Rutes senderisme a Barcelona de menys de 5 km fàcils Amb track\n> Rutes senderisme a Barcelona de menys de 5 km fàcils Amb track\nRutes senderisme a Barcelona de menys de 5 km fàcils Amb track: s'han trobat 48 resultats\nAquesta fàcil ruta SL®-C 94 té el punt d'inici a Àrea d'esplai del Pantà de Sau i presenta un desnivell acumulat de 379 m. El recorregut del sender està mantingut per la FEEC, que és qui ens ha proporcionat el track. Dades tècniques de la [...]\nEls amants de la muntanya podran gaudir de la PR®-C 32.2 , ruta mantinguda per la FEEC a través de la seva xarxa de senders. Aquesta que us presentem neix a La Riera i té una longitud de 2.05 km. Segur que t'encantaran els seus 39 m de [...]\nAquesta fàcil ruta PR®-C 32.1 té el punt d'inici a Sant Baldiri i presenta un desnivell acumulat de 195 m. El recorregut del sender està mantingut per la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya, que és qui ens ha proporcionat el [...]\nLa ruta SL®-C 63 realitza un recorregut de 3.50 km i 283 m de desnivell acumulat amb sortida a Collada de l'Obac (Carretera B-122 Km 10) . A la fitxa us podeu descarregar el track, mantingut per la FEEC. El camí transcorre a un altitud [...]


INDRETS « SOCIETAT D'ESTVDIS DE LA VERNEDA DE SANT MARTÍ\nL’edifici Piramidón, al centre del Barri La Pau, és un contenidor ben curiós: un hotel d’entitats, un casal de barri, un ambulatori, una escola d’adults… i una galeria d’art contemporani.\nCreat per Isidre Bohigas el 1990, dóna aixopluc a un reguitzell d’artistes que tenen allà els seus tallers. És al mateix temps “una fàbrica de creació i una galeria d’art”.\nPer als interessats en l’art contemporani és un lloc imprescindible. Pels que no ho són tant, les vistes sobre el barri i sobre Barcelona paguen la pena de pujar fins a la darrera planta de l’edifici.\nAdreça: Pere Vergés, 1\nMés informació: http://www.piramidon.com/ca/\nUN PLAFÓ CERÀMIC AL CARRER GUIPÚSCOA\nEl carrer Guipúscoa ja funcionava com a tal des de mitjans dels anys 50, tot i que el paviment estava sense asfaltar. El 19 de juliol de 1958 l’alcalde de Barcelona, Marcelino Coll, va obrir aquest carrer al trànsit. Ell mateix va afirmar que “aquesta obertura no constitueix una inauguració oficial”.\nNo va ser fins el 20 d’octubre de 1963 que es va inaugurar oficialment. Aquesta inauguració va estar presidida per José María de Porcioles, alcalde de Barcelona, i Nicolás Lasarte Arana, alcalde de Sant Sebastià. També van assistir representants dels barcelonins residents a Sant Sebastià i la colònia guipuscoana de Barcelona. Els dos alcaldes van descobrir un plafó ceràmic commemoratiu.\nEl plafó ceràmic està situat a la dreta de la façana del Col·legi Adela de Trenquelleon (al número 24), al costat de l’antiga fàbrica Zenith. És obra del ceramista Joan Guivernau. Està format per 15 rajoles en les que apareix la platja del Cros de Sant Sebastià. En la part superior, als costats del lema “Barcelona a San Sebastián”, hi ha la Dama del Paraigües (que llavors era un dels símbols de la ciutat de Barcelona) i l’escut de la ciutat guipuscoana.\nA l’altra banda del carrer es troba la Casa de l’Esport, seu de 24 federacions esportives catalanes, entre elles la de bàsquet.\nAdreça: Guipúscoa, 24\nMés informació: www.catmarianistes.com/\nUN ARC DE SANT MARTÍ AL PARC\nAl parc de Sant Martí, darrere la masia Can Planas, s’observen uns curiosos fanals. No són tals. Els arquitectes del parc van voler reproduir tants cops com es volgués l’arc de Sant Martí i per això van dissenyar aquests aspersors gegants. Dissortadament, van funcionar només uns mesos.\nAdreça: Parc de Sant Martí (darrere Can Planas)\nDUES FONTS DE CANALETES\nDe les prop de 1.700 fonts que té Barcelona, tothom coneix la de la Rambla de Canaletes, on se celebren les victòries esportives del FC Barcelona. Però no és l’única. Hi ha disset repartides per tots els districtes (excepte Sarrià-Sant Gervasi i Nou Barris).\nI al barri en tenim dues. Una, a la cruïlla de Via Trajana amb Binèfar (a la foto) i l’altra a la plaça de la Infància (darrere el CAP Sant Martí del carrer Fluvià).\nEl 1889, l’arquitecte municipal Pere Falqués va dissenyar aquesta font-fanal de ferro colat. La base té forma circular. A la part superior, quatre fanals il·luminen l’entorn i la part central, ornada amb quatre escuts de la ciutat, té quatre brolladors (més un petit abeurador per a gossos).\nAdreces: Via Trajana/Binèfar; Plaça de la Infància\nSi preguntem a qualsevol que passeja pel carrer Guipúscoa que hi ha al subsòl ens contestarà que la línia 2 del metro. En temps, a més, discorria una conducció d’aigua que portava aquesta matèria primera a la fàbrica de la cervesa Damm del carrer Rosselló. Els cervesers eren molt exigents amb la qualitat de l’aigua que feien servir i trobaren la que necessitaven en una mina del Bon Pastor. D’aquí la conducció del carrer Guipúscoa. ¿Alguna evidencia d’això? Sí. En la cruïlla d’aquest carrer amb Agricultura, al costat del pas de vianants davant el Bar Guipúzcoa, trobem la tapa d’accés a la conducció en la que podem llegir “S. A. Damm”.\nAdreça: carrer Guipúscoa amb Agricultura (Mar/Llobregat)\nESGLÉSIA VELLA DE SANT MARTÍ DE PROVENÇALS\nDedicada a sant Martí de Tours (316-397) va ser el nucli espiritual i administratiu del territori de Provençals fins a la construcció de la nova seu de l’ajuntament del poble de Sant Martí de Provençals al Clot el 1887. Al seu voltant trobem la rectoria (antic ajuntament, jutjat i presó) i la tàpia del cementiri parroquial amb un xiprer a l’entrada.\nTenim notícia certa de la seva existència des del 1052 i de tota una sèrie de destruccions que fan que els elements arquitectònics actuals siguin de diferents èpoques, destacant el campanar barroc, el pòrtic medieval i algunes pedres romanes al pati de l’entrada a l’església.\nAdreça: plaça Ignasi Juliol.\nLA MASIA DE CA L’ARNÓ\nEn la primera imatge veiem Ca l’Arnó als anys setanta quan encara era una explotació agrícola. Un cop desnonada la propietat, a finals del 80, veient que el municipi no li donava cap ús, s’inicià un moviment veïnal, molt especialment l’Escola d’Adults, que reivindicà la seva remodelació i conversió en ludoteca. Una de les accions va ser cobrir la masia amb una gran lona en la que es podia llegir “Salvem Ca l’Arnó”. Finalment, Ca l’Arnó és avui una ludoteca dedicada a la petita infància, els infants i els joves.\nAdreça: carrer Menorca (entre el mercat Provençals i Can Cadena).\n“LA LÍNIA DE LA VERNEDA”\nSempre que es demana per un símbol de La Verneda de Sant Martí, a la ment acudeix l’església de Sant Martí de Provençals. Tot i això, es troba en un indret una mica allunyat d’algunes parts del barri. En canvi, l’escultura de Francesc Torres “La Línia de La Verneda” el recorre en tota la seva llargària, tot seguint el carrer Guipúscoa, des de Bac de Roda fins al passeig d’Extremadura (d’un punt A a un punt B).\nVa ser inaugurada el 1999 al mateix temps que la urbanització del carrer, dos anys després de la posada en marxa de la línia II del Metro.\nEn cada tram de carrer, deu plaques i una ona (que va canviant de posició al llarg del recorregut i es va desviant de muntanya a mar) ens recorden amb textos gravats la història de l’antic poble de Sant Martí de Provençals i alguns trets d’esdeveniments més actuals.\nAdreça: al llarg del carrer Guipúscoa (entre Bac de Roda i Extremadura).\nJa era sabut que el Pla Parcial de la zona de Llevant (sector Nord) assignava una alta densitat de construcció d’habitatges als terrenys situats al nord de la Gran Via. D’aquest Pla va néixer el barri de La Verneda de Sant Martí (Gran Via-ronda de Sant Martí-Espronceda-límit amb Sant Adrià).\nAvui trobem al nostre barri fins a quaranta-u edificis de més de cinquanta metres d’alçada. Molts d’ells es troben al Barri de La Pau i al llarg del carrer Guipúscoa però hi ha una acumulació especial quan comences a baixar pel carrer\nPont del Treball Digne i trobes, a l’esquerra, els quatre blocs de la Cooperativa Montseny; a la dreta, els set de Construcciones Españolas; després del carrer Menorca hi ha els cinc de Lamaro i en arribar al carrer Huelva i girar a la dreta s’aixequen els tres de la Cooperativa La Puntual i l’enorme edifici verd de La Caixa: en total vint edificis de més de cinquanta metres (dels que els bombers anomenen EGA-Edifici de Gran Alçada).\nTot plegat, un “Manhattan vernedenc” on hi viu una tercera part dels prop de\n55.000 habitants del barri. A la fotografia extreta de Google Earth es pot apreciar la línia de gratacels just al costat del nucli antic amb l’església, la rectoria, les masies i el parc de Sant Martí.\nAdreça: carrers Pont del Treball, Cantàbria, Huelva.\nLa Palmera va ser la darrera zona en construir-se del barri (cap a finals dels seixanta, inicis dels 70). La primera fotografia permet veure encara la fàbrica Bidones Ballester i la seva xemeneia (és l’única que ha quedat dempeus del nostre\nLa plaça és va inaugurar el 1984 mig urbanitzada i amb l’escultura “El Mur” de Richard Serra com a eix vertebrador. Els veïns havien aconseguit que no es construïssin blocs de pisos.\nA la darrera foto, veiem l’estat actual. A mà dreta encara es pot veure el solar\nbuit del que havia de ser el nou edifici de l’escola d’adults i que els veïns també van rebutjar, per tal de mantenir la plaça sense construccions.\nSembla que el futur passa per convertir-se en una superilla, tot i que, de fet, ja funciona com a tal.\nAdreça: plaça de La Palmera\nLes obres de l’estació de La Sagrera van descobrir el 2011 una vil·la romana al costat de l’antic Pont del Treball. Les excavacions arqueològiques van concloure que havia estat construïda a finals del segle I aC i perdurà fins al segle cinquè de la nostra era. L’activitat econòmica d’aquesta construcció, antecessora de la masia, era la producció de vi per a l’exportació.\nEntre les troballes d’interès es troba un mosaic policromat. Actualment es troba en estudi, tot esperant el final de les obres quan està previst exposar-lo dins la futura\nestació. Una altra troballa interessant és un fragment d’oscillum, una mena de mòbil penjoll (foto inferior).\nAdreça: carrer Pont del Treball (al costat de l’Institut Salvador Seguí, sota l’estació)\nPISOS DE SINDICATS O BARRI PARERA\nEl vuit de juny de 1958 s’inauguraven oficialment els pisos del nou barri de l’Obra Sindical del Hogar, batejat amb el nom de Barri Parera. A la primera foto es veu l’estat de construcció de La Verneda de Sant Martí al 1965, amb els tres polígons públics: Via Trajana, Parera i La Pau.\nEl nom original havia de ser San Pablo però es va canviar en homenatge a Juan Antonio Parera, un falangista dirigent del Sindicat Vertical que acabava de morir. Per conèixer millor la història del barri és recomanable llegir “Parera”, de Montse Oliva (Adigsa, 1995).\nAdreça: delimitat pels carrers Guipúscoa, Menorca, Fluviài Treball.\nHem assistit en viu i en directe a la desaparició d’un dels edificis més emblemàtics del barri: l’antiga fàbrica de televisors Zenith.\nSituada al carrer Espronceda, entre Guipúscoa i Concili de Trento, era obra del despatx d’arquitectes Giráldez, López Íñigo & Subías (premi FAD del 1958 per la Facultat de Dret de la Universitat de Barcelona).\nLa fàbrica va ser inaugurada l’octubre de 1967 pels amos de Telerasa, llicenciada per\nEspanya de Zenith Radio Corporation de Chicago, pel president de la companyia\nnord-americana Joseph Wright i pel ministre d’Industria, Gregorio López Bravo.\nFins al 1983, quan va tancar deixant un centenar de treballadors al carrer, havia fabricat televisors i ràdios de la marca Zenith. Després d’un llarg període de poca activitat econòmica, actualment, després de l’enderroc, al solar estan en construcció 112 habitatges de la promotora Núñez y Navarro.\nAdreça: carrer Guipúscoa amb Espronceda.\nANTIC CINE LEVANTE\nAl número 70 del carrer Guipúscoa es troba el bingo Verneda. Però fins el juny del 1979 havia estat el Cine Levante. La seva inauguració, l’agost de 1958, el va convertir en una de les sales d’exhibició amb més capacitat de Barcelona: 2.100 localitats.\nA més dels programes dobles, entitats i col·legis del barri el feien servir per a actes massius (La Caixa va celebrar un Dia Universal de l’Estalvi; l’institut Juan de Austria va portar els seus alumnes a representacions de teatre). El Cine Levante va quedar immortalitzat també a la pel·lícula “Trampa al amanecer”.\nJuntament amb el desaparegut Cine Verneda (Cantàbria/Guipúscoa, 1966-1984), oferien l’únic oci d’un barri tot just construït.\nLa comparació entre totes dues imatges, revela l’absència de la comissaria, de fanals, d’arbres, de contenidors…\nL’INSTITUT SALVADOR SEGUÍ\nEl gener de 1977 començaven les obres del que havia de ser una indústria al solar del Pont del Treball amb Santander. Els veïns reivindicaven per aquell lloc un equipament educatiu. Van aturar les obres (primera foto) i van ocupar el solar perquè ningú intentés continuar-les. Després de mesos de lluites (guàrdies al terreny, assemblees, manifestacions, edició de cartells, entrevista amb l’alcalde Socías…), la propietat del terreny es va avenir a negociar. L’Ajuntament va comprar el terreny i es va comprometre a edificar una escola.\nFinalment, però, l’escola es va ubicar en la fàbrica tèxtil del costat (Vitos) i el 1987 s’inaugurava l’actual institut Salvador Seguí. Aquest s’ha salvat pels pèls de quedar afectat pel pla d’ordenació de la futura estació ferroviària.\nMONÒLITS AL PARC DE SANT MARTÍ\nEl parc de Sant Martí és una capsa de sorpreses: fanals que no sónfanals sinó aspersors per crear arcs de Sant Martí sobre la gespa, un antic cementiri…. Els autors del parc (Carles Martí i Antonio Armesto) van introduir tota una sèrie d’elements aparentment invisibles a la vista. És el cas dels monòlits que començen a aparèixer al carrer Fondal de Sant Martí, s’endinsen en el parc i giren pel darrere de la rectoria per acabar al carrer Agricultura.\nUna successió de menhirs de formigó que en realitat ens indiquen els límits d’una teòrica illa de cases com les que envolten el parc.\nDurant les obres d’obertura del carrer Concili de Trento i construcció dels instituts Juan de Austria i Infanta Isabel el 1960 es van trobar restes d’una necròpoli romana de tègules (veure fotos). No és l’única trobada al barri: al carrer Menorca, als pisos de Sindicats, davant el camp de futbol, també es va fer una excavació de salvament d’una petita necròpoli.\nEls cementiris romans s’implantaven al costat de les vies d’entrada i sortida de les poblacions. No és d’estranyar doncs la presència d’enterraments en un territori en el què, a més, hi havia una important explotació vitivinícola (la vil·la romana del Pont del Treball Digne, ara rebatejada com de La Sagrera).\nEn aquesta fotografia aèria presa sobre el 1955 podem observar la construcció dels blocs de sindicats al carrer Selva de Mar; a mà esquerra veiem el camí de La Verneda i l’obertura del carrer Guipúscoa. Sobre el camí hi ha quatre masies: Ca l’Armengol, Cal Gallinaire, Can Masover i Can Juliol (de dalt a baix). Davant Can Masover es veuen plantades dues palmeres: les que encara avui trobem a l’interior dels blocs de la Caixa entre els carrers Guipúscoa, Agricultura, Huelva i Treball, darrere de l’entrada al supermercat Lidl. Un testimoni físic del passat agrícola de La Verneda de Sant Martí.\nEL CARRER DE GUIPÚSCOA\nLes fotografies ens ensenyen com va ser la seva creació. A la primera (anys 40) es veuen els terrenys sobre els que després es construiria l’eix vertebrador de La Verneda de Sant Martí. A la segona, de l’any 1955, un detall de les obres davant els blocs de la Caixa, amb el carrer Agricultura a la dreta i la fàbrica Vila a l’esquerra. La tercera, de 1966, on es pot apreciar el pont “provisional” que el connectava amb el carrer València. Va desaparèixer el 1992 amb l’obertura Aragó-Guipúscoa. I després van venir el Metro (1997) i la urbanització definitiva (1999).\nESCULTURES AL PONT DEL TREBALL\nEls quatre blocs grocs de la Cooperativa Montseny al carrer Pont del Treball Digne van ser construïts entre 1964 i 1967. Els cooperativistes van voler ornar els seus jardins amb obres de l’escultor poblenoví Josep Ricart. Hi ha tres: “Quatre falques” (mig amagada per la vegetació davant el primer bloc, a la cruïlla amb el carrer Cantàbria), “Cooperació” (a la fotografia) i “Matrimoni”.\nFormen part de l’escàs catàleg de només deu escultures que embelleixen els carrers del barri i de les que cal destacar “La Línia de La Verneda”, de Francesc Torres (al carrer Guipúscoa), “El mur”, de l’escultor nord-americà Richard Serra (a la plaça de La Palmera) i “El llarg viatge”, de Francesc Torres Monsó (a la rambla Prim).\nJosep Ricart i Maymir (Taradell, Osona, 1925-Barcelona, 2020) va estar lligat tota la vida al Poblenou, té plantades obres a diversos països i són ben conegudes les de la rambla del Poblenou dedicades al doctor Trueta i a mossèn Pere Relats.\nRECTORIA DE L’ESGLÉSIA SANT MARTÍ DE PROVENÇALS\nLa rectoria de la parròquia de Sant Martí de Provençals està situada a la plaça Ignasi Juliol i unida a l’església per un pont que la comunica amb el cor. L’edifici és patrimoni històrico-arquitectònic de la ciutat.\nLa primera de les fotografies, propietat de la parròquia, permet veure l’estat en què va quedar després de la destrucció de 1936, al començament de la Guerra Civil. També s’aprecia la palmera del pati que va morir fa uns pocs anys.\nL’edifici actual acull la casa del rector i les activitats de la comunitat parroquial. La façana es caracteritza pels dos rellotges. A la part posterior hi ha una finestra per dipositar roba destinada a Càritas.\nDurant molts anys va exercir d’ajuntament del poble independent de Sant Martí de Provençals, així com de jutjat i presó, fins a la construcció de l’actual seu del Consell del Districte de la plaça Valentí Almirall (1865-1888).\nMURAL DE JOSEP MARIA SUBIRACHS\nBarcelona està plena d’escultures i murals de Josep Maria Subirachs (Barcelona, 1927-2014), el prolífic autor de la façana de la Passió del temple de la Sagrada Família, del monument a Macià de la plaça Catalunya, del mural de la façana de l’edifici Nou de l’Ajuntament a la plaça Sant Miquel o de la porta de Sant Jordi del Saló del Tinell.\nTambé al barri trobem una obra seva: el mural de la botiga General Òptica del carrer Julián Besteiro amb Guipúscoa. Es poden veure una sèrie d’ulls i orelles i les adreces de les altres botigues de la firma que als anys seixanta existien a Barcelona. A la part inferior dreta del mural es pot apreciar la signatura de l’artista. Hi ha més de trenta botigues a tot l’estat amb els seus murals.\nSubirachs era fill del Poblenou i fundà al 1950 el grup Postectura juntament amb els escultors Francesc Torres Monsó (que també té obra al barri, “El llarg viatge”, a la rambla) i Martí Sabé. Per recordar la seva obra es por visitar l’Espai Subirachs al carrer Batista, 6, del Poblenou.\nELS “TRESORS” DE L’ESGLÉSIA VELLA DE SAT MARTÍ DE PROVENÇALS: ELS RETAULES\nL’església vella de Sant Martí de Provençals és un dels símbols d’identitat del barri i del districte. Dona nom al Barri 72 i a un districte que és hereu de l’antic poble independent de Barcelona entre 1716 i 1897.\nQuan el veïnat de La Verneda de Sant Martí pensa en un indret que identifiqui el seu barri, molts expressen les seves preferències per la vella església. El temple té una història de destruccions que comença el 985 amb la d’Al-Mansur i acaba amb la del 1936 quan s’inicia la Guerra Civil.\nCal començar pel retaule de sant Martí que es pot veure rere l’altar major de l’església. És una reproducció fotogràfica de l’original que es troba als magatzems del Museu Nacional d’Art de Catalunya (MNAC). Es tracta d’una obra del 1460, feta pel mestre Antoni de Llonye (o Antoine de Lohny). Sabem que era un artista savoià itinerant i que va venir a Barcelona per fer els vitralls de la rosassa de Santa Maria del Mar.\nUn retaule és una obra d’art que té una estructura complexa. Consta de taules pintades que s’allotgen en cases, organitzades verticalment en carrers i horitzontalment en pisos.\nEn el carrer central sol representar-se la figura a la que està dedicada l’obra, en aquest cas sant Martí. La part baixa rep el nom de bancal o predel·la.\nEn el cas del retaule de sant Martí, el carrer central està ocupat per sant Martí partint la capa amb el pobre (amb vestidura del segle XV). En la part superior es representa una “pietat”: Maria sosté el seu fill mort acompanyada de Maria de Magdala i de Joan.\nEn el carrer de l’esquerra hi ha tres cases que representen moments de la vida del sant: el baptisme de Martí als divuit anys; la destrucció de temples pagans; i la curació d’una noia a punt de morir. En el carrer de la dreta: la consagració com a bisbe de Tours; el miracle de l’arbre; i el miracle del naufragi.\nEl bancal o predel·la té com a figura central Jesucrist mostrant els estigmes de la passió. A l’esquerra, sant Bernardí de Siena (molt popular perquè havia estat canonitzat el 1450), santa Apol·lònia d’Alexandria (amb la palma del martiri, unes tenalles i un queixal) i sant Abdó (llavors patró dels pagesos, amb sant Senén i sant Galderic). A la dreta, santa Àgueda de Sicília (amb la palma del martiri i una safata amb els seus pits), sant Senén (patró dels pagesos) i santa Bàrbara de Nicomèdia (amb la palma del martiri i la torre en la que va ser tancada).\nConsta que abans del 1909 hi havia un retaule a la parròquia de Sant Martí. Se sap per una fotografia que es conserva a l’Arxiu Mas de la Casa Museu Amatller. No coneixem l’autoria ni la datació, tot i que alguns autors el situen a principis del segle XVI. Les característiques de l’estructura arquitectònica l’apropen al mestre Joan Troch de Brussel·les. Va treballar molts anys a Barcelona i va fer també el retaule de la Santa Creu de l’església de Sant Just i Pastor.\nLa fotografia conservada no permet distingir el tema de les pintures. Segons l’historiador Josep Freixa en el seu llibre “Recull de dades per a una història de Sant Martí de Provençals”, els carrers laterals de l’antic retaule representaven escenes de la vida de sant Martí. El carrer central tenia dues imatges. En la superior el tema era el Judici Final.\nConeixem bé la vida de Martí de Tours (Savaria, actual Szombathely, Hongria, 316-Tours, França, 397) perquè Sulpici Sever, un deixeble, va escriure la seva biografia (De Vita Beati Martini).\nMartí era legionari a l’exèrcit imperial romà. Després de convertir-se al cristianisme va deixar la milícia, va fundar un monestir a Ligugé (prop de Poitiers, França) i es va dedicar a la predicació. L’any 371 va ser elegit bisbe de la ciutat de Tours. La llegenda més coneguda de la seva vida (que marcà la seva representació gràfica) és la de compartir la meitat de la seva capa militar amb un captaire que tenia fred a l’entrada d’una ciutat. Després del fet, el sol va brillar i es va formar un arc iris, conegut en català com “arc de Sant Martí”.\nL’onomàstica de sant Martí se celebra l’onze de novembre, data del seu enterrament a Tours, i sol coincidir amb uns dies de bon temps (estiuet de sant Martí). També en aquesta època se sol concentrar la matança del porc i d’aquí la dita: “a cada porc li arriba el seu sant Martí”.\nTant La Verneda de Sant Martí com El Clot-Camp de l’Arpa celebren les seves festes majors a l’entorn del dia onze de novembre. Sant Martí de Tours és el patró de França, d’Hongria, de les ciutats de Buenos Aires i Ourense i, evidentment, del districte de Sant Martí.\nELS “TRESORS” DE L’ESGLÉSIA VELLA DE SAT MARTÍ DE PROVENÇALS: ELS VITRALLS\nLa continuada sèrie de destruccions que ha patit l’església vella de Sant Martí de Provençals al llarg de la història significa que no és fàcil trobar elements arquitectònics originals. La comunitat parroquial intenta sempre renovar i embellir el temple.\nEl 2001 es van bastir dos vitralls nous a les finestres gòtiques de l’altar. Els cartrons són obra de l’artista Anna Badia i Nogués. El situat a l’esquerra (1) representa sant Martí partint la capa amb el pobre i a sota dos joves que comparteixen. El de la dreta (2) representa al sant com a patró i evangelitzador dels pagesos. S’hi veuen un arc de Sant Martí, l’església amb les masies al voltant i productes típics del camp.\nMés antics són els vitralls de la capella que trobem entrant al temple a l’esquerra. Representen santa Rosa de Lima (5) i sant Josep (4). Isabel Flores de Oliva (Lima, Perú, 1586-1617) fou la primera santa de l’Església catòlica de terres americanes. És la patrona del Perú, les Filipines i dels tuberculosos, per la malaltia de la que va morir.\nEl 2004 es va instal·lar una nova rosassa (3) al frontispici del temple. Representa els Dons d’Esperit Sant (saviesa, enteniment, ciència, consell, pietat, temor de Déu i fortitud) en els set colors de l’arc de sant Martí. Cal recordar que l’autor del retaule de sant Martí que orna l’altar va ser el mestre savoià Antoni de Llonye, qui va venir a Barcelona pels volts de 1460 a fer la rosassa de Santa Maria del Mar.\nELS “TRESORS” DE L’ESGLÉSIA VELLA DE SAT MARTÍ DE PROVENÇALS: LA PORTALADA\nA partir del segle XII, l’arquitectura va incorporar l’escultura com a element ornamental en els edificis religiosos. El cas català més espectacular és el de la portalada del monasteri de Sant Maria de Ripoll. A l’església vella de Sant Martí de Provençals, del segle XV, encara es conserven algunes peces originals de la seva portalada.\nCom a patró del cavallers, les portes dels temples dedicats a sant Martí solen estar clavetejades de ferradures (1). En l’actual portalada de Sant Martí de Provençals han desaparegut, com també el timpà (2) original (destruït el 1936) i les escultures de sant Pere (3) i sant Pau (4). Tots tres elements han estat restituïts amb obres de l’escultor barcelonès Lau Feliu Maspons.\nPer sobre del cap de sant Pere encara es pot veure les figures d’Adam i Eva amb l’arbre de la saviesa (5) i tota una sèrie d’angelets.\nEn la columna de l’esquerra es pot veure un escut amb una sella de muntar (6). Pertany a la família Sellarés, que va pagar les despeses de la construcció de la portalada. En Joan Sellarés i la seva dona apareixien als costats de l’antic timpà en actitud de pregar.\nAl final de l’ogiva es troben dos elements: l’arbre de la vida (7), original, encara que molt deteriorat, i la figura del Pare Creador (8), completament renovada.\nCARRRER DE JOSEP MIRET\nPASSATGE D’ANTONI GASSOL\nEl passatge s’inicia als Jardins del Clot de la Mel (carrer d’Espronceda) i acaba a Bac de Roda. Les casetes del passatge Antoni Gassol es van construir l’any 1925 com a vivendes dels treballadors de les indústries tèxtils que hi havia a la zona. El nom prové d’un dels propietaris dels terrenys.\nCARRER DE JULIÁN BESTEIRO\nAquest breu carrer, continuació natural del carrer Provençals, s’estén entre Andrade i Guipúscoa.\nEstà dedicat al polític socialista Julián Besteiro Fernández (Madrid, 1870-Carmona, 1940), president de les Corts espanyoles durant la II República i també del Partit\nSocialista i de la Unió General de Treballadors.\nAbans de 1979, portava el nom de Primera Centuria Catalana (voluntaris feixistes que anaren a combatre a la Guerra Civil en el bàndol dels revoltats).\nAl número 6, trobem l’Ateneu Llibertari Verneda, centre històric de les activitats anarquistes al barri, i al número 10, una de les poques pastisseries que encara resten, la Sanz.\nComença al Poblenou, com gairebé tots els carrers del barri que venen de la banda mar, i és el límit del barri amb el veí El Clot. El pont del mateix nom va ser el primer en creuar les vies del tren al nostre barri.\nEstà dedicat a José de Espronceda y Delgado (Almendralejo, Extremadura,\n1808-Madrid, 1842), escriptor i polític liberal. El poeta romàntic és conegut per les\nseves obres “El estudiante de Salamanca” y “El diablo mundo”. Molts coneixen el seu\npoema “La canción del pirata” i la seva tornada:\nEn el seu tram vernedenc trobem el poliesportiu Bac de Roda, inaugurat pels Jocs Olímpics de 1992, i la recentment enderrocada fàbrica Zenith.\nEntre la plaça de La Palmera i la rambla Prim trobem el carrer Duoda. Recorda una\nescriptora del segle IX, autora del “Manual per al meu fill”. Casada amb el duc de\nSeptimània (actual Catalunya Nord), el seu primer fill li va ser arrabassat mentre ella era confinada al castell d’Uzes. Duoda volia amb aquest manual d’educació moral\nmantenir el vincle amb el seu fill Guillem.\nÉs un dels molts carrers del barri que porten nom de dona. En el seu breu recorregut,\nentre els carrers Andrade i Guipúscoa, trobem la seu de l’associació de veïns La\nPalmera Centro i el Casal de Barri La Palmera.\nEn la part que toca a Guipúscoa es trobava la “Fábrica Española de Blanco de Zinc” fins a la construcció dels nous blocs de pisos a finals dels seixanta i inicis dels 90.\nSituada a l’encreuament de la rambla Guipúscoa i el carrer Cantàbria, és un espai guanyat per la lluita veïnal. A partir de l’any 1976, l’associació de veïns de La Verneda Alta va voler aconseguir l’espai que deixaria la fàbrica tèxtil Successors de Francisco Vila (S. F. Vila), que es traslladava a Riudarenes, per fer un equipament sanitari, preferiblement un hospital.\nLa fàbrica ocupava tota l’illa de cases i la negociació duta a terme entre l’Ajuntament, la fàbrica, els obrers i l’associació de veïns donà com a resultat final una part de vivendes, la residència i casal de gent gran Cantàbria i la plaça del Ram de l’Aigua amb un àrea d’esbarjo infantil.\nEl nom, aprovat el 1991, va ser proposat per l’associació de veïns per recordar que la fàbrica era del ram de la indústria tèxtil dedicada als tints i aprests, com nombroses fàbriques de l’antic poble de Sant Martí de Provençals (especialment al Poblenou i el Clot) durant els segles XVIII i XIX.\nSituada al mig de l’illa formada pels carrers Andrade-Concili de Trento-Prim-Ca N’Oliva i accessible pels quatre carrers. És el primer indret que va tenir nom al Barri de La Pau.\nL’abril del 1984 es va celebrar la inauguració amb una gran festa amb la presència\nde Pasqual Maragall, alcalde de Barcelona, i Heribert Barrera, president del Parlament de Catalunya.\nEl nom va ser triat pels veïns mitjançant un concurs d’idees. La resta de carrers i places, amb noms relacionats amb la cultura i l’ensenyament, no van ser incorporats al nomenclàtor fins l’any 1994.\nDedicada a la capital de la comunitat autònoma de Cantàbria (que també té carrer al barri). Amb prop de 180.000 habitants, els seus indrets més coneguts són: el palau de La Magdalena, el passeig de Pereda i la platja d’El Sardinero.\nÉs la continuació dels carrers Rosselló i Palència de la trama Cerdà. Al barri, comença\nal carrer pont del Treball, queda tallada a l’alçada del carrer Cantàbria i, després de\nPrim, continua per sobre de les vies del tren i, ja en el municipi de Sant Adrià de Besòs, mor al pont del Molinet.\nEn la seva vessant nord, té un caràcter eminentment industrial. En arribar a la Via\nTrajana supera el traçat ferroviari amb un pont i una passarel·la per a vianants (que\nestan pendents d’una propera remodelació).\nEn el seu primer tram, trobem el Casal de Barri La Verneda, la parròquia del Santíssim Sagrament i l’institut Salvador Seguí. Passa molt a prop de la masia Can Riera. La\nseva fesomia canviarà totalment quan es construeixin els 3.500 habitatges que van\naparellats a la futura estació de La Sagrera.\nL’espai que ocupa l’actual plaça de La Verneda havia de ser en realitat una parròquia. Quan les obres per construir el temple es van iniciar el 1976,\nels veïns les van aturar reclamant un espai de relació per a tots els veïns: una plaça.\nLa lluita va durar fins l’any 1978 quan es van iniciar les obres de la plaça. La fotografia mostra un instant de la inauguració, celebrada el 14 de juny de 1979, quan el president de l’associació de veïns La Verneda Alta, Marc Genestar, estava a punt de\npenjar una placa commemorativa amb una crida a la bona conservació.\nLa plaça va ser durant molts anys l’epicentre de les festes i activitats del barri. Entre el\n1990 i el 1995, va ser l’escenari d’una nova lluita: la construcció d’un aparcament\nsubterrani. El pla inicial era construir-lo entre la plaça i el carrer Menorca. La\ndeterminació d’un grup de veïns d’un bloc proper va fer canviar la situació i avui en dia es troba sota la plaça.\nDedicada al poeta i situada al nucli històric de l’antic municipi de Sant Martí de Provençals (1716-1897), entre els actuals carrers de Menorca i Fondal de Sant Martí.\nAllí trobem Ca l’Arnó, antiga masia, patrimoni municipal, convertida en ludoteca per petits, infants i joves, gràcies a l’esforçada lluita veïnal, i també la tàpia de l’antic cementiri del poble i la dels horts de la masia Can Cadena.\nFrancesc Vicent Garcia i Torres, conegut com el Rector de Vallfogona (Tortosa, Baix Ebre, ca. 1578–Vallfogona de Riucorb, Conca de Barberà, 1623), poeta i eclesiàstic, també escrigué prosa i teatre.\nEl 1605 fou ordenat sacerdot a Vic, i dos anys després guanyà la parròquia de Santa Maria de Vallfogona de Riucorb.\nCom a poeta barroc conreà poesia artificiosa i elegant (A una hermosa dama de cabell negre, Dècimes d’un galan a les llàgrimes d’una dama), faules mitològiques de caràcter burlesc, sàtires violentes contra persones, composicions obscenes i sobretot, grolleres.\nEll escrivia sense ànim de publicar. Tot i això les seves obres foren editades parcialment als inicis del segle XVIII. Sí que es va preocupar de que fos impresa la seva obra més important, en prosa, “El Sermó” (1622) com a lloança al rei Felip III de Castella, predicat a Girona per les exèquies del rei.\nL’edició de les seves obres fou prohibida el 1782 per la Santa Inquisició. Al segle XIX es feren deu edicions, moltes incompletes i amb poques garanties. L’estil de Vicent Garcia, com també se’l coneixia, va ser imitada per molts autors catalans del segle XVIII, fenomen conegut com “vallfogonisme”.\nAl voltant de l’autor s’ha creat una imatge novel·lística i còmica, destacant l’obra de teatre de Frederic Soler (Serafí Pitarra) “Lo rector de Vallfogona” i la novel·la del mateix títol de Feliu i Codina.\nA Vallfogona de Riucorb es troben moltes plaques de ceràmica amb poemes com homenatge al poeta. Un retrat seu forma part de la Galeria de Catalans Il·lustres de l’Ajuntament de Barcelona.\nAL DESDENYÓS MIRAR D’UNA DAMA\nSi los raigs ab què a penes me tocàreu\nde la llum celestial de aqueixa cara,\nperquè mon tendre cor no se abrasara\nab tal pressa, Senyora, els retiràreu,\nuna piadosa crueltat usàreu:\nJuntament fóreu pròdiga i avara,\npuix, escusant un mal, que bé causara,\nde mil béns i dolçures me privàreu,\nquan més que, sin mon fat venturós era\n(o Ídol de mon gust, ingrata amada),\nque fósseu ma tirana i homicida:\nCert, morir per morir, més me valguera\nque lo foc amorós, no la gelada\ndel desdeny, acabàs ma trista vida.\nA LA SENZILLESA DE LA LLENGUA CATALANA\ndel ric aljófar que ha plorat l’Aurora\nSi de abril parla, pinte l’alegria\nComença al Poblenou. S’endinsa en el barri a partir de la Gran Via i acaba al carrer Menorca, vora el parc de Sant Martí.\nEstà dedicat a la figura històrica de Ramon Berenguer de Fluvià, més conegut com Berenguer de Fluvià. Cavaller de l’Orde de Malta i conseller del comte Jaume II d’Urgell (qui s’enfrontà a Ferran d’Antequera per la successió a la Corona d’Aragó, després de la mort sense descendència del rei Martí l’Humà el 1410).\nEl Sobirà Orde Militar i Hospitalari de Sant Joan de Jerusalem, de Rodes i de Malta va ser creat al segle XI en el marc de les croades. Existeix encara avui en dia i el seu símbol és la “creu de Malta”.\nEn el tram que recorre el nostre barri es troben dos equipaments públics importants: el Centre d’Atenció Primària Sant Martí de Provençals (amb un servei d’urgències) i l’Escola Bressol L’Estació, adscrita a l’escola Bac de Roda.\nPLAÇA D’ANGELETA FERRER\nSituada a la cruïlla Selva de Mar-Concili de Trento on es troben els instituts de secundària Joan d’Àustria i Infanta Isabel d’Aragó (del que Ferrer fou directora del 1966 al 1974) i, entremig de tots dos, l’auditori Sant Martí de Provençals, amb força activitat cultural i assistència de públic.\nÀngels Ferrer i Sensat (Barcelona, 1904-1992) era mestra i pedagoga. L’any 1926, just aconseguida la llicenciatura, va entrar com a professora a la càtedra de Zoologia d’Articulats. Era filla de Rosa Sensat, il·lustre pedagoga i David Ferrer, industrial i cofundador d’Acció Republicana de Catalunya.\nEl 1982 va rebre de la Generalitat de Catalunya la Creu de Sant Jordi per la seva fecunda i valuosa tasca; el 1992 la medalla d’or al mèrit científic de l’Ajuntament de Barcelona, i també el 1992, a títol pòstum, l’Encomienda d’Alfons X el Savi.\nEn la mateixa plaça s’aixeca, des del 1995, un monòlit amb relleu de bronze obra de l’escultor Salvador Navarro Sorigué com a homenatge a la pedagoga i científica.\nPLAÇA DE MERCÈ CAPSIR\nSituada entre Concili de Trento, Guipúscoa i Fluvià.\nDedicada el 1997 a la soprano Mercè Capsir (Barcelona, 1897-Suzzara, Itàlia, 1969). Filla de Josep Capsir, baríton i Ramona Vidal, soprano. Estudià al Conservatori del Liceu de Barcelona. Debutà amb Rigoletto de Verdi a Girona i el 1914 al Liceu, on inicià una carrera de gran èxit. El 1946 es retirà dels escenaris i exercí com a professora de cant al Conservatori Municipal de Música.\nEs pot sentir la seva veu en una gravació de La Traviata a: http://www.youtube.com/watch?v=IBZ6ChURGWE\nA la plaça es troba la seu de la Unió Excursionista Sant Marti de Provençals “UESMAP”, fundada el 1989. També hi havia estat el local de l’associació de veïns Sant Martí de Provençals. Es conserven diversos arbres gairebé centenaris i cal destacar el gran desnivell entre la plaça i el carrer Guipúscoa.\nPLAÇA DE VICTORIA KENT\nSituada al carrer Bac de Roda entre Concili de Trento i Guipúscoa. Serveix d’entrada a l’escola Adela de Trenquelléon.\nDedicada a Victòria Kent Siano (Màlaga, 1898-Nova York, EUA, 1987). Política i jurista. El 1930 va ser la primera dona que actuà davant del Tribunal Suprem de Guerra i Marina en defensa dels membres del Comitè Revolucionari jutjats pels fets de Jaca. Fou diputada a Corts els anys 1931 pel Partit Radical Socialista i 1936 per Izquierda Republicana. Ocupà el càrrec de directora general de Presons (1931-1934) i de l’Institut d’Estudis Penals, introduint importants millores en el sistema penitenciari.\nS’exilià a França, on va viure l’ocupació nazi sota un nom fals, reflectint aquesta experiència en el llibre “Cuatro años en París” (1947).\nLa plaça ha rebut moltes queixes pel seu terra irregular, que dificulta jugar als nens o passejar a la gent gran.\nPLAÇA DE LLIBERTAT RÒDENAS\nSituada al costat de la rambla Guipúscoa amb Maresme, amb molts arbres al seu entorn i una xurreria. Al mig un espai utilitzat per fer esdeveniments com la Festa Major de La Verneda Alta.\nDedicada a Llibertat Ròdenas Rodríguez (Xera, País Valencià, 1892-Mèxic, 1970). Anarcosindicalista, filla de pare republicà i anticlerical. Va estudiar en una escola laica i s’establí a Barcelona el 1918. Va donar a conèixer, juntament amb Josep Viadiu, el moviment dels Sindicats Únics de la CNT. Detinguda a Madrid i empresonada a Guadalajara. A partir de 1931 fa campanya en favor de la FAI, unint-se a la columna Durruti el juliol de 1936 al front d’Aragó. Allà fou l’encarregada de l’evacuació a Barcelona de sis-cents nens aragonesos. Durant la guerra va enviar els tres fills a la Unió Soviètica. Dos moriren lluitant contra el nazisme a Leningrad i el tercer el va recuperar a Mèxic on s’havia exiliat.\nSituada en l’interior de l’illa formada pels carrers Concili de Trento, Guipúscoa, Julián Besteiro i Selva de Mar, tocant l’antic cine Levante, avui bingo). Mostra el desnivell entre els carrers del barri.\nDedicada a Teresa Mañé i Miravent (Cubelles, 1865-Perpinyà, 1939). Escriptora i periodista lliurepensadora, signava amb el pseudònim de Soledad Gustavo. Va ser una defensora dels drets de la dona. Amb el seu marit, Joan Montseny (Federico Urales), van ser pares de Federica Montseny (ministra anarquista de Sanitat a la Segona República). Es convertiren en els intel·lectuals anarquistes més actius del país.\nVa dirigir, entre d’altres, “La Revista Blanca” i col·laborà amb la publicació “Tierra y Libertad”. Ja abans de Ferrer i Guàrdia, va crear al Montseny l’escola nova mixta.\nA la plaça hi ha la seu de l’“Hermandad Rociera Andaluza Santo Ángel”. Té un cor amb més de 35 anys d’existència que participa sovint en les festes del barri.\nCARRER DE DOLÇA DE PROVENÇA\nÉs un cap de carrer de la plaça de La Palmera. Era el carrer Maresme fins al canvi de nom del 1991.\nEstà dedicada a Dolça I de Provença (1095-1129). Comtessa de Barcelona i de Provença. Fou la tercera muller de Ramon Berenguer III el Gran. Dels fills del matrimoni visqueren Ramon Berenguer IV, Berenguera i Mafalda.\nQuan va arribar a Barcelona, acompanyaven la comtessa Dolça tot una cort de provençals que van rebre terres a les rodalies de la ciutat. Una llegenda recollida pel folklorista Joan Amades parla de la desventura de la comtessa que, enamorada d’un trobador, va veure com el seu marit, assabentat de l’aventura, li servia per sopar el cor del seu enamorat.\nEn honor de la comtessa, la geganta del barri va ser batejada amb el nom Dolça.\nPLAÇA DE CLEMENTINA ARDERIU\nSituada al Grup La Pau (cantonada Concili de Trento amb Extremadura), és una plaça en forma d’U amb un edifici al mig.\nDedicada des de 1993 a Clementina Arderiu i Voltas (Barcelona, 1889-1976). Poetessa. Casada el 1916 amb Carles Riba. Filla, per part de pare, d’una família d’argenters, que estudiava idiomes, música i piano al temps que aprenia l’ofici familiar.\nGran afeccionada a la lectura, llegia els clàssics en els idiomes originals. El 1911 va publicar el primer poema i al llarg de la seva vida va obtenir diversos premis amb: “És a dir” (1968), premi Óssa Menor i la Lletra d’Or i “L’esperança encara” (1968), premi Crítica Serra d’Or. El seu fons personal es conserva a l’Arxiu Nacional de Catalunya. La tomba de Clementina Arderiu i Carles Riba (digna de ser visitada) és al cementeri de Sarrià.\nPassatge enmig de blocs entre Concili de Trento i Guipúscoa a la altura del camp del Júpiter.\nDedicat des del 1997 a l’actriu, i filla d’actors, Maria Vila Panadès (Barcelona, 1897-1963). Començà a actuar de jove i ben aviat treballà com a primera actriu, en especial a la companyia d’Enric Borràs, que actuava al desaparegut Teatre Novetats.\nJuntament amb el seu marit, l’actor Pius Daví, creà la companyia Vila-Daví el 1920. Actuaren preferentment al Teatre Romea i s’especialitzaren en teatre català, participant en moltes estrenes. La més notòria la de l’obra L’Hostal de la Glòria (1931) que Josep Maria de Sagarra va escriure per a ella.\nEl passatge es tanca a les nits i podria ser un bon lloc per interpretar i escoltar música clàssica en directe, especialment als estius.\nDes del passatge, a la banda del carrer Cantàbria, podem observar els blocs de pisos que va construir l’entitat bancària Banesto per als seus empleats. Sobta la patent diferència de qualitat entre els assignats a empleats de categories més altes i més baixes.\nSituada entre els carrers Concili de Trento, Francesca Bonnemaison, Prim i Ca n’Oliva, és una plaça tranquil·la amb jocs infantils i bancs.\nDedicada a Concepció (Conxita) Badia i Millàs (Barcelona, 1897-1975), soprano i professora de cant al Conservatori Superior de Música de Barcelona, on hi ha una sala que porta el seu nom.\nFou deixebla del mestre Enric Granados. Degut a la Guerra Civil, de 1937 a 1947, residí al Brasil i Argentina com exiliada i col·laborà amb músics exiliats i argentins.\nInterpretà i estrenà obres de grans autors: Granados, Casals, Toldrà, Vives, Mompou, Montsalvatge, Falla, Rodrigo, Schönberg, Gerhard i Heitor VillaLobos. Entre els seus deixebles trobem a Montserrat Caballé i Ferran Gimeno. Va rebre la Medalla d’Or de Barcelona l’any 1969.\nEl documental d’Eulàlia Domènech “Conxita Badia no existeix” glosa la seva figura. Es pot veure a: http://www.ccma.cat/tv3/alacarta/programa/Conxita-Badia-no-existeix/video/4406311/\nCARRER D’ÀNGELS GARRIGA\nSituat al barri de La Pau entre els carrers Concili de Trento, Empordà, Pere Vergés i Fèlix Martí Alpera.\nDedicat a Àngels Garriga i Martín (Sant Vicenç de Calders 1898-Barcelona, 1967).\nMestra, pedagoga i escriptora. De petita a la parròquia del seu oncle coneix Artur Martorell i mossèn Batlle. Estudia a la Normal, acaba amb “Premi extraordinari” i guanya oposicions. En una formació superior per titulats trobà grans mestres: Pau Vila, Pompeu Fabra, Alexandre Galí i d’altres.\nExercí de mestra fins l’any 1936 quan pateix depuració per les seves conviccions cristianes. Posteriorment el franquisme també la depurarà. Al 1945, es jubila obligadament per malaltia. Dels seus quatre fills, Marta (Mata) seguiria les seves passes i seria una de les fundadores de l’Escola de Estiu Rosa Sensat per a mestres.\nAlguna de les obres d’Àngels Garriga són: La entremaliada del ram (1964); la cartilla escolar Beceroles, comencem a llegir (1965); el llibre de lectura escolar Estels (1967); i adaptació de rondalles com El flautista d’Hamelin (1963). Col·laborà amb la revista “Cavall Fort” i les editorials Nova Terra i La Galera.\nEl característic arc que uneix l’església vella de Sant Martí amb la seva casa rectoral és el final del carrer anomenat Fondal de Sant Martí.\nEn la fotografia de l’Associació Fotogràfica del Centre Excursionita de Catalunya del 1896 es poden apreciar alguns elements ja desapareguts. A la dreta, l’hostal (enderrocat als anys 80) i el cementiri de la parròquia (que va ser traslladat al de Sant Andreu el 1924).\nA l’esquerra, el corral d’en Peris, també desaparegut, i que servia per guardar els ramats dels qui anaven de pas i s’allotjaven a l’hostal. Just al lloc que ocupa el fotògraf hi havia la fàbrica de cartrons Arnella.\nQuan es va construir el parc de Sant Martí (entre 1979 i 1992), els arquitectes van voler conservar el carrer. Avui neix al darrere del camp de futbol i va a morir a la plaça d’Ignasi Juliol, davant l’església i la rectoria.\nCARRER D’ALCALÁ DE GUADAÍRA\nÉs costum que quan una ciutat o un poble bateja el nom d’un carrer amb el d’un altre poble o ciutat, l’acte es torna recíproc. Al barri en tenim uns quants exemples: Almacelles (Segrià), Binèfar (La Llitera, Osca), L’Estartit (Baix Empordà), Gelida (Alt Penedès), Huelva, Puigcerdà (capital de la Cerdanya), Santander, Selva de Mar (Alt Empordà), Selva del Camp (Baix Camp), Torà (Segarra) i Alcalá de Guadaíra (així, amb accent a la í, Sevilla).\nEl carrer Alcalá de Guadaíra neix al carrer Guipúscoa i mor al carrer Menorca, en la zona dels pisos de Sindicats. Està dedicat a la ciutat sevillana (75.000 habitants, a uns disset de kilòmetres de la capital) que s’estén a la vora del riu Guadaíra. El seu nom prové de l’àrab al Qalat ued-xira (castell del riu Ira). El gentilici dels seus habitants és hienipense (pel nom grec de la ciutat, Hienipa). Viu bàsicament de les empreses dels seus quatre polígons industrials.\nLes riberes del riu han estat declarades Monument Natural per la Junta d’Andalusia, on destaca el patrimoni arquitectònic dels molins fariners. Sobre la ciutat s’ensenyoreix el castell, un dels més grans d’Andalusia.\nDurant molts anys, al carrer va tenir la seu l’associació cultural galega Cova da Serpe, organitzadora del Festival Musical Galego a la primavera.\nCARRER DE FRANCESCA BONNEMAISON\nCarrer situat a La Pau, entre la plaça Conxita Badia, Guipúscoa, Prim i el passatge Josep Mula.\nDedicat a Francesca Bonnemaison Farriols (Barcelona, 1872-1949). Pedagoga, promotora i mecenes de l’educació femenina popular. Bibliotecària de l’Obra de Bones Lectures. Convertí l’obra de beneficència en una autèntica biblioteca per a dones obreres d’on sorgí,el 1909, la Biblioteca Popular per a la Dona, la primera de tota Europa. El 1918 va adquirir uns terrenys a Badalona, vora el mar, per fer activitats de natació per les dones.\nEl 1936 s’exilià a Suïssa. De retorn a Barcelona el 1941, continua treballant per les dones. Col·laborà en les publicacions La Veu de Catalunya i Claror.\nPLAÇA DE MONTSERRAT GARRIGA\nSituada al carrer Fluvià, entre Concili de Trento i Guipúscoa. El seu nom autèntic era Maria de la Caridad del Cobre Garriga Guerrero (Cienfuegos, Cuba, 1865–Barcelona, 1956). De petita es va traslladar a Catalunya amb la família, possiblement per aquest motiu va adoptar el nom de Montserrat.\nEs va dedicar a la botànica i fou deixebla i col·laboradora del doctor Pius Font i Quer. Herboritzava plantes de tota Catalunya que, rigorosament preparades van engrandir la Secció Botànica de la Junta de Ciències Naturals, embrió de l’actual Museu de Ciències Naturals de Barcelona. Va fer classes de botànica a l’Institut de Cultura i Biblioteca Popular de la Dona. Participà activament en la formació de l’Institut Botànic de Barcelona al què donà el seu extens herbari el 1954.\nPLAÇA DE MARIA-ANTÒNIA SALVÀ\nUna de les disset dones que tenen una plaça dedicada al barri és Maria-Antònia Salvà i Ripoll (Palma de Mallorca, 1869–Llucmajor, 1958). S’hi accedeix o bé per unes escales del carrer Guipúscoa o per Concili de Trento, entre Fluvià i Julián Besteiro.\nPoetessa, prosista i traductora. Residí gairebé tota la vida a Llucmajor, en un ambient familiar il·lustrat. El poeta Miquel Costa i Llobera va ser el seu mentor i avalador en el camp de les lletres.\nEntre les seves amistats destacaren la de Miquel Ferrà i Josep Carner, que igualment esdevingueren els seus mentors literaris. El 1903 fou premiada al Certamen Literari de les Fires i Festes de Mallorca pel seu poema “Joc de nins”. La seva obra poètica s’aplegà en els volums “Poesies” (1910), “Espigues en flor” (1926) amb pròleg de Josep Carner, “El retorn” (1934), entre d’altres.\nVa col·laborar en nombroses revistes com “Catalunya”, “La Nostra Terra” i “La Veu de Mallorca”. Traduí obres de Frederic Mistral, Francis Jammes, Manzoni i Petrarca.\nJARDINS D’ANA FIGUERA\nSituats entre els carrers Jordi Rubió i Balaguer, Andrade, Treball i Agricultura.\nDedicats a Ana Figuera Ortega (Madrid, 1941-Barcelona, 2000). Activista social i cultural del barri. A inicis dels anys 80, les seves inquietuds culturals, socials i literàries la van portar a estudiar català i participar en tallers de poesia i sortides culturals dintre de l’Escola de Persones Adultes La Verneda-Sant Martí. Juntament amb d’altres companyes, va fundar el 1985 el Grup de dones “La Tela de Penélope” que es reuneix cada dimarts al Centre Cívic Sant Martí.\nLa dedicació dels jardins es va fer el 12 de novembre del 2017 a proposta de la Comissió de Memòria de Gènere de Sant Martí i amb el suport de la Associació de Veïns Sant Martí de Provençals, que hi té allà la seva seu.\nPLAÇA D’EDUARD TORROJA\nTallada en dues parts: una a la cruïlla dels carrers Andrade i Selva de Mar (coneguda antigament pels estudiants dels instituts com Hyde Park) i l’altra davant l’actual escola Els Porxos.\nDedicada a Eduard Torroja Miret (Madrid, 1899-1961). Enginyer civil, investigador i professor, va obrir pas a la utilització del formigó armat i pretensat. Constructor de les primeres voltes laminars a Espanya com la de la tribuna del camp de futbol de les Corts (1943-1944). L’Instituto de Ciencias de la Contrucción del CSIC porta el seu nom. Va ser Premio Nacional de Arquitectura al 1932.\nEl seu fill José Antonio Torroja, també enginyer, va participar en el projecte de la teulada de l’església Sant Lluís Gonzaga. A la plaça es troba el Centre de Serveis Socials Sant Martí-Verneda i la sortida posterior del pati de l’Institut Infanta Isabel d’Aragó.


Plantes i cancer – Botanical online\nInici › Plantes medicinals › Plantes i cancer\n1 Plantes que ajuden a prevenir el càncer\n1.1 Plantes que incrementen la immunitat\n1.2 Aliments amb propietats anticanceroses\nPlantes que ajuden a prevenir el càncer\nÉs el professional sanitari qui ha de determinar el tractament en funció de l’estat del pacient i de l’evolució de la malaltia. El tractament natural contra el càncer és un complement als tractaments convencionals, entre els quals podem esmentar la cirurgia, l’ús de radioteràpia, quimioteràpia, etc.\nVesc: (Viscum album), una planta amb nombroses propietats. D’ella s’obté un derivat anomenat “Iscador” amb poders antitumorals, encara que hi ha una forta discussió respecte les seves propietats anticanceroses, al·legant que, a pesar de tenir demostrada eficàcia, pot ser també el responsable de l’aparició de tumors cerebrals.\nL’hipèric: (Hiperycum perforatum) Les propietats antibiòtiques de l’hipericina semblen quedar demostrades en les últimes investigacions que li confereixen un efecte positiu en el tractament de la SIDA. Igualment s’ha utilitzat aquest component internament per a detectar les cèl·lules canceroses de l’organisme i previndre la seva expansió.\nEl teix: (Taxus brevifolia) d’ell s’extrau ell taxol, que permet millorar les condicions dels pacients amb càncers i allargar la seva esperança de vida.\nEchinacea (Echinacea angustifolia), estimula el sistema immunològic, protegint-lo de la possible invasiódels virus i enfortint l’organisme en general.\nAtenció! L’equinàcea esta contraindicada en alguns tipus de càncers. (Mes informació)\nTrèvol (Trifolium pratense) Recentment se esta estudiant al trèvol com un recurs per a combatir el càncer. Sembla que la genisteína impedeix o fa disminuir els tumors cancerosos, especialment entre els fumadors i, sobretot en els fumadors de pipa mes propensos a desenvolupar càncers de boca i de llengua. La genisteína és un component que pot trobar-se, a més de en aquesta planta, en altres com els cacauets o la soja. Per tant les infusions d’aquesta planta o menjar aliments que continguin genisteína sembla ser una bona manera d’impedir el desenvolupament d’aquesta malaltia o una bona manera de prevenir la seva aparició. Infusió d’una una cullerada petita de fulles seques per tassa d’aigua. Un parell de tasses al dia. Abans d’engolir, és convenient realitzar unes rentades bucals. Aplicacions tòpiques amb un cataplasma feta amb el suc de les fulles aplicada sobre la zona afectada.\nAtenció! Nombrosos estudis advoquen per la no utilització del trèvol en casos de càncer per contenir fitoestrògens als quals alguns pacients resulten sensibles. Per tant, resulta imprescindible consultar amb el seu metge o especialista abans d’iniciar tractaments amb trèvol en malalts amb càncer.\nEl Triptolid (TPL), Un derivat de l’herba xinesa Tripterygium wilfordii , ha sigut emprat en ratolins per comprovar el seu poder per a inhibir el creixement de cèl·lules canceroses en melanomes, tumors de bufeta i estómac, amb un poder superior al taxol. S’ha demostrat la seva capacitat per a inhibir l’aparicióde metàstasi en càncers de pulmó i melsa, amb una eficàcia superior a drogues com Adriamycin, mitomycin, i cisplatin.\nEl te verd: (Thea sinensis), pel seu contingut en flavonoides es configura com un dels millors antioxidants contribuint a defensar l’organisme contra l’aparició o desenvolupament de cèl·lules tumorals.\nRemolatxa (Beta vulgaris). L’acció de la betaïna i l’alantolina renoven les cèl·lules i augmenten les defenses Tomàquet (Lycopersicum esculentum L.) La presència d’un component anomenat licopè influeix en un percentatge menor de càncers.\nLes taronges (Citrus sinensis (L.) Osbeck), llimones (Citrus limonum), mandarines (Citrus reticulata) y cítrics en general, molt rics en vitamina C i en pectina que també tenen un poder protector del sistema digestiu i el protegeixen contra els càncers que els puguin afectar. Recentment, s’ha comprovat com la pectina i la pectina modificada tenen un efecte beneficiós en el tractament del càncer de pròstata i melanomes, afavorint la no aparició de metàstasi.\nL’all (Allium sativum L.) Estudis recents associen el consum de l’all amb la inhibició del càncer. Els compostos sulfurosos són els responsables en la lluita contra l’aparició de cèl·lules canceroses en l’estómac, fetge, pit, etc. El flavonoide quercetina, pels seus efectes antioxidants, també juga el mateix paper en aquest sentit.


Sis nous reconeixements en l'Acte Institucional del 6 de gener a Ibi - ESCAPARATE DIGITAL\nSis nous reconeixements en l'Acte Institucional del 6 de gener a Ibi\nL'Ajuntament lliurarà el 6 de gener els recocimientos de l'Acte Institucional, els premiats han estat consensuats per tots els grups polítics. Els seleccionats són:\nTrajectòria professional: Ricardo Moltó Domenech, per la seua perseverança encaminada a actualitzar i modernitzar la cuina ibense i els notables èxits obtinguts en el camí recorregut.\nTrajectòria empresarial: Pepri SL, per l'esforç, serietat i lliurament de tots els que han format part en la història de Pepri i han aconseguit que tot això funcione durant 50 anys. Un veritable exemple de desenvolupament i creixement per a la nostra indústria.\nTrajectòria artística: Badana (40 aniversari), per haver-se convertit en una clàssic de el rock and roll i formar part de la història de la música del nostre país. Per haver format part de la vida de moltes generacions iberuts i d'altres amants de la música, fins i tot de països llunyans.\nTrajectòria soci-solidària: Consum, S. Cooperativa Valenciana, perquè cada dia lluita per l'aprofitament de tones d'aliments evitant el malbaratament alimentari i perquè en aquesta lluita, donen a diferents entitats de la localitat aliments en un compromís solidari en suport als que més ho necessiten.\nPremi associacionisme: Club Bàsquet Teixereta Ibi (50 anys), perquè aquesta supervivència fa bon compte de l'especial que s'ha aconseguit crear al voltant del bàsquet ibense i perquè la seua cultura de l'esforç ha fet impacte en generacions que segueixen posant en pràctica el que han après al club, fent un Ibi millor.\nMenció especial a títol pòstum: Fernando Casado Bergasa , perquè tot i que s'ha lloat i reconegut en nombroses ocasions la seua trajectòria professional, mai se li ha premiat individualment la seua important tasca en favor del teixit empresarial ibense.\nDurant l'esdeveniment també es concediran els premis a l'Excel·lència Educativa, que inclou alumnes de Primària, Secundària, instituts i FP i a nivell comercial, es lliuraran els guardons de l'XXIX Concurs d'Aparadorisme atorgats per l'Ajuntament en col·laboració amb ACI i AC La Paz. També es farà entrega dels premis de el Concurs de Fotografia 'Vila d'Ibi' en la seua XL edició.


/imgs/20080101/interiormente01.jpgMoltes vegades ens oblidem que, des que naixem fins que morim, som éssers sexuals. La idea que la vida sexual és una cosa “per a joves”, que s’inicia en la pubertat i que desapareix en un moment donat de la nostra maduresa, no sols és incerta, sinó que constitueix una creença absurda que condemna els qui la comparteixen a renunciar a experiències gratificants i saludables, i a restringir el marc de les seues relacions afectives.\nTot i això, moltes persones que superen els 50-60 anys tendeixen a suposar que la seua sexualitat anirà remetent, que ja no és per a ells. Res més lluny de la realitat, perquè la necessitat de relacionar-se amb altres persones, d’expressar sentiments, de rebre afecte, no té edat i no es perd.\nÉs cert, però, que cap al final de la maduresa i durant la vellesa es produiran canvis importants en els individus (encara que, certament, no més grans que en altres moments del cicle vital) que afectaran la vivència de la seua sexualitat. Entre d’altres:\nLa salut física o mental: xacres pròpies de l’edat que modifiquen la forma de fer les coses o malalties que poden limitar la seua capacitat de maniobra.\nLa falta de parella o una actitud d’oposició per part de la parella a mantenir relacions sexuals.\nLa monotonia de les relacions, normalment associada a dificultats de comunicació sobre un tema “tabú”.\nCertes actituds negatives i ansiògenes davant canvis fisiològics normals: la disminució d’estrògens després de la menopausa en les dones comporta una reducció important de la lubricació vaginal, que pot ocasionar dolor si no s’utilitzen lubricants, o l’ansietat causada per la dificultat superior de l’home per a aconseguir ereccions.\nL’aparició d’actituds inhibitòries associades a l’allunyament dels cànons de bellesa social i al sentiment de no sentir-se atractius o atractives.\nEl més que probable estrès associat a la pèrdua de la parella, al deteriorament de la xarxa social i del nivell socioeconòmic, o els problemes de salut en la família que afecten transitòriament l’interès sexual.\nPerò els factors socials són els que, amb més freqüència, es vinculen a actituds d’inhibició en la satisfacció d’un interès i d’unes necessitats sexuals que no desapareixen:\nLes persones grans que manifesten a través del seu comportament l’interès sexual reben el qualificatiu pejoratiu de “vells verds” i el sentiment de culpa resultant els porta a inhibir qualsevol expressió associada als seus desitjos.\nLes dones, tradicionalment educades per a la repressió dels seus desitjos sexuals (encara són moltes les que s’avergonyeixen per sentir desig), no inicien conductes d’aproximació sexual, i accepten amb resignació la frustració resultant.\nCom a reflex d’això, en les residències d’ancians no tan sols no es facilita aquest tipus d’actituds , sinó que es limita qualsevol possibilitat d’activitat sexual entre els residents.\nSi aconseguíssem parlar amb naturalitat amb la nostra gent gran sobre com viuen la sexualitat comprovaríem que el seu interès sexual continua tan viu com ells, orientat cap a una interacció més afectiva, on les carícies i la tendresa van suplint la lleu pèrdua d’algunes respostes sexuals. És necessari prendre consciència que la pràctica de relacions sexuals millora el seu estat d’ànim, constitueix una font de satisfacció personal important i consolida les relacions afectives amb la parella.\n/imgs/20080101/interiormente02.jpgÉs impossible no educar. Bé siga per acció, bé siga per omissió, explicant o no explicant, sempre s’està educant. La sexualitat no és una excepció. Per això convé estar atents perquè forme part de les nostres vides i de les d’ells d’una forma natural.\nLa sexualitat segueix un ritme evolutiu i no es boten etapes per més que se’n sàpia o se’n parle. De fet, s’ha comprovat que és tot el contrari. Com més sap un xiquet o una xiqueta sobre valors sexuals (educar en sexualitat no és parlar de pràctiques sexuals), més tranquil·lament s’hi acostarà, al mateix temps que disposarà de més recursos per a decidir i adquirirà una capacitat superior de reflexió.


Es reforça l’atenció directa telefònica per atendre totes les urgències socials -\nmarç 20, 2020 Serveis\nL’Ajuntament de Molins de Rei reforça i amplia l’horari i l’atenció telefònica d’urgències socials, de les 10h a les 20h, per atendre totes les urgències socials de la població més vulnerable.\nL’Ajuntament posa a disposició de la ciutadania un servei d’atenció telefònic per atendre urgències de la població més vulnerable: famílies amb fills menors, gent gran que viu sola, població major de 65 anys, i persones amb dependència. Els ciutadans i ciutadanes seran atesos directament per treballadors i treballadores socials de l’Ajuntament de Molins de Rei; de les 10h a les 15h al telèfon 629 88 18 47, i de 15h a les 20h al telèfon 609 65 05 43.\nAlhora, s’està reforçant l’atenció telefònica per a la població més vulnerable. Els professionals de l’Ajuntament de Molins de Rei estan realitzant trucades per conèixer de primera mà el seu estat i fer-ne un seguiment exhaustiu durant aquests dies.


el dia de novembre 25, 2018\nAra que s’acosten les festes, són moments de retrobament, tenim ganes de compartir àpats i estones amb amics i familiars. Però potser no volem passar-nos llargues estones cuinant, ni tampoc fer àpats que enfarfeguin molt. Llavors, és més adequat agafar ingredients variats i anar fent combinacions i muntatges originals i divertits. Tan per sopar com per picar i acompanyar una beguda. Son platets lleugers, vistosos, fàcils de fer i de menjar.\nSerà un taller de cuina pràctica on tots participarem en la preparació de petits plats divertits, muntatges originals, carregats d’imaginació i de gust. A partir d’ingredients naturals d’origen vegetal de primera qualitat.\nPodreu experimentar amb aliments bàsics i senzills combinats de mil maneres. Afegint tocs més originals i sofisticats. El mon vegetal és ple de color i textures que conviden a desenvolupar la creativitat.\nMentre es cuina es faran les explicacions oportunes sobre la qualitat i les propietats dels aliments per poder assolir uns coneixements bàsics per dur una alimentació sana i equilibrada.\nDesprés farem un tast de tots el plats preparats acompanyats d’un bon te.\nUn taller per gaudir cuinant!\nHORARI: dissabte 1 de Desembre de 10.00 a 13.00h\nCAL PORTAR: Davantal, llibreta i boli, alguna carmanyola gran.\nINSCRIPCIONS: fins el 29 de novembre


21 divertits jocs de foguera per provar aquest any amb els vostres amics adults: Fun-Attic - Bloc\nAh, les nits d’estiu i tardor al costat de la foguera: no hi ha res semblant. Reunir-se al voltant d’una foguera per jugar a jocs de foguera amb amics i familiars és només un dels plaers simples que cal esperar com a escapada a la nostra vida quotidiana. . Aquells temps tan preciosos al voltant de la foguera en què no hem de pensar en l’estrès quotidià (pagar les factures, netejar la casa i córrer amb nens) són moments per atresorar amb persones que ens preocupen. És una manera fàcil de relaxar-se, reflexionar i retrobar-se amb la gent i el món que us envolta.\nA part d’una fugida de la vida quotidiana, els moments al voltant de la foguera són moments per gaudir. Les begudes, el menjar i la diversió són sempre a la llista de coses a fer mentre ens asseiem al voltant de la foguera. A part de menjar o beure, proveu-ne alguns divertits jocs per a adults a continuació es detallen a la vostra propera trobada de fogueres.\nQuan es tracta d’alguns dels millors jocs de foguera quan es troba en un grup d’adults, recordi les regles generals de passar una bona estona: tothom hauria d’estar disposat a jugar, les preguntes que es facin durant un Joc de Coneix-te, a Mai he jugat mai o 20 preguntes han de tenir bon gust i tothom s’ha de divertir. Tingueu en compte que hi ha alguns jocs de consum de fogueres per a adults durant unes vacances tranquil·les, juntament amb jocs de fogueres per a nens que els adults haurien de provar quan no hi hagi alcohol.\nDe fet, per què no comproveu el nostre guia definitiva de coses divertides per fer amb els nens durant el tancament del 2020, potser us inspirareu per al proper viatge de vacances amb els nens.\nActivitats divertides per a adults: els millors jocs de foguera per provar aquest any\nCinc fets diaris\nAquest és un dels més popular trencaglaç jocs per a adults perquè és senzill d’explicar i molt eficaç. És ideal per utilitzar-lo a aules, seminaris o reunions. Es pot utilitzar per a grups de fins a 30 persones.\nSi ja sabeu algunes coses sobre els participants, creeu una llista de dades interessants sobre ells, com ara 'toca la guitarra' o 'sempre fa els mots encreuats del matí'. Si no coneixeu molt bé els participants, utilitzeu descripcions més generals que probablement s'apliquin a diverses persones, com ara 'és fanàtic del cafè', 'ha estat de vacances a Europa'.\nAra crea cartes de bingo on cada quadrat numèric té escrita una d’aquestes descripcions. Aquests fulls es lliuren als participants que després parlaran entre ells en un esforç per trobar algú que coincideixi amb una de les caselles. Quan troben algú que 'és fanàtic del cafè', aquesta persona signa la seva casella de bingo. Guanya la primera persona que aconsegueixi 10 places signades.\nMesclador de 2 minuts\nAquest és un altre trencaglaç comú per a adults que és molt eficaç per introduir-se a la gent. Feu que els participants trobin una parella a l’atzar i formin un cercle gran , amb una parella més a prop del centre de l'habitació. A continuació, cada participant passarà 2 minuts parlant amb la seva parella. Es descobriran el nom de cadascú i alguna cosa sobre el seu bagatge: on treballen, què els agrada fer, per què assisteixen a la classe.\nUn cop hagin caducat els 2 minuts, les persones a la vora del cercle giraran en sentit horari i passaran dos minuts parlant amb la següent persona. La sessió pot continuar fins que el cercle hagi fet una rotació completa. En aquest moment, cada participant haurà reunit la meitat de la classe.\nAquest és un simple i divertit trencaglaç per als adults que els anima a ser creatius. Es fa tres preguntes senzilles a cada participant:\nQuè esperes de sortir de la classe?\nQuè podria ser el més boig que podria passar si es compleixen les seves expectatives de la classe? Animeu els participants a pensar en un resultat boig i interessant després de completar la classe.\nPer exemple, un estudiant que assisteix a una classe d'informàtica pot dir 'Em dic ted, espero aprendre a programar ordinadors i entendre el maquinari de l'ordinador. Si puc aprendre aquestes habilitats, les utilitzaré per convertir-me en el proper Steve Jobs, casar-me amb Charlize Theron i comprar l’illa de Hawaii ”.\nAquest trencaglaç sol ser força popular entre els adults i pot donar respostes divertides. Cada participant del grup diu tres coses sobre si mateixes: dues coses veraces i una mentida. Els altres participants poden endevinar quina és la mentida i donar una raó per la qual cosa és tan gruixuda. Podeu obtenir respostes molt divertides, creatives i interessants del grup.\nCada participant del grup escriu un fet molt interessant o inusual sobre si mateixos en un tros de paper. A continuació, el facilitador del grup llegeix les respostes i el grup endevina quina persona ha escrit el fet interessant.\nTots els meus veïns\nEs tracta d’un simple trencaglaç que ajuda les persones a comunicar-se entre elles i a aprendre més les unes sobre les altres. El grup està assegut en cercle amb una persona al centre. La persona del centre diu 'M'agraden tots els meus veïns que ...' i després esmenten algunes característiques com ara 'porta ulleres' o 'té els ulls marrons'.\nTothom del cercle que coincideixi amb aquesta característica canviarà de lloc amb una altra persona. La persona del centre també intentarà trobar un lloc buit. El participant que no trobi cap lloc haurà de fer la següent pregunta. És un trencaglaç senzill, divertit i fàcil per a adults.\nEl joc de la torradora\nAquest és un joc útil per a reunions on els participants poden passar gana. Requereix que el facilitador porti una torradora i un gran assortiment de condiments. Introduïu un tros de pa a la torradora i, mentre es daura, demaneu a tots els membres del grup que revelin una cosa sobre ells mateixos. La persona que es troba a mitja frase quan apareix el pa torrat es repta a menjar-se un tros. El problema és que el grup decideix quins tipus de condiments tenen a les seves torrades. Poden decidir tenir mantega de cacauet, flocs de bitxo i maionesa. Assegureu-vos que els participants no siguin al·lèrgics a cap combinació de condiments incòmodes que penseu.\nJoc de paper higiènic\nLa mateixa premissa d’aquest joc farà riure el grup. El facilitador del grup passa un rotllo de paper higiènic per la sala i demana a cada membre que arrenci quant utilitza normalment quan va al lavabo. Després que tothom tingui el seu paper de rajoles, demaneu-los que expliquin al grup un fet interessant sobre ells mateixos per cada tros de paper higiènic que tinguin.\nCompra un pilota de platja gran i escriviu algunes preguntes sobre el trencaglaç a la seva superfície. Coses com 'Quin és el vostre lloc preferit per anar de vacances?', 'Quin és el vostre diumenge al matí perfecte?'.\nLlenceu la pilota a un participant aleatori del grup i demaneu-los que responguin a la pregunta sobre la qual cau el dit índex de la mà dreta. Podeu obtenir respostes de tot el grup i ajudar-los a aprendre més sobre els altres.\nPlantes i pilars\nAixò es basa en el versicle de la Bíblia Salm 144: 12, que diu: 'Que els nostres fills en la seva joventut siguin com a plantes adultes i les nostres filles com a pilars de cantonada dissenyats com per a un palau'. Pot ser que tingueu varietat de plantació d’arbres o us centreu en activitats a l’aire lliure. Si és així, hauria de situar-se a la part superior de la llista de noms de grups juvenils.\nAquest joc de paraules fa referència a Joan 3:16: 'Perquè Déu va estimar tant el món que va donar al seu Fill únic, perquè tot aquell que creu en ell no perirà, sinó que tingui vida eterna'. Aquesta és una opció fantàstica si esteu buscant un ambient fresc amb música i activitats divertides a tota hora.\nGO és un nom bastant simple que apareix a pràcticament tots els llibres de la Bíblia. El manament més comú, generalment emès per Jesucrist. Per a aquest exemple, utilitzarem la seva aparença a Marc 10:52 ('Vés', va dir Jesús, 'la teva fe t'ha curat'). El context en què Jesús guareix a un cec és un testimoni del poder de la fe i de quant pot afectar la vostra vida una creença. El nom és curt i fins al punt. Implica acció i dóna una sensació de motivació.\nNomés aquest nom no tindria cap problema per atraure un públic de videojocs joves. Està extret d’Efesians 6:16, que insta els lectors a “agafar l’escut de la fe, amb el qual podeu extingir totes les fletxes flames del maligne”. Escut de fe? Fletxes flamegants? La defensa i la destrucció del mal? Sona com un moment fantàstic.\n'Per fe' és una frase habitual a Hebreus 11: 1-39. Obre molts dels versos, explicant al lector sobre certes persones i com van aconseguir les coses mitjançant la fe. Això serviria de gran motivador per als joves.\nAixò significa Eliphaz, Bildad i Zophar, tres amics de Job esmentats a Job 2:11. Tots van acceptar reunir-se i reconfortar Job quan van saber parlar de 'tots els problemes que li havien arribat'. Aquí es representa una forta amistat i vincle, que haurien de ser la base de tots els grups de joves, dins i fora de la reunió. El nom en si és subtil i no implica necessàriament religió ni tan sols un grup de joves. Roda de la llengua i implica quelcom únic i d’elit.\nSemblant als 'Three SixTeens', aquest nom és una obra de teatre a Phillipians 4:13: 'Puc fer totes les coses a través del qui em reforça'. Com un dels versos bíblics més coneguts, això impactarà entre aquells que estiguin familiaritzats i no estiguin familiaritzats amb la fe.\nAquest nom, que sembla similar a la banda de rock Evanescence, és extret del salm 46: 1-3: 'Déu és el nostre refugi i la nostra força, una ajuda sempre present en problemes'. Aquest nom també suggeriria (i, per descomptat, garantia) que el grup juvenil mostrarà un suport similar als nens de la comunitat. Emana un fort sentiment de comunitat i existència.\nAquest pot ser un nom memorable. Els nens saltarien emocionats per dirigir-se a aquesta 'tenda justa' basada en el salm 118: 15: 'Els tenders dels justos ressonen crits d'alegria i de victòria:' La mà dreta del Senyor ha fet coses poderoses '. Igual que una tenda de campanya' per si mateix, aquest nom de grup juvenil implica inclusió i benvinguda.\nAquest nom fonamental fa referència a 1 Corintis 15:58: “Per tant, estimats germans i germanes, manteniu-vos ferms. Que res et commogui. [...] ”Aquest nom també podria suggerir que els joves construiran força en una fe, o almenys la base per a una capacitat. Els Immobles criden que res no pot trencar la fe dels seus membres.\nUn nom tan acollidor es pot trobar a Job 11:18: “Estareu segurs, perquè hi ha esperança; miraràs al teu voltant i descansaràs amb seguretat ”. Els joves de la comunitat poden sentir-se en repòs dels problemes del món mentre posen un peu per la porta a una vida d’espiritualitat. Pel que fa als noms dels grups de joves, això ofereix un sentit de suport, així com la unitat bàsica de seguretat.\nDeixeu que el vostre grup juvenil es mantingui tan alt com un arbre i ofereu consells fonamentals extrets de Proverbis 13:12: “L’esperança diferida fa que el cor estigui malalt, però el desig realitzat és un arbre de la vida”. Igual que la nostra primera idea de noms de grups juvenils, Tree of Life ofereix un partit ideal per a activitats a l'aire lliure. Per contra, també és un gran nom per a una comunitat urbana on el desig de connectar-se a l’espiritualitat a través de la natura és fort.\nAmor de tots els temps\nAquest nom també sona similar a una banda popular, All-Time Low. Als nens els encanten les referències enganxoses a la cultura pop. Aquesta és una referència al versicle Proverbis 17:17 (un amic estima en tot moment, i un germà neix per a un moment d’adversitat) i promou i fomenta forts vincles i amistats amb el grup i els altres.\nExtrems de la Terra\nAquest nom es pot trobar a Isaïes 40:28 ([...] El Senyor és el Déu etern, el Creador dels confins de la terra), i afirma que Déu ha creat i, per tant, ho sap tot. També es podria referir a omnipresència. El nom desprèn una bona atmosfera d’aventura i exploradors fronterers. Envia el missatge que els membres del vostre grup juvenil són valents i preparats per afrontar obstacles i afrontar qualsevol repte.\nAquest nom també prové d’Isaï 40, a pocs punts del versicle 31. “Però els qui esperen en el Senyor renovaran les seves forces. Volaran sobre ales com les àguiles, correran i no es cansaran [...] ”Una àguila generalment simbolitza la llibertat, i un grup de joves generalment ofereix la llibertat d’aprendre més sobre la fe, de manera que seria un nom adequat. L’àguila també representa la força a través del vol.\nAixò es basa en Romans 8:28 ([...] Déu treballa per al bé dels qui [...] han estat cridats segons el seu propòsit). Hi ha algun propòsit que tingui el vostre grup juvenil per als joves? Absolutament. Aquest nom ofereix un sentit real del significat que coincideix amb els objectius de la vostra organització. Per a aquells que encara busquen un camí just a la vida, trobar un propòsit els farà avançar.\nDe Romans 8: 38-39, que diu que res en tota existència és capaç de separar-vos de l'amor de Déu. Qualsevol grup juvenil faria bé destacar un punt com aquest, i tenir-lo al nom és una manera intel·ligent d’aconseguir. Avançar els valors de germanor i germanor és fonamental per a la joventut i aplicar-ho al nom del grup juvenil estableix la norma.\nAixò fa referència a 1 Corintis 13:12: “De moment només veiem un reflex com en un mirall; llavors veurem cara a cara. […] ”Hi ha alguns que s’uneixen a grups de joves que coneixen parts de la fe, que tenen la intenció d’aprendre més o obtenir aclariments. Una part de la fe també és poder reflexionar sobre els propis errors i aprendre a millorar. Reflexionar és fonamental per convertir-se en un millor individu i en un millor líder.\nAquest vers es refereix a Lamentacions 3: 22-23, que diu que les compassions del Senyor 'mai no falten' i 'són noves cada matí'. Aquest nom serveix com a gran motivació del dia a dia, sobretot a l’hora de mantenir el compromís dels joves. La compassió és clau no només per mantenir els vostres membres, sinó per aconseguir nous membres.\nUn altre vers que tracta de la renovació, 2: Corintis 4:16 afirma que 'exteriorment estem desaprofitant, però interiorment ens estem renovant dia a dia'. Tots tenim les nostres pròpies lluites a la vida. De vegades, la millor manera d’avançar és fer-ho i ser el nostre millor jo un dia a la vegada.\nAquest nom també es pot veure com una obra de teatre de la frase 'Route Love', que sembla que els grups de joves de la carretera volen baixar. D’Efesians 3:17, que afirma que tots estem “arrelats i establerts en l’amor”.\nGuardians del Comandament\nEls nens i els adolescents es poden endur aquest nom a casa, gairebé com si es tractés d’un nou càrrec laboral o d’una nova responsabilitat. Els seguidors de 1 Joan 3:22 'compleixen els seus manaments i fes el que li agradi'. Quan es tracta de noms de grups de joves enganxosos, aquest literalment exigeix respecte i significació.\nAixò també es pot llegir com a nom de carrer o simplement com a forma de viure. De Hebreus 10:20, que afirma que 'un nou i viu camí ens va obrir a través del teló [...]'\nQualsevol tipus de lluita hauria de tenir una alegria pura, ja que construeix caràcter (James 1: 2-4). La felicitat i la positivitat són fonamentals a l’hora d’irradiar calor en grups de joves i noms de grups de joves.\nPrimer 2 Darrer\nLa justícia de Déu és una 'per la fe del primer a l'últim', i els justos haurien de viure amb aquesta fe (Romans 1:17).\nAixò també es basa en 1 Corintis 15:58, que tracta de mantenir-se ferms i ser inamovibles durant el 'vostre treball al Senyor'. És fonamental mantenir-se ferm quan es tracta de la seva fe, de manera que aplicar-ho als noms dels grups de joves envia un missatge fort.\nRomans 12: 9 diu que hem de “odiar el que és dolent” i “aferrar-nos al que és bo”. Quan es tracta de noms enganxosos, no us podeu equivocar amb una bona rima!\nL’amor compleix la llei sense fer cap mal al proïsme (Romans 13:10). A la mateixa cara d’aquesta moneda hi ha el poder que l’espiritualitat i la fe de la comunitat afegeixen al compliment de les nostres vides.\nAmor del pacient\nAixò es basa en el vers popular que diu: “L’amor és pacient, l’amor és amable”. Un grup de joves exerceix amor diari cada dia (1 Corintis 13: 4). També ho fa dirigir un grup de joves, de manera que tant per als líders com per als membres, aquest nom servirà per recordar positivament.\nPluges de tardor / primavera\nLes pluges de tardor o les pluges de primavera són alhora boniques i acollidores i es basen en les recompenses que es van obtenir amb l’amor complet del Senyor (Deuteronomi 11: 13-14).\nEls grups de joves actuen com les mateixes lliçons de vida que ensenyen, escrites a les portes dels seus propis edificis (Deuteronomi 11:20). La pràctica d’escriure passatges bíblics sobre la base de nous edificis i estructures està creixent, està ressorgint. També es podria reflectir bé en els noms dels grups juvenils.\nL’amor del vostre grup juvenil s’ha de situar sobre els cors dels joves, perquè “l’amor és tan fort com la mort” (Cançó de les cançons 8: 6).\nAquest nom es basa en la pròpia regla d’or, que es basa en el versicle bíblic Lluc 6:31. Unto Others envia un missatge orientatiu als vostres membres sobre com han d’ajudar la seva comunitat i ajudar-se els uns als altres.\nEls nens es converteixen en qui són els seus amics. Que triïn els savis que podrien trobar al vostre grup juvenil! (Proverbis 13:20).\nLes bones persones construeixen i enforteixen les bones persones, com fa el ferro per planxar (Proverbis 27:17). Aquest és un nom molt atractiu per a un grup de joves que se centra en esports o arts marcials com a exercicis de formació d'equips.\nDe l'est a l'oest\nEl Senyor 'ens ha eliminat les transgressions' 'fins a l'est de l'Oest' Que el vostre grup de joves faci el mateix amb els joves de la vostra comunitat! (Salm 103: 12).\nCom una línia de sang, la fe sincera corre a la família. L’amor a Déu ha de ser generacional (2 Timoteu 1: 5).\nEls grups de joves haurien de tenir la benedicció de tenir un “tremolor” de nens desitjosos d’aprendre més sobre la fe. Segurament han d’estar predestinats a assolir la seva marca (Salm 127: 3-5).\nL’amor i el coneixement que el Senyor ens dóna brollaran com aigua dins de nosaltres i ens donaran la vida eterna. També ho haurien de fer els ensenyaments del vostre grup (Joan 4:14).\nCobert per amor\nNosaltres, com a germans i germanes, ens hem de preocupar profundament els uns pels altres, perquè aquest amor cobreix “multitud de pecats” (1 Pere 4: 8).\nAquest nom simplement afirma que el Senyor és la força, i això representarà la força dels vostres propis grups de joves en el que ensenyeu (Salm 18: 1).\nUs va destacar algun d’aquests noms de grups de joves enganxosos? Potser teniu una idea de completament nova? Envieu les vostres idees a continuació si teniu altres suggeriments o heu utilitzat algun dels noms que es troben en aquesta llista.\nSigui com sigui, esteu preparats per donar el vostre grup juvenil —I la joventut — alguna cosa que cal defensar.\nQuè fas en un grup juvenil?\nEls grups de joves tenen múltiples propòsits, alguns dels més destacats són ajudar a altres companys joves, lloar el Senyor i organitzar organitzacions benèfiques. El més important, és que els joves d’una església tenen la possibilitat de socialitzar-se amb persones del seu grup d’edat. Per als nens i adolescents en desenvolupament, tenir un grup social saludable és un dels factors claus del seu creixement òptim.\nCom es crea un grup juvenil?\nHi ha diverses maneres de provar de crear un grup juvenil, però seguirem els consells més habituals per iniciar-ne un. Dirigir qualsevol organització pot ser una tasca descoratjadora; però això ho fa doblement quan l’organització que dirigiu està formada per adults joves. Tingueu-ho en compte quan tingueu en compte el següent:\nEstableix els teus objectius : cal saber des del primer moment què voldreu fer amb el grup juvenil. Voleu organitzar-vos com a voluntaris per ajudar al servei local de menjar per a persones sense llar? O potser només voleu organitzar alguns esdeveniments de trobada perquè el grup es conegui millor. O, per què no es tracta de talent? Feu-los cantar i lloar el Senyor com a banda sempre que en tinguin l’ocasió.\nTenir un lloc de trobada : Per si la vostra església no té les portes obertes moltes hores al dia, és una bona idea llogar un lloc on el vostre grup pugui reunir-se i fer les seves coses. Tot i que molts llocs de lloguer tenen preus alts, normalment podeu obtenir una millor oferta si informeu al propietari que l'espai s'utilitzarà per a un grup juvenil. Alguns propietaris són cristians devots i, per tant, poden oferir un gran descompte si declareu sincerament el vostre negoci des del principi.\ndóna’m una paraula a l’atzar\nenigmes de paraules per a adults\ncom guanyar pictionary\nboig i si preguntes\nquè són les discussions filosòfiques


Intentant omplir el buit de la manca d'afecte ?\nL'exemple següent segur que et sona. Fins i tot potser t'hi sent identificada (o identificat).\n"Porto molts anys demanant-li al meu marit que sigui més afectuós. Tinc una sensació de buit que em fa perdre peu. No dubto que em vulgui però la seva inexpressivitat, la seva duresa amb mi i les contínues discussions han deteriorat molt la relació". Quan els nens són petits i el treball és molt intens, penses que el problema de la incomunicació afectiva radica en les circumstàncies. Després, el panorama canvia.\n"Han passat els anys i portem vides paral·leles. Cadascú al seu treball, el temps de descans és escàs i els fills ens reclamen, els caps de setmana sortim amb amics i d'aquesta manera la relació inexistent es posa una mica menys de manifest. Ell es queixa que no tenim relacions sexuals i jo no sóc capaç d'acostar-me a un home que en cap moment del dia mostra una mica de tendresa cap a mi ".\nEns trobem davant d'una situació molt delicada i molt important en la vida de les persones. Es posen en joc assumptes vitals molt seriosos. La necessitat d'afecte, atenció i aprovació són tan grans que, quan apareixen, el cor les absorbeix amb ànsia, l'ànsia de ser estimat que tots tenim.\nUn consell: Lluiteu fins a l'extenuació pel que és vostre. Per la vostra relació, per la que us va portar a enamorar-vos i a comprometre-us, a tenir fills i cuidar-los, a envellir pensant en el seu bé.\nA envellir pensant en el vostre bé, perque els fills, tard o d'hora marxen i tornareu a quedar sols.\nQuin greu si viviu com dos desconeguts després de tants anys.\nLa vostra felicitat està en joc. Primer sou vosaltres. els altres poden esperar.\nHem d'emprendre a dir NO a moltes coses per poder dir Si al tresor més valuós per a les nostres vides.\nEtiquetes de comentaris: DIGNITAT HUMANA FAMÍLIA MATRIMONI REFLEXIONS


Tallers de recerca d’or · Visitmuseum · Catalonia museums\nTallers de recerca d’or\nAls safarejos es realitzen tallers de recerca d’or amb l’ajuda d’un àbac.\nEspai destinat a la pràctica de la recerca d’or artesanal amb àbac, un instrument utilitzat al llarg de la història per a l’extracció manual de l’or o altres minerals d’interès econòmic dels rius aurífers i les mines.\nL’espai està precedit per un gran mural il·lustrat amb llegendes i històries inspirades en la cerca i el valor de l’or, com la del rei Mides o la dels tresors del comte Pere d’Urgell. Durant una estona s’hi pot viure l’aventura dels autèntics buscadors d’or del Segre.\nAmb l’àbac, una mica de sorra aurífera i l’ajuda de l’aigua dels safarejos, s’aprèn la tècnica per separar les partícules d’or de l’arena. Passada una estona, la paciència es transforma en emoció quan es comencen a veure unes petites partícules daurades que apareixen entre l’arena remoguda per l’aigua. A poc a poc, aquestes palletes d’or queden dipositades al fons de l’àbac, d’on es poden treure fàcilment. La recompensa de tota aquesta experiència viscuda és poder-se endur a casa l’or trobat.\nEs tracta d’una activitat única, emocionant i inoblidable que transporta a les èpoques daurades d’explotació d’or al riu Segre.


La kinky beat a mig gas.\nEl concert, curt. El grup, raro. La cantant, amb una aura de superioritat. Poca gent degut a la poca promoció que va tenir. En definitiva, entretingut i poca cosa més. La foto torna a ser de la festa de Sant Joan a Valls .\nAvui, la Kiny Beat!\nA les 22h a Ses Voltes! Festa! :)  La foto és del concert que varen fer a Valls per Sant Joan .\nMúsica i ball, fotografies, festes\nEls tamborers de la sala cap a l'estrellat!\nCrec que mai els tamborers de la sala havien tengut tant de ressò. Via SMS rebo la noticia que als germans Martorell  els han tret de tan 'preuada' organització. Les raons, no és saben. Uns diuen que és per política , altres perquè s'ho mereixien. No se si serà correcta...\nMúsica i ball, Cultura Popular, fotografies, politica\nI això és el que ha fet avui el 'magnífic' diari 'Bon Dia Mallorca'. Al seu número 60, que correspon al divendres 20 i dissabte 21 d'octubre del 2006 ha publicat a la plana 3 del 'Bon cap de setmana' una foto que vaig fer jo sense posar cap tipus de ressenya sobre el seu origen i/o autor....\nVaris, Cultura Popular, fotografies, blogs\nLes Fonts Ufanes re-rebentaren.\nAquest passat cap de setmana varen rebentar un altre cop les Fonts ufanes . El diumenge ni és podia passar de la gentada que hi havia. No crec que sigui gaire bo això. Sort que el dilluns la cosa va estar prou més tranquil·la i ' humana '. La llàstima va ser anar allà amb la...\nUna tortuga creua 'Ciutat'\nUna de les darreres coses que pots esperar trobar-te a la feina un bon dilluns és una tortuga sobre el 'mapa' de Palma. Si més no, curiós.\nL'ajuntament no deixa pujar al balcó a TV3\nI és que la nostra diada va donar per a molt. Per primer cop varen venir les càmeres de TV3 a gravar la diada (el fet que Minyons anunciés 3 castells de nou fa un parell de mesos s'ho mereixia) i l'ajuntament els hi va prohibir l'entrada. No ho varen demanar al moment, ja feia dies que havien...\nCastells, fotografies, politica\ndormint (II) i seguim...\nSeguim dormint ... act : ara ja és veu l'imatge, perdonau... (Gràcies Tià)


La construcció de la rotonda d'accés a Ontinyent pel Llombo començarà el mes que ve - VilaWeb\nLa construcció de la rotonda d’accés a Ontinyent pel Llombo començarà el mes que ve\nHo ha confirmat la consellera d'Habitatge i Obres Públiques, M. José Salvador\nA primers del mes que ve començaran les obres de construcció de la rotonda d’accés a Ontinyent des de la CV-81 per l’avinguda del Comte de Torrefiel, segons ha assegurat aquest divendres la consellera d’Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori, M. José Salvador, qui ha informat que ja s’han adjudicat i s’iniciaran en acabar les actuacions preparatòries de replanteig.\nSalvador ho ha explicat en una reunió que ha mantingut amb el batle d’Ontinyent, Jorge Rodríguez, a la qual també han assistit el director general d’Obres Públiques, Transport i Mobilitat, Carlos Domingo, la directora general d’Habitatge, Rehabilitació i Regeneració Urbana , Rebeca Torró., i el regidor de Territori, Jaime Peris.\nLes obres, licitades el mes de juny passat, s’han adjudicat per un import de 720.707 euros a l’empresa Guerola Transer SL amb un termini d’execució de dotze mesos. La consellera ha assegurat que ‘aquesta important inversió avala que la seguretat viària i la millora de l’accessibilitat són un prioritat per al govern valencià des de l’inici de la legislatura’.\nEl projecte contempla també l’adequació de la passarel·la que dóna accés a l’IES de l’Estació i la zona urbana adjacent, amb la construcció d’una nova rampa projectada d’acord amb la normativa per a l’ús de persones amb mobilitat reduïda. Des de Conselleria han volgut remarcar que es tracta d’un increment ‘notable’ de la seguretat viària i la mobilitat de vianants i ciclistes, ‘ja que el carril bici que s’incorpora s’enllaçarà a la xarxa urbana que hi ha a Ontinyent’.\nEn la reunió s’han tractat també altres qüestions de competència de la Conselleria, com les actuacions de regeneració i renovació urbana (ARRU) i per a rehabilitació d’habitatges o la marxa de l’Oficina d’Informació i Rehabilitació, entre més.


La Fira d’Indians de 2020 ja té temàtica: els mots indians! – Begur\nLa Fira d’Indians de 2020 ja té temàtica: els mots indians! Begur TV La Fira d’Indians de 2020 ja té temàtica: els mots indians!\nEl cartell de la XVII Fira d’Indians, que tindrà lloc del 4 al 6 de setembre, es donarà a conèixer el 25 d’abril.\nLa Regidoria de Promoció Econòmica i Turisme de l’Ajuntament de Begur ja treballa des de fa setmanes en els preparatius de la Fira d’Indians d’aquest 2020, que enguany complirà la seva dissetena edició els dies 4, 5 i 6 de setembre. Entre els treballs organitzatius previs hi ha l’elecció de la temàtica de la festivitat, que anualment varia i enguany estarà dedicada als mots indians.\nInscriu-te al XII concurs de cartells de la Fira d’Indians


Unió Internacional de Ferrocarrils - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n17 octubre 1922\nMembres 204 (2020)\nKrzysztof Mamiński (en)\nFrançois Davenne (en)\nInternational Coach Regulations (en) (1982–)\nInternational Wagon Regulations (en) (1982–)\nLa Unió Internacional de Ferrocarrils (coneguda per les sigles UIC, del francès Union Internationale des Chemins de Fer) és l'associació mundial per a a la cooperació entre els principals actors del sector ferroviari internacional.\nFundada el 1922 amb l'objectiu d'avançar cap a l'estarndarització i la millora dels sistemes de construcció i explotació de ferrocarrils interoperables, en l'actualitat té 171 membres, entre ferrocarrils estatals, operadores, administradors d'infraestructura, companyies de transport públic i d'altres. Té la seu al carrer Jean Rey, 16 de París, França.\nFerrocarrils de la Generalitat de Catalunya n'és membre associat.\nEntrada procedent de Ferropedia, enciclopèdia col·laborativa del ferrocarril Arxivat 2011-09-14 a Wayback Machine. publicada sota la llicència GFDL.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Unió Internacional de Ferrocarrils\nCoord.: 48° 52′ N, 2° 17′ E / 48.86°N,2.29°E / 48.86; 2.29\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Unió_Internacional_de_Ferrocarrils&oldid=29086210»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 2 gen 2022 a les 21:53.