniciarà una feina que requerirà la corresponsabilitat de tots, ja que Ajuntament i ciutadania hauran de treballar de bracet per fer realitat les propostes d’actuació. L’objectiu final és assolir una vila educadora, en què tot i tothom eduquem, no només l’escola sinó també la família, les entitats, l’Ajuntament, l’esport, la cultura, la formació o el lleure, partint de la premissa que l’educació és un motor de transformació social i de les viles i ciutats.\nI Fòrum Educatiu\nQuadern per al debat familiar\nMapa d’estructura social i escolar


Torroella de Montgrí treballa per reparar el carrer de Fàtima arran de l'esvoranc a la calçada de considerables dimensions que es va produir aquest dilluns a dos quarts de set a la tarda i que va deixar atrapat un camió de gran tonatge.\nDues dotacions de Bombers s'hi van desplaçar immediatament per abalisar i alleugerir el vehicle, que transportava palets i aquest dimarts al matí s'ha pogut treure el vehicle del forat.\nHan estat els propis Bombers els qui s'han encarregat de valorar la incidència i les companyies d'aigua, gas i llum s'hi han desplaçat amb els seus tècnics per inspeccionar les canalitzacions dels serveis, per bé que no s'hi han detectat afectacions.\nL'esvoranc té unes dimensions d'uns 2 metres d'amplada per uns 9 metres de llargada i 2 metres més de fondària. L'esfondrament ha provocat el trencament d'un desaigüe d'aigües brutes i del col·lector d’aigües de la muntanya.\nDes de l'Ajuntament de Torroella de Montgrí s'han activat tots els dispositius tècnics disponibles per tal d'avaluar i resoldre la incidència al més aviat possible i poder reobrir el carrer, que la Policia Local ha acordonat per seguretat davant de la mirada atenta dels veïns i veïnes. El trànsit també s'ha hagut de desviar.


Albert Rumbo porta la Patum a les Canàries - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nAlbert Rumbo porta la Patum a les Canàries\nL'historiador participa en un congrés internacional sobre festes que són patrimoni de la humanitat\noriol trasserra 18.08.2020 | 20:10\nL'historiador berguedà d.c.\nL'historiador berguedà Albert Rumbo va fer aquest dimarts una ponència telemàtica sobre la Patum en el II Congrés Internacional de la Bajada de la Virgen de Santa Cruz de La Palma, a les Canàries.\nEl congrés internacional va reunir destacats experts en història i cultura amb l'objectiu de descobrir altres festes que son patrimoni de la humanitat o que són representatives en patrimoni immaterial. A més de sobre la Patum, es van fer ponències sobre el Misteri d'Elx i la Festa de la Verge de la Candelaria de Puno, al Perú.\nRumbo ha explicat a Regió7 que «el que és interessant és veure que la Patum continua tenint un cert atractiu internacional, la gent la té com a paradigma del que és el patrimoni immaterial».\nEl títol de la ponència impartida per l'historiador va ser «La Patum de Berga: salvaguarda i protecció d'una festa medieval al segle XXI». Rumbo hi va detallar la festa berguedana i va descobrir quins son els elements que la fan única. «També vaig explicar quins són els elements de salvaguarda i protecció que es treballen davant els perills que pot tenir: la problemàtica del turisme, la massificació, la pèrdua d'elements tradicionals... en definitiva, per què la Patum és tan important i quines línes d'actuació hi ha perquè es mantingui», ha dit.\nL'exposició de la Patum rep 2.178 visitants en un mes. Berguedà


EFE València 31/05/2012 14:01\nDurant aquest matí el jutge de l'Audiència Nacional Pablo Ruz, que investiga l'adjudicació de contractes a la trama Gürtel durant la visita del Papa a València el 2006, està prenent declaració a dos extreballadors de Radiotelevisió Valenciana. Ambdós estan imputats en la causa per uns presumptes delictes de prevaricació i malversació.\nEs tracta de l'excap del Departament Tècnic de RTVV, Luís Sabater, i de l'exdirector d'Antena de l'ens públic, Antonio de la Viuda. Segons el testimoni del també imputat exdirector de RTVV, Pedro García, ells dos serien els responsables directes de l'adjudicació de la sonorització de l'esdeveniment a l'empresa Teconsa.\nTambé compareixerà, imputat per frau fiscal i falsedat, Carlos Ignacio Fragio Díaz, responsable de les empreses Apogee Telecomunicacions i Wild Electronics, a les quals Teconsa –una constructora sense experiència en el sector del so o la televisió– va encarregar finalment la realització dels treballs.\nEl passat dia 7, un familiar seu, Óscar Fragio, va admetre davant el jutge que va pagar una comissió de 88.000 euros al considerat "número dos" de la trama Gürtel, Pablo Crespo, per encarregar-se de la sonorització de l'esdeveniment.\nSegons Ruz, a través de la subcontractació de serveis amb impacte Produccions, Apogee Telecomunicacions i Sirius Show Equipment, així com de les despeses comptabilitzades per l'execució del contracte i les factures emeses per WildElectronics, Castaño Corporate i Free Consulting –un total de 1.242 690 euros–, Teconsa podria haver deixat d'ingressar diverses quantitats a Hisenda.


Quatre anys i un dia: la lluita continua\nDocents recorden la manifestació que va evidenciar el fracàs de Bauzá, però adverteixen que encara no s’han recuperat tots els drets retallats\n6 min. Palma 29/09/2017 20:01\n987x555 Quatre anys i un dia: la lluita continua\nQuatre anys i un dia: la lluita continua / E.CALVO\n“Avui és un dia de lluita, però demà continua!”. Aquesta és la idea del manifest que es va llegir, ahir feia quatre anys, en la manifestació més multitudinària de les Illes. Era un acte a favor de l’educació de qualitat i en defensa dels drets i la cultura balears. L’element que va fer dinamitar la resposta social va ser el Tractament Integral de Llengües (TIL) que el Govern popular de José Ramón Bauzá va voler impulsar a les aules. La lluita continuà dia 30. Però, i avui, prossegueix la lluita? La comunitat educativa té una resposta clara: sí. Si bé la normalitat torna a poc a poc a les aules, encara són moltes les reivindicacions que realitzen els docents al Govern de Francina Armengol i a la Conselleria de Martí March.\nAquell 29-S de 2013 foren més de 100.000 les persones que varen posar ‘verdes’ les polítiques de Bauzá des de totes les Illes i, fins i tot, amb suport des d’altres ciutats com Barcelona. La manifestació va ser la reivindicació més visual, però la crispació venia d’enrere. I, de fet, una setmana abans es va convocar una vaga indefinida -que es donà per acabada el febrer de l’any passat- amb un seguiment del 90% als centres públics.\n“És molt difícil, davant 100.000 persones, i tot el que hi havia darrere, no donar-hi una resposta en positiu per part de l’Administració. I l’Administració no va donar-hi cap resposta en positiu, sinó que va sortir ancorada en les seves posicions”, opina el conseller March. Recorda la manifestació com a “apoteòsica” i “amb emoció, alegria i estranyesa” per la gran quantitat de gent que hi va haver en defensa de l’educació. “És una cosa impensable en la realitat de les Illes Balears”, afegeix.\nMarch entrà en el càrrec fa dos anys i ara es troba a l’equador de la legislatura i davant d’un curs que pot ser decisiu. També creu que “encara queden moltes coses per fer”. Un dels retrets més constants que part de la comunitat educativa fa a les polítiques en educació del Pacte ha estat que encara no hi ha “normalitat” a les aules. Però March no ho entén així: “No vol dir que no hi hagi problemes. Vol dir que hem d’encarar les coses amb diàleg. S’havia de tornar a confiar a través de gestos, de la paraula i de l’acord marc”. És a dir, d’obertura de portes del Consolat, del diàleg amb els sindicats i de l’estabilitat que es volia aconseguir amb l’acord marc.\nHi ha normalitat?\nLa portaveu de la UOB, Antònia Font, opina, però, que la “normalitat” dins les aules és la sobrecàrrega d’hores dels docents, les ràtios elevades i que fa falta més diàleg. “El problema és que això és la normalitat”, apunta. En la mateixa direcció s’expressa el portaveu sindical de la FE-CCOO, Toni Baos. Pensa que hi ha més normalitat, però que encara queden molts elements per recuperar: “Quan comencem a parlar de millores, sí que podrem parlar de normalitat”. És a dir, el Govern fa polítiques de camí cap a la normalitat, recuperant drets, però no s’hi ha arribat encara.\nPer alguns actors sindicals s’ha “evolucionat molt poc”, com assegura Font, i afegeix: “Si en lloc de tenir tendència a vendre èxit [la Conselleria] fos més clara i combativa, trobarien una comunitat de docents al seu costat”. En aquest sentit, lamenta el “cansament”, perquè els “grans canvis que s’havien de produir no arriben”.\nPer part de l’STEI, el secretari general d’Educació Pública, Cosme Orell, pensa que “els sindicats docents hem deixat de ser enemics de la Conselleria”, però que, coincidint amb Font, “volem recordar que és necessari un canvi de rumb, amb més valentia i més decisió”. El 2018 farà 20 anys que es va aprovar el traspàs de competències i el Govern hauria de tenir una actitud més directa amb Madrid. Amb els sindicats, Orell considera que hi ha hagut un “canvi de tarannà”, ja que no es governa a cop de decret, però que encara hi ha marge de millora.\nLa lluita, per tant, continua “totalment vigent”, afirma Font. I per Baos, “la lluita continuarà sempre. Un mestre que no lluita no ensenya”. El principal reclam de la comunitat educativa és arribar a més de 1.000 milions de pressupost per poder fer front a les mancances del sistema. Una xifra que, per cert, s’ha deixat entreveure que no s’assolirà per als pressupostos de la CAIB de l’any 2018.\nDes d’Alternativa, vinculat -com la UOB- a l’Assemblea de Docents, s’apunta que si bé la manifestació va significar “un punt de culminació” i amb el canvi de Govern s’han assolit algunes millores concretes, critiquen que “continuam amb la LOMQE i amb els problemes pressupostaris”. Santos també pensa que, d’inici, el diàleg era una mica més obert, però que cal recuperar-lo més. De fet, Toni Baos troba que cal “més cultura de la negociació. És com si la màquina estigués rovellada”, precisa.\nEl paper fonamental de la lluita el va dur a terme l’Assemblea de Docents. Es va mostrar una “força sense precedents”, creu Jero Bonnín, de la coordinadora de l’Assemblea. “Sense mobilització ni nosaltres, avui dia no sabem el Govern que tindríem ara”, exposa. Recorden la data del 29-S com un dia que no oblidaran mai. “Hi vàrem posar tot el cor. Va ser profund i il·lusionant”, prossegueix Bonnín. I aquest esforç, creu, encara no s’ha vist compensat. “Ens esperàvem que les coses anirien d’una altra manera. Ens sentim molt decebuts”, matisa.\nI l’Assemblea, quin paper juga ara? Segons Bonnín, el mateix, tot i que la presència en els mitjans i el suport polític han variat. Diu que a l’Assemblea de Docents no la substitueix res -ni el Col·legi de Docents que proposen-, però que és evident que la presència ha baixat. Diu que els partits que usaven els seus arguments per fer oposició ara governen i “ja no agraden tant” les crítiques. A més, Bonnín considera que el Govern viu de l’herència de “les males polítiques” de Bauzá. “Per molts docents, el canvi va ser un alè d’esperança”. Que la reivindicació, ara, no sigui tan sonada no significa, per Bonnín, que l’Executiu hagi complit.


SEAC Italica Asian Fit Negre comprar i ofertes a Scubastore\nColor: Black / Metallic Black\nDescripció SEAC Italica Asian Fit\nModel: lent individual amb ampli camp de visió\nMarc: policarbonat amb cargol metàl·lic cromat i cargols d'acer inoxidable\nFaldilla: silicona suau en espessors diferenciats, amb superfícies de textura àmplia. Àrees de contacte amb la cara creada per aconseguir un ajust perfecte. Versió Asian Fit dissenyada especialment per a cares més esveltes\nLent: Vidre òptic temperat de 3 mm de gruix\nPaquet: caixa transparent rígida.\nEstàs pensant comprar SEAC Italica Asian Fit? Aquest és un dels productes estrella de scubastore, la botiga online de submarinisme. El preu és de 48.99 $ per un temps limitat! A scubastore et podràs beneficiar de grans avantatges i comprar productes de SEAC amb el millor preu. Tots els productes de submarinisme que veuràs al catàleg tenen la total garantia del fabricant.\nCaracterístiques SEAC Italica Asian Fit\nSostenibilitat SEAC Italica Asian Fit


IniciCiutadàExplora CatalunyaAtles digitalsAtles Geològic de CatalunyaEls talls geològics\nUn tall geològic és una representació gràfica de la intersecció dels cossos geològics en el subsòl amb un pla vertical d'una orientació determinada. És una secció del terreny on es representen els diferents tipus de roques, llur constitució i estructura interna i les relacions geomètriques entre elles. És un model aproximatiu a la distribució real de les roques en fondària, coherent amb les informacions de superfície i de subsòl disponibles. També s'hi pot representar l'extensió dels materials i de les estructures que ja hagin estat erosionats per damunt de la superfície topogràfica.Els talls són un complement indispensable dels mapes geològics; mapes i talls són fruit de la interpretació de la disposició de les roques a partir de diversos tipus de dades, normalment incompletes i amb diferents graus d'incertesa. Ambdós són representacions bidimensionals de la realitat geològica i conjuntament permeten comprendre l'estructura tridimensional dels volums rocosos i, en conseqüència, la història geològica d'una zona.Els talls geològics tenen una importància econòmica i social molt rellevant. Són la base per a planificar obres d'enginyeria, fonamentalment les obres lineals que afecten la superfície i el subsòl (carreteres, túnels, canalitzacions) i per a l'exploració i la producció dels recursos geològics hídrics, petris, minerals i energètics.Construcció d'un tall geològicLa construcció d'un tall geològic implica d'interpretar la disposició de les roques, tant en profunditat, com damunt de la superfície topogràfica. Consisteix a interpolar totes les dades disponibles, de superfície i de subsòl, amb l'objectiu de construir un model geològic coherent. Per aquesta raó, la construcció dels talls geològics requereix aplicar tot el coneixement de les característiques geològiques de la regió, interpretat en el marc dels coneixements teòrics del moment.Les dades de superfície s'obtenen directament sobre el terreny (direcció i cabussament dels estrats o d'altres estructures, tipus de contactes, potència de les unitats estratigràfiques, relacions laterals entre aquestes, etc.) (figura 1) o s'extreuen d'un mapa geològic efectuat prèviament (formació geològica o unitat cartogràfica, tipus de roca, angle d'intersecció amb la superfície topogràfica, dades puntuals).Figura 1: A partir de les observacions en superfície es poden construir talls geològics per extrapolació directa d'aquestes. La interpretació geològica del paisatge proporciona tot sovint prou informació per a construir un tall geològic, especialment en els engorjats. La figura mostra l'extensió en el subsòl i per damunt de la superfície topogràfica d'un tram calcari i de les roques que afloren per sota i per damunt d'aquest. L'abast en fondària és relativament limitat.Sens dubte, la qualitat i la precisió d'un tall geològic és directament lligada a una bona cartografia geològica de base que permeti de deduir la disposició tridimensional de les roques, les relacions temporals entre elles i la geometria i l'edat de les estructures que les afecten. El mapa geològic permet de conèixer i delimitar les àrees caracteritzades pel mateix tipus d'estructures, el que s'anomena “l'estil estructural” (figura 2).Figura 2: Aquestes figures mostren esquemàticament els “estils estructurals” més comuns. a) planar horitzontal o amb els estrats poc inclinats, b) plecs, c) falles normals, extensives, d) encavalcaments, falles contractives e) plecs amb clivatge associat. Tot sovint en una mateixa zona es reconeixen diversos “estils estructurals”, com ara estructures de plegament en el substrat al qual se superposen materials sedimentaris amb estructura planar i tot el conjunt pot trobar-se afectat per falles extensives (f).També cal el màxim nombre de dades del subsòl per a restringir les possibles interpretacions i aplicar sistemàticament conceptes geològics bàsics. Les dades del subsòl s'obtenen directament de la recuperació de testimonis de sondatges realitzats en un punt (foto 1), o indirectament, a partir de mètodes geofísics que analitzen la distribució de les propietats físiques de les roques, mesurades des de la superfície (figura 3) o des de l'interior de pous. Uns dels més comuns són els sondatges elèctrics verticals (SEV) que enregistren les diferències de conductivitat elèctrica i són molt utilitzats en la prospecció d'aigües subterrànies.Foto 1: La recuperació de testimoni continu en els sondatges permet conèixer de primera mà la constitució i el gruix de les unitats rocoses en el subsòl. Altres tècniques complementàries faciliten, entre altres dades, l'orientació de les superfícies d'estratificació o altres discontinuïtats.Figura 3: Les tècniques geofísiques proporcionen informació sobre les propietats físiques de les roques en el subsòl. La figura mostra un perfil sísmic (a) en el qual s'observen els que s'anomenen reflectors: aquests són la resposta a les ones sísmiques d'horitzons que les reflecteixen. Proporciona una imatge similar a la d'una ecografia clínica. L'escala vertical dels perfils sísmics es refereix al temps que tarden les ones sísmiques a anar des d'una font d'emissió situada en la superfície del terreny, fins a un horitzó que les reflecteix i tornar per a ser enregistrades per un receptor; el temps d'aquesta escala vertical, graduada en mil•lisegons, és doncs un temps de doble recorregut (two way traveltime, TWT, en la seva denominació anglesa). Per a poder transformar l'escala vertical en TWT de les ones sísmiques a una escala vertical en metres cal conèixer la densitat del medi pel qual van les ones i la velocitat amb què es desplacen. Per determinar aquests paràmetres s'utilitzen altres tècniques geofísiques, generalment sísmica de refracció o gravimetria, recolzades, sempre que és possible, en dades de sondatges. El dibuix de línies (b) (line drawing) identifica els reflectors que s'observen en els perfils sísmics i mostra l'arranjament de les formacions rocoses en el subsòl. Finalment es construeix el perfil interpretat (c).La qualitat i el cost de realització dels talls geològics són molt lligats al coneixement geològic regional; tanmateix, com ja s'ha comentat en el capítol dedicat a la cartografia geològica, de la construcció de talls geològics es dedueix també teoria geològica.La construcció d'un tall geològic requereix la consecució d'un seguit de passos i l'aplicació de tècniques específiques per a la seva validació. Per a reduir al màxim els graus de llibertat en la interpretació de la disposició de les roques en profunditat i assegurar la fiabilitat del tall s'utilitzen tècniques geomètriques que permeten d'integrar correctament el major nombre possible de dades, (figura 4), ja que cal evitar acumular errors en les diverses etapes de construcció del tall, especialment en les inicials. Així, en àrees amb estructura simple, planar i amb cabussaments de l'estratificació baixos i constants, l'abast de l'extrapolació de les dades és més ampli. En canvi, en zones amb plecs, falles normals o encavalcaments caldrà aplicar un seguit de restriccions d'acord amb els models geomètrics propis de cada estil estructural.Figura 4: L'extrapolació de les dades, tant de superfície, com de subsòl, és limitada per l'estil estructural; la figura il·lustra models geomètrics de falles extensives (a) i contractives (b).La projecció de les dades de superfície i de subsòl en el pla de tall és l'estadi més crític durant la construcció d'un tall geològic. Per a fer-ho cal definir un model geomètric tridimensional que s'ajusti a l'orientació de les diverses superfícies, atès que les dades només poden ser projectades en el pla del tall paral·lelament a les estructures.L'escala vertical d'un tall geològic ha de ser sempre igual que l'escala horitzontal per tal d'evitar la representació deformada dels cossos geològics. En els talls que acompanyen un mapa geològic és encara més important que ambdues escales siguin iguals per tal de facilitar la comparació i integrar la informació. Hi ha casos en què la representació gràfica de la configuració geològica en mapa i en tall són molt similars, per exemple quan les estructures geològiques es troben fortament inclinades. Així, la imatge d'un tall geològic de qualsevol objecte inclinat 45º, com un plec amb l'eix inclinat, és la mateixa que la d'un tall segons un pla horitzontal i molt similar a la seva representació cartogràfica.Quan es vol representar la secció en tall de dipòsits recents, o de gruix relativament prim cal exagerar l'escala vertical dels talls (figura 5). Aquest sistema de representació és el que s'utilitza en els projectes d'obres lineals (figura 6), en els quals tots els objectes del subsòl, naturals o construïts per l'home, es mostren exagerats per a facilitar-ne la lectura.Figura 5: En les àrees amb dipòsits recents, plistocens i holocens, els talls específics d'aquests es construeixen amb l'escala vertical exagerada. Aquest, en concret, mostra els travertins i els fangs carbonàtics de l'Estany de Banyoles (Mapa geològic de Catalunya 1:25.000).Figura 6: Tall geològic d'un projecte d'obra subterrània en subsòl urbà. L'escala vertical i en conseqüència l'alçada de tots els objectes és exagerada verticalment.La profunditat fins on es construeixen els talls depèn de l'escala de treball, les característiques geològiques de la zona, els objectius del tall i les dades de subsòl disponibles. Així per exemple, els talls geològics que acompanyen els mapes geològics generals i fets a partir de dades de superfície tenen una fondària que oscil·la entre algun centenar i algun miler de metres. En zones on es disposa d'informació provinent de campanyes d'exploració d'hidrocarburs, fonamentalment sondatges (figura 7) i sísmica de reflexió (figura 3), la profunditat dels talls assoleix fondàries de fins a 6 o 7 km.Figura 7: Mapa de situació dels sondatges d'exploració petroliera, a terra i a la plataforma marina. Les dades que aporten els sondatges són fonamentals per a la construcció de talls geològics en qualsevol àmbit.En canvi, en zones estructuralment complexes afectades per diversos sistemes de plecs, com les que sovint s'observen als materials hercinians, l'abast vertical dels talls acostuma a ser molt menor, per la dificultat d'extrapolar dades en fondària. En el cas de materials recents, com dipòsits fluvials, la profunditat de representació difícilment supera les poques desenes de metres (figura 5).A mesura que avança el coneixement de la constitució i el comportament de l'escorça terrestre i de la litosfera (figura 8), ha esdevingut rutinària la construcció de talls fins a fondàries superiors als 100 km, a escala cortical o litosfèrica a causa de la disponibilitat creixent de dades de subsòl profundes, tals com sísmica de reflexió, magnetotel·lúrica, gravimetria i tomografia sísmica.Figura 8: L'estructura i la constitució interna de la Terra es coneixen a través de la interpretació de dades geofísiques. La divisió clàssica fa referència a la composició dels diversos embolcalls; la divisió dinàmica es refereix al comportament mecànic d'aquests. A dalt, detall de l'estructura de la part més externa de la Terra (modificat de Kearey i Vine, 1990).Els talls compensats i els talls restituïtsEl mètode més usual per a avaluar i validar un tall geològic d'una zona amb determinats estils estructurals (estructures de plegament, falles extensives o encavalcaments) és comprovar el que s'anomena la seva “retrodeformabilitat”. Això vol dir que ha de ser possible de desfer la deformació per tal d'interpretar com eren disposades les diferents unitats geològiques abans de deformar-se. Un tall retrodeformable s'anomena tall compensat si el tall o talls que desfan progressivament la deformació són els talls parcialment o totalment restituïts (figura 9).Figura 9: Tall geològic, tall compensat i tall geològic restituït a l'estat indeformat. En ells es mostra la situació i la relació entre els volums rocosos en diferents moments de llur història geològica, després i abans d'haver estat deformats i erosionats. El tall restituït manté la cohesió de les roques abans i després de la deformació sense que hi hagi superposicions o buits entre els dos estadis. La interpretació de les estructures en un tall compensat ha de ser sempre coherent amb les estructures observades a la regió, això és, amb l'estil estructural. El pas entre el tall restituït i el deformat tal com ha estat interpretat en l'actualitat ha de ser congruent cinemàticament i mecànicament. L'objectiu fonamental de construir els talls compensats és d'evitar introduir errors geomètrics durant la construcció dels talls geològics. Aquesta tècnica també permet de calcular els valors d'escurçament o d'estirament associats a la formació de les estructures tectòniques i realitzar reconstruccions palinspàstiques, és a dir, aquelles en les quals els materials geològics se situen en les posicions que ocupaven en moments determinats de la història geològica.En els darrers anys els avanços en la informàtica van permetent desenvolupar mètodes de construcció de models geològics directament en tres dimensions. En un futur immediat, el treball i la visualització en un entorn informàtic tridimensional esdevindran rutinaris, i els mapes i els talls formaran part d'una mateixa realitat vista des de diferents perspectives.


Zapatero demana als partits sobiranistes que recorrin a l'Estatut de 2006 per millorar l'autogovern - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nZapatero demana als partits sobiranistes que recorrin a l'Estatut de 2006 per millorar l'autogovern\nL'expresident defensa que Catalunya no aconseguirà la independència i seguirà formant part d'Espanya\nacn | tortosa 18.04.2015 | 16:59\nZapatero demana als partits sobiranistes que recorrin a l'Estatut de 2006 per millorar l'autogovern ACN\nCatalunya no es mourà de l'estat espanyol perquè "està on l'ha dut el corrent de la història". Així de contundent ha estat l'expresident espanyol, José Luís Rodríguez Zapatero, en un acte de recolzament al candidat del PSC a Tortosa, Enric Roig. "Després de tota la feina que es va haver de fer", l'expresident ha defensat que, "per coherència", cal recuperar l'Estatut de 2006, "l'eina de més autogovern que tindrà mai Catalunya", ha dit. També ha instat els partits a pensar com reforçar-lo per recuperar els aspectes que es van anul·lar. Zapatero ha fet una crida en defensa del PSC perquè els votants no renunciïn al catalanisme polític que ha considerat la base de progrés cultural i democràtic al país.\nJosé Luís Rodríguez Zapatero no ha estalviat paraules d'elogi cap a Catalunya en la seva intervenció aquest dissabte al Patronat de Tortosa. L'expresident del govern espanyol ha assegurat que sempre s'ha sentit recolzat a Catalunya i ha mostrat la seva "admiració" pel país, la seva cultura i la llengua catalana. "Em vaig partir el pit perquè servís i es pogués usar -el català- a la Unió Europea, i també per l'Estatut", ha remarcat.\nL'expresident espanyol ha assegurat que l'Estatut d'Autonomia de 2006 "és la llei de més autogovern que ha tingut i tindrà Catalunya". Zapatero ha criticat que "un estatut que té un enorme potencial, alguns no l'hagin tornat ni a llegir", pocs anys després de ser aprovat. "Ja no els interessa políticament o l'estratègia política és una altra?", ha qüestionat. L'expresident ha demanat als partits sobiranistes que es torni a l'Estatut. "Si cal reforçar-lo, perquè algunes coses es van anul·lar, pensin com fer-ho. Aquesta és la millor sortida per a Catalunya", ha dit.\nEn aquest sentit també ha demanat als ciutadans que no renunciïn al catalanisme històric, "que ha fet de la cultura la gran base d'una visió democràtica de la convivència", i ha remarcat que el PSC i el PSOE "han estat amb Catalunya quan des de la dreta, més dreta, se l'ha atacat injustament".\nEl repte de futur, ha dit l'expresident, és que la suposada recuperació econòmica serveixi per "recuperar els que ho han perdut quasi tot amb la crisi" i ha defugit el debat sobiranista. "El problema no és on estarà Catalunya en uns mesos o un any. Catalunya estarà on la corrent de la història ha volgut que estès. Estarà on està. I millor per a tots", ha assegurat.\nZapatero ha participat a la presentació de la candidatura del grup municipal del PSC a Tortosa que encapçala Enric Roig. L'expresident ha estat acollit amb calidesa per la militància socialista ebrenca en un territori que li està agraït per ser el responsable de la derogació del transvasament de l'Ebre.


Vall d’Hebron, centre de referència en hemofília, acull una exposició fotogràfica sobre aquesta malaltia | Vall d'Hebron Barcelona Hospital Campus\nEl vestíbul de l’Hospital Universitari Vall d’Hebron acull la exposició “Hi!Photo” per donar visibilitat a l’hemofília. La Unitat d’Hemofília de Vall d’Hebron està formada per un equip multidisciplinari destinat a l'atenció integral i continuada durant 24 hores tant del pacient amb hemofília com de la seva família.\nL’exposició itinerant “Hi!Photo” ja està al vestíbul de l’Hospital Universitari Vall d’Hebron en el Dia Mundial de l’Hemofília, que se celebra el 17 d’abril. El projecte “Hi! Photo” neix d'una iniciativa engegada pel laboratori Sobi, la Federació Espanyola d’Hemofília (Fedhemo) i l'Associació Catalana de l'Hemofília per conscienciar a la societat sobre la patologia i com afecta als qui la pateixen. Les esmentades organitzacions van convocar un certamen fotogràfic perquè els participants presentessin una fotografia relacionada amb l’hemofília. La imatge guanyadora i les finalistes formen part d'aquesta exposició itinerant, que recorrerà diversos hospitals d'Espanya.\nAl Vall d'Hebron Barcelona Hospital Campus, la Unitat d'Hemofília està destinada a l'estudi i tractament de les coagulopaties congènites, sent l'hemofília la més freqüent. Es tracta de la Unitat de Referència de les Coagulopaties Congènites de Catalunya, ja que atén més de 2.000 pacients afectes de diferents coagulopaties, incloent l'hemofília A i B en totes les seves formes des de lleus fins a greus. A més, és l'única a nivell estatal amb un programa d'assessorament genètic i d'estudis de l'embrió de dones portadores de la malaltia per determinar si l'embrió és portador. La unitat realitza una essencial activitat investigadora, reflectida en més de 50 assajos clínics que inclouen la prometedora teràpia gènica. Com assenyala la Dra. Amparo Santamaría, responsable de la Unitat d'Hemofília de Vall d’Hebron, “la Unitat d'Hemofília s'uneix al dia mundial, el lema del qual és ‘compartir coneixements ens enforteix’, i sens dubte aquesta exposició fotogràfica , realitzada per persones amb hemofília, és la millor manera de donar a conèixer el dia a dia de la patologia. Cadascuna d'aquestes fotos expressen i transmeten sentiments i sensacions que les persones amb hemofília han volgut compartir”.\nA més, en l’horitzó están els assajos clínics a escala mundial per buscar una possible curació per a la malaltia gràcies a la teràpia gènica. Així es podría parlar almenys “d'una cura parcial” de l'hemofília, afegeix la Dra. Santamaria.


El dirigent del PP diu al president de la patronal, que havia avalat els indults, que són els polítics els qui han de comentar aquesta mena de qüestions\nEl president de la patronal espanyola CEOE, Antonio Garamendi, ha hagut de recular i rectificar les declaracions fetes aquest matí en què avalava la concessió dels indults als presos polítics catalans. Més tard, al Cercle d’Economia, ha dit que l’organització no és ni a favor ni en contra d’aquesta mesura: “La constitució permet els indults, però això no vol dir que nosaltres n’hàgim d’opinar”, i ha afegit que ell no és polític, sinó representant dels empresaris.\nLa rectificació arriba després de les paraules del dirigent del PP, Pablo Casado, també al Cercle d’Economia, que ha retret a Garamendi les declaracions: “Som els polítics que ens hem sotmès a la decisió dels ciutadans a les urnes i que tenim un escó a la seu de la sobirania nacional els qui hem de parlar d’aquesta mena de qüestions.”\nTot plegat ha començat en una entrevista al programa Cafè d’idees, en què l’empresari ha dit que la mesura “és dins l’estat de dret” i que veu amb bons ulls la concessió dels indults als presos polítics si serveixen perquè “les coses es normalitzin“.\n“La clau de la normalitat és l’estabilitat. I la política és possiblement la més important perquè el món en què ens movem funcioni adequadament”, ha afegit, tot recordant que l’1-O i la DUI no es poden repetir si Catalunya vol continuar essent la locomotora econòmica de l’estat espanyol.\nLes declaracions de Garamendi arribem l’endemà de l’acte al Cercle d’Economia, on van coincidir el president de la Generalitat, Pere Aragonès, i el rei espanyol, Felipe VI. En l’acte, el president de l’entitat, Javier Faus, també va expressar l’aval dels empresaris catalans als indults.


Apartment Turanj 6445a Sveti Filip i Jakov Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Apartment Turanj 6445a\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Sveti Filip i Jakov, no busqui més enllà de Apartment Turanj 6445a. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Apartment Turanj 6445a, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix habitació familiar.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Apartment Turanj 6445a la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Sveti Filip i Jakov.


CASES-COVA TUAREG – Villena Turismo\nEn les faldes del Castell de “Atalaya” de Villena, una part de les antigues cases cova del centre històric han sigut recuperades pels components de l’associació Tuareg, per a convertir-se en la primera cova visitable de la població, decorada amb elements del món àrab.\nDe fet, era molt habitual a Villena durant els segles XIX i XX, la construcció de cases-cova en la part alta del centre històric. Aquestes eren alçades per ciutadans humils, adossant els habitatges a la mateixa roca de la Serra de la Vila i excavant la pedra calcària de la mateixa per a donar forma a estades que s’usaven per a finalitats diverses: habitacions, rebostos, etc.\nDirecció: Plaza de Santa Bárbara.\nMés informació i reserves: Tourist Info Castillo de Villena – 965803893\n-Fins a 20 persones: Només visita 2,5€/*pax. Visita amb te i dàtils: 4€/pax.\n-Més de 20 persones: Només visita 2€/*pax. Visita amb te i dàtils: 3,50€/pax.\n-Opció de ballarina del ventre: 50€.


Referèndum abans del setembre? – El Temps\nInici » Política Referèndum abans del setembre?\n220 Vistes\tVotants el 9 de novembre de 2014 / Jordi Play\nCom proposa la CUP, els partits independentistes contemplen la possibilitat d'avançar la votació si s'intensifica la pressió judicial, però no és l'escenari en el qual treballen en aquests moments. Més notícies Amb un ‘sí condicional’, la CUP situa el referèndum a la teulada del GovernCatalunya: les incògnites d’un any intens Va ser la CUP qui, el passat desembre, va plantejar que el referèndum no se celebrés el setembre, sinó abans. El portaveu del secretariat nacional del partit anticapitalista, Quim Arrufat, demanava llavors estar preparats per als “cops repressius que facin miques els pilars del procés” per part de l’Estat espanyol. “Si hi ha passos endavant que no són admissibles democràticament, haurem de saltar. Si inhabiliten la presidenta del Parlament, no sé fins a quin punt ens podem quedar de braços plegats”, deia l’exdiputat. El passat dissabte, després del consell polític, el mateix Arrufat hi insistia.\nÉs possible avançar el referèndum, si Madrid intensifica la pressió judicial? Segons el Govern català, sí que és un escenari viable. Així ho ha assegurat el vicepresident Oriol Junqueras aquest dilluns en una entrevista a RAC1: “És possible fer el referèndum abans de l’estiu”. Segons Junqueras, el Govern té les “dades suficients” per a fer-lo. Un detonant de la votació seria la inhabilitació de la presidenta del Parlament, Carme Forcadell, investigada per desobediència per haver permès el debat i les votacions sobre les conclusions de la comissió del procés constituent.\nNo obstant això, la “millor opció” per a les forces sobiranistes continua sent el setembre del 2017. El portaveu d’Esquerra Republicana, Sergi Sabrià, ha insistit aquest dilluns que la data prevista és una “molt bona elecció”. Sabrià, però, ha admès que “es poden donar circumstàncies que facin inviable mantenir la data prevista de setembre”, en referència a les diverses causes judicials obertes pel procés sobiranista.\nPer la seva part, el Partit Demòcrata s’ha desentès d’aquest debat. “No ens sentireu entrar a parlar sobre aspectes del calendari”, ha afirmat Marta Pascal, coordinadora general del PDECat), que ha afegit: “Cal guanyar-lo sí o sí, en qualsevol moment”. Segons Pascal, ara el que cal fer és “convèncer els indecisos i no els convençuts”.\n- Publicitat -\tCarme ForcadellCUPMarta PascalPartit Demòcrata CatalàPDeCatQuim Arrufat\tEscrit per


Un bar de Barcelona nega l’entrada a un noi per portar arracades\nUn bar de Barcelona nega l'entrada a un noi per portar arrecades / Laura Fíguls (ACN)\n"El que han fet és absolutament il·legal", assegura el president de l'Observatori Contra l'Homofòbia, Eugeni Rodríguez\n“Atemptat contra l’expressió de gènere”. Així defineix el que ha passat aquest dissabte a la nit a un bar de Barcelona el president de l’Observatori Contra l’Homofòbia (OCH), Eugeni Rodríguez, tenint en compte la denúncia d’un jove. Tot per portar arracades. “El que han fet és absolutament il·legal”, assegura Rodríguez.\nLa llei 11/2014, per a garantir els drets LGBTI i per erradicar l’homofòbia, la bifòbia i la transfòbia, tipifica com a infracció greu “impedir a una persona, d’una manera intencionada, la realització d’un tràmit o l’accés a un servei públic o establiment obert al públic per causa de l’orientació sexual, la identitat de gènere o l’expressió de gènere d’aquesta persona”. I això és el que ha passat, ha denunciat l’afectat, Aleix Bertomeu.\nA través d’un fil de Twitter, Bertomeu ha assegurat que ha patit una “denúncia sexista” i ha assenyalat al bar La Traviesa, al barri de Sant Gervasi – Galvany.\n“Quan ens va tocar entrar em van dir: ‘si no et treus les arracades, no entres’“, explica Bertomeu al TOT Barcelona. Indignades, les amigues del noi van preguntar al treballador del bar en qüestió, que decidia qui accedia a l’establiment, si elles també se les havien de treure. “La normativa només s’aplica a nois”, va ser la seva resposta, rememora l’afectat. En aquell moment, la sorpresa i la indignació del grup va ser monumental. “Em vaig quedar molt parat, sé que aquestes coses passen, però no m’ho esperava”, explica. “En aquell moment vam decidir marxar. No volíem intentar entrar a un lloc on hi ha aquestes normes”, afegeix.\nL’Ajuntament ja ha activat el protocol d’actuació\nL’Ajuntament de Barcelona ja ha activat el protocol d’actuació davant d’aquests incidents que atempten contra la integritat de les persones LGTBI. L’OCH explica a aquest diari que la Generalitat també està al corrent de la situació.\n“Decepció i impotència”. Aquest és el sentiment que sent Bartomeu davant la situació que ha patit aquest dissabte a la nit. De totes maneres, alerta que no és un fet aïllat. “El sexisme, el racisme i l’homofòbia d’aquesta zona determinada de Barcelona és molt recurrent i les persones com jo no ens sentim segures”, ha denunciat.\nL’Observatori Contra l’Homofòbia ha aprofitat el que ha succeït per demanar a les administracions públiques sancions més dures a l’hora de condemnar les vulneracions de drets del col·lectiu LGTBI. També han comunicat els fets al Síndic de Greuges de Barcelona.\nAgressió LGTBI Ajuntament de Barcelona Generalitat de Catalunya LGTBIfòbia OCH oci nocturn\nNando. Novembre 15, 2021 | 03:55\nDes de quan que un home porti arrecades, és sinónim de ser homosexual? Ja fa décades que els homes porten arrecades amb normalitat, si en aquell local no ho permeten serà perquè tenen el seu propi codi de vestimenta o ves a saber, però si fos per la seva orientació, ni amb arracades o sense no el deixarien entrar. Generació de vidre que per tot s'ofen i només té en compte les seves llibertats però no la dels demés, molt infantils. Els del local, si són tan burros de perdre clientela per unes arracades, quan bona part de la població masculina en porta, doncs quan els toqui abaixar la persiana ja s'ho faran .\nkim Novembre 15, 2021 | 08:40\nHome amb arracada=homosexual, no ho sabia això, gràcies per informar\nSerafi Bandarra i Grataconys Novembre 15, 2021 | 08:43\nNom de aquet bar\nciutadà Novembre 15, 2021 | 08:46\nPel que ens demostren les pintures de l'época, Shakespeare en portava, d'arrecades.\nJou Novembre 15, 2021 | 18:08\nPorto arracades i no soc homosexual, però, poder el millor que li hi ha pogut passar és no entrar-hi a una cova com aquesta. Ves a saber quina gentola hi deu anar. En tot cas que serveixi per fotre merda sobre aquest cau de merda i que el tanquin com més aviat millor.


Bona jornada pels equips de bàsquet de Palafolls | Ràdio Palafolls\nHome Esports Bona jornada pels equips de bàsquet de Palafolls\nBona jornada pels equips de bàsquet de Palafolls\nMarc Ferri , març 19, 2019\t / 339 0\nEl club palafollen ha tancat un bon cap de setmana que impulsa els seus equips a la part alta de les seves classificacins. D’una banda el Sènior descansava aquesta jornada. Ho fa com a segon classificat amb 8 victòries i 5 derrotes en el que va de lliga. Aquest cap de setmana, el primer equip del PLF jugarà contra el St. Feliu Legends.\nSí ha jugat el Sots25 i ha guanyat de 6 a l’Hostalric; 60 a 54. 8a victòria en el que va de campionat davant les 2 derrotes. Un bon balanç que els manté a la segona plaça de la taula i la propera jornada visitaran la pista dels 8s, el Sant Narcís de Girona.\nPer la seva banda el sots 21 també ha guanyat a l’Escala, 88 a 56,. En aquest cas l’equip és líder del campionat amb 8 victòries i tant sols una derrota. És el mateix balanç que el segon classificat, el Vilafant, contra, precisament, jugaran els palafollencs la propera jornada amb la possibilitat d’obrir forat a la classificació en cas de victòria.\nQueixes per l’eliminació de contenidors a Sant Lluís\nObren les inscripcions per a la Mitjà Marató de l’Alt Maresme


Inici / Actualitat / Notícies del Col·legi / Xavier Trias: “Ara és un moment molt important per plantejar-nos quina sanitat volem per als propers trenta anys”\nEl que era conseller de Sanitat i Seguretat Social quan es va aprovar la LOSC, fa trenta anys, parla sobre el model sanitari català, que va sortir d’aquella llei, i sobre la crisi sanitària provocada per la covid-19. Aquesta entrevista ha servit per elaborar el reportatge “Cal reformar el sistema de salut?”, de la revista Infermeres.\nL’exconseller de Sanitat i Seguretat Social, Xavier Trias, creu que el model sanitari català segueix sent vàlid, trenta anys després de l’aprovació de la Llei d’Ordenació Sanitària de Catalunya (LOSC). Tot i així, Trias demana millorar-ne el finançament, que, afirma, des del començament ha estat insuficient. L’exconseller demana responsabilitat a la ciutadania per fer front a la crisi del coronavirus i demana lideratge a les infermeres, per influir en el sistema sanitari.\nAquest 2020 s'han complert trenta anys des de l'aprovació de la LOSC, sent vostè llavors conseller de Sanitat i Seguretat Social. Aquesta llei va perfilar l'actual model sanitari públic català, conformat per proveïdors de salut diversos i basat en la universalitat, l'equitat i la gratuïtat. Creu que aquest model segueix sent vàlid avui dia?\nJo crec que continua sent vàlid. Faig una apreciació: aquest sistema sanitari no és gratuït. Aquest sistema sanitari es finança a través dels impostos. Tothom, quan defineix aquest model, s’oblida d’una cosa molt important. Nosaltres tenim un sistema sanitari públic planificat, i la màxima autoritat de planificació és la Conselleria de Salut, és el Govern de la Generalitat. Hi ha sistemes sanitaris que no són planificats. Als Estats Units, per exemple, el sistema no està planificat. A Catalunya el sistema sanitari està planificat i és el que marca si això s’ha de fer al CAP o si s’ha de fer a l’hospital, quins hospitals comarcals hi ha d’haver i on han d’estar situats. La planificació és molt important i la fa l’Administració pública catalana, i ho ha de fer en col·laboració amb tot el sector, amb els professionals... Però jo crec que el sistema continua vigent. El que s’ha de fer és desenvolupar-lo i ajustar-lo a les necessitats que es van produint. Ningú s’atreviria a canviar segons quines coses. Ningú el canviaria perquè no fos universal, ni equitatiu, que vol dir que apropem l’assistència a tots els llocs. Ningú diria que tornem a un sistema diferent al que tenim, finançat amb diners dels pressupostos generals de l’Estat. I, evidentment, planificat per l’Administració pública.\nEl nostre sistema s’articula en tres potes. La planificació, que està en mans, com vostè ha explicat, de la Conselleria de Salut, la compra de serveis sanitaris, que la fa el Servei Català de la Salut, com a mútua pública, i la provisió de serveis, que està en mans de diversos proveïdors. Aquesta articulació funciona bé?\nEl nostre sistema de salut té un problema des del seu naixement, i és la manca de finançament. Nosaltres estem fent una mena de miracle, que ha durat molts anys, que és crear un sistema sanitari que des del primer dia està infrafinançat. Nosaltres tenim un sistema sanitari en què la despesa sanitària en relació al PIB [producte interior brut] de Catalunya és un dels més baixos d’Europa. Per què? Perquè l’Estat ens infrafinança. Després vivim els problemes del dia a dia, que fan que t’hagis d’estrènyer el cinturó, però nosaltres estem infrafinançats. Una situació que, si no se soluciona, serà un desastre. A nosaltres ens donen competències, però, si no ens financen adequadament, ens fa dependents. Tenim una situació que no és d’aspiració, que ho pot ser per a molts –per a mi, ho és–, d’aconseguir la independència, sinó que tenim un grau de dependència tremendo per culpa d’un sistema de finançament dolent i, envers Catalunya, absolutament injust. Si a això se li suma que hem planificat un sistema sanitari per a sis milions de persones i ara en som set milions i mig, si a això se li suma l’envelliment de la població, si a això se li suma les crisis econòmiques que han fet que s’hagin fet restriccions importants –això que es diuen les retallades–, la situació del sistema sanitari queda en una situació molt complicada. Ara, amb l’arribada del coronavirus, el sistema hi està donant resposta, però amb uns situació d’estrès tremenda. Tenim un sistema sanitari que funciona bé, però que està en una situació d’estrès que, quan li afegeixes el coronavirus, la situació es desborda. Es desborda a tot el món. Nosaltres podem fer front a això gràcies als professionals, metges, infermeres..., que fan un esforç impressionant. Això no és la manera normal de funcionar. No pots funcionar tota la vida demanant a la gent l’esperit vocacional. Està bé, la gent ho fa perquè tenim molt bona gent, però un sistema sanitari no pot funcionar amb aquesta situació d’estrès.\nEl nostre sistema de salut té un problema des del seu naixement, i és la manca de finançament\nHi ha col·lectius sanitaris que estan molt enfadats. Durant aquesta tardor hi ha hagut vagues i la situació no sembla que s’hagi calmat gaire.\nLa construcció d’un sistema sanitari no es pot basar en el voluntarisme. Quan tu tens un sistema sanitari que funciona i que està mal finançat, la lluita ha de ser perquè estigui ben finançat. Quan sento, farem vaga, jo dic, escoltin, facin vaga perquè la sanitat estigui ben finançada. És una trampa maquiavèl·lica, perquè et donen competències i no te les financen. T’han ficat en un embolic, perquè t’han convertit en dependent. Aquesta és l’obsessió del Govern central, de dir, els hi fem un mal finançament –a tothom, aquesta és la veritat, tot i que a Catalunya crec que ho passem pitjor que la resta–, perquè així sempre seran dependents i hauran de venir contínuament a demanar almoina. Aquest no és un sistema lògic de funcionar.\nSi nosaltres aconseguim els diners que necessitem per al funcionament del sistema, llavors és un moment molt important, perquè has de decidir per a què s’utilitzaran els diners de més, perquè no els malbaratis. Ara estem en un moment molt important. Si hi ha més diners has de tenir molt clar quants professionals necessites, has de tenir molt clar com els pagues, quins salaris han de tenir. No pot ser continuar amb els salaris que hi ha en aquest moment. Això és el que s’ha de plantejar. Amb l’aparició del coronavirus, Europa diu, escolti’m, jo poso diners per a projectes de futur importants. La sanitat ha de tenir projectes de futur importants i sortir a demanar-los. El nou Hospital Trueta és un objectiu de futur important. L’Hospital Joan XXIII no pot continuar com està. La Vall d’Hebron, l’Hospital del Mar, el Clínic... No pot ser que hospitals punters del nostre país estiguin en les condicions físiques que estan, perquè és difícil poder treballar-hi. Jo he emmalaltit de coronavirus. He estat ingressat a l’Hospital Clínic. M’han atès espectacularment. He de dir, com sempre, que l’atenció directa, de les infermeres, les auxiliars, no és que sigui bona, és un superdeu, però després veus l’estructura física... Això no és un hospital del segle vint-i-u.\nAra és un moment molt important per plantejar-nos quina sanitat volem per als propers trenta anys, com la planifiquem i com gastem els diners ben gastats per no llençar-los. A Catalunya volem una sanitat pionera, de primera, i això vol dir ficar diners en recerca, i no només en superrecerca. La recerca en infermeria, per exemple, és molt important. És molt important per al benestar dels pacients.\nDiu que ara tenim l’oportunitat de canviar la sanitat dels propers anys. Com ha de ser aquesta sanitat perquè pugui donar resposta a les necessitats de la ciutadania?\nLa primera cosa que s’ha de fer és tenir-la ben finançada. Podem fer grans coses. Tenim un sistema bo, que s’ha de perfeccionar. Hem de ser capaços de planificar els propers trenta anys. Com serà l’assistència primària durant els propers trenta anys? Quin és el paper de futur de la infermeria durant els propers trenta anys? Què hem de fer amb l’epidemiologia? El brot que vivim ara no serà l’únic que tinguem. Hem de tenir epidemiòlegs formats i ben integrats dins el sistema. No pot ser que l’epidemiologia vagi per un cantó i la sanitat per un altre. Ha de confluir, i això exigeix lideratge. Lideratge de la gent que comanda la sanitat i una altra cosa molt important, que a Catalunya s’ha aconseguit durant els últims anys, que és una bona entesa entre els partits polítics. La sanitat no es pot anar canviant cada quatre anys. Per tant, és molt important que el que decidim per als propers vint o trenta anys tingui un consens polític i social important.\nQuan surt gent, que són destructors de la sanitat, que diuen, vostè el que vol és privatitzar..., tothom sap que, en el 99,9 per cent dels casos no és veritat. El que hem fet són sistemes àgils que donen bons resultats, com, per exemple, les EBA [entitats de base associativa] a l’assistència primària. Es fan sistemes nous, però no és veritat que es privatitzi. Això es fa d’una manera claríssima, consensuada. L’Hospital del Mar és un consorci públic. L’Hospital de Manresa és la suma dels que hi havia, però és un hospital públic, és un consorci...\nEl nostre sistema és eficient? Els pocs diners que tenim els gastem bé?\nSempre es pot ser més eficient, però jo crec que tenim un grau d’eficiència molt elevat. Hi ha sistemes més eficients i d’altres menys eficients. Ara diré un disbarat. Jo vaig una mica contra una macroestructura com l’ICS. Jo donaria un grau d’autonomia més gran als hospitals de l’ICS, perquè poder gestionar les coses centralitzadament és impossible. Hi ha gent que es pensa que amb aquest sistema controles la despesa. No, amb això l’únic que fas és aconseguir que t’enganyin. El que es necessita és capacitat de decisió als centres, fins i tot, als centres d’assistència primària, perquè això fa el sistema més eficient.\nTot i així, tenim bons resultats. Jo quan vaig entrar a la Conselleria de Sanitat a cuidar-me dels hospitals, l’any 81, l’estada mitjana dels hospitals era de catorze o quinze dies, i avui dia és de tres o quatre dies. Un canvi espectacular. Amb menys llits donem més qualitat, podem donar una atenció que dobla o triplica la que fèiem.\nCreu que tenim un sistema excessivament hospitalocèntric?\nL’assistència primària és molt important. És la base del sistema. Però quan jo vaig començar, es partia de la mateixa base, que l’assistència primària ho solucionaria tot, que s’ocuparia de tot... Torno a insistir que sense un bon finançament això no funciona. Nosaltres hem fet una assistència primària, amb els EAP [equips d’atenció primària], l’hem desenvolupat per tot el territori, l’hem diversificat, hi ha consultoris locals... L’extensió de la primària a tot el territori és espectacular. Què necessita l’assistència primària? Més personal. Més pressupost i més personal. Avui dia hi ha una revolució, que són les eines telemàtiques, que s’han d’incorporar de manera plana a l’assistència primària.\nPerò quan es diu que l’assistència primària traurà molta feina als hospitals, això sí que no és cert. L’atenció primària, quan actua bé, diu que aquest senyor té diabetis o que aquest senyor és hipertens i pren les mesures adients, que no sempre són barates i que no vol dir que no acabin en un hospital. L’assistència primària treu feina, és veritat, molta, però també genera feina, i per això és tan important la col·laboració de la primària amb l’hospital. És un aspecte bàsic com col·labora l’assistència primària sense que l’hospital s’imposi.\nJo estic completament d’acord amb aquest document. Què és el que li noto a faltar? Li noto a faltar que digui que s’ha de planificar. És una obsessió que tinc. Agradi o no agradi, aquesta planificació ha de tenir en compte quins recursos es tenen i això exigeix una cosa. Proposar trenta punts és molt important, però es necessita que els partits polítics recolzin en aquesta direcció. Amb el coronavirus, tenim un problema molt important, que és el de conscienciar la gent. El que surt als mitjans no sé si ajuda a aquesta conscienciació, més aviat el que genera és un estat d’indignació de la gent.\nEl sistema sanitari català l’hem pogut muntar per moltes coses, però bàsicament per una. Jo em vaig sentir recolzat d’una manera molt important pel Partit Socialista, i per una persona que era tinent d’alcalde de Barcelona i després va ser alcalde de Barcelona, que era en Joan Clos, i la llei del Servei Català de la Salut es va poder aprovar gràcies a la col·laboració d’Iniciativa [per Catalunya], de la Imma Mayol, i els consorcis es van poder fer gràcies a en Farrés, l’alcalde de Sabadell; gràcies a l’alcalde de Vic, en Muntanyà; gràcies a l’alcalde de Terrassa, el senyor Royes... És a dir, totes aquestes coses han tingut la col·laboració de gent tan diferent com l’alcalde de Vic, de Convergència i Unió; l’alcalde de Sabadell, d’Iniciativa; l’alcalde de Terrassa, del PSC... Aquest ambient no era fàcil d’aconseguir, perquè teníem batusses, no eren els Jocs Florals, això.\nCom s’ha gestionat la crisi de la covid? Ho hem fet bé?\nJo crec que, a la vida, quan passa una cosa com aquesta, com es gestiona? Doncs com es pot. Quan tens en compte el pressupost de la Generalitat i tens en compte tots els problemes que tens i et compares amb els altres països, dius, home, la sanitat del nostre país ha donat resposta, però amb problemes. No és veritat que no hi hagi hagut problemes, però la resposta ha sigut prou bona, tenint en compte aquesta situació tan difícil. Ara, un cop dit això, tenia raó el Govern de la Generalitat que el confinament havia de durar més temps. És veritat que en el moment actual tenim un problema gravíssim amb la conscienciació de la societat. Alguna cosa no va bé, que no conscienciem la societat sobre el que s’ha de fer. Això no és un problema de Catalunya, és un problema de tot Espanya, de tot Europa. La gent s’ho pren a broma fins que es col·lapsen els hospitals. El que hem d’aconseguir és que no es col·lapsi el sistema.\nHi ha coses que generen indignació. Quan els metges i les infermeres, probablement més les infermeres que els metges, estan fent un sobreesforç molt important i es troben al vespre un munt de gent fent el botellón, entenc que generi indignació. Quan tens responsabilitats, s’ha de saber explicar les coses bé, conscienciar la gent que això no pot ser així, i fer-ho de manera fàcil.\nAquesta crisi, que és una crisi sanitària important, té un component nou que no havíem viscut, que és una crisi econòmica que pot portar molta gent a la pobresa i a una situació social molt precària, i això no ens ho podem permetre. Les decisions que es prenen són decisions molt difícils. La gran majoria de les mesures que s’han de prendre no són d’assistència sanitària, són de prevenció. Són decisions que tenen a veure amb el benestar de la població, són decisions globals, perquè si arruïnem el país, si el país acaba en una situació de catàstrofe, això és gravíssim. Això vol dir que hem de fer sacrificis. Sacrificis d’uns en benefici d’uns altres. El problema és que aquests sacrificis estiguin ben distribuïts i siguin justos, perquè normalment el que és fàcil és demanar que faci sacrificis la gent assalariada i, en segons quins nivells, la gent no fa sacrificis. Trobes que els bancs perden un munt de diners i tots [els seus directius] es pugen el sou. Això em desborda.\nEn el moment actual tenim un problema gravíssim amb la conscienciació de la societat\nUna cosa bàsica, que no sempre els deixen fer, és que han de tenir lideratge. Infermeria s’ha de convèncer que és bàsica en el sistema de salut, però aquest convenciment exigeix lideratge i manar, i autoorganitzar-se, i buscar l’entesa amb els altres estaments, no la competència, sinó la bona entesa amb els altres estaments. Infermeria necessita un gran lideratge de gent que marqui pautes. Lideratges forts, que no vol dir que siguin autoritaris. Què serà la infermeria? El que vulguin les infermeres i els infermers que sigui. Maneu, feu sentir la vostra veu. Això exigeix lideratge, exigeix tenir clar quins objectius vol aconseguir la infermeria en els propers trenta anys, i vol dir influir. Influir en el sistema sanitari i ficar-se en la planificació. La infermeria ha d’estar involucrada en l’organització de la sanitat.\nI les infermeres s’ho creuen, això?\nSi no s’ho creuen, estem malament. Ara és el moment d’estar involucrats de debò. Us heu de ficar en els mecanismes de decisió. Quan es planifica, hi ha d’haver les infermeres. Si no, malament.\nLes infermeres s'han de convèncer que són bàsiques en el sistema de salut, però aquest convenciment exigeix lideratge i manar, i autoorganitzar-se, i buscar l’entesa amb els altres estaments, no la competènciaQuina opinió té sobre la prescripció infermera?\nLa infermera té unes prescripcions que li són pròpies, però després n’hi ha unes altres que no ho són. Avui la sanitat és una tasca d’equip. Això dona unes possibilitats molt grans entre metges i infermeres. La gran equivocació és no treballar en equip. El treball\nen equip permet cogestionar. Si col·laborem, si treballem conjuntament, és fàcil de fer.


Avui Sortim al Teatre - A Barcelona, per Nadal, sortim al teatre - ADETCA\nAvui Sortim al Teatre – A Barcelona, per Nadal, sortim al teatre\nADETCA promou una gran campanya de reactivació del consum teatral\nADETCA, gràcies a la col·laboració de l’ICEC, l’Institut Català de les Indústries Culturals, la CCMA, Corporació de Mitjans Audiovisuals i la Regidoria d’Indústries Creatives de l’Ajuntament de Barcelona, promou una gran campanya per a la reactivació del consum que pretén incentivar la tornada del públic als Teatres de Catalunya, durant l’època de Nadal.\nDavant la situació en la que ens trobem immersos sota els efectes de la Covid19, ADETCA ha volgut dissenyar una campanya optimista, allunyada de qualsevol tipus de victimisme i que vol fer sentir a cada espectador que forma part d’un col·lectiu molt més gran del que s’imagina.\nLa campanya comença l’1 de desembre amb la campanya digital i estarà activa fins el dia de Reis.\nEs preveuen, també, suports exteriors, comunicació en premsa i emissions per televisió i ràdio. L’element principal de la campanya són 10 spots de 2′ que s’emetran pels canals de la CCMA.\nLes peces presenten la història d’una persona anònima que el públic no coneix: qui és, a què es dedica, i la seva vinculació amb el teatre. Tot seguit, apareix la sorpresa. Aquesta persona anònima la conviden a anar al Teatre, i quan entre al cotxe per anar-hi, descobreix que en l’interior d’aquest l’espera un dels seus actors o actrius preferits, que està interpretant un espectacle durant aquestes dates.\nDurant el trajecte cap al teatre mantenen una conversa, que permet que es coneguin i que descobreixin la vinculació entre elles. Un cop arriben al teatre, l’actor o l’actriu li presenta el seu món i el convida a quedar-se. Que comenci la funció.\nLa campanya té una versió genèrica, Avui sortim al teatre, i una altra localitzada a la ciutat de Barcelona, A Barcelona, per Nadal, sortim al teatre.\nPer donar suport al missatge s’ha creat la web www.avuisortimalteatre.cat des de la que es pot accedir a tots els teatres que en formen part i veure les 10 històries encapçalades per 10 teatres diferents, amb 10 actors/actrius de protagonistes que el que volen és recordar aquest lligam tan estret entre la professió i el públic, afirmant la importància d’anar a teatre i el que suposa pels espectadors poder gaudir-ne, recordant en tot moment que és un espai segur.\nEn aquesta pàgina anirem actualitzant tots els suports i tota la informació de la campanya.


167 Trenquem els ous, però quan l’oli sigui calent – El NAS de Cardedeu\nTrenquem els ous, però quan l’oli sigui calent\nPer Josep Jallè\nAcabem d’estrenar l’any amb el regidor de Vic, Joan Coma, detingut i portat a la Audiència Nacional, modern nom del vell franquista Tribunal de Orden Público. Ha estat un tret de sortida 2017. Càrrec?: recordar-nos la dita popular que per fer truita cal abans trencar els ous, a un ple de l’ajuntament de Vic el 2015.\nMal parat ho deuen veure quan segueixen amb el sostenella y no enmendalla, com lema pel seu diàleg: pal i …. més pal. De pastanagues, com de fons de reserva per a pensions, ja no en queden.\nAmb la meva solidaritat per al regidor de Vic, voldria fer una aportació òbvia: abans de trencar els ous per fer la truita, cal que l’oli de la paella estigui a punt, calent. La precipitació només mena a una truita de difícil païment.\nAixí que, benvolgudes, benvolguts, tinguem la serenor per encertar el moment de trencar els ous. I a la Vila el desig que l’equip que governa tingui el capteniment per fer el millor possible les coses, escoltant les aportacions dels veïns, les seves demandes, triant el gra de la palla, i programant actuacions amb sentit clar per a cada barri i pel conjunt, no repetint algunes actuacions que tenen totes les característiques de capricis, dèries o dogmatismes atàvics, sense lògica, recargolant, per exemple, la feina de conduir vehicles, feina no prescindible per a gent gran que ni té transport públic a la porta de casa, ni pot anar en bicicleta, ni té un radi de cobertura massa ampli caminant. Ells també han fet possible que arribem on som. Evitem, doncs, altre perill: que camí de fer la truita, els ous ens caiguin a terra, una manera de trencar-los, sí, però sense l’objectiu.\nBe the first to comment on "167 Trenquem els ous, però quan l’oli sigui calent"


Jan van Huchtenburg - Col·lecció Gelonch-Viladegut\nCol·lecció Gelonch-Viladegut Jan van Huchtenburg\nJan van Huchtenburg va néixer a Haarlem el 20 de novembre del 1647 i va morir a Amsterdam el 2 de juliol del 1733. Fou un pintor holandès, especialitzat en cavalls i batalles, com ho foren també Esaias van de Velde i Philip Wouwermans. El seu primer mestre fou Thomas Wijck.\nA París va treballar sota les directrius d’Adam Frans van der Meulen als Gobelins com a il·lustrador i dissenyador.\nEl 1670 va tornar a Haarlem. El seu estil llavors es va basar en obres on es representaven cavalls i homes vestits de maneres diverses. Més tard, es va aventurar en escaramusses de cavalleria i compromisos militars, reconeguts pel Príncep Eugeni de Savoia i pel rei Guillem III, per a qui va representar les batalles en què havien participat a Europa, de manera que els va acabar convertint en personatges populars.\nEntre els seus treballs més importants hi ha Siège de Namur (1695). Després del 1696 fou pintor de la cort del Príncep Eugeni de Savoia i del rei Guillem III i existeix una sèrie de deu o onze obres en tela, totes de les mateixes mides que descriuen vàries batalles: la Batalla de Zenta (1697), la Batalla de Chiari (1701), la Batalla de Luzzara (1702), la Batalla de Blenheim (1704), la Batalla de Cassano (1705), la Batalla de Torí (1706), la Batalla de Oudenaarde (1708), la Batalla de Malplaquet (1709), la Batalla de Petrovaradin (1716) finalitzant amb la Batalla de Belgrad (1717). El duc de Marlborough, gran aficionat a l’art, posseïa moltes d’aquestes obres.\nJean Rousset de Missy i Jean Dumont Carelskroon van escriure unes cròniques militars de la Guerra de Successió a la Corona d’Espanya que foren il·lustrades per Jan van Huchtenburg.


EL MES DE LA IGUALTAT EN L’ALQUERIA DE LA COMTESSA - Diari Serpis\n– L’ajuntament de l’Alqueria de la Comtessa, pel mes de la igualtat, ha organitzat 3 dies amb activitats en homenatge a la dona\nEl divendres 4 de març hi va haver cinefòrum amb la pel·lícula “Una cuestión de género” al Centre Social a les 17.30 h.\nEl diumenge 6 de març es va anul·lar la volta a peu que estava organitzada, a causa del mal temps que va fer. Però el municipi sí que va tindre un esmorzar popular i un taller infantil al pavelló del poliesportiu. Aquest dia també hi va haver un concert de música a càrrec de la banda de música Unió Musical S.T Cecília en homenatge a la dona a les 12.00 h a la Casa de la Cultura.\nFinalment, el 8 de març, el Dia de la Dona es va organitzar un dinar per a totes les dones del poble al Centre Social, a les 13.30 h. Les interessades en assistir van pagar 2 euros en l’ajuntament, van acudir a la cita al voltant de 80 dones.\nArticle anteriorTavernes reivindica el paper de la dona amb un mural artistic al Braç Treballador\nArticle següentLa Falla Serpis i la Fundació Espurna s’uneixen per a crear el monument infantil d’enguany


Parc UdG » Tradingmotion\nDes de 2002, TradingMotion ha ofert sistemes de trading de diferents desenvolupadors a inversors, començant el servei en el broker líder a Futurs d'Espanya - Interdin.com. Després d'anys de perfeccionar la tecnologia d'execució, expansió del nombre de sistemes, i creació de millors eines per a la seva anàlisi, el proper pas en la nostra evolució és posar-la a disposició de més inversors a través d'acords amb brokers líders de tot el món.\nMolts inversors particulars coneixen els beneficis del trading però els costa implementar un pla consistent, o aprendre les particularitats de desenes de mercats de futurs de tot el món. Amb la plataforma de TradingMotion, no es necessita ser un trader experimentat. S’accedeix a algoritmes sofisticats i es proveeixen les eines per analitzar i monitoritzar el rendiment dels centenars de sistemes automatitzats segons el nivell desitjat de capital i la gana de risc. Simplement obri un compte amb un dels brokers connectats a la nostra plataforma (o iniciï la sessió al compte existent) i comenci a operar a través de sistemes automatitzats.\nSi és un gestor d’inversions, TradingMotion suporta l’operativa en blocs de comptes per als seus clients, permetent-assignar capital en els nostres sistemes automatitzats, seleccionar una cartera de sistemes, o carregar el seu propi sistema en la nostra plataforma per la seva operativa exclusiva – donant-li informació en temps real del seu rendiment. Deixeu-nos l’execució i Enfóquese en anàlisi i desenvolupament del negoci. Contacte per a solucions personalitzades segons les seves necessitats.\nBrokers i Institucions\nHem treballat amb desenes de brokers i bancs al llarg dels anys els que necessiten productes per expandir el seu negoci amb els seus clients. TradingMotion proveeix aquest producte mitjançant la nostra plataforma de trading automatitzat basada en un servidor disponible a través d’un API amb la seva connexió FIX existent o plataforma de trading. Podem carregar la plataforma al seu lloc web o pot contactar-nos per crear una versió de marca blanca. Els seus clients obtenen control total per activar i aturar els sistemes en els seus comptes via la vostra web. Contacti’ns per a més informació sobre com pot ser la integració i els beneficis que aporta.\nDesenvolupadors de Sistemes\nSi és un desenvolupador de sistemes de trading, podem oferir els seus sistemes a inversors en diferents brokers en diversos països. Deixeu-nos a càrrec de les molèsties i costos d’execució, el càlcul de rendiment i la seva exposició, i el maneig de les llicències i els pagaments. Vostè decideix un preu per llicenciar els seus sistemes a clients, i vegi quants seguidors i vendes ha fet en temps real mitjançant el Portal de Desenvolupadors. Contacti’ns per començar.\nPersona de contacte: Victor Martin Garcia\nC/ Pic de Peguera, 11 (Ala A Despatx A1-12b)


La família salesiana celebra la festa de Sant Joan Bosco | Salesians Ciutadella\nAquest setmana passada la família salesiana ha celebrat els actes de la festa de Sant Joan Bosco.\nAquest setmana passada la família salesiana ha celebrat els actes de la festa de Sant Joan Bosco. Ho ha fet, com ve sent tradició, amb una celebració al Santuari el dia 31 de gener, festa de Don Bosco, i el passat cap de setmana amb els actes programats per la UAADB.\nDissabte capvespre va tenir lloc l’Assemblea General de socis a la Sala de Música del centre, en la qual es van exposar les activitats realitzades durant el 2017 així com els pressuposts del 2018. El president de l’entitat, Pedro Arguimbau, va tenir unes paraules d’agraïment a la comunitat salesiana i va encoratjar als socis a participar a les diferents activitats programades al llarg de l’any (excursions, actes culturals, concerts, etc.). A continuació, va tancar l’acte el director del centre, Ramon Vera, fent èmfasi en la feina feta pels antics alumnes i la tasca evangelitzadora encomanada als laics.\nAhir, diumenge, en canvi, es va celebrar una eucaristia a la Catedral de Menorca presidida pel Sr. Bisbe. La família salesiana es va unir en aquesta celebració per celebrar els 1600 anys de la publicació de la famosa carta del bisbe Sever. A continuació, es va realitzar la fotografia de grup i el dinar de germanor a l’Hotel Sagitario Playa. A l’esdeveniment hi van assistir, a part de personalitats eclesiàstiques, com el Sr. Bisbe, autoritats polítiques com la vicepresidenta del Consell Insular de Menorca, Maite Salord, o la regidora de l’Ajuntament de Ciutadella, Laura Anglada. Durant el dinar es va retre homeatge al salesià Máximo Echávarri.


Miguel Milá: "Per gaudir la vida cal tenir sentit de l’humor i sentit de l’amor"\nEl dissenyador Miguel Milá a la seva casa d'Esplugues. ©Paola de Grenet\nMiguel Milá: “Per gaudir la vida cal tenir sentit de l’humor i sentit de l’amor”\nPer María Güell Ampuero | 08 Dec 2020\nLes làmpades de Miguel Milá il·luminen milers de cases, però ell insisteix que la major part del temps estan apagades i que per tant són principalment un objecte de decoració. Es defineix com un dissenyador preindustrial perquè mai li ha interessat massa la indústria com a indústria i s'ha decantat pel disseny partint de l'ús de les coses. Milá subratlla que l'estètica és el més important.\nMiguel Milá (Barcelona, 1931) va començar a col·laborar al despatx dels arquitectes Alfonso Milá, el seu germà, i Federico Correa el 1950 quan feia la carrera d’Arquitectura, que va abandonar poc després per dedicar-se al disseny d’interiors. Proclama als quatre vents que no es va adonar que li agradava el disseny fins que va deixar la carrera d’Arquitectura: “Federico Correa em va dir, si no t’agrada per què no la deixes, i em vaig sentir l’home més lliure del món”.\nEs va convertir en interiorista, però ben aviat es va adonar que els mobles que es feien en aquella època no li agradaven i va començar a dissenyar mobles i llums per decorar cases. “El primer que vaig fer van ser làmpades, fins i tot vaig obrir una botiga que es deia Tramo en un local que em va deixar la María Vidal-Quadras i, a través d’aquest primer negoci, vaig entrar en contacte amb les propietàries de Gres, que es van interessar pels meus llums i em van proposar unir-me a Gres”, explica. Té molt present el seu primer treball com interiorista: “El meu primer disseny d’interior va ser una casa a Sant Feliu de Codines de Coderch. M’ho va encarregar el mateix Coderch quan jo tenia poc més de vintipocs anys… Jo vaig continuar treballant al despatx Milá-Correa, però m’anava independitzant a poc a poc, tot i que físicament seguia al mateix despatx”.\nEl seu amic Federico Correa es va acomiadar fa unes setmanes d’aquest món terrenal. Què pot dir d’ell? “És un home que em va ajudar moltíssim a la meva vida professional. M’ha valorat molt; m’ha valorat més ell a mi que jo a ell”, assenyala. I de Barcelona, què pot o vol explicar-nos de la seva ciutat? “Jo sóc un entusiasta de la ciutat de Barcelona; m’encanta, l’he viscut intensament. Vaig néixer a la plaça Sant Jaume número 2, al costat de l’Ajuntament. El barri s’ha anat degradant molt; ja no és el que era. Quan vivíem allà estàvem a un pis que era del meu avi. Llavors no es compraven els pisos, es llogaven. Jo vaig passar molt temps a la plaça Sant Jaume; aquell barri era la meva casa. El que ara és un restaurant era una ferreria a la qual jo anava molt i Sant Just i Pastor era una església en la qual participava molt el meu pare, que era un gran entusiasta de la seva restauració”, recorda.\nDiferents dissenys de Miguel Milá.\nPremis i consideracions\nRevisant el llibre Miguel Milá. Lo esencial de l’editorial Lumen, que es va publicar l’any passat i que ja està a punt de la seva segona edició, veiem fotos seves recollint premis com la Medalla d’Or al Mèrit en Belles Arts amb els Reis el 2016. “Premis. M’han omplert de premis i consideracions i això m’ha anat molt bé, i molts es deuen a l’ajuda que vaig tenir del Federico i també va creure molt en mi en Coderch, a qui li dec molts dels meus reconeixements”.\nMilá va ser professor a l’Escola Elisava i a Eina, totes dues escoles de disseny: “Vaig entrar a Elisava per substituir al Federico, però el tema de la docència no era el que més em va agradar fer. Al principi em donava molta marxa fer classes, però després em vaig cansar perquè la gent no responia. El què m’agrada és el disseny i d’una forma especial”.\nLa làmpada Cesta, de Miguel Milá.\nRecomanaria estudiar disseny al seu nét? “És molt difícil recomanar a la gent jove què han d’estudiar. Els temps han avançat tant que m’atropellen. Em trobo avassallat pels avanços que es produeixen. No puc recomanar maneres de treballar, l’única cosa que els hi dic és que facin el que facin ho facin amb veritable vocació i que s’ho passin bé. Crec que per gaudir la vida cal tenir sentit de l’humor i sentit de l’amor”.\nEls dissenys Milá són símbol d’excel·lència, però no podem ignorar el fenomen Ikea. Què opina del gran huracà suec? “Crec que Ikea és un dels llocs més difícils on anar a comprar, però agraeixo la feina que fan perquè ofereixen dissenys bons a baix preu i estan ajudant a la cultura del disseny”, sosté.\nMiguel Milá amb la cadira Gata.\nLa Pedrera i el seu tiet Pedro Milá\nEl banc NeoRomántico Liviano (2000) que produeix Santa&Cole omple voreres com les de Passeig de Gràcia. Què fa quan es troba amb un dels seus bancs? “Sento una gran, gran satisfacció!”, exclama. Precisament en aquesta gran avinguda hi ha la Pedrera o la Casa Milá. “M’entusiasma la Casa Milá perquè tinc aquest cognom i perquè és el disseny més complet de Gaudí. Jo tinc la teoria que aquell qui encarrega una casa té molt a veure amb el resultat final. M’agradaria escriure un llibre que es titulés Pedrera també ve de Pedro, que era el meu oncle Pedro Milá i que va tenir molt a veure amb el resultat final. No és que la Pedrera sigui el millor disseny de Gaudí, però és lluminosa contràriament a allò que deien els que la criticaven i asseguraven que era un cova. Té llum a tots els seus espais. No he vist mai una cuina d’aquella època més alegre que la de la Casa Milá”.\nEls seus dissenys fa anys que s’expandeixen per tot el món. Controla l’expansió? “Els meus productes es venen a l’estranger. Per exemple a Itàlia s’han venut moltíssims models meus de llums. M’he trobat a molts vestíbuls de cases de Milà el model Estadio que em van encarregar l’Alfonso i el Federico. Per a mi, que els italians valorin els meus dissenys és un triomf perquè sóc un gran admirador del disseny italià i del nòrdic”, exposa.\nLa imaginació del dissenyador no s’atura. “Ara el que faig a vegades és col·laborar amb el meu fill Gonzalo, que és un excel·lent dissenyador. L’últim que hem fet és una sèrie de mobles de jardí i estem a punt de treure al mercat una sèrie de banc i cadira també per a exterior”. I com a detall divertit ens explica que li han demanat professionalitzar la seva pala per matar mosques: “La meva dona es queixava de les mosques i vaig inventar un pal i un tros de cuir fa anys; ara s’han posat en contacte amb mi una empresa especialitzada en cuir i la comercialitzaràn; l’he batejat Espantamoscas”.\nModel de llums Wally.\nLa fotografia de carrer de William Klein es queda fins al novembre\nLa Fundació Catalunya La Pedrera ha decidit prorrogar fins a...\nUn museu d’èxit internacional arriba a Barcelona: el Moco Museum\nDissabte va obrir portes a la capital catalana la segona...\nAquella Maria dita cultura\nEls ponents d'un debat sobre la projecció cultural de Barcelona...\nL'edició d'aquesta tardor s'ha ramificat en tres noves propostes d'esdeveniments...\nManifesta 2024: una oportunitat d’or per a l’escena artística barcelonina\nEn aquests temps d'incertesa, l'anunci que Barcelona ha estat seleccionada...\nBarcelona mostra el seu potencial creatiu amb la festa del disseny més experimental\nDel 7 al 30 d’octubre, la Barcelona Design Week 2021...\nNo és per no anar a Mart, però anar-hi per anar-hi… Em quedo a Barcelona\nEl CCCB obre una espectacular exposició sobre el planeta vermell,...


Diversos agents de la Guàrdia Civil abandonen la Plataforma Proseleccions Esportives Catalanes després d'escorcollar-la.\nActualitzada 28/10/2020 a les 17:25\nEn l'operació s'investiguen diverses vies de finançament amb fons públics «d'activitats irregulars alienes al destí legal» que tenien els diners. En els escorcolls s'ha intervingut gran quantitat de documentació, suports informàtics, i telèfons mòbils per a analitzar-los. La investigació continua oberta i no es descarten noves detencions en els propers dies. L'operació de la Guàrdia Civil, anomenada 'Volhov', ha consistit en 31 escorcolls en vuit partits judicials de les demarcacions de Barcelona i Girona i 21 detencions pels delictes de malversació de fons públics, prevaricació i blanqueig de capitals. La investigació deriva de les suposades subvencions irregulars de la Diputació de Barcelona i la Plataforma ProSeleccions Esportives Catalanes.\nComenta el contingut : La Guàrdia Civil fa 31 registres i 21 detencions en l'operació 'Volhov' contra empresaris independentistes