BalearWeb :: Veure tema - Fotografies i estadistiques\nFotografies i estadistiques\nPublicat: Dc Set 20, 2006 7:35 am Assumpte: Fotografies i estadistiques\nA l'atenció d'Elena Vera\nPer ara els problemes dels nous blocs serien:\n1) No saber, com abans, el nombre de lectures total del bloc.\n2)Ha desaparegut erl llistat de blocs que hi havia abans. Ara surten sense estar ordenats (i, com et deia, no hi ha, al davall, el nombre de lectures totals)\n3)Com davalklar fotografies directament i incorporar-les al bloc?\n4)Què fer per posar una fotografia que sustitueixi l'anagrama "B" del començament.\nBé, gràcies per la feia que estau realitzant.\nPublicat: Dc Set 20, 2006 9:25 am Assumpte: Re: Fotografies i estadístiques\nEs veu que els desenvolupadors del programari LifeType que utilitza BalearWeb van eliminar aquesta funcionalitat perquè consumia massa recursos de la base de dades, tal com explica, n'Òscar, el cap de desenvolupadors de LifeType.\nSé que a LifeType hi ha un complement per incorporar el Google Analítics que ara per ara és el millor que hi ha en temes d'estadístiques. L'estudiaré i si no hi ha inconvenient l'instal·larem perquè el plogueu emprar.\nAra surten ordenats per data de creació, un criteri que també té el seu interès i que potencia els blocs nous, que són de fet els que més promoció i estímuls necessiten per sobreviure. L'ordre alfabètic, si no saps què busques, no serveix gaire. Si pel contrari sí saps què busques, pots emprar el cercador.\nSi no saps què busques resulta més pràctic navegar per les categories de blocs. Recordeu que heu d'entrar a les Preferències del bloc i escollir una categoria per al vostre bloc.\nVal a dir que el cercador encara no funciona del tot bé perquè no té en compte el nom de l'autor ni el camp descripció del bloc. Hi estem fent feina per incorporar aquests dos camps.\nPots concretar la pregunta? On vols posar les imatges: a l'àlbum, a la plantilla, als articles?\n4)Què fer per posar una fotografia que substitueixi l'anagrama "B" del començament.\nPrimer és necessari incloure la imatge a l'àlbum. Després vas a Preferències de l'usuari i la selecciones com a imatge de l'usuari. Si utilitzes les plantilles d'abans, la blava, la vermella, la verda, etc. Cal que afegeixis també un text al camp Biografia de l'autor. Si utilitzes la plantilla més blanquinosa anomenada standard_new, basta que afegeixes una imatge, tot i que també hi pots afegir un ext al camp Biografia, el qual es mostrarà a sota del imatge al bloc.\nSi utilitzes les plantilles d'abans, el sistema agafarà la miniatura de la imatge escollida. Si utilitzes la plantilla blanquinosa, el sistema agafarà la imatge més grossa.


Veus del sud per entendre i explicar el sud | Catalunya DevReporter\nActualitat / General / Mitjans\nPosted on 03/07/2014 by DevReporter Network\tDeixa un comentari\nUn article de Marc Font, periodista\nMiners artesanals a Rupa (Karamoja) / Foto: Marc Font\nA la premsa de Kampala, la capital ugandesa, les informacions sobre els karamojong els acostumaven a presentar com una gent subdesenvolupada, endarrerida i primitiva. Però va ser arribar a Moroto, la capital de Karamoja, per tenir clar que es tractava d’un simple prejudici centralista. Allà vaig reunir-me amb Simon Peter Longoli, un jove periodista que havia fundat el Karamoja Development Forum, un espai de debat i reivindicació digital que aplega més de 3.000 persones. El mite del primitivisme dels karamojong desmuntat de cop. Longoli va exposar-me la deixadesa amb què el govern ugandès tractava el seu poble, víctima d’una sempiterna mancança d’inversions públiques i al que ni tan sols deixaven escollir quin model de suposat desenvolupament havia de seguir.\nLa ramaderia, pal de paller de l’estil de vida de la població autòctona des que se’n té record, s’estava veient substituïda per una agricultura per la qual el terreny -amb una estació seca que s’allargava la major part de l’any- no era idoni. L’aterratge d’empreses mineres foranes disposades a explotar la riquesa del subsòl de Karamoja, fonamentalment or i marbre, també s’havia fet d’esquenes a la població local, temorosa que a curt termini signifiqui la fi d’una minera artesanal cabdal per la subsistència de milers de famílies. Gràcies als contactes que em va facilitar Simon Peter Longoli vaig poder visitar un petit poblat karamojong, víctima de la política dictada per Kampala de prioritzar l’agricultura en detriment de la ramaderia bovina, i entrevistar per un reportatge un grup de miners artesans que obtenien tot just un plat de mongetes per passar-se hores buscant or a prop de Moroto.\nCentre de la ciutat de Gulu / Foto: Marc Font\nUnes setmanes abans havia estat per primera vegada a Gulu, la ciutat més important del nord d’Uganda i capital del país Acholi, epicentre el conflicte bèl·lic que durant dues dècades van protagonitzar la milícia de l’Exèrcit de Resistència del Senyor (LRA) de Joseph Kony i les forces armades ugandeses. Per situar-me vaig seguir l’esquema que repetiria a Karamoja setmanes més tard. D’entrada, em vaig entrevistar amb un periodista local, en Moses Odokonyero, membre del Northern Uganda Media Club. A banda d’ajudar-me a entendre quina era la situació actual d’una àrea que fa una dècada era zona de guerra, Odokonyero va facilitar-me contactes amb organitzacions locals, com el Refugee Law Project o Information for Youth Empowerment Programme (IYEP), fundada per un antic tinent de l’LRA.\nTrobar-se amb periodistes autòctons. Prioritzar les visites a organitzacions ugandeses. Llegir els seus informes i escoltar-les. I, sobretot, donar-los veu. No conec cap altre camí per fer periodisme des del sud, des del terreny, amb independència que estiguem en un camp de refugiats a Palestina, amb indígenes a l’Equador o al nord d’Uganda. És el millor antídot per fugir del (cert) paternalisme que poden transmetre les organitzacions i les veus del nord en parlar del sud. És el camí més curt i autèntic per entendre què hi passa realment. Perquè al sud la millor font, gairebé sempre, prové també del sud.\nTags: Human Right Watch, Information for Youth Empowerment Programme (IYEP), Northern Uganda Media Club, periodisme, Refugee Law Project, Sud, Uganda. Bookmark the permalink.\nPrevious post ← El tractament mediàtic i el moviment antiviolació a l’Índia\nNext post Impressions del curs Nous formats per a cobertures socials →


Especialment en temps de crisi, sempre s'ha de tenir un Pla B, una alternativa. I això és el que estic fent en aquests moments: passar al Pla B.\nEn aquest racó trobareu una mostra de les coses que faig, que en principi eren només una afició. Ara, qui sap...\nExposició a l'ABACUS\nAl novembre no ha pogut ser, però ara ja està: a l'ABACUS d'Igualada hi ha una petita mostra de les cosetes que faig!\nNo hi he pogut portar gran cosa perquè tinc el mal vici (segons es miri) de regalar tot el que faig, així que l'exposició és compartida. Però crec que dóna una bona idea del que es pot fer si un té ganes de perdre el temps embrutant-se les mans.\nTot el que hi he portat ja ho heu vist però és que allà posat fa una patxoca!...\nHi he exposat pintura sobre tela (coixíns, samarretes, pitets...) i també els penjolls i arracades de FIMO (argil.la pol.limèrica).\nL'altra noia amb qui comparteixo aparador fa SCRAPBOOK. Resulta que, casualment, se qui és i us puc dir que fa unes coses molt xules pel que fa a targeteria, àlbums de fotos, etc.\nPer si voleu fer-hi una ullada:\nSanta Caterina, 22\nHi serà tot exposat durant uns 10-15 dies.\nLa qualitat mai és un accident, és sempre el resultat d'un esforç intel.ligent.


El Numància-Reial Madrid es jugarà, i Walter Samuel finalment no se'l perdrà\nEl partit previst per demà a les 19h, a l'estadi de Los Pajaritos, entre el Numància i el Reial Madrid, finalment es disputarà. Tot i les nevades caigudes aquests dies, el terreny de joc es presenta correcte per jugar, així que el partit es disputarà. Tot i així, demà es farà una altra inspecció per si la situació empitjorés. Pel que fa a l'estrictament esportiu, Vanderlei Luxemburgo no podrà comptar amb Ronaldo, que és al Brasil per problemes familiars, però sí amb Walter Samuel, que ha provat aquest matí sense problemes.\n29/01/2005 - 00.00 Actualitzat 29/01/2005 - 16.33\nEl tècnic de l'equip madridista no ha volgut donar cap pista sobre l'equip titular de demà, tot i que en la roda de premsa d'avui ha admès que Samuel jugarà i que Michael Owen serà el substitut de Ronaldo. La incògnita més destacada és qui escollirà entre Gravesen o José María Gutiérrez "Guti".\nRonaldo viatja al Brasil per un problema familiar i no jugarà contra el Numància\nIván Helguera afirma que Ronaldo no és l'únic que s'enfada quan el substitueixen\nRonaldo està molest amb Luxemburgo perquè sempre el canvia a ell


Ajuntament i UJI fomentaran la formació en Seguretat Pública i Emergències\nEl conveni permetrà formar als agents de la Policia Local en violència de gènere\nL'alcaldessa de Castelló, Amparo Marco, i el rector de la Universitat Jaume I, Vicent Climent, han signat un conveni de col·laboració entre les dues institucions per a fomentar la formació dels funcionaris de l'àrea de Seguretat Pública i Emergències de la capital. Aquest acord permetrà als agents locals obtenir formació en violència de gènere a través del Grau de Criminologia de l'UJI, tal com va anunciar en el passat ple de novembre el regidor de Seguretat Pública, Antonio Lorenzo.\nDe fet, el primer curs de formació que es realitzarà serà sobre aquest tema, a causa de la importància d'aquesta problemàtica en la ciutat. El curs es desenvoluparà a la fi d'any i la Policia Local també tindrà un altre tipus de formació com a mediació.\nAmparo Marco ha explicat que "es tracta d'una iniciativa que servirà per a complementar les accions formatives que ja realitzen els agents fruit de l'acord de col·laboració entre l'Ajuntament de Castelló i el Ministeri de l'Interior per a la incorporació de la Policia Local al sistema de seguiment integral dels casos de violència de gènere".\nPer la seua banda, Vicent Climent ha detallat que l'acord amb el Grau de Criminologia i Seguretat de l'UJI "possibilitarà l'establiment d'un programa permanent i específic de formació en matèria de violència de gènere i domèstica amb les garanties de qualitat que ofereix la institució universitària i, en concret, el Grau de Criminologia i Seguretat".\nAquesta col·laboració també permetrà ampliar el ventall formatiu dels agents a tot el relacionat amb els grups més vulnerables de la societat ja que també s'abordaran qüestions relacionades amb la diversitat social, la medicació, menors, immigració, etcètera.\nD'altra banda, les activitats arreplegaran totes les àrees de coneixement que tinguen relació amb les funcions que desenvolupen els funcionaris de l'Àrea de Seguretat Pública i Emergències.\nFinalment, l'UJI assessorarà a l’Escola de Seguretat Pública (ESPAC) a l'hora d'elaborar estudis i dissenyar els seus programes formatius.


‘Tortosa, truca a la porta’: era això – Marfanta\nLa Fundació ”la Caixa”, l’Ajuntament de Tortosa i la Creu Roja van presentar este dijous ‘Tortosa, truca a la porta’, una campanya de sensibilització per implicar la ciutadania i afrontar situacions de soledat en la gent gran, tot donant visibilitat a la realitat que s’amaga darrere algunes portes. La campanya s’emmarca en el programa Sempre Acompanyats, que a Tortosa es fa des de finals de 2013. Durant aquest temps, asseguren que han atès 154 persones grans, i que s’han fet activitats de sensibilització que han arribat a més de 8.000 persones, amb la implicació 29 voluntaris i més de 39 entitats del municipi de Tortosa i el poble de Jesús.\nLa campanya ‘Truca a la porta’ estarà activa durant el mes d’octubre als espais públics de la ciutat. El telèfon de contacte, tant per participar-hi com per informar d’una possible situació de soledat, és el 900 223 040, en horari de dilluns a divendres, de 9 a 17 hores.\nEls promotors de la campanya van explicar que el confinament provocat pel context d’emergència sanitària ha pogut agreujar el sentiment de soledat en la gent gran. Una experiència que ha posat de manifest la rellevància dels recursos i les fortaleses personals per afrontar aquestes situacions. En este sentit, l’objectiu del programa Sempre Acompanyats» és empoderar les persones en situació de soledat, facilitar la construcció d’una comunitat compromesa amb elles i sensibilitzar la ciutadania per afrontar aquestes situacions. A Espanya, les persones més grans de 65 anys representen el 19,1 % de la població, i es preveu que el nombre augmente fins al 24,9 % el 2068.\nTags: Baix EbreCreu RojaFundació la CaixaJesúsSocietatTortosa


Sí, també mho crido als meus fills, però estic treballant en això | CAT.burnbrightlove.com\nSé crits és dolent, però, cada dia que tenen dificultats per controlar el meu temperament i emmordassar la boca de drac. És el meu gran defecte com a pare, i té el potencial de tenir un terrible impacte durador, en els meus fills.\n5 maneres per comunicar-se quan estàs enfadat, a més de cridar\nEl primer pas en el meu camí per recuperar la meva zen dels pares (amb sort) ha estat prendre una mirada dura, honesta al que em posa en marxa i contemplar formes d'evitar la meva ira desencadena.\nLi crit quan estic aclaparat\nEl meu fill gran està demanant el seu vuitè berenar del matí, el meu fill petit té el bolquer Poopy, acabo smushed meus dits del peu en un plàtan algú va tirar a terra, i el brunzidor assecador al màxim. Cap d'aquestes coses individualment em va partir, però tots ells junts és una fórmula per les cordes vocals tenses. La vida amb nens segueix la llei de Murphy amb una precisió infal·lible.\nDe vegades, només estic aclaparat. He de prendre una respiració, compti fins a 10, donar-me un temps fora. És més fàcil dir que de fer, ja que cridar és un alliberament instantània, l'ansietat està llançant fora de mi amb cada frase va cridar. Encara estic aprenent com prendre una pausa, netegi el plàtan del meu peu, i amb calma explicar que necessito un minut abans de localitzar a les barres de granola.\nLi crit quan m'està fent tard\nTinc una necessitat patològica de ser d'hora. Potser està connectat físicament al meu ADN, però quan estic arribant tard a l'escola, la pràctica del ballet, o fins i tot una cita per jugar, cada petit contratemps envia els meus nivells d'ansietat a través del sostre. El meu fill gran no pot trobar les seves sabates. El meu més jove es va treure les mitges. He perdut les claus. Cridant als matins sembla inevitable.\nSé que arribar tard a l'escola, de vegades, tindrà un impacte mínim en l'educació de les meves filles - sens dubte menys de cridar al fet que es donin pressa d'una puta vegada. Però arribar tard a l'escola significa Arribaré tard a la feina, i per raons que no puc entendre, la idea de no arribar a temps posa meu estómac en nusos.\nHi ha tres coses que han ajudat a minimitzar meu demà bram: Fer més la nit anterior, aixecar més d'hora, i la pràctica d'una millor gestió del temps. Si jo estava a terme els equips de tot el món, configurar la màquina de cafè, i acoblar menjars de la tarda, no seré tan precipitat al matí, sobretot si em llevo d'hora. Millor gestió del temps per a mi no vol dir fer les coses més ràpid, significa no fer-les. Us deixo els plats de l'esmorzar per al final perquè si ens estem quedant enrere, puc deixar-los modelador sobre el taulell fins que arribi a casa a la tarda. Si les faig més d'hora al matí, vol dir que estic corrent a través de les coses que s'han de fer per sortir de la casa en realitat, com posar-se les sabates i la recerca d'aquestes maleïdes claus (Segueix treballant en això).\nPer què em sento còmode disciplinar els seus fills a casa meva\nLi crit quan no he posat primer a mi mateix\nEl meu millor amic fa broma que estic tranquil, sempre que no tinc gana, cansament, fred o calent. M'agradaria estendre això per incloure necessitat d'orinar o prendre una dutxa, dues coses que mai van ser un luxe fins que tingués fills.\nCom egoista que sembli, sóc una mala mare quan prenc la cura de les necessitats dels meus fills abans de la meva pròpia. Tot i saber que vaig a entrar en erupció amb la fiabilitat d'Old Faithful quan els meus immersions sucre en la sang, encara volen fer als meus fills un aperitiu abans de fer la meva. És difícil dir-li a un nen petit ploriqueig, "Un moment, mare needsthis cullerada de mantega de cacauet abans que pugui fer un formatge a la graella i tallar en formes capritxoses." Les meves filles i jo tots semblen patir de la mateixa ràbia hipoglucèmia, per la qual cosa la meva millor aposta és simplement executar un atapeït calendari de menjars i aperitius per a tots nosaltres. Per la resta, de vegades només he de dir als meus nenes, "Mami ha d'anar a la cambra de bany / descans / etc." És possible que es sorprengui en descobrir que el seu nen s'identifica amb les seves necessitats. A diferència de pagament d'impostos o preocupar-se per excés de dades, l'impuls de caca és fàcil identificar-se.\nLi crit quan estic enfadat amb una altra persona\nTant si es tracta del meu marit, el meu cap, la persona groller a la cua de la caixa - quan algú em col·loca a la vora, em acaben de treure la meva frustració en els meus fills. El mateix mecanisme intern d'afrontament que m'impedeix cridar a complets estranys - que probablement s'ho mereixen - falta quan es tracta dels meus fills. El filtre socials està apagat i, de vegades és una lluita real per posar de nou en. Ja que aprendran de mi com respondre a les molèsties i frustracions quotidianes, sé que necessito a foc lent cap avall.\nLi crit quan criden\nRes va a dur a terme el meu costat drac, com el so d'un nen cridant. Puc prendre el plor ploriqueig i fins i tot, en certa mesura, però cridant em fa en tot moment. Sí, sé el van aprendre de mi - igual que ho vaig aprendre del meu pare-que és exactament per què em resulta tan pertorbador. Un nen que crida és una prova positiva de la meva fracàs com a pare.\nSé que tinc l'obligació de donar l'exemple i ensenyar als meus nenes no cridar. Quan els meus fills estan cridant els explico que em donen ganes de cridar també. Que en general porta el volum a corre-cuita. Pel que sembla, la reducció de la seva veu té un impacte més gran amb els nens que elevar-lo. Em va sorprendre quan funcionava, però tinc la sensació que em semblava a un mim cridant.\nEspero que a l'aprendre què li crit, puc minimitzar el nombre de vegades que perdre en una hora, llavors potser un dia, i, m'atreviria somni, una setmana. No puc ajudant a ser de mal humor a vegades, que és pel que, probablement, sempre vaig a mossegar a ells quan no ho mereixen.\nSí, de vegades, ser pares requereix una veu aspra. Si el seu fill es disparava cap al trànsit, seguir endavant i cridar. Siéntase lliure de deixar escapar una mica de frustració addicional un cop va abalançar com la Dona Meravella i va arrencar la petita de la senda d'un SUV de mamut. Ni tan sols el més crític entre nosaltres fallarà vostè.\nLi vaig donar les joguines del meu fill a la caritat en ira- i no em penedeixo\nEls boy scouts inverteixen la política de transgènere, però què els va portar tant de temps?\nKate Middleton comença el 3r trimestre de lembaràs jugant a lhoquei sobre gel ?!


Neix el Pacte Nacional pel Referèndum. Generalitat de Catalunya\nNeix el Pacte Nacional pel ...\nNeix el Pacte Nacional pel Referèndum\nEs crearà una comissió executiva del pacte coordinada per Joan Ignasi Elena i integrada per Maite Arqué, Jaume Bosch, Francesc de Dalmases, Carme-Laura Gil, Itziar Gonzalez, Francesc Pané i Carme Porta\nLa reunió s'ha celebrat al parlament de Catalunya\nA la reunió també hi ha assistit, per part el Govern, el vicepresident i conseller d'Economia i Hisenda, Oriol Junqueras; la consellera de Presidència, Neus Munté; el conseller d'Afers Exteriors, Relacions Institucionals i Transparència, Raül Romeva; la consellera de Governació, Administracions Públiques i Habitatge, Meritxell Borràs, i el conseller de Justícia, Carles Mundó. També hi han pres part la presidenta del Parlament, Carme Forcadell; l’alcaldessa de Barcelona, Ada Colau; els expresidents del Parlament de Catalunya; l’expresident Mas; els presidents de les quatre diputacions, així com representants de grups polítics; diputats, senadors i eurodiputats; patronals, sindicats i entitats socials.\nEl pacte persegueix fer el referèndum de manera acordada amb l’Estat espanyol i buscar suports internacionals per la demanda catalana


Presentació - Comercial Bellés\nDes de 1975 any de la seva fundació, Bellés Diagnòstic i Investigació, S.L. subministrem material de laboratori, tant en el sector químic com el clínic.\nLa gran varietat i qualitat de les marques distribuïdes, la professionalitat i experiència del nostre equip humà, així com la continua modernització dels equips tècnics i logistics, ens permet prestar el millor servei a tots els nostres clients. Tot això ens garanteix any rere any, un alt grau de fidelitat de totes les persones que ens fan confiança.\nA més d’oferir-li la qualitat més alta, li garantim que el producte compleix normes estrictes de manipulació, i es troben en l’estat més òptim.


Èxit de participació a la 8a edició de la Cursa de Sant Silvestre d'Artesa de Segre - Balaguer Televisió\nÈxit de participació a la 8a edició de la Cursa de Sant Silvestre d’Artesa de Segre\nDos cents corredors han participat aquest matí a la cursa de Sant Silvestre d’ Artesa de Segre. Es tracta de la 8a edició d’una cursa de 10 km que transcorre pel terme municipal d’Artesa i que es pot completar caminant o corrent. Des la organització el grup esportiu del municipi C.U.D.O.S, es mostren satisfets amb la participació, similar a la de l’edició passada.\nUna cursa de caràcter festiu però exigent que aplega esportistes d’arreu de la comarca amb la idea de passar un matí d’esport abans d’acomiadar l’any. Aleix Colé ha estat el guanyador de l’edició d’enguany seguit de l’esportista local\nSergi Galceran ha estat el tercer classificat. La cursa de sant Silvestre ha arribat enguany a la 8a edició i ja és una de les curses més consolidades a la comarca d’aquestes dates.


abril de 2020 – Comtes de Torregrossa\nDIADA DE SANT JORDI 2020 PARADETES VIRTUALS\nLes parades, els llibres, les roses, les princeses, els cavallers, els dracs, les recomanacions literàries… ens han agradat molt!!! Moltes felicitats i gràcies per la vostra participació. Bona Diada de Sant Jordi! A continuació...\nBenvolgudes famílies, Des de l’escola hem habilitat uns correus electrònics dels mestres de l’escola. A través d’aquests correus electrònics podreu estar en contacte amb els vostres mestres per si desitgeu fer alguna comunicació, resoldre...\nTASQUES I RECOMANACIONS PER ALS NOSTRES ALUMNES – SETMANA 2\nA continuació trobareu les TASQUES i RECOMANACIONS d’aquesta setmana. Hi ha un arxiu en PDF de cada nivell i també de l’Aula d’Acollida. Cliqueu damunt del vostre nivell fins que s’obri l’arxiu. P3 P4...\nEls alumnes de 4t avui han visitat "Ull de Bosc" a Gimenells.


Suport Total del PCCC a Marinaleda\nEn els últims dies aquest municipi d'Andalusia, ha tornat a ocupar els titulars dels principals programes i TV del Capitalisme, per fer-se reso de la protesta artificial creada per 6 treballadors d'una empresa municipal de Teleassistència. La qual compta amb una plantilla de 26 treballadors en una petita localitat de tot just 2.600 veïns i veïnes.\nAmb el suport del sindicat CGT-A el qual en les últimes dècades no és precisament exemple de lluita sindical i reivindicació dels drets dels treballadors.\nMés aviat és una estratègia del mateix sistema Capitalista per tractar de deslegitimar un poble que està lluitant per garantir el que el sistema no pot i vol garantir, com el dret fonamental a un treball o un habitatge digne.\nAquest és un procés reaccionari que es dona per part de la dreta més extrema fins a la suposada esquerra més moderada. L'objectiu és destruir les conquestes adquirides amb sang i suor pels habitants d'aquesta titànica població, que no fa ni quaranta anys no tenien ni un tros de pa, ni un lloc de treball i eren literalment com al conjunt d'Espanya i Andalusia serps dels comtes, ducs i tot un conjunt d'explotadors emparats per l'actual monarquia.\nPoc es parla que aquesta petita població de 2.600 habitants dona treball al conjunt del seu poble, tenen diferents cooperatives agràries, infraestructures que no tenen poblacions veïnes, serveis comunals i un programa per la construcció d'habitatge a preus molt baixos entre altres.\nPer això des del Comitè Central del Partit Comunista dels Comitès Catalans donem tot el nostre suport a l'actual alcalde de Marinaleda, Juan Manuel Sánchez Gordillo així com al poble revolucionari que treballa pel benestar dels seus veïns i veïnes.\nVisca el poble de Marinaleda!


TERTÚLIA ESPORTIVA RÀDIO- Partits: CF Faura – Vila-Vella / Atlètic Quart – Sagunto | Ràdio Vall de Segó\nInici Esports TERTÚLIA ESPORTIVA RÀDIO- Partits: CF Faura – Vila-Vella / Atlètic Quart –...\nTERTÚLIA ESPORTIVA RÀDIO- Partits: CF Faura – Vila-Vella / Atlètic Quart – Sagunto\nEquip futbol Faura 1944\nESCOLTAR LA TERTÙLIA\nCRÒNICA: CF FAURA 0-1 VILA-VELLA\nEl Faura comença bé el partit i fins i tot va disposar d’una clara ocasió de gol, però només durá que deu minuts. El partit comença a igualar-se i als 18 minuts, en un bon contraatac del la Vila-Vella marca gol, que de fet seria el resultat final.\nA partir del gol visitant el Faura entra en un desordre generalitzat i només a balonades al davant era la forma d’arribar a l’àrea contrària i, sense cap perill per als rivals, la defensa visitant ho tenia fàcil.\nAbans d’arribar al descans la Vila-Vella disposava de dues ocasions claríssimes d’anotar el segon gol. Una la van tirar fora i l’altra, Álex va realitzar una molt bona parada.\nPaco, l’entrenador, sembla ser que durant el descans li agrada explicar les tàctiques als jugadors en el terreny de joc, però en aquest partit semblaven més que explicacions.\nEn la segona part el Faura fa canvis, expectants estàvem els aficionats de com s’iniciava el partit, tot va seguir igual.\nAls 60/65 minuts, el Faura comença a cercar la porteria visitant, però no en joc, com desesperats i amor propi cercant el gol. Van marcar un, pot ser que legal, però l’àrbitre ho va anul·lar per fora de joc. També va haver-hi un tret al travesser, sí, però sempre sense ordre en el camp.\nCRÒNICA: ATLÈTIC QUART 1-3 SAGUNT\nLes graderies plenes com sempre. El partit comença amb joc altern, però prompte, en el minut 8, corner a favor del Quart i marca l’1-0. S’esperava que avançar-se en el marcador suposaria assentar-se en el partit i començar a controlar-ho.\nJugava al toc, sempre en el mitjà del camp, però no arribava a la porteria visitant, només a pilota parada donava alguna sensació de perill. En el minut 21, bona jugada de Borja a David i aquest llança fora en una bona ocasió.\nA partir del minut 25, David i Roberto, s’intercanviaven de banda sense donar resultat.\nEn el minut 29, en un contraatac del Sagunt, disposen d’una doble ocasió davant Beri que primer rebutja, i el rebot ho tornen a rematar i dóna en el pal.\nMinut 38, falta directa que llança Pipa i gran parada del porter del Sagunt.\nEl Quart seguia sense controlar el partit del tot i, en el minut 45, el Sagunt llança un corner i el davanter sols empata el partit a 1-1.\nS’acaba la primera part amb un empat, diria que just. La defensa del Sagunt ho ha fet molt bé, l’altura en centímetres sempre ha superat als davanters del Quart.\nComença la segona part i tot seguia igual. En el minut 48, falta a Cosme, l’àrbitre no pita, i gran ocasió visitant.\nMinut 66, Falta contra la porteria local i en el rebutg, tot sol remata per dalt de la porteria de Beri.\nL’àrbitre en la primera part ha estat bé, en l’inici de la segona no ha estat encertat amb algunes jugades, açò, acompanyat de l’ansietat dels jugadors del Quart, que veien que passava el temps i no marcaven i el nerviosisme de l’afició, tots pressionaven a l’àrbitre i ell, en comptes d’arrugar-se, en el minut 68, per doble groga, expulsa a Roberto i el Quart es queda amb 10.\nA partir d’aquest moment el partit entra en angoixa total pel Quart. Per a rematar el caos, en el minut 80, pilota avançada al davanter visitant i sols davant de Beri, col·loca l’1-2 en el marcador.\nEn els últims 10 minuts, els jugadors del Quart perden el control per les decisions de l’àrbitre i est, expulsa a dos jugadors més del Quart per roja directa, un per insultar-ho i l’altre per una entrada molt lletja. El Quart es queda amb 8 jugadors en el camp.\nJa en el temps de descompte, el Sagunt marca de penal clar l’1-3 definitiu.\nArticle anteriorFrancisco Domingo «Mis piernas no van, pero tengo ruedas para conseguir un record guinness»\nArticle següentBenifairó finaliza las obras de peatonalización del carrer Major


Els acomiadaments improcedents durant una IT podrien ser nuls ~ Treballadors/es de la Concertada @CCOOconcertada\nFins ara, tots els tribunals espanyols estaven considerant que els acomiadaments de persones en baixa per IT s'havien d’entendre com improcedents i indemnitzables. És a dir, s'aprofundia en el concepte que l'acomiadament és lliure però no gratuït. La UE els ha tornat a posar en evidència.\nEs pot considerar com a discapacitat la prolongació indeterminada d'una IT si la persona que la pateix és objecte d'acomiadament? S’ha d'entendre que és un acomiadament discriminatori per la seva discapacitat i per tant nul?\nL'acomiadament d'una persona en baixa per IT, s'ha d'entendre com una “discriminació” ja que l’empresari fa servir un problema de salut com a excusa per justificar l’acomiadament amb arguments com la manca de rendiment. El moll de la qüestió és el concepte de “vulneració de drets fonamentals” per discriminació de les persones amb les seves capacitats limitades. Això comportaria la consideració d'acomiadament nul si s'aplica a qui pateix una IT de llarga durada, sota la consideració del seu estat com a discapacitat.\nEl Tribunal Europeu deixa al criteri del jutge perquè interpreti què és una llarga durada i per tant, l'assimilació de la IT perllongada amb la “discapacitat”. Això podria comportar que l’acomiadament fos considerat nul si queda provat que va ser com a conseqüència de la baixa perllongada argumentant causes productives.\nde l'acomiadament “lliure”.\nCategoria: discapacitats , Educacio Infantil , ensenyament privat baixes , Escola Concertada , escoles bressol , escoles bressol integrades , escoles concertades , Escoles d'Educació Especial , FP , lleure educatiu


L'Origen perdut | La Biblioteca del Kraken\n24 de mayo de 2006 - 18:42\t - Ciència Ficció\nTinc tres llibres de la Matilde Asensi a casa i fins ara no n’havia llegit cap. Són alguns dels seus grans èxits que m’han arribat per regal o que he regalat jo. La qüestió és que seguint els consells dels amics i familiars hagués hagut de llegir l’Origen Perdut en darrer lloc, bàsicament perquè la majoria de la gent considera que és la millor obra d’aquesta autora i ja se sap, si després llegeixo els altres m’en puc endur una petita decepció.\nBé, no els he fet cas, sóc així. A vegades l’impuls natural pot amb mi i llegeixo el que em ve de gust i la veritat és que la temàtica d’aquesta novel.la m’ha atret l’atenció des de que la vaig comprar. Potser és agosarat per part meva catalogar aquesta novel.la com de Ciència Ficció, quan els elements identificatius d’aquest gènere apareixen bàsicament al final del llibre, però l’autora disfressa molt bé l’argument per que aquesta arribi al gran públic sense problemes i es converteixi en el que és: Una novel.la mainstream, que segueix les línies generals d’acceptació del gran públic, tot i l’esmentada base d’especulació científica.\nL’origen perdut narra les aventures d’un hacker informàtic i els seus amics per trobar una cura pel seu germà, en estat semi-vegetatiu després que l’afectés una maledicció pre-inca. Un malefici que es transmet a través de les paraules i que afecta la ment dels humans. Sembla que un poble pre-inca tenia el do de guarir a través de les paraules… Asensi ens ofereix amb aquesta novel.la la possibilitat de veure combinades ciències tan dispars com l’antropologia i la informàtica, barrejades amb dosis d’aventura i intriga. La novel.la es divideix en dues parts molt clares: La investigació a Catalunya, que aporta les dades bàsiques sobre les cultures precolombines al Perú i Bolívia, un començament un pèl lent i mancat de força però que resulta interessant, si més no per conèixer la situació actual i pretèrita en aquests països; i per altra banda la investigació in situ a Bolívia on veurem bones dosis d’aventura arqueològica i antropològica.\nAsensi té un estil narratiu agradable, narra de forma casolana fets importantíssims en la història d’Amèrica llatina, tallant les explicacions amb visions quotidianes dels protagonistes per no resultar molt carregoses (no sempre ho aconsegueix però). Potser li manca agilitat en alguns trams de la novel.la però el fet d’abocar tota la documentació que de ben segur ha hagut de buscar per que ens resultin creïbles les hipòtesis i les especulacions que proposa sobre temes tan variats com l’origen de la vida a la terra, l’evolució de les espècies i el llenguatge primigeni (aquí he pensat en Snow Crash involuntàriament, doncs també es combina molt bé la història, la llengua i la informàtica) fa que no li ho tinguem massa en compte i que seguim llegint força interessats tot el que ens diu el llibre sobre cultura precolombina (i actual) als altiplans centrals de l’Amèrica llatina.\nUn bona base antropològica que combinada amb els esmentats elements de ciència ficció provoca que el lector s’aturi a pensar sobre l’origen de moltes coses però sobretot que gaudeixi amb una lectura que aporta tan plaer com qualitat literària.\n← Mundos y demonios\nCarbono alterado →


L’hostaleria de TGN es planta i exigeix mesures urgents | Diari La República Checa\nEl sector de l’hostaleria ha dit prou. Els empresaris ja no es creuen les paraules del govern municipal i exigeixen mesures urgents per salvar l’hostaleria tarragonina. Uns negocis que es troben en una situació molt delicada per l’aturada econòmica, provocada pel coronavirus i que senten que el seu ajuntament només els posa pals a les rodes.\nEl sector hostaler de TGN diu prou\nAquest és el sentiment de més d’una cinquantena d’hostalers tarragonins, que han volgut posar de manifest la seva indignació contra l’executiu de Pau Ricomà, amb una concentració a la plaça de la Font, s’han reclamat mesures directes, per part del govern tarragoní, que ajudin a l’hostaleria de la ciutat, com ja s’ha vist en altres poblacions de la demarcació.\nExigeixen mesures directes i urgents\nLa concentració s’ha iniciat al voltant de les set de la tarda, on els hostalers han pujat en cadires com a forma de protesta contra les polítiques de l’Ajuntament, i que s’ha allargat fins a dos quarts de vuit. Durant la concentració, un portaveu del sector hostaler ha llegit un manifest on ha exigit que el consistori ajudi un sector econòmic que pot posar en risc el 60% dels seus llocs de treball.\nEls hostalers de TGN reclamen mesures directes\nEls hostalers demanen a l’alcalde que es condonin durant dos anys els impostos i taxes municipals, ajudes directes a propietaris i llogaters dels locals, l’ampliació de les terrasses en zones on hi hagi espai disponible i que es responguin les peticions dels diferents locals que encara no han rebut l’autorització sobre la resolució de les terrasses, entre altres.\nReclamen a Ricomà “un interlocutor vàlid”\nLa regidora de Domini Públic, Paula Varas, focus de les últimes polèmiques entre l’hostaleria i el govern municipal, ha estat una de les assenyalades en les protestes dels empresaris que han deixat de considerar-la un interlocutor vàlid “a causa dels seus negocis contraposats a l’hostaleria” i exigeixen que l’alcalde intervingui i posi fi a l’angoixant situació que estan patint.\nEls hostalers protesten per la manca d’ajudes\nEn aquest sentit, durant la protesta, tot i que cap empresari ha volgut posar-se davant de la càmera a carregar contra la gestió de la regidora Paula Varas, temen represàlies per part de l’executiu municipal “com ja va passar la setmana passada a la plaça del Fòrum, on de sobte van començar amb inspeccions als locals, sense cap motiu”, asseguren.\n“L’hostaleria de Tarragona es mor”\nD’altra banda, Manolo, propietari del restaurant A Bordo del Serrallo ha volgut explicar el patiment de molts dels negocis. “Les moratòries i els crèdits no són cap solució, necessitem ajudes directes. Si a l’octubre he de pagar-les amb la meitat de l’aforament del local, és impossible, no podré obrir el local”, lamenta Manolo.\n“L’hostaleria es mor. No pot ser que una persona que tingui interessos en el negoci de l’hostaleria dirigeixi el sector. El problema també és que hi ha molts polítics que no surten al carrer, que desconeixen quina és la situació real de la gent durant aquesta crisi”, ha carregat l’hostaler serrallenc.\npreviousConstantí avança el projecte de la piscina coberta\nnextResolen dos robatoris en botigues d’Altafulla i Tortosa


Dorsoduro Terrace Venècia Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nDorsoduro TerraceDorsoduro, 605, Dorsoduro, Venècia, Itàlia, 30123 - Veure al mapaBé6,8Basada en25comentarisDorsoduro TerraceVeure més fotos"We got another apartment, because Dorsodura Terrace was not..."GroupAustriaVeure més fotosVeure totes les 27 fotos\nBen posicionat a Dorsoduro, Dorsoduro Terrace és un lloc ideal d'inici d'excursions a Venècia. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Dorsoduro Terrace, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de habitació familiar. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Venècia, el Dorsoduro Terrace és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Llengües romàniques Altres llengües\noccità o provençal (PR)\ngal·loitàlic de Basilicata (GB)\ngal·loitàlic de Sicília (GS)\nsassarès + gal·lurès (cors) (CO)\nbavarès de Caríntia (CB)\nalt alemany (Walser) (WA)\nAntigues llengües d'ItàliaModifica\nAmb aquestes llengües, però, n'hi havia d'altres d'origen no indoeuropeu, destacant-hi especialment l'etrusc, però també el rètic (relacionat probablement amb l'etrusc), l'antic lígur, l'elimi (que encara es discuteix sobre si és o no indoeuropeu), el sicà i el sícul (possiblement indoeuropeu). A les illes de Sardenya i Còrsega s'hi parlava una llengua autòctona, el nurag.\nAmb el floriment de la cultura romana, el llatí acabà per imposar-se a totes les altres (romanització), i fou l'origen de les després ja modernes llengües romàniques.\nOrigen de les llengües d'ItàliaModifica\nDistribució dels adstrats longobard i romà d'Orient a l'alta edat mitjana de la península italiana.\nMoltes de les regions d'Itàlia tenien ja diferents substrats lingüístics abans que els romans conquerissin la península: el nord d'Itàlia tenia un substrat celta (aquesta part era coneguda com a Gàl·lia Cisalpina), un substrat lígur o un substrat venecià. El centre d'Itàlia tenia substrat etrusc i el sud itàlic o grec.\nA causa de la separació històrica en molts estats petits i després per les colonitzacions per part de potències estrangeres com la Corona d'Aragó, França i Àustria, separació que anava des de la Caiguda de l'Imperi Romà d'Occident fins a la unificació italiana el 1861, hi ha hagut una gran facilitat per a la diversificació lingüística.\nTanmateix, els estats sotmesos feien servir com a llengua oficial l'idioma de les potències estrangeres, i els estats independents (com per exemple el Vaticà) varen mantenir el llatí com a idioma oficial. Rarament es feien servir les llengües vernacles per als documents oficials i sovint la gramàtica d'aquestes llengües no estava normalitzada. Les persones que podien escriure, en privat, empraven llur llengua de manera informal, com per exemple va fer Leonardo da Vinci, que, tanmateix, escrivia en llatí per a publicacions importants.\nActuant d'acord amb aquest article, el Parlament ha concedit estatus oficial a nivell regional amb una llei de 1999 a uns altres tretze idiomes: ladí, alemany, francès, català, occità, francoprovençal, eslovè, albanès, grec, llengua sarda i croat. Aquestes llengües, a les zones on són parlades, han de ser emprades en igual de condicions amb l'italià, han de ser ensenyades a les escoles i han de fer-se servir a les retransmissions de la RAI. A més de les lleis nacionals, diversos estatuts regionals han reconegut l'oficialitat de diverses llengües als seus respectius territoris. Així doncs, el ja mencionat cas Trentino - Tirol del Sud reconeix l'alemany i l'estatut de la Vall d'Aosta dona oficialitat al francès. Per la seva part, l'estatut de Piemont fomenta l'occità, el francoprovençal i el wàlser, una variant de l'alemany, a més a més, la regió del Vèneto ha reconegut d'ençà de ?? la llengua vèneta com a idioma natural del poble vènet.\nLlombard 3.600.000 llombard Llombardia, Província de Novara i Província de Verbano-Cusio-Ossola\nClassificació de les llengües d'ItàliaModifica\nSicilià de Sicilia\nEs parla alemany al nord-est d'Itàlia, a Friül - Venècia Júlia, al Vèneto i sobretot a Trentino - Tirol del Sud. Tot el grup germanòfon del nord-est d'Itàlia pertany al grup bavarès. A Friül també s'hi troben parlants cimbris. Finalment, a Piemont hi ha una important comunitat parlant de wàlser, una variant de l'alemany de tipus alemànic. És semblant al dialecte parlat al cantó suís del Valais.\nA la Itàlia meridional i Sicília hi ha diverses illes de llengua arbërshë. Descendents directes dels albanesos que es refugiaren a Itàlia durant els segles xv i xvi després de la mort de Skanderbeg i la invasió del territori albanès per part de l'Imperi Otomà el 1478.\nA Itàlia hi ha dos focus on es parlen llengües eslaves, a les províncies de Trieste, d'Udine i Gorizia de la regió del Friül - Venècia Júlia, s'hi parla eslovè i a una petita comunitat de la província de Campobasso (Molise) croat eslavisà. La comunitat eslavisana es limita a tres municipis de la província, a uns 30 km de l'Adriàtic: Acquaviva Collecroce, Montemitro i San Felice del Molise.\n↑ [enllaç sense format] https://web.archive.org/web/20080921143246/http://www.geocities.com/linguaeimperii/Italic/italic_es.html\n↑ [enllaç sense format] http://www.ethnologue.com/language/wae\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Llengües_d%27Itàlia&oldid=30421810»\nDarrera modificació: 6 jul 2022 a les 13:35\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 6 jul 2022 a les 13:35.


no és això: de desembre 2016\nJo sempre he tingut problemes amb l’autoritat, ja sigui la paterna, la militar, la policial, la local, i totes les que hi vulgueu afegir. Em refereixo més a problemes filosòfics que no pas reals. I si no els he tingut reals no ha estat pas per falta de ganes, sinó perquè des d’un principi, i com més gran més, no he confiat mai en la llei. Mai he cregut que la ceguesa de la justícia fos una garantia, sinó més aviat una manera de fer ulls clucs als resultats que provoquen els qui l’administren. La llei de la gravetat et garanteix que si et tires des d’una alçada suficient acabaràs amorrat a terra fet una merda: cert com la mort. En canvi, una llei humana no et garanteix res de res, perquè els resultats de la seva aplicació depenen de si el jutge, o la jutgessa, han follat o no el dia del judici. És així de cru defensin el que defensin els juristes. I ells mateixos t’ho venen: més val un mal acord que un bon judici, perquè entrar a la sala d’audiències és sinònim d’incertesa absoluta. Personalment, no m’han jutjat mai, però sí que he viscut judicis que m’afectaven. Un exemple. Essent directiu d’una empresa, vam llogar un detectiu privat per seguir una persona i acumular proves de que, estant de baixa, treballava a un altre lloc. El dia del judici, aquella persona es va presentar feta un nyap, despentinada, ullerosa, mal vestida i estranyament callada. Quan la va veure, el detectiu, que havia de fer de testimoni, ens va dir: perdrem. I així va ser, malgrat les fotografies incriminatòries i dos testimonis, el jutge va fallar en contra nostra. A la sentència, la jutgessa, va escriure que aquella persona treballava per... distreure’s.\nPer això, i altres moltes coses, mentre em faig vell vaig perdent la poca gràcia que sempre m’han fet la llei i els juristes. Entenc que ho necessitem per a ordenar la nostra complicada vida, però és que ara començo a no entendre perquè coi necessitem ordre. Entenc que per a viure en comunitat necessitem normes, però començo a dubtar que el nostre destí sigui viure a pilons. Començo a pensar que la llei, més que solucionar problemes, el que fa és fallar a favor no de qui té la raó, sinó del qui té el poder o els diners. Ahir, els jutges que ens han de protegir dels excessos del poder entre d’altres, van declarar que ni Fernández Díaz ni de Alfonso havien comès cap falta, quan milions de persones vam sentir en directe el què deien. Aquesta parida només em mereix una mocada fenomenal. El més trist és que començo a maleir aquell babau de primat tronat, pelut i cervell de mosca que va proposar a un altre de cuidar-se de la foguera un dia cada un. Aquell dia va néixer la norma primigènia i amb ella totes les interpretacions, afegitons, reglaments i clàusules amb noms inintel·ligibles que l’han complicada fins l’infinit. Més valia que aquell tarambana hagués pensat menys i callat més.\nLlegeixo a l’Ara un títol que atrau la meva atenció: “Ramon Llull: elogi de la malaltia mental”. És de l’Àngels Guiteras i tracta de la possible malaltia mental que hauria patit el pare del català (l’autora no sembla mostrar grans dubtes sobre aquesta possibilitat). Tot plegat m’ha portat a pensar com es pot teoritzar, a 900 anys de distància, que aquell home barbut podia estar malalt, i a més mental. De Llull ni tan sols se sap quin any va néixer –sembla que en algun dia indeterminat entre 1232 i 1233– ni tampoc en sabem gran cosa fins que va fer els 30 anys. Determinar, a través de la seva obra escrita, que “el doctor il·luminat, tal com se’l coneixia, era una persona que avui portaria l’etiqueta i l’estigma de malalt mental” és molt agosarat. Segons Guiteras, Llull va patir un “deliri psicòtic estructurat”, que el portà a escriure l’Ars, llibre contemplatiu. També va travessar una depressió, que sembla que es reflecteix a El desconhort, la qual cosa, i per una deducció que desconec i no explica, li fa afirmar que era una persona “amb trastorns bipolars o maníacs depressius”. En fi, no segueixo perquè el pobre home havia d’acabar en un manicomi, però va morir tranquil i havent testat i disposat el destí de la seva obra. Per no saber, tampoc sabem on va morir, si a Tunis, a Palma o en la travessia entre una i altra ciutat.\nPerò em sorprèn sobre tot que Guiteras el consideri “obsessiu compulsiu”, tant per la obstinació en triomfar en els seus objectius i creences profundes com per l’ordre i l’estructuració de la seva obra. El que jo qualificaria de caràcter i rigor, ella ho considera una malaltia. En qualsevol cas, no podem mesurar quanta obsessió contenia el seu rigor sense haver-lo conegut personalment. O no és elemental conèixer el malalt per fer-ne un diagnòstic cert, acurat i rigorós?\nL’altra qüestió que no entenc és el que es desprèn del títol de l’article. Elogiar la malaltia mental, o qualsevol altra, sempre m’ha semblat gratuït: ningú, ningú, vol, desitja o és feliç estant malalt. I estic segur que si algú se sent bé en la malaltia és que està tronat del terrat, aquest sí. La malaltia tampoc ens fa més forts, com a molt ens procura una experiència desagradable i indesitjable. Sí que crec en la resiliència, però no en la bondat, sigui quina sigui, del mal.\nPer acabar, per a Guiteras, segons com llegeixis el seu article, sembla que només es pugui ser un geni estant mentalment malalt. A mi em sembla que hi ha persones, moltes, que tenen sensibilitats i visions del món que els inquieten i fins i tot els turmenten. Jo crec que el seu patiment els du, a alguns, a expressar aquesta visió alternativa i això els sana. Per contra, qui per raons diversos no són capaços d’exterioritzar-ho embogeixen. És a dir, primer un és un savi i després emmalalteix o esdevé un geni, però no mai al revés. O direm que Trump, com que és un boig, pot arribar a savi?


Tanca per vacances l'Oficina d'Atenció Ciutadana de Sarrià-Sant Gervasi\nLa resta d’Oficines d’Atenció Ciutadana de la ciutat restaran obertes tot l’estiu, sempre amb cita prèvia. A l'OAC del Districte els tràmits es podran fer en línia o per telèfon, al 010.\nDes d’aquest dilluns i fins el 16 d’agost l’Oficina d’Atenció Ciutadana (OAC) del districte, al carrer d’Anglí 31, estarà tancada. Els tràmits es podran fer en línia o per telèfon (010). A més, la resta d’Oficines d’Atenció Ciutadana de la ciutat restaran obertes tot l’estiu, sempre amb cita prèvia.\nEs podrà accedir al Punt BCN o Quiosc de Tràmits i Serveis\nEncara que no s’hi oferirà una atenció presencial personalitzada, els ciutadans podran consultar el Quiosc de Tràmits i Serveis de l’entrada de l’OAC del Districte de Sarrià – Sant Gervasi, situada carrer d’Anglí, 31, baixos.\nEls Quioscos de Tràmits i Serveis són un canal d’atenció ciutadana d’autoservei electrònic per agilitzar els tràmits municipals més utilitzats i l’accés a la informació de la ciutat. Són aparells fixos situats a diferents llocs de la ciutat on els ciutadans poden dur a terme una sèrie de tràmits relacionats amb el padró, hisenda o informació municipal: volants d’empadronament, fer la domiciliació bancària i certificats de pagament de l’IBI i de l’IVTM, fer el pagament de multes i tributs amb targeta bancària i demanar cita per a les OAC,\nOficina d'atencio ciutadana


Economia i finances:\nAnàlisis dels sistemes de finances, planificacions, objectius, canvis, repercussions, pràctiques, processos.\nConsiderant la importància d’aquest camp de coneixement es proposa una aproximació i veure les repercussions dels canvis i activitats i planificacions que es fan.\nGestió d’oficina bancària:\nSovint es veu el tema de l’economia des d’una mirada molt general. El funcionament de les entitats bancàries és tot un món per descobrir. Productes bancaris i el seu funcionament; decissió de risc de crèdit.\nUna auditoria genèricament és l'avaluació d'una organització, sistema, procés o producte. L'auditoria la realitzen els auditors que han de complir una sèrie de normes que assegurin essencialment la seva capacitat, objectivitat i independència.


L’any 2017 em van fer una entrevista a la Fundació Salut Alta de Badalona, on treballo des de l’any 2014. Aquesta Fundació ubicada a la frontera amb Santa Coloma de Gramanet porta anys fent una labor psicoeducativa important atenent a nens i nenes i les seves famílies a través de diferents projectes.\nPer mi és un privilegi formar part d’una entitat amb aquest recorregut a la ciutat on vaig néixer.\nLa Salut Alta és un barri per descobrir:\nDe Badalona de tota la vida, però considera Londres com la seva segona ciutat. És llicenciat en Psicologia i terapeuta familiar. Sempre ha tingut clar que volia treballar amb persones i estar al seu costat. Creu que tothom té capacitats i les pot potenciar, així com pensa que reforçant vincles i relacions segures es poden afrontar situacions molt complicades.\nDe professió psicòleg: per ajudar als altres o per ajudar-te a tu mateix?\nUna mica de cada. Vaig estudiar psicologia amb la voluntat de poder ajudar a altres persones, i suposo que també amb ganes d’entendre’m a mi. De fet, per aconseguir el primer objectiu és important haver-te conegut a tu mateix.\nTu també reps teràpia?\nSí. Actualment faig teràpia, i en vaig fer també dues vegades anys enrere. Penso que la teràpia és beneficiosa per a tothom i hauria de ser un dret que tothom la pogués fer.\nQuè es per a tu tenir “vocació”? I la “implicació”?\nVocació em costa explicar-ho perquè em sembla que no n’he tingut mai. El que sempre he tingut són moltes ganes de fer i de provar coses. M’he mogut molt per reptes i emocions.\nLa implicació, per mi, és el motor perquè passin coses. Per aconseguir allò que vols has de dedicar-hi temps i esforços. Les coses no passen perquè sí. I si allò que fas t’agrada i hi estàs a gust, tot és més fàcil i agraït.\nÉs difícil saber on està el límit d’implicació quan es treballa amb persones. Ho aconsegueixes?\nÉs difícil perquè, sobretot quan fas teràpia, es desperten moltes emocions i et pots arribar a sentir molt pròxim a l’altre persona. Però vas aprenent a mantenir l’objectivitat, que és la meva feina. Per mi també és important saber que la feina no és l’única cosa que faig i que m’apassiona.\nUn secret per a desconnectar per vacances?\nA mi m’agrada molt viatjar i conèixer llocs on no hi he estat mai. M’encanta passejar per ciutats estrangeres i conèixer la cultura i, sobretot, el menjar d’aquests llocs.\nTambé m’encanta el mar. Hi visc molt a prop i sempre que puc m’escapo a la platja a desconnectar o a fer exercici, que és la meva altra gran passió. Sempre he estat vinculat a l’esport, al bàsquet concretament. He estat jugador durant molts anys i ara sóc entrenador. Estar vinculat a un equip m’ajuda a, com deia abans, poder desconnectar de la feina i pensar en altres coses.\nParlem dels teus orígens. Ets fill de Badalona de tota la vida i sempre has viscut al centre. Com recordes la teva infància?\nSóc fill de Badalona de tota la vida, però durant dos anys vaig viure a Londres! És cert que vaig créixer en un barri i un entorn amb moltes facilitats i recordo una infància tranquil·la. Recordo que sempre tenia amics a casa i que jugàvem molt al carrer. També tinc molt present, i sé que em va anar molt bé per créixer, estar vinculat al bàsquet i a l’esplai, on vaig conèixer molts amics i també grans referents.\nSé que vaig tenir sort de néixer on ho vaig fer. Jo sempre dic que Badalona no és una gran ciutat, són moltes ciutats petites juntes. Cada barri té unes característiques molt pròpies i una personalitat molt marcada. Això penso que és bo, però no hem sabut vincular-nos del tot els uns amb els altres.\nConeixies el barri de la Salut? Com el descriuries?\nLa veritat és que abans de venir-hi a treballar el coneixia poc. Per mi és un barri molt vital, la gent té molta vida i es relaciona molt. A mi m’ha sorprès això. Constantment hi ha gent fent coses i això penso que pot ser molt positiu.\nQuin ha estat el teu recorregut fins arribar a nosaltres?\nDoncs ha estat un camí llarg. Fa uns anys vaig treballar al barri de Sant Roc, on vaig conèixer un psicòleg que ara és company meu a un Gabinet de Sant Adrià. Aleshores va ser quan vaig anar a viure a Londres, però vaig mantenir contactes aquí. I quan em va sorgir la possibilitat d’iniciar aquest projecte, no m’ho vaig pensar dues vegades i vaig decidir tornar a Catalunya.\nQuè t’aporta cadascú amb les seves diferències?\nSón feines diferents. A Sant Adrià és un Gabinet privat i som tres psicòlegs en una mateixa consulta, els tipus d’intervencions són diferents.\nAquí el ritme és més frenètic. Per sort també puc fer equip amb les educadores i educador per fer millor la meva feina.\nEl que comparteixen les dues feines és que treballem amb el patiment de la gent, i per mi això és molt important, em generen un gran respecte totes les persones que vénen a treballar amb mi.\nSuposo que anècdotes en tindràs mil. Alguna en especial?\nÉs difícil parlar d’anècdotes en el context en el què treballo. Em quedo amb totes les vegades que m’he emocionat en una teràpia, ja sigui perquè m’ha caigut una llàgrima o ens hem fet un fart de riure amb la persona amb qui estava treballant.\nLa teva mirada nova i des d’una perspectiva diferent, què ens recomana a continuar fent i què a millorar?\nUna de les coses que més m’ha sorprès és la capacitat d’anàlisi i reflexió que té la Salut Alta com a entitat. Penso que sempre hi ha caps pensant què es pot fer per millorar, i això és un tresor enorme.\nEl que potser jo recomanaria, lligat també al meu comentari sobre la ciutat de Badalona, és intentar obrir-se, no només al barri, sinó a tota la ciutat.\nPer acabar, un repte?\nAcabaré amb un somni, que espero que amb esforç i dedicació s’acabi convertint en un repte: m’encantaria obrir un centre de Teràpia Familiar al barri perquè tothom qui volgués tingués dret a iniciar un procés terapèutic.\n#salutalta #psicologia #vida #barri #salut #badalona #compartir #fundacio #feina #passio


Història | DKV Seguros\nL'any 1932 es fundava a Saragossa l'Igualatorio Médico-Quirúrgico y de Especialidades, format per un reduït grup de doctors que limitaven la seva activitat a Saragossa. El 1955, Publio Cordón adquiria la companyia, que passava a denominar-se «Previsión Sanitaria, S.A.», i dos anys més tard obria la primera clínica Quirón.\nDurant els anys seixanta, la companyia encara era «familiar». Les úniques delegacions continuaven sent les de Saragossa, Logronyo i Donostia, encara que poc després es posava en marxa l'equip de venda directa a Barcelona.\nLa dècada dels setanta està marcada per dues fites: el creixement sostingut i la nova Clínica Quirón de Saragossa, un nou avenç clínicoassistencial, tant en les noves tecnologies que va incorporar (ecografies, escàner, moderns raigs x, unitat de cura intensiva...), com en l'atenció personalitzada.\nL'acord signat amb MUFACE, el 1977, va activar el desenvolupament pel país per poder donar servei al col·lectiu.\nA la dècada dels vuitanta es feia un pas endavant en iniciar l'activitat en assegurances generals, la qual cosa facilita l'expansió per tot el territori espanyol.\nLa companyia aconsegueix tenir oficines a totes les capitals de província. També adquireix l'Agrupación Médica de Salamanca i l'Alianza Médica Leridana.\nEl 1988 Previasa es converteix en la quarta companyia d'Espanya en assistència sanitària, la segona en subsidi i la número 59 en el rànquing general. Seguint la política de contactes i vinculació a altres empreses del sector, el 1989 compra La Fuencisla i La Verdadera Previsora, de Barcelona.\nNeix PREVIASA VIDA, amb un 40% del seu capital aportat per la companyia britànica Scottish Widows.\nEl 1990 es produeix la fusió de les tres companyies filials asseguradores de salut i malaltia: La Fuencisla, S.A. (Madrid), Unión Médica Previsora, S.A. (Lleó) i La Verdadera Previsora, S.A. (Barcelona) donen lloc a Unión Médica La Fuencisla, que avui dia encara forma part del grup DKV.\nCom a part dels plans d'expansió de la dècada hi ha la venda del 15% del Grup Quirón el 1994 per facilitar la sortida a borsa de les accions del grup el 1997. El segrest del director de la companyia, Publio Cordón, per part del grup terrorista GRAPO, el 1995, posa en perill l'estabilitat de la companyia.\nL'única alternativa és la venda. Després de diversos intents fallits, l'empresa alemanya Deutsch Krankenversicherung AG (DKV), controla el cent per cent de les accions l'11 de gener de 1998. Amb la seva arribada, l'RSC s'erigeix com un dels principals valors de la companyia. Per això, se signa un acord de col·laboració amb Intermón i comença la col·laboració amb el fotoperiodista Gervasio Sánchez en el projecte «Vidas Minadas».\nPerò l'aposta més gran de DKV en l'àmbit de l'RSC és la creació, el febrer de 2000, de la Fundació Integralia, per tal de promoure la integració soci laboral de persones amb discapacitats. Integralia començaria encarregant-se d'atendre el contact center de DKV, servei que estendria a unes empreses.\nDKV posa en marxa la pàgina web corporativa. Una altra de les línies d'actuació que s'inicien en aquesta dècada va ser el patrocini esportiu, amb acords com l'assolit amb el Club de Bàsquet Joventut de Badalona per patrocinar el primer equip.\nEn aquesta dècada, DKV compra Nórdica Seguros i ven la seva participació al Grup Hospitalari Quirón.\nL'any 2002, la companyia s'adhereix al Pacte Mundial de les Nacions Unides, una xarxa d'empresa amb voluntat de responsabilitzar-se davant dels problemes en matèria de drets humans, ocupació, medi ambient i lluita contra la corrupció.\nA més a més, DKV inicia el seu programa «Llenguatge clar», una iniciativa pionera en el sector assegurador per lluitar contra el fenomen de l'anomenada «lletra petita» en col·laboració amb la Unión de Consumidores de España (UCE).\nEl febrer de 2004, DKV s'adhereix al Programa Óptima, promogut pel Ministerio de Asuntos Sociales per fomentar la igualtat d'oportunitats i afavorir la conciliació entre la vida privada i laboral.\nDurant aquests anys destaca el fort impuls que es dona als temes de innovació a la companyia, la creació i expansió d'un nou model de negoci —els Espais de Salut i Dentals— i una vinculació més important de la responsabilitat empresarial amb els temes de negoci a través d'iniciatives com ara l'ecofuneral.\nEl cicle es tanca amb la inauguració de la nova seu corporativa a Saragossa, la Torre DKV, un exemple en temes de sostenibilitat, eficiència i integració de l'art en un edifici.\nEls últims anys de la companyia han estat marcats pels avenços en la digitalització. Durant aquest període veuen la llum iniciatives com ara Mi salud al día, Quiero cuidarme i Digital Doctor, i les aplicacions de client i de reemborsament.\nTambé es posen en marxa la contractació digital i iniciatives que fomenten la innovació oberta entre el nostre públic d'interès, com ara DKV Emprèn, adreçada als treballadors, o Idealia DKV, per a clients, agents i professionals sanitaris.\nPer millorar l'experiència de client, s'implanta un nou CRM i es desenvolupen nous productes que milloren les cobertures dels nostres assegurats, com ara DKV Mundicare, per a malalties greus, o Sanify, per a clients digitals.


El voluntariat d’alfabetització i càlcul de vacances - Mas Albornà\nEl voluntariat d’alfabetització i càlcul de vacances\nEl passat dimarts 17 de Juliol una vintena de persones van acomiadar-se de l’activitat d’alfabetització i càlcul fins al mes de setembre. L’activitat tanca per vacances després de fer una valoració més que positiva del curs i amb molta alegria. Per celebrar el resultats de l’any es va fer una festa on, entre diplomes, fotos i àlbums, els protagonistes van ser les emocions i els bons resultats.\nVint persones han estat les que han pogut gaudir enguany de les divertides, innovadores i emocionants classes i activitats. Han passat molt bones estones i han millorat moltíssim en aspectes relacionats amb la lectura i el càlcul.\nFelicitats a tots el participants pel vostre esforç i dedicació!\nDes de la fundació volem agrair també a les dues professores voluntàries la tasca realitzada.


Inici > detall del relat: Zenó\nFugint de la ira d’aquell déu venjador, Zenó s’amaga a l’illa de Karnala, on les aigües verdes flueixen manses pels camps del Norat. Recolzat al tronc d’un pi esponerós, contempla com les ones suaus besen els còdols de la rada. Els sol es pon i l’horitzó s’encén de claredats rogenques. Tot respira pau.\nLluny ha quedat la ciutat, destructora d’homes, on coven els enveges i els odis, on nien les urpades del destí heretat d’un pare impietós i cruel. Zenó se sent segur. A Karnala regna Dirma, protectora dels perseguits, refugi dels atribolats. Arraulit al seu recer, Zenó ha trobat la pau que el seu esperit turmentat desconeixia de fa temps.\nPerò tot no és més que un miratge. Just quan Zenó mig acluca els ulls i vol deixar-se bressolar pels braços amables del son, els llums, parpellejants, emergeixen de l’aigua i amb una lentitud exasperant segueixen un camí recte, com el d’un llaurador expert. Un zumzeig sord i persistent s’empara de la nit. Blanc, roig, blanc, roig... Els focs intermitents marquen la cadència del terror que s’empara de Zenó. La pau a penes retrobada s’esborra i deixa pas a la certesa que ha arribat l’hora del combat final.\nS’apresta a la lluita. Ha decidit no fugir més, plantar cara al destí. Clava els peu en terra, aferma les cames i agafa ben fort el glavi amb què està disposat a vèncer o morir.\nGest inútil. Lentament el submarí negre emergeix, fred i mecànic, i dirigeix les seves armes a l’objectiu X539 que al cap de no res esclata com un castell de foc en la serena nit dels temps d’avui.


#COMUNICAT: El nostre suport contra la “Llei Mordassa” – SOS Racisme\nDes de SOS Racisme ens sumem al rebuig generat per la primera denúncia per la “Llei Mordassa” a Catalunya. I recordem l’amenaça que suposa aquesta llei per a les lliberats i els drets fonamentals, que a més posarà traves a la lluita per la defensa dels drets civils i drets humans, com ja hem pogut comprovar.\nPel context en què s’ha realitzat aquesta denúncia -en un acte co-organitzat per nosaltres: el Judici Popular al CIE el 30 de gener- i la proximitat que existeix amb la persona denunciada -l’Andrés García Berrio, company i col·laborador en moltes lluites i campanyes pels drets humans-, no podem restar indiferents. Però, sobretot, com a entitat de defensa dels drets humans, és el nostre compromís intentar aturar aquesta llei vulneradora.\nEl nostre suport a l’Andrés i el rebuig ferm i indignat a la Llei de Seguretat Ciutadana, “Llei Mordassa”, que esperem es derogui properament.\nConvidem a llegir el comunicat d’Irídia i a adherir-s’hi: http://www.iridia.cat/comunicats/\nQUI SóN ELS JOVES EXTUTELATS?\n18 novembre 2008 18 novembre 2008 , Notícies\nAmb motiu del darrer informe de l’ Àrea de Suport a Joves Tutelats i Extutelats (Asjet) de la Generalitat...\n26 abril 2018 26 abril 2018 , Portada, Posicionaments, Racisme institucional\n#ACTIVITAT: Fòrum social contra la islamofòbia el 20F#NOTÍCIA: Recull de l'acció #JoAcuso


El 31 d'agost del 2021, data de finalització definitiva dels peatges de la C-32 | Nova Ràdio Lloret\nProtesta feta el passat 10 de juliol per demanar a la Generalitat l'anul·lació del projecte d'ampliació de l'autopista C-32 fins a Lloret i la finalització dels peatges\nAturem la C-32 i Preservem el Maresme assenyalen que, si es desenvolupa seguint els acords de la ‘Declaració i el Pacte de Mobilitat del Maresme’, pot suposar una fita històrica.\nEl 31 d’agost del 2021 és la data de la finalització definitiva del peatge de la C-32. Així ho anunciat el secretari d’Infraestructures i Mobilitat, Isidre Gavín, el passat divendres al consell comarcal del Maresme. Des de les plataformes Aturem la C-32 i Preservem el Maresme ho valoren de manera molt positiva. Consideren que pot suposar una fita històrica si es concreta i es desenvolupa seguint els acords de la Declaració i Pacte de Mobilitat del Maresme.\nDavant d’aquest anunci, a través d’una nota de premsa, Aturem la C-32 i Preservem el Maresme expliquen que es tracta d’una “oportunitat” per revertir les “nefastes” polítiques de mobilitat i infraestructures. A més, creuen que també ha de servir per acabar amb “l’explotació de la ciutadania per part d’Abertis”, convertir la Nacional II en una via pacificada i per assolir un transport públic de qualitat.\nUn dels portaveus, Joan Mora, recorda que “hi ha un conveni del 2015, que recull que si es fa inversió, s’allargaran els peatges” i desitja que “esperem que aquest conveni no es porti a terme i compleixin la seva paraula”.\nLes dues plataformes també assenyalen que aquesta notícia no pot amagar que fa poques setmanes la Generalitat ha presentat un nou projecte per allargar la C-32 de Tordera a Lloret de Mar. Des d’Aturem la C-32 creuen que comporta “un peatge a l’ombra per Abertis, així com la destrucció d’espais naturals i la promoció del vehicle privat”. En aquest sentit, asseguren que cal desenvolupar projectes alternatius en clau sostenible, com desdoblar i millorar les vies actuals.\nArticle anteriorComencen les obres dels nous mòduls a l’institut Sant Quirze\nArticle següentEs desdobla el taller de cuina saludable per a famílies, donat l’èxit que té


El creixement urbà de la metròpolis té el seu origen en l'evolució d'un conjunt de viles i nuclis urbans que s'han desenvolupat en extensió i població, sobretot en els segles XIX i XX, i que actualment conformen el conjunt dels trenta-sis municipis metropolitans. En aquest territori urbanitzat heterogeni es poden identificar 14 tipologies de teixits residencials, àrees separades geogràficament però amb característiques i necessitats semblants.\nA la metròpolis de Barcelona hi viuen més de 3,2 milions de persones repartides en un milió i mig d'habitatges. Lluny de formar un teixit urbà uniforme, el parc d'habitatges metropolità està format per diferents tipologies que han anat conformant al llarg dels anys una ciutat diversa pel que fa a trames, densitats i espais, però també a necessitats i requeriments.\nHi trobem tant formes urbanes pròpies de la ciutat compacta mediterrània —formada per edificis alineats a carrer— com teixits urbans en forma de polígons residencials o urbanitzacions disperses —nascuts principalment com a conseqüència de les onades migratòries arribades a partir dels anys quaranta del segle XX.\nLa diversitat de teixits residencials (14 tipus) necessita una legislació urbanística pensada més per a la regeneració urbana i no tant per al creixement urbà, que neixi d'una reglamentació ad hoc que tingui en compte les preexistències i que permeti actuacions diferenciades segons el lloc.\nPrimer caldrà centrar la mirada en la integració dels teixits residencials en tant que participen i es relacionen activament en conjunt del territori. Després, caldrà garantir l'equilibri d'oportunitats i la igualtat en les condicions de qualitat de vida a tot el territori, definint els criteris essencials per a la regeneració urbana i la rehabilitació arquitectònica, sobretot en àmbits vulnerables com són alguns polígons residencials i urbanitzacions disperses.\nQUADERNS PDU 07_Ciutats i plans urbanístics al segle XXI:\nPer comprendre les noves dinàmiques i els instruments urbanístics\nQUADERNS PDU 12_DIRECTRIUS_Teixits residencials d'alineació\nTR.01_Usos del sòl\nTR.02a_La síntesis de la metròpolis en dues realitats\nTR.02b_La pluralitat metropolitana en quatre catagories\nTR.02c_La complexitat metropolitana en catorze subcategories\nTR.03_Estructura socio-morfològica residencial\nTR.04_Intensitat funcional del teixit urbà\nTR.05_Els tres models de viure


Sincrotró - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nUn sincrotró és un tipus particular d'accelerador de partícules circular en què el camp magnètic (que fa que les partícules girin) i el camp elèctric (que accelera les partícules) estan sincronitzats de forma precisa amb el feix de partícules en moviment.\nEsquema d'un sincrotró de trajectòria circular de la qual surten les línies de llum.\nL'ús més estès dels sincrotrons és la generació de radiació electromagnètica d'ample espectre (anomenada radiació o llum sincrotró) per ser utilitzada en experiments científics basats en la interacció de la mostra amb aquesta llum. Un exemple de font de llum sincrotró és el sincrotró ALBA.\n2 Grans sincrotrons\nA diferència d'un ciclotró, que utilitza camps magnètics i elèctrics constants, i d'un sincrociclotró, en què es varia un dels dos camps, en el sincrotró es varien ambdós camps, incrementant-los apropiadament a mesura que les partícules guanyen energia, per fer que el radi de la seva trajectòria es mantingui constant a mesura que aquestes són accelerades. Això permet que la cambra de buit per on circulen les partícules tingui la forma d'un llarg i estret tor (més conegut com a «forma de dònut»), a diferència de les cambres en forma de disc dels ciclotrons. En realitat, és més fàcil utilitzar una combinació de segments de tub rectes i corbats, donant a la forma de dònut la forma d'un polígon amb molts costats. Aquesta forma també permet i requereix la utilització de múltiples imants per corbar el feix.\nLa màxima energia que un accelerador circular pot impartir està típicament limitada per la força del camp magnètic i el radi màxim de la trajectòria de les partícules. En el cas d'un electroimant ordinari (no superconductor) la força del camp magnètic està limitada per la saturació del nucli (quan tots els dominis magnètics estan alineats, el camp no es pot incrementar més). Per tant, per aconseguir una màquina amb una energia el més gran possible, hem d'intentar aconseguir que el seu radi sigui també el més gran possible (o bé trobar una manera de superar la limitació de força del camp magnètic, per exemple, amb electroimants superconductors).\nEn un ciclotró, les partícules comencen al centre del disc i es mouen en forma d'espiral cap a l'exterior, de manera que la cambra de buit i el parell d'imants han de ser tan grans com el radi màxim de la trajectòria de les partícules. Tant tècnicament com econòmicament, això limita molt el radi màxim de la trajectòria, i, en estar el radi limitat, l'energia de la màquina esdevé també limitada per la força del camp magnètic.\nEls sincrotrons superen aquestes limitacions, permetent un ample tub de feix que pot ser rodejat per imants més petits i més focalitzats. La capacitat d'aquests aparells per accelerar partícules està limitada per la pèrdua d'energia deguda a la radiació de llum (radiació de sincrotró) de les partícules accelerades. L'energia límit s'aconsegueix quan l'energia perduda en l'acceleració lateral requerida per mantenir la trajectòria circular del feix, iguala l'energia aportada a cada volta. Es poden construir acceleradors més potents utilitzant trajectòries amb un radi més llarg i també utilitzant un major nombre i una major potència de les cavitats de microones necessàries per accelerar les partícules als vèrtexs del polígon. Les partícules més lleugeres (com els electrons) perden una fracció molt important de la seva energia girant. A la pràctica, l'energia dels acceleradors d'electrons/positrons està limitada per aquesta pèrdua de radiació. Per contra, aquesta no juga cap paper important en la dinàmica dels acceleradors de protons i ions. L'energia d'aquests està estrictament limitada per la força dels imants i pel cost de construcció.\nAlguns dels sincrotrons moderns són aparells realment grans (a la imatge, el sincrotró Soleil, prop de París).\nEl primer sincrotró de protons va ser el Cosmotró, construït en el Laboratori Nacional Brookhaven, als Estats Units. Va començar a funcionar el 1952, aconseguint una energia de 3 GeV.\nUn altre dels primers grans sincrotrons, ara ja retirat, és el Bevatró, acabat el 1954 al Laboratori Lawrence Berkeley (EUA). El nom d'aquest accelerador de protons procedeix de la seva energia, en el rang dels 6,3 GeV, abans anomenats BeV per bilió d'electró-volts (els americans anomenen bilió al qual els europeus anomenem 1.000 milions). El nom precedeix l'adopció del prefix Giga pel SI. Un cert nombre d'elements pesants, inexistents a la naturalesa, van ser creats per primera vegada amb aquesta màquina. Aquest lloc va ser també un dels primers a tenir una cambra de bombolles, un tipus de detector de partícules utilitzat per examinar els resultats de les col·lisions subatòmiques.\nUn dels sincrotrons de més alta energia és el Tevatró, al Laboratori Nacional d'Acceleradors Fermi (Fermilab) també als Estats Units. Accelera protons i antiprotons a gairebé 1 TeV d'energia cinètica i els fa col·lidir entre ells.\nActualment, el sincrotró de més alta energia del món és el Gran Col·lisonador d'Hadrons (LHC) que va ser inaugurat el 2008 al Laboratori Europeu de Física d'Altes Energies (CERN). Té una energia de 7 TeV i es va construir en el túnel de 27 km que antigament contenia el Gran col·lisionador d'Electrons i Positrons (LEP), amb la qual cosa manté l'estatus de l'aparell científic més gran mai construït.\nL'aparell més gran d'aquest tipus que es va proposar construir va ser el Super Col·lisionador Superconductor (SSC) que havia de ser construït al desert de Texas (EUA). En el seu disseny utilitzava imants superconductors que permeten camps magnètics més intensos sense les limitacions de saturació del nucli. Quan la seva construcció ja havia començat, el projecte va ser cancel·lat pel Congrés dels Estats Units el 1994 citant expressament excessives pujades del pressupost. Això va ser degut a estimacions ingènues del cost i a una mala gestió econòmica més que a grans errors tècnics. Es pot argumentar també que el final de la Guerra Freda va provocar un canvi en les prioritats dels fons destinats a investigació científica que va contribuir a la cancel·lació.\nEls grans sincrotrons s'utilitzen per a la investigació en física de partícules, també anomenada física d'altes energies per les col·lisions d'altíssima energia entre partícules subatòmiques. En aquest aspecte, els sincrotrons s'utilitzen com a microscopis on com més alta és l'energia d'una col·lisió més petites són les partícules que podem observar. Amb això, els físics esperen poder descobrir els detalls de l'estructura bàsica de l'Univers. Durant anys, els resultats obtinguts dels ciclotrons primer i dels sincrotrons després han permès elaborar una teoria sobre quines són les partícules elementals i com estan relacionades entre elles. Aquesta teoria s'anomena Model estàndard.\nPerò la constant necessitat de construir màquines cada vegada de més alta energia per a poder observar la matèria a més petita escala, han elevat els costos de construcció d'un gran sincrotró a nivells inabastables per a la majoria de països (inclús els països considerats rics). Per això, actualment només els Estats Units, o grups de països com els que formen el CERN (tots països europeus) disposen d'aquesta tecnologia. Naturalment, això fa que el nombre de grans sincrotrons sigui força baix.\nD'altra banda, la majoria dels sincrotrons actuals es construeixen amb la finalitat expressa de la utilització de la llum de sincrotró. Aquesta radiació, que en un principi només era una molesta pèrdua d'energia que s'intentava minimitzar, actualment s'ha convertit en una poderosa eina per analitzar la matèria orgànica i inorgànica amb aplicacions en gairebé tots els camps de la ciència: física, química, biologia, ciència de materials,... Els sincrotrons d'aquest tipus no han de ser ni de bon tros tan grans com els dedicats a la física de partícules i és per això que la majoria de països desenvolupats en tenen com a mínim un.\nA continuació es mostra una llista no exhaustiva de les aplicacions d'aquest segon tipus de sincrotró:\nAnàlisi de material geològic\nAnàlisi de materials semiconductors\nCristal·lografia de grans molècules\nCristal·lografia i microanàlisi de molècules inorgàniques\nDescobriment i recerca de nous fàrmacs\nEstudi de les formes de les molècules\nEstudi de proteïnes\nEstudis de fluorescència\nEstudis en biologia cel·lular\nMètodes d'obtenció d'imatges en medicina\n↑ «Sincrotró i grans supercomputadors». Web. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: Agost 2013].\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Sincrotró\nCERN Large Hadron Collider (anglès)\nFonts de llum de sincrotró del món (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Sincrotró&oldid=28340142»\nDarrera modificació: 30 set 2021 a les 15:17\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 30 set 2021 a les 15:17.


Camins, PSICOPEDAGOGIA | Camins\nDes d’una perspectiva psicopedagògica i sistèmica (atenció integral i relacional: infant/família/escola) proporcionem les eines necessàries en el desenvolupament escolar i/o acadèmic, així com vetlla per la maduració cognitiva i emocional.\nTreballem davant dificultats com:\nDificultats d’aprenentatge: Alteracions en el desenvolupament del llenguatge oral i escrit (lecto-escriptura), càlcul, problemes d’orientació i organització espacial. Dificultats d’abstracció i raonament lògic. Dèficit d’atenció i/o memòria.\nDificultats o problemes com agressivitat a l’aula, baixa autoestima, fòbia escolar, baix rendiment acadèmic, hiperactivitat, ansietat i angoixa, habilitats socials i empatia.\nDificultats d’activació, esforç i hàbits de treball; així com en l’organització, motivació i planificació i en l’execució de procediments.\nEl treball va dirigit a potenciar les habilitats personals i capacitats d’aprenentatge i ajudar a desenvolupar-ne d’altres que estiguin en aquest moment interferint en el desenvolupament escolar i/o personal. Mitjançant:\nMillora de les capacitats d’aprenentatge (atenció, memoria, raonament lògic i verbal, competències lingüístiques).\nAdquisició o millora de recursos metodològics i iniciació a les Tècniques d’estudi i Estratègies d’Aprenentatge.\nEducació Emocional: autoconeixement i autoestima. Relació amb sí mateix i l’entorn. Motivació, esforç i autonomia.\nCol·laboració i comunicació amb els centres educatius o d’altres entitats relacionades amb l’infant, adolescent i/o jove per tal de garantir una intervenció interdisciplinar (assessorament psicopedagògic extern).


abril de 2019 – els científics, per la independència\nLes eleccions sindicals dels darrers mesos mostren un canvi significatiu en el panorama sindical català. En moltes de les eleccions realitzades a la funció pública els sindicats estatals han perdut la majoria dels vots a mans de sindicats catalans (Intersindical-CSC, COS, etc.) que defensen sense ambages que Catalunya és el nostre marc de relacions laborals natural, i aposten clarament per la República catalana. Aquest fet també s’ha donat al mon universitari i de recerca: La Intersindical-CSC és ja la segona força sindical a la UPF, i a Personal Acadèmic de la UPC.\nEl sobiranisme és un moviment transversal que ha anat creixent i ocupant espais de la vida pública en els darrers anys. Els bons resultats dels sindicats independentistes a les eleccions sindicals celebrades darrerament indiquen que aquest creixement capil•lar afronta ara una nova etapa, la consolidació de forces sindicals d’arrel catalana i objectius republicans.\nEl règim del 78 va transformar l’estructura sindical del franquisme en un sistema bipolar, amb dos sindicats – CCOO i UGT – d’implantació estatal i altres sindicats minoritaris. De facto, durant 40 anys el panorama sindical de l’estat espanyol ha estat controlat per aquests dos sindicats, amb l’honrosa excepció d’ELA-STV al País Basc. Per comparació precisament amb el País Basc, no deixa de ser curiós que a Catalunya no s’hagi desenvolupat en aquests 40 anys cap sindicat potent d’àmbit català.\nEl procés cap a la independència ha posat a les delegacions catalanes d’aquests sindicats davant un repte al que no han sabut, o no han pogut, respondre. La gran majoria dels seus militants i simpatitzants es defineixen com a republicans i defensen el dret a l’autodeterminació del poble català, i una part important donen suport a la independència i la creació d’una República catalana. Tanmateix, la posició oficial d’aquests sindicats és contrària al dret a l’autodeterminació, i només han mostrat una tèbia solidaritat amb els presos i represaliats polítics.\nLes eleccions sindicals dels darrers mesos mostren un canvi significatiu en el panorama sindical català. En moltes de les eleccions realitzades a la funció pública els sindicats estatals han perdut la majoria dels vots a mans de sindicats catalans (Intersindical-CSC, COS, etc.) que defensen sense ambages que Catalunya és el nostre marc de relacions laborals natural, i aposten clarament per la República catalana. Aquest fet també s’ha donat al mon universitari i de recerca: La Intersindical-CSC és ja la segona força sindical a la UPF, i a Personal Acadèmic de la UPC. Aquest procés continuarà sense dubte en les eleccions sindicals que s’aniran succeint.\nEl canvi en els resultats de les recents eleccions sindicals es deu també a un altre fenomen, el significatiu augment de la participació. A les eleccions a la Junta de PDI funcionari de la UPC la participació ha augmentat del 34% del cens el 2015 al 54% el passat 10 d’abril. La correlació entre aquest augment de participació i la victòria de la Intersindical-CSC amb un 45% dels vots és notable i mereix una anàlisi específica. La presència d’opcions netament independentistes ha aconseguit despertar l’interès d’una part significativa de les treballadores i treballadors, que consideren que la defensa dels seus drets laborals és indissociable de la defensa dels seus drets cívics i polítics. En altres paraules: un important sector de les treballadores i treballadors han perdut la seva confiança en els sindicats estatals i creuen que els seus interessos poden estar millor representats per sindicats catalans, republicans i independentistes.\nL’acció sindical en el mon universitari va ésser molt important en els anys 70 i 80, i va contribuir notablement a la millora de les condicions de treball del professorat precari de l’època (els famosos PNN). Posteriorment va entrar en una fase de conllevància amb el poder polític què, en el cas de la funció pública, és també la patronal. Potser per aquesta raó el nivell de militància sindical en el sector universitari i de recerca ha estat darrerament molt baix. Tanmateix, cal que la comunitat universitària i de recerca reconegui la importància dels sindicats en la negociació de les condicions de treball i també la seva condició d’actor polític de primer nivell. La comunitat universitària i de recerca pateix un fort envelliment i precisa una renovació generacional que és més urgent cada dia que passa. Cal que els sindicats defensin els drets dels treballadors del sector però cal, encara més, que defensin els drets del personal docent i investigador en formació que no està aconseguint un lloc de treball digne, estable i que li permeti desenvolupar una carrera acadèmica de qualitat. Cal lluitar amb decisió contra la precarietat que s’està instal•lant al sistema universitari i de recerca. I cal fer-ho des de la perspectiva nacional.\nEl personal universitari i de recerca no podem delegar aquesta tasca, hem d’assumir-la nosaltres mateixos. Personal docent i investigador, i personal d’administració i serveis, cal que tots creem seccions sindicals de sindicats independentistes allà on no existeixin, i que ens afiliem i les hi donem suport allà on ja existeixen, participant en les candidatures i en les campanyes electorals. Ens hi juguem molt, tant a nivell laboral com a nivell cívic i polític. Amb la nostra feina hem contribuït a crear un sistema universitari i de recerca digne d’un gran país, amb l’acció sindical hem de contribuir a mantenir i millorar aquest nivell en un gran país independent.\nSalut i República catalana,\n• L’ANC i la Intersindical-CSC criden a la manifestació del 1 de Maig, per una República catalana dels drets socials.\n• Les eleccions sindicals a la UAB seran el proper 20 de juny, i les candidatures es tanquen el 18 de maig.\nDaniel Crespo Artiaga (Barcelona, 1959) és catedràtic de Física Aplicada a la Universitat Politècnica de Catalunya. Llicenciat a la UB i Doctor per la UPC, treballa en el estudi de les propietats tèrmiques, mecàniques i estabilitat dels vidres metàl•lics. Actualment és director del Departament de Física de la UPC, membre del Consell de Govern i membre de la Junta de Personal Docent i Investigador Funcionari. És membre de la Secció Sindical de la Intersindical-CSC a la UPC\nPublicat el 22 d'abril de 2019 22 d'abril de 2019 Categories General1 comentari a Sindicats catalans, en la via cap a la República


PeriodistaLa sèrie documental Matchday dedica un capítol a Carles Aleñá, l’últim de tots. Els ideòlegs de la sèrie no el van escollir ni perquè fos una gran estrella ni perquè el club els donés cap indicació. Simplement era per la seva història, la d’un jove format al planter que just aquella temporada passava a tenir fitxa del primer equip. I que, a més, havia hagut de superar una lesió greu, un passatge que recordava entre llàgrimes. Un any i mig després d’aquell debut, el somni de Carles Aleñá podria arribar al final. El migcampista és a totes les apostes per sortir del Barça en aquest mercat d’hivern.


Eusebio: “La fe en nosaltres mateixos ens ha fet arribar fins a on som” - FC Barcelona\nHomeFutbolBarça BNotíciesEusebio: “La fe en nosaltres mateixos ens ha fet arribar fins a on som”\nEusebio: “La fe en nosaltres mateixos ens ha fet arribar fins a on som”\nEl tècnic del Barça B va felicitar els seus jugadors tot i la derrota per 0-1 contra el Còrdova: “Hem de marxar amb el cap ben alt” Després de nou partits consecutius sense perdre, el filial va cedir els tres punts al Miniestadi. “Ens ha faltat claredat en els metres finals”, va analitzar Eusebio\nEusebio Sacristán durant el partit contra el Còrdova / FOTO: MIGUEL RUIZ - FCB\nEl Barça B va posar punt final a una gran ratxa de nou partits consecutius sense perdre, però Eusebio Sacristán va felicitar els seus jugadors pel partit jugat contra el Còrdova. Tot i explicar que va faltar “claredat en els metres finals”, el tècnic va afirmar: “L’únic que es pot fer amb aquests jugadors és felicitar-los. Hem de marxar amb el cap ben alt”.\nDe cara a les cinc jornades que queden per al final de la temporada, Eusebio no descarta res. “La fe en nosaltres mateixos ens ha fet arribar on som. Com que hem vist que podem, intentarem acabar al més amunt possible”.\nEn un partit ajustat, els blaugranes van caure per la mínima davant un Còrdova molt ben treballat defensivament. “A la primera part hem tingut més opcions perquè hi havia més espais”, va analitzar Eusebio. El tècnic va afegir: “En altres partits ens hem trobat amb equips semblants i hem acabat trobant el gol, però aquest cop no ha pogut ser”. Tot i el resultat final, el de La Seca va comentar que “aquest tipus de partits et fan madurar”.


La prova de sirenes d'alerta química finalitza satisfactòriament | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nEl 112 rep un total de 146 trucades pel simulacre, un 75% de Tarragona\n08 de Novembre de 2018, per Redacció/ACN\nLa sala del Centre de Coordinació Operativa CECAT, a l'edifici 112 de Reus.\nLa prova de sirenes d'avís a la població per risc químic ha finalitzat satisfactòriament, sense cap incidència remarcable, més enllà que a Martorell una sirena ha sonat parcialment i no ha completat el cicle per un problema de bateries. Cada sis mesos Protecció Civil posa a prova la xarxa d'alerta química, amb un total de 86 sirenes ubicades en 38 municipis de Catalunya. Gairebé la meitat -38 sirenes- es troben en territori tarragoní.\nEl 112 ha rebut un total de 146 trucades vinculades al simulacre, la immensa majoria -en concret, 110- al Camp de Tarragona, la qual cosa evidencia que és una zona especialment sensibilitzada en el risc químic. Tres de quatre trucades rebudes provenen de Tarragona.\nEntre les 10 del matí i aproximadament la 1 del migidia s'han activat seqüencialment totes les sirenes d'avís de risc químic. Com passa habitualment, el so de les sirenes ha posat en alerta molts catalans. El telèfon d'emergències 112 ha rebut un total de 146 trucades de ciutadania alertant del so de les sirenes. El Tarragonès ha estat la comarca on s'han rebut més trucades (108). El Baix Llobregat ha estat la segona comarca amb més trucades (22), i la tercera comarca ha estat el Vallès Oriental amb 9.\nSón dades similars als exercicis dels darrers dos anys, d'un simulacre que es ve fent des del 2007. En la darrera prova, feta l'abril d'enguany, el registre de trucades va ser inferior, 131 en total -si bé enguany s'han activat tres sirenes noves, a Terrassa. "És una dada molt variable, però no ens ha d'espantar si ens truquen molt, pensem que no és negatiu, només suposa que la gent truca per informar-se en sentir la sirena", ha afirmat Eli Llombart, cap del servei territorial de Protecció Civil a Tarragona.\nLes tres sirenes recentment instal·lades a Terrassa, que s'han activat sense incidències. Només s'ha registrat una incidència a Martorell on no ha sonat complet el to d'inici d'alerta de la sirena de Ca n'Oliveras. Pel que fa a la participació dels centres educatius durant la prova, finalment 126 centres educatius de 31 municipis diferents han participat a l'exercici fent un simulacre de confinament a les aules. En total, entre alumnat, professorat i personal docent i no docent, han participat més de 52.000 persones.\nInformació a través de mòbil i xarxes socials\nDurant la prova d'aquest dijous, Protecció Civil de la Generalitat ha fet l'enviament de missatges massius a través de l'aplicació per a mòbil gencat.mobi/pcivil per avisar a la ciutadania subscrita a aquest canal de l'activació de la sirena de cada zona, tal com es faria en el cas d'un accident químic real. També s'ha informat a través de Twitter (@emergenciescat) de l'activació de les sirenes a cada municipi a través del #ProvaSirenes.\nCom en anteriors edicions, el Centre de Coordinació Operativa de Catalunya CECAT de Protecció Civil també ha enviat un SMS a les persones sordes de Catalunya que viuen en zona de risc químic amb la finalitat d'ajustar els avisos a la seva situació personal. Aquestes dades estan disponibles a través de la Federació de Persones Sordes de Catalunya (FESOCA). També s'ha fet una trucada de veu automàtica a les persones residents a la zona de Campredó que no disposen d'altre mitjà d'avís de risc químic.\nEl CECAT de Protecció Civil s'ha mantingut en contacte amb els municipis on han sonat les sirenes al llarg de la prova. Per a la prova d'aquest dijous s'havien repartit 68.000 fulletons i 7.000 cartells en català, a més de 25 cartells en aranès al municipi de Les. La majoria d'aquest material es va repartir entre els ajuntaments amb sirenes al seu terme municipal, així com a les entitats Port de Barcelona, Zona Franca i Mercabarna.\nSegona recerca sense èxit de la dona desapareguda a Reus


Tot a punt per a la celebració de la XXXI Pujada a l’Ermita de Sant Antoni\nLa Diada de la Penya Ciclista d’Altafulla s’iniciarà dissabte a les 10h a la plaça del Pou, i culminarà amb el tradicional sopar de germanor\nAltafulla acull aquest dissabte la tradicional Pujada a l’Ermita de Sant Antoni. Una de les cites més importants en l’agenda de la Penya Ciclista d’Altafulla, que enguany, a més de per culminar la temporada, també servirà per posar el punt i final al 30è aniversari de l’entitat.\nEl programa del que esdevindrà la XXXI edició de la Pujada donarà el tret de sortida a les 10 del matí a la plaça del Pou. Fins dos quarts d’11, els participants podran recollir-hi els dorsals. La fotografia de família marcarà l’inici de la cursa del grup infantil, acompanyats dels seus familiars, i seguidament la sortida individual dels corredors en bicicleta de carretera o BTT.\nEl president de l’entitat, Juanjo Sirvent, ha demanat la participació de vilatans i vilatanes en una cita en què “no cal ser ni de la Penya ni ciclista”, i ha fet una crida també als infants, que rebran una samarreta commemorativa de l’efemèride. En finalitzar la pujada, els participants podran recuperar forces amb tros de coca i xocolata i una copa de cava.\nEl regidor d’Activitat Física i Esport, Jaume Sánchez, ja ha confirmat la seva assistència, tot i que ha assegurat que no ho farà sobre una bicicleta. S’ha mostrat molt satisfet de comptar amb una entitat amb tants anys de trajectòria i que mou un gran teixit social. A dia d’avui són al voltant de 270 socis els que hi prenen part.\nLa jornada culminarà amb el també tradicional sopar de germanor, a partir de les 9 del vespre al Bufet. Tancaran l’àpat l’entrega dels premis de la temporada, i un sorteig d’un viatge a Mallorca per a dues persones, d’un viatge a Madrid, i de dos pernils.


Ioga Nidra - Satya Centre de ioga\nEl ioga nidra és una tècnica de meditació i relaxació que deriva d’una antiga pràctica tàntrica anomenada Nyasa. El yogui Swami Satyananda Saraswati va recuperar aquesta antiga pràctica i la va adaptar als nostres temps. És una meditació guiada en la qual es redueixen les distraccions de la ment i s’arriben a uns estats de relaxació física, emocional i mental profundes i conscients.\nÉs una pràctica reconstituent per a cos i ment que, a més a més, permet millorar l’esquema corporal, la capacitat de concentració, desenvolupar la memòria, augmentar el coneixement, la creativitat i descobrir el nostre potencial interior.\nLa sessió s’inicia amb una preparació respiratòria i una sèrie de moviments corporals suaus que tenen com a objectiu distendre la musculatura, afluixar les tensions emocionals i disposar la ment a un estat de presència i calma. Tot plegat ens permetrà preparar el cos i la ment per fer la pràctica de ioga nidra d’una manera còmoda, serena i present.\nPer fer la meditació guiada, ens estirem i ens quedem en quietud. És important que el cos estigui ben còmode i que tinguem tot el necessari per tal de romandre immòbils al llarg de tota la pràctica.\nTota la pràctica és guiada, només cal escoltar i fer allò que es proposa. Es treballa a través de la relaxació de diferents parts de cos, de l’observació i conteig de la respiració, del desenvolupament de sensacions oposades i visualitzacions. Tot plegat aconseguint una relaxació profunda a tots els nivells.\nEl ioga del son conscient\nEn tot moment hi ha consciència del que es fa, si bé és cert que hi ha el risc d’adormir-se si es te poca pràctica. Adormir-se no es l’objectiu, la intenció ha de ser la de romandre despert al llarg de tota la pràctica.\nPodem dir que el ioga nidra és un estat de son plenament conscient i lúcid, en que la ment arriba a un estat entre la vigília i la son. En aquest estat, la consciència pot contactar amb el subconscient i l’inconscient permetent que el potencial que hi ha en aquests nivells es pugui manifestar. És doncs una eina molt potent per a desfer-nos de tot allò que ens crea conflictes interns i per a potenciar els aspectes positius que ens poden fer créixer i evolucionar com a persones.\nRecorda que en una pràctica en grup serà important respectar al màxim la puntualitat a l’hora de començar i també el silenci i centrament durant tota la pràctica tant per a tu com per respecte a la resta de practicants.