“FEDA va mentir sobre el ràfting perquè la van 'apretar'”\n“FEDA ha hagut de mentir sobre el ràfting perquè l'han 'apretat'”\nL’exmandatari ressalta que els comptes lauredians estan endreçats i que si s’acaba la tirolina i es gestiona bé naturlandia el comú no haurà de posar més diners a camprabassa\nJosep Miquel Vila es mostra “content” del mandat que ha fet com a cònsol lauredià.\nActualitzada 04/02/2020 a les 10:52\nL‘excònsol lauredià és partidari de fer mandats de 6 anys per tenir temps de reflexionar, preparar projectes i realitzar-los perquè considera que de “4 anys és just i de 8 és llarg” i remarca que la situació financera que ha deixat al comú permet a la nova corporació començar ja a fer inversions.\nS’ha sentit una mica alliberat en sortir del comú?\nDescanses més, però després tens la feina dels negocis que s’ha d’engegar.\nPerò ja no depèn de la cosa pública i del que tothom opina.\nA mi no m’ha preocupat excessivament, m’ha preocupat fer les coses ben fetes i a consciència. I malauradament no us he fet gaire cas [a la premsa] i m’he fotut una mica del que diran, el que faran. Els mitjans que fotin el que vulguin perquè ho faran igualment, quan hi ha una cosa que s’ha de contestar es contesta, però provocar contestes, una cosa que no tens tancada o començar a parlar abans d’hora és més el que espatlles que el que arregle. Quan no està fet s’ha de callar i quan està fet se n’ha de parlar. Aquí hi ha una vocació crítica, respectable per tot el que passi a Sant Julià, cosa que potser en altres parròquies no hi és.\nL’opinió pública o la premsa és més dura amb Sant Julià?\nLa premsa que provoca opinió pública és més dura; no sé si amb mi o amb la parròquia perquè amb altres projectes que són transcendents no s’hi posa i quan és a Sant Julià, sí.\nLi hauria agradat continuar?\nUn parell d’anys, sí.\nHauria deixat el mandat a mitges?\nDos anys és suficient per acabar la tirolina i algun altre projecte, el del passeig del riu i l’activitat aquàtica.\nPer què no va acabar presentant llista si la tenia feta?\nPerquè quatre llistes són massa, amb tres candidatures n’hi havia prou i no la vam presentar.\nUn membre de la llista no es va fer enrere i el va deixar sense opció de presentar-se?\nNo, la llista estava tancada, feta, i vam decidir que no perquè amb tres llistes n’hi ha prou, i estic convençut que el cònsol que ha entrat es mirarà els projectes amb carinyo i mirarà de tirar-los endavant. El polític ha de tenir clar que és efímer, que arribes fas el que fas i el pròxim continuarà o no continuarà o el capgirarà, el que vulgui, això és la política.\nEls va semblar que amb tres llistes no guanyaven?\nQue amb tres llistes n’hi havia prou, la quarta no calia.Pensava que UL guanyaria amb més diferència?Els socialistes no han tret tan bon resultat i els altres han tret tots un bon resultat.\nSi haguessin anat tots junts no hauria guanyat UL?\nNo, si no s’haguessin presentat els socialistes tampoc hauria guanyat Desperta Laurèdia, perquè això no són sumes exactes. La gent que va votar el senyor Travesset no hauria votat Desperta Laurèdia, uns no haurien anat a votar i els altres haurien votat en blanc. Les sumes en política són complexes.\nEls seus votants on han anat?\nSuposo que han votat una bona part Desperta Laurèdia, potser alguns el Travesset, no gaires perquè tampoc no n’ha tret tants, i altres s’han quedat a casa. I a UL és possible però no gaire perquè han fet una mica menys de vots que a les generals.\nQuin balanç fa del seu mandat, estava endreçant les finances comunals?\nEstic content. Les finances estan endreçades. Camprabassa tenia un dèficit que s’anava acumulant cada any i aquest any es tancarà amb el compte d’explotació en positiu de 500.000 euros i això és un orgull, haver donat aquest canvi, i ara és quan arriba l’època que es pot invertir a Sant Julià. Si acaben la tirolina, i si ho continuen gestionant bé el comú no hauria de ficar mai més un duro a Camprabassa, i si l’acaben al juliol podria ser inclús aquest exercici. I el comú deu 13 milions. Financerament s’ha arreglat el tema i l’altre, que és donar vida al poble, depén de la tirolina i del passeig del riu i de si s’acaba aquest projecte, que és l’altra pota que faltava. Si ho fan donaran vida a la parròquia i jo vull entendre que volen, que hi ha altres que no volen donar vida a la parròquia també ho entenc, però crec que aquests voldran i crec que ho acabaran fent. Però això és una qüestió de fe, faran el que creuran oportú.\nConfia que la tirolina sigui una font d’ingressos?\nQue té l’opció de ser-ho, segur, però s’ha de fer, amb inversió externa el comú no ha de ficar res més, s’ha de mantenir.\nReconeix que ha fet algunes coses malament i les faria d’una altra manera?\nNo ho he reflexionat, segurament he fet coses malament, però no sé quines ara.\nInsistir amb el ràfting, per exemple, que se li ha criticat molt?\nPerò això ja era la voluntat del Diari.\nVol dir que el Diari tenia alguna cosa contra el ràfting?\nSegur, conec gent que està al Diari i que n’estava en contra amb voluntat clara.\nEstaven en contra del ràfting o veien que no era factible pel que deia FEDA?\nFEDA ha hagut de dir les mentides que ha dit aquell xicot [sobre el ràfting] perquè les ha hagut de dir o han apretat perquè ho digui.\nL’afer de la Portalada, considera que va ser un accident o un descuit?\nÉs una manca de la normativa, crec que s’ha d’evolucionar en normativa i així ho he proposat als cònsols i ha de ser tal que no es permeti que les obres quedin a mitges.\nTé la sensació que es podia haver estat més atents, més diligents per evitar problemes?\nNosaltres a partir del moment que vam veure que hi havia una mica de risc vam actuar, vam arreglar la part que hi ha darrere del magatzem del comú i es va notificar a Govern i a la propietat. Primer verbalment i en veure que no hi havia accions per escrit, posteriorment, i finalment havíem triat una empresa i un tècnic per revisar tota la situació dels ancoratges. És una responsabilitat que dones un permís i et deixen una obra a mitges, i legislativament s’haurà de canviar el procés perquè això no pugui ser possible, però això és l’aspecte evolutiu de totes les normes que conforme vas veient que hi ha un problema intentes resoldre’l i a vegades surten problemes que no tens previstos i has de canviar la llei, i aquí hi ha d’haver un punt d’evolució complex però, esclar, és un risc que hi ha amb els ancoratges. Obliga a una reflexió per part dels cònsols i del Govern de dir què passa en aquestes circumstàncies.\nSr. Vila, una mica més de vergonya i una mica menys de teories conspiranòiques. Reconegui que ha estat un cónsol allunyat de la realitat. Potser serà veritat que ha reduit el deute, que això està per veure, però el que es veritat es que ha governat d'esquenes al poble de Sant Julià. I d'esquenes a algunes de les persones que el van portar al Comú.\nNo deixa de ser curiós que FEDA no digués res en contra en fases inicials quan el projecte del rafting era Escaldes, Andorra la Vella i Sant Julià... Quan Sant Julià (que és la única parròquia que pot comercialitzar el ràfting a través de Naturlandia i té el recorregut més llarg) es queda sola, FEDA només hi veu problemes\nA Sant Julià volem viure tranquils i sobre tot sense deutes.Que no ho enteneu els polítics?. Vostè també no va dir tot veritats.\n#2 "Genio y figura", o Vila forever!\nEls qui vàrem votar Vila perquè no guanyés UL ens vàrem quedar ben servits. És força probable que superés els pintats en caciquisme. Encara a l'article d'avui ens regala, el Sr. Vila, la frase-radiografia: "Quan no està fet [qualsevol projecte] s'ha de callar i quan està fet se n'ha de parlar". Els fets consumats! I així ens trobem que el ràfting no està fet i grans despeses lligades al ràfting sí que estan fetes. Sort encara de la feina que foten els mitjans de comunicació.\n#1 Vila, excònsol, fals màrtir i "faltón".\nEls presentadors i alguns membres de la candidatura Vila estaven a l'edifici administratiu pocs minuts abans de les 12, hora del tancament d'acceptació de candidatures. Érem moltes persones dins l'edifici administratiu. Alguna cosa va passar en qüestió de minuts. Insulta la intel·ligència dels seus conciutadans el Sr. Vila quan es fa el màrtir i ens vol fer creure que es va retirar generosament perquè "amb tres llistes n'hi havia prou".\n10.Set sanitaris i dos pacients positius per...\n10.Benazet afirma que tenir les úniques estacions ...\n1. Cox recrea un ball de 'Friends'\n2. Domador de micos\n3. Encamp i el Pas celebraran el Nadal amb llums...\n4. Dos nous contagis a la presó\n5. Andorra la Vella i Escaldes deixen "les...\n6. Salut retira del mercat un desodorant de la...\n7. La neu torna al Pas de la Casa\n8. Govern no fa públic la indemnització del d...\n9. Brot amb 28 positius en un centre comercial\n10. Cadena i Tribolet tracten l'estat de les...


3-Idees per escollir Projecte a realitzar – Apadrina el MACBA\n3-Idees per escollir Projecte a realitzar\nDesprés d’una setmana donant voltes a què i com fer el projecte, se’ns han acudit un piló d’idees que a continuació es detallen. Caldrà tenir-les presents i continuar donant voltes.\nPossibles projectes a realitzar:\nA- Reproduir obres contemporànies del MACBA en el carrer o emplaçaments del Raval, a partir d’objectes o persones de l’indret. Buscant una similitud i una rèplica que contrasti espais, llum, formes… però buscant l’essència de l’obra adaptada.\nB- Preparar un audiovisual tipus documental entrevistant artistes que tinguin un taller al barri del Raval, enregistrar la seva opinió o alguna característica comuna respecte el MACBA.\nC-A partir de peces com si fossin maons, construir un mur o silueta de l’edifici, havent-hi en cada una de les peces, un fragment fotografia, dibuixat o escrit que mostri una visió del MACBA (exemple del vídeo promocional del graffiter Bruno Big).\nD-Cubs de dimensions considerables on en cada una de les cares hi hagi alguna representació del MACBA i un cop ordenats tots junts es visibilitzi algun fragment del MUSEU, així en cada una de les 6 cares. Podria estar fet amb graffiti.\nE- L’alumnat prepararà una visita guiada on s’expliquin algunes obres i es mostrin en un altre suport, les versions que ells i elles mateixos n’han fet.\nEn Francesc afegeix: El professorat podria ampliar la seva formació amb una visita al MACBA i una activitat per posar en comú l’experiència. A part, algun equip docent es podria reconvertir en formació directa d’algun/a formador/a que detalli obres del MACBA i buscar així alguna relació entre matèries i obres contemporànies.\n25 de gener de 2016 27 de Juliol de 2016 Francesc Casabella\nAnterior Entrada anterior: 3-Ideas para escojer proyecto a realizar


Alcoi compta amb 265 demandants d'habitatge | ARA Multimèdia\nAra, l'Ajuntament pot adquirir un bé amb preferència a qualsevol altra persona que estiguera interessada en l'adquisició del mateix i sempre en les mateixes condicions oferides.\nSegons el consistori, aquest conveni és a favor del municipi per a la creació o ampliació del parc públic municipal d'habitatges.\nL'Observatori de l'Hàbitat i la Segregació Urbana de la Comunitat Valenciana conclou que Alcoi és una de les poblacions amb alta necessitat d'habitatge. Aquest estudi indica que Alcoi té una llista de 265 demandants d'habitatge. El comunicat enviat per l'Ajuntament d'Alcoi deixa patent "la idoneïtat de posar en marxa tots els mecanismes que la llei possibilite per a ampliar el parc públic d'habitatges".\nA escala local, s'ha creat el l'Observatori Municipal de l'habitatge d'Alcoi (OHMA), dependent de la Regidoria d'Habitatge. Amb les dades de l'Observatori autonòmic, pretén fer una l'avaluació, elaboració i seguiment de les polítiques públiques del municipi d'Alcoi en matèria d'habitatge.\nCal indicar que la situació actual de l'habitatge en la Comunitat Valenciana, sobretot per a aquelles persones que es troben en una situació econòmica més desfavorida, ha patit una "deterioració significativa malgrat els esforços". Segons l'Ajuntament d'Alcoi, aquest fet es deu a l'increment que ha experimentat el preu, extinció dels contractes d'arrendament que venien oferint-se a un preu inferior al de mercat o la Covid-19.\nEl Ple Municipal ha aprovat amb els 18 vots dels grups municipals PSOE, Compromís, Podem i Guanyar i 7 en contra de PP, Ciutadans i Vox, el conveni entre Generalitat i l'Ajuntament d'Alcoi per a la cessió dels drets de tanteig i retracte. Cal indicar en primer lloc, que els drets de tanteig i retracte són drets d'adquisició preferent. Aquests drets permeten al seu titular adquirir un bé amb preferència a qualsevol altra persona que estiguera interessada en l'adquisició del mateix i sempre en les mateixes condicions oferides (preu, forma de pagament, etc.). En el tanteig, la preferència d'adquisició s'exercita abans que es realitze la transmissió del bé i, per tant, abans que se celebre l'operació que s'haguera projectat, les condicions de la qual hauran de ser respectades. En el retracte, la preferència d'adquisició s'exercita després que es realitze la transmissió del bé, deixant sense efecte l'operació que s'haguera celebrat i abonant el mateix preu que s'haguera pagat.\nEls habitatges afectats pels drets de tanteig i retracte són els habitatges protegits quan el seu règim de protecció ho preveja.\nMitjançant aquest conveni es permet a l'Ajuntament d'Alcoi, la cessió dels drets d'adquisició preferent a favor del municipi per a la creació o ampliació del parc públic municipal d'habitatges; també el fet exercir els drets d'adquisició preferent per a la creació o ampliació del parc públic municipal d'habitatges. El conveni també permet la cessió de l'ús dels habitatges titularitat de la Generalitat a favor del municipi per a la seua gestió.


Nike Legend 7 Elite FG Game Over Botes de futbol per a terreny ferm. Nike.com ES\nColor mostrat: Gris fosc/Negre/Groc òptic\nADAPTABLES. AMB AMORTIMENT. LLEUGERESA.\nLes Nike Legend 7 Elite FG Game Over milloren un clàssic, al qual afegeixen una capa de pell extremament suau i, per primera vegada en la història de les Tiempo, incorporen un taló amb material Flyknit i una entresola amb cables Flywire. El següent pas en l'evolució de l'ajust llegendari, el toc i la tracció.\nTaló i llengüeta amb material Flyknit que aporta més transpirabilitat, elasticitat i subjecció on més en necessites.\nPell de cangur prèmium amb encoixinat interior que proporciona un toc esmorteït.\nCables Flywire que es combinen amb els cordons per mantenir el peu ferm.\nCoixinets d'estabilitat a l'interior de la zona del turmell que l'envolten per aportar més subjecció.\nTecnologia NIKEGRIP que utilitza textures entrellaçades per evitar que el peu rellisqui dins de les botes.\nPlaca Hyperstability que aporta una tracció lleugera.\nEls cables ultralleugers i extremadament resistents envolten la part mitjana del peu i s'integren amb els cordons per proporcionar fermesa quan fas canvis de direcció i esprints.


Mirada global a l'infant\nLa psicomotricitat es fonamenta en el joc i el moviment com a eines útils per a l'aprenentatge\nAprendre jugant. Aquest és el pilar sobre el qual se sustenta la psicomotricitat, que desenvolupa un paper fonamental en la construcció de la personalitat. Jugant, saltant o manipulant objectes els infants aconsegueixen situar-se en el món i adquireixen intuïtivament els aprenentatges necessaris per desenvolupar-se en la vida. D'una manera lúdica i gairebé sense adonar-se'n, els nens treballen conceptes relatius a l'espai (a dalt / a baix, davant/darrere, dreta/esquerra), el temps (la rapidesa, el ritme, la durada) i destreses motrius necessàries per a l'equilibri, la vista o la relació amb els seus companys. Joaquim Serrabona, psicòleg clínic especialitzat en psicomotricitat, remarca que és "una disciplina preventiva i terapèutica que actua a través del moviment, les sensacions i el joc amb l'objectiu de tenir una mirada global de l'infant, una mirada positiva i humana que respecti la seva fase evolutiva".\nAquest treball global fa que cada cop més escoles incloguin la psicomotricitat en el seu projecte educatiu. Serrabona, un dels grans referents en aquest àmbit al nostre país, considera que "la psicomotricitat viu un moment d'expansió després de la seva eclosió als anys 80, quan va passar dels centres d'educació especial a l'escola ordinària". Serrabona, també professor universitari, assenyala que "ara cada vegada més escoles fan projectes psicomotrius per poder oferir una atenció integral al nen mentre la recerca en aquesta matèria no deixa de créixer".\nLa seva implementació ha tingut lloc preferentment en l'educació infantil i en el cicle inicial de primària perquè, com subratlla Serrabona, "fins als set o vuit anys és el moment adient per acompanyar el nen en la seva construcció, després ja existeixen altres maneres de fer-ho amb una educació física més global o amb tallers d'expressió corporal".\nEls beneficis d'aquesta metodologia són, a parer seu, múltiples: "Fomenta l'harmonia en el desenvolupament del nen perquè s'equilibren les emocions i afavoreix el domini del cos, les relacions socials, la capacitat comunicativa i sobretot el plaer, tant el bàsic com el d'aprendre". El prestigiós psicomotricista també ressalta la importància del joc simbòlic en les sessions, perquè "permet que l'infant surti de la literalitat". Que sigui capaç d'utilitzar els objectes de la sala de manera diversa o d'assumir diferents rols fomenta l'empatia i ajuda a entendre que existeixen altres maneres de pensar i sentir.\nEl pediatre Carlos González es mostra crític amb el treball psicomotriu: "El joc no es pot controlar ni dirigir, no hi podem interferir, perquè l'aprenentatge dels aspectes motrius sempre s'ha fet espontàniament". En aquest sentit, Serrabona posa èmfasi en la importància que les sessions es fonamentin en el desig i l'espontaneïtat del nen i lamenta que la mala praxi pugui comportar aquesta percepció: "Hi ha mestres, sense titulació, que ho fan de manera instrumental, molt mecànica, confonent la motricitat, que consisteix a fer només circuits, amb la psicomotricitat, que engloba totes les dimensions del nen, la cognitiva, l'afectiva i la social".\nEn aquest sentit, el psicòleg clínic deixa clar que comparar la psicomotricitat amb la gimnàstica és "una apreciació equivocada, perquè la psicomotricitat desenvolupa totes les àrees, el nen aprèn jugant i movent-se i aquesta experimentació li serveix per prendre consciència de les seves accions". Els beneficis terapèutics que comporta la psicomotricitat són la millor prova, segons l'especialista, de la seva funcionalitat: "Pots treballar totes les dificultats de conducta, d'aprenentatge o de personalitat que pugui tenir el nen perquè és un espai on es deixa anar i surt tota la seva expressivitat motriu".\nHo avala Francesc Porta, director de l'escola Carlit de Barcelona i mestre d'educació física i psicomotricista, que ho viu en el dia a dia en les sessions que fa a alumnes de P-3, P-4 i P-5 des que va arribar al centre fa quatre anys. Recorda especialment el cas d'un alumne etiquetat com a mogut que sempre cridava l'atenció: "A partir de contes vivenciats va externalitzar el problema, va veure que ell no era el problema i va trobar estratègies per vèncer el seu neguit".\nUn neguit que li provenia segurament de tenir una germana amb trastorn i que ara s'ha esmorteït perquè sap controlar els instints. "Les millores no es veuen d'un dia per l'altre, però veus alumnes que vas tenir amb tres anys i que ara en tenen sis i t'adones que ja no són insegurs i que saben relacionar-se", afirma Porta. En el cas dels nens amb necessitats educatives especials, les petites conquestes que assoleixen són d'un gran mèrit. "Una nena autista que fa P-4 s'apartava a les sessions i ara comparteix el joc i accepta els seus companys", relata el director de l'escola, que també exposa el cas d'una nena que no s'atrevia a pujar a l'espatllera i ara ja salta sola des de dalt.\nEl cos com a llenguatge\nLa psicomotricista Marta Rabadán, que treballa al CPEE Josep Sol i Rodríguez, de Santa Coloma de Gramenet, des de fa gairebé trenta anys, fa treball psicomotriu amb alumnes de 3 a 9 anys que pateixen paràlisi cerebral, trastorns de l'espectre autista, plurideficiències o síndromes diverses. L'objectiu de les sessions és que "l'infant, a partir d'un marc de seguretat física i afectiva i per la via del moviment i del joc, pugui explorar i desenvolupar les seves capacitats sensoriomotrius i constituir-se progressivament en un ésser d'acció i de comunicació".\nRabadán exposa que "aquestes experiències sensoriomotrius viscudes amb plaer i compartides amb l'adult i els companys constitueixen el pal de paller de la descoberta d'un mateix i dels altres". Que la majoria dels seus alumnes presentin greus alteracions a l'hora de parlar provoca que "el cos sigui el seu llenguatge i a través d'ell s'expressin les fragilitats, les pors, les habilitats, les preferències, les inhibicions". Per aquest motiu, Rabadán sentencia que "acompanyar l'infant des de la vivència d'experiències de moviment satisfactòries cap a la percepció dels elements implicats en aquesta experiència i posteriorment la seva representació amb fotos, dibuixos o materials plàstics és acompanyar-lo en la seva maduració psicològica".\nLes sessions es plantegen en funció de les necessitats de cada infant: "Es prioritza el treball en grup, però també es fan grups més petits i en alguns casos és necessària una atenció individualitzada". La capacitat de comunicació és el que ho marca: "Els alumnes amb trastorns de l'espectre autista, en alguns casos, precisen un acompanyament individualitzat".\nJa sigui a l'escola ordinària o a l'especial, els psicomotricistes reivindiquen la seva tasca com una eina d'atenció integral a l'infant que no té, malauradament, el reconeixement que hauria de tenir. A tall d'exemple, Porta critica que "a la llei d'educació de catalunya (LEC) no hiaparegui el terme psicomotricitat cap cop, quan a la dècada dels vuitanta sí que formava part del currículum de segon cicle d'educació infantil".\nCom ha de ser la sala i l'espai per les sessions?


El PDECat de Salou, a decidir entre Granados o Puigdemont\nMarc Montagut ha estat escollit cap de llista de PDECat de Salou. | Oleguer Domènech.\nEl PDECat de Salou, a decidir entre la FUPS de Granados o Puigdemont\nUna facció del partit, la majoritària, aposta per mantenir l'acord amb l'actual alcalde i una altra és partidària de cercar la «unitat independentista»\nper Gerard Recasens dijous, 28 de febrer 2019 - 15:30h\nLes eleccions municipals s'aproximen i els partits es veuen abocats a definir la manera com hi concorreran. A Salou, una de les grans incògnites és saber quina via escollirà el PDECat —amb la marca electoral pertinent— per presentar-se a aquests comicis. L'any 2018 va ser escollit com a cap de cartell postconvergent el regidor Marc Montagut. A partir d'aquí, la formació no es tancava a buscar acords amb altres partits, com ara el que el 2015 els va fer anar plegats amb FUPS, la candidatura de Pere Granados.\nFa quatre anys, FUPS-CiU va obtenir vuit regidors i la victòria electoral a Salou. Granados ha governat en coalició amb el PSC i hi ha hagut bona entesa entre els equips de FUPS i de CiU. De cara als propers comicis, però, l'alcalde salouenc vol fugir tant com pugui de sigles sense tancar-se a acords preelectorals amb altres formacions: la via de tornar a sumar amb l'espai (post)convergent, doncs, estava oberta.\nConverses per una llista independentista unitària\nEn paral·lel, al PDECat es van obrir converses per trenar coalicions amb altres formacions, seguint la 'via Puigdemont', de cercar la màxima unitat de l'independentisme. Segons fonts consultades, el partit va establir converses amb ERC —inicialment— i membres de l'ANC i Òmnium Cultural per intentar definir una llista unitària. Tot i que es van produir diverses trobades, finalment no es va tancar un acord: els republicans van decidir presentar-se en solitari i les opcions de candidatura conjunta es van debilitar.\nUn sector del PDECat, però, manté aquesta línia d'acord com a prioritària: es vol buscar la màxima unitat independentista, i s'advoca per una candidatura nodrida d'independents, amb presència de membres de l'Assemblea i Òmnium. Guillem Alonso, el president local del PDECat, nega que hi hagi hagut converses formals amb aquestes entitats, però recorda que «dins del partit la militància és transversal i per tant hi ha persones que hi pertanyen». Alonso no desmenteix que se n'hagi parlat, però assegura que «no formalment».\nLa versió del president local del PDECat, però, contrasta amb la de l'actual regidora de FUPS-CiU i militant de Demòcrates, Martina Fourier. «En els darrers dos mesos hi ha hagut diverses reunions per fer una llista unitària», ha explicat a aquest mitjà, i ha confirmat que en aquestes trobades formals «hi ha estat sempre el president local del PDECat, Guillem Alonso, i representants d'ANC i Òmnium».\nLa darrera cita es va celebrar fa uns quinze dies. «No hi havia un acord tancat, perquè cada partit i entitat l'havia de validar, però sí que hi estàvem a prop», ha reconegut Fourier, que ha destacat que, com a representant de Demòcrates, aposta per aquesta «llista unitària i transversal».\nPart del PDECat, partidària de revalidar l'acord amb Granados\nSi una facció del partit, amb el seu president al capdavant, busca aquest acord de signe nacional; una altra part del PDECat salouenc sembla decantar-se més per revalidar la coalició amb FUPS que els ha permès governar els darrers anys. En aquesta línia, que compta amb més suport entre la militància, sembla emmarcar-se l'aposta de Marc Montagut, designat cap de llista del PDECat a les properes eleccions.\nSegons apunten diverses fonts, aquest sector de la formació hereva del PDECat fa una aposta per no concórrer en solitari als comicis en vistes a la situació electoral al país i a Salou. Després que ERC hagi dit 'no' a formalitzar una candidatura unitària, l'opció que aquest sector del partit veuria amb més bons ulls és la de revalidar l'acord amb FUPS i tornar a concórrer de la mà de Pere Granados.\nPreguntat per aquestes qüestions i pel seu posicionament, Marc Montagut ha estat taxatiu. «Aquest és un tema intern que no hauria de sortir a la llum. S'ha de tractar dins del partit», ha dit. «Les decisions ja s'anunciaran quan s'hagin pres», ha reblat Montagut, recordant que aquest mateix dijous al vespre es reuneix l'executiva local. Montagut també ha manifestat que la seva voluntat és «exposar el seu posicionament i pla de treball amb l'objectiu de que el PDECat obtingui els millors resultats a Salou». En aquest sentit ha volgut recordar que tal i com ja es va va manifestar l'assemblea local al seu moment, té la cofiança de la majoria de militants del partit al municipi i «confio que aquest suport ara es ratifiqui».\nEl PDECat, a decidir entre la unitat independentista o el pragmatisme salouenc\nAixí les coses, sembla evident que, malgrat que cap dels dos sectors reconegui un enfrontament voraç, el PDECat haurà de triar entre dos escenaris d'índole diversa. El primer, el d'una llista d'unitat independentista, sense ERC però molt transversal, en una plaça, la de Salou, que és 'a priori' complicada per a les posicions que defensen el secessionisme.\nLa segona opció és la del pragmatisme, la de l'acord de base local, centrat en Salou i més impermeable a la política nacional: revalidar l'acord amb Granados. L'aval principal són els resultats obtinguts el 2015: la fórmula funciona i, des de l'òptica de partit, permet una suma important de vots de cara al Consell Comarcal i la Diputació. Certament, però, es difumina la petjada independentista de la candidatura.\nLes opcions es posaran sobre la taula aquest dijous, 28 de febrer, al vespre, en una reunió de l'executiva local. La decisió, però, l'haurà de prendre la trentena de militants que es reuniran en els propers dies en assemblea, previsiblement a finals de la setmana vinent. Set dies que en política són un món i que serviran o bé per trobar vies d'acord, o bé per fer més grossa l'esquerda a menys de tres mesos dels comicis.\nAGENDA: Els actes de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant pel Dia de les Dones\nÚLTIMA HORA: Tallat l'accés a l'AP-7 a Vila-seca per un incendi\nMunicipals Salou 2019 Salou Pere Granados PDECat Salou eleccions municipals 2019


Tapa't de tapes: Quelis - galetes d'oli\nQuelis - galetes d'oli\nJa fa unes setmanes, teníem previst un viatge a Mallorca. La meva cosina es va casar i el Manel l'Arlet i jo vam dir que no hi faltaríem. Tristament, a l'hora de la veritat, vam veure'ns obligats a anul·lar els vols que ens hi havien de portar per la trista notícia de la mort de l'avi David, el pare del Manel, que ja feia temps que arrossegava una greu malaltia.\nJa passats aquests dies moixos, les ganes de viatjar a Mallorca continuaven, les de veure la cosina (ja casada) i els altres dos cosins, els fills respectius, i la meva tieta i en Pep, mallorquí com pocs... Ben aviat veurem fet realitat aquest viatge, que hem canviat de dates. I que ja us explicaré a la tornada. Però mentre no hi siguem, aquí us proposo una recepta ben mallorquina, molt popular entre tots els qui som de bona gana... he he he. Aquí tenim les quelis, unes quelis petites.\nAquestes galetes d'oli, també dites galetes d'Inca o bé galetes de barco, pel fet (aquest últim) que antigament sovint eren la menja dels mariners que s'embarcaven a bord en llargues travessies, i sabien que les quelis aguantaven molts i molts dies en bon estat.\nUs presento la meva versió de quelis, si més no, que de formes i maneres n'hi ha moltes! M'he basat amb la recepta de De mel i sucre i a casa ens ha encantat. No són difícils de fer, tot i que sí que ens ho hem de prendre amb calma, sobretot, pels temps de llevar.\n220 g d'aigua tèbia\nPer acompanyar: sobrassada, formatge, etc.\nComençarem per abocar l’aigua tèbia i el llevat dins un bol, i amb els dits ho dissoldrem. Quan estigui llest, hi abocarem l’oli, després la sal i, finalment, anirem incorporant la farina a poc a poc.\nQuan ho tinguem llest, ho amassem una mica amb les mans sobre una taula.\nFet això, farem una bola i la col·locarem dins un bol tapat amb un drap, i ho deixarem llevarr fins que quasi dobli el volum (1 hora, aprox.).\nQuan hagi llevat, ho traurem del bol, i amassarem de nou la massa perquè perdi l’aire. Després, enfarinem una mica la superfície de treball i estenem re la pasta fins que quedi de mig dit de gruix. Ho tallarem en cercles amb l’ajut d’un motlle.\nCol·loquem les Quelis sobre una safata untada amb oli, o sobre un paper vegetal, i les deixem llevar de nou. Ara, les punxarem amb una forquilla petita sense arribar a travessar-les.\nLes ficarem al forn prèviament escalfat a 170ºC, durant uns 45-50 minuts si són petites, i una mica més si són més grosses.\nLes traiem del forn i les deixem refredar bé, i llestos! Podem acompanyar les quelis amb una bona sobrassada picant de Mallorca, com la que ens va portar a nosaltres la iaia Teresa.\nJoan R. López 13 de juliol de 2015 a les 9:34\nLes Quelis d'Inca son genials, i fetes a casa suposo que encara més.\nMarta Jubert 13 de juliol de 2015 a les 10:28\nAquestes les faré!!! Ptnts\nMarta e-cuina 13 de juliol de 2015 a les 10:38\nM'encanten les quelis!.\nEm guardo la recepta per fer-les un dia d'aquest estiu...\nRoser Font 13 de juliol de 2015 a les 15:07\nostres! primer de tot dir-vos que sento la pèrdua. Segon, has preparat unes quelis genials! fa poc en vaig tornar a menjar a la feina, perquè un company va anar a mallorca i ens va portar sobrassada ibèrica i quelis! que bones són, inclús soles! petons


ALGUNAS BESTIAS |\nArxiu d'etiquetes: ALGUNAS BESTIAS\nDiumenge 10 de maig i per tant és l’últim dia del D’A Film Festival de Barcelona que hem pogut veure en línia a través de la plataforma Filmin. Avui plou, seguim confinats, i els carrers són ben buits.\nSegons vàrem veure ahir en el telenotícies de TV3 en una entrevista amb el director del Festival, a causa del coronavirus s’ha optat per mostrar totes les pel·lícules únicament a través de Filmin; curiosament aquest fet ha provocat que els espectadors d’aquesta edició s’ha multiplicat per deu, cosa que segurament farà replantejar en les pròximes edicions la possibilitat que aquesta opció de veure les pel·lícules des de casa, a partir d’ara, sigui un complement a l’explotació en els cinemes.\nDivendres passat es van publicar el nom de les quatre pel·lícules guanyadores del Festival d’enguany, premis atorgats pel Jurat (Belén Funes, José Luis Cienfuegos i Javier Giner) i per la Crítica (Imma Merino, Anna Petrus i Ramón Alfonso):\nPremi Talents a la millor pel·lícula: “UN BLANCO, BLANCO DIA” (🐌🐌🐌🐌), del director Hylnur Pálmason. Premi que s’atorga a obres de directors amb menys de tres llargmetratges.\nMenció Premi Talents al film britànic “NOCTURNAL” (🐌🐌🐌🐌+🐚), de la directora Nathalie Biacheri.\nPremi de la Crítica a la pel·lícula algeriana “ABOU LEILA” (🐌🐌🐌🐌), debut en la direcció d’Amin Sidi–Boumédine.\nMenció premi de la crítica per al film espanyol “LA MAMI” (🐌🐌🐌🐌+🐚), de la directora Laura Herrero Garvín.\nEls premis del públic: a través dels vots recollits a la plataforma Filmin\nmillor llargmetratge: MY MEXICAN BRETZEL (🐌🐌🐌🐌)\nmillor curtmetratge: NI OBLIT NI PERDO (🐌🐌🐌)\n… diumenge 10 de maig, l’últim dia del Festival hem pogut veure les següents pel·lícules:\nABOU LEILA (🐌🐌🐌🐌)\nUn thriller psicològic amb tocs surrealistes, co-produït per Algèria i França, escrit i dirigit per Amin Sidi-Boumédine.\nAbou Leila és el nom d’un terrorista que els dos protagonistes persegueixen a través del desert d’Algèria. Però Abou Leila és també el nom d’un espectre, un djinn o dimoni de la cultura aràbiga que pot transformar l’ànima humana i posseir la ment.\nSidi–Boumédine dosifica la informació al llarg de tota la pel·lícula que comença amb un tiroteig al carrer entre un home armat i la policia. I no sabem res més d’aquest fet fins a gairebé al final de la pel·lícula. Dos amics, quasi germans, Slimane Benouari (S.) i Lyes Salem (Lofti) van en un cotxe sense tenir gaire clar el destí.\nBen aviat ens adonem de l’estat mental de S. que pateix malsons i pren una medicació que li dosifica Lofti. La primera part de la pel·lícula és una road movie on veiem el cotxe circulant pel desert, amb breus parades per dormir i sense que l’espectador sàpiga bé qui són i que persegueixen.\nUna ruptura amb la narrativa de la primera part dóna pas a unes escenes que ens endinsen en un món surrealista i on el desert es converteix en el cervell malalt de S., és partir d’aquest moment que comencem a entendre qui són i que busquen. Traumes del passat que surten a la llum i una part final on es barreja realitat i somni.\nUn impactant drama psicològic sobre els efectes de la violència en la societat. Una reflexió sobre la bogeria, sobre l’odi que engendra odi sobre els traumes. Una espectacular fotografia de Kanamé Onoyama, una banda sonora espectacular i unes interpretacions impactants.\nTítol : ABOU LEILA\nDirecció i guió: Amin Sidi-Boumédine\nIntèrprets: Slimane Benouari, Lyès Salem, Azouz Abdelkader, Fouad Megiraga, Meriem Medjkrane, Hocine Mokhtar i Samir El Hakim\nGènere: Ficció – País: Algèria, França, Qatar – Any: 2019\nDurada: 135 minuts – Idioma: Àrab\nTO THE ENDS OF THE EARTH (🐌🐌🐌+🐚)\nUn drama escrit i dirigit pel cineasta japonès Kiyoshi Kurosawa que ens parla d’una presentadora de televisió que està gravant un documental en Uzbekistan. La pel·lícula està protagonitzada per la cantant de J-Pop Atsuko Maeda que interpreta el paper de Yoko i ens ofereix dues interpretacions diferents d’una mateixa cançó, Hymne a l’amour de Marguerite Monnot.\nUna pel·lícula d’encàrrec per commemorar l’aniversari de les relacions diplomàtiques entre el Japó i l’Uzbekistan. Un equip de rodatge transita per diferents indrets del país per realitzar un documental, tots estan a les ordres d’un despòtic director, Yoshioka (Shôta Sometani). Amb ells viatja un intèrpret, Temur (Adiz Rajabov), enamorat de la cultura japonesa.\nUn documental centrat en els aspectes més banals del país, un país que no volen entendre i que fa que el director defugi rodar en museus o teatres que donarien una visió del bagatge cultural del país. Segons ell, aquest aspecte no interessa al seu públic.\nLa noia està aïllada de la resta del grup i surt sola a passejar per les localitats on s’instal·len. La por al desconegut en un país que no coneix i amb un idioma que no compren, es transforma en una por irracional que fa que la vida habitual que copsa en els carrers, es transformin per a ella en perills i amenaces de les que ha de fugir. El seu somni és ser cantant i se sent atrapada en un món que no és el seu.\nUna pel·lícula que parla de les nostres pors i de la necessitat del descobriment d’un mateix. La por al que ens és desconegut sovint, ens aïlla. Una magnífica fotografia d’Akiko Ashizawa.\nTítol : TABI NO OWARI SEKAI NO HAJIMARI\nDirecció i guió: Kiyoshi Kurosawa\nIntèrprets: Atsuko Maeda, Shota Sometani, Adiz Rajabov, Ryo Kase\nGènere: Ficció – País: Japò – Any: 2019\nDurada: 120 minuts – Idioma: Japonès\nALGUNAS BESTIAS (🐌🐌🐌🐌🐌)\nUna pel·lícula guanyadora de la secció de New Directors de Sant Sebastià, dirigida per Jorge Riquelme Serrano, que ens ha atrapat pel seu pertorbador argument.\nUna família de tres generacions (avis, pares i fills), desembarca en una illa deshabitada del sud de Xile amb el somni d’obrir un hotel. Però quan l’home que els ha portat fins allí desapareix misteriosament, es queden atrapats sense aigua i amb fred, i van descobrint-se les seves bèsties interiors.\nLa pel·lícula està rodada a la paradisíaca Illa de Chaullin, que, amb forma de cor trencat, està situada davant la costa xilena de Calbuco.\nUn idíl·lic paratge al qual arriben tots els membres d’una família, els avis Dolores (Paulina García) i Antonio (Alfredo Castro), la filla Ana (Millaray Lobos), el seu marit Alejandro (Gastón Salgado) i els dos fills de la parella, Máximo (Andrew Bargsted) i Consuelo (Consuelo Carreño).\nNicolás (Nicolás Zárate) és el misteriós personatge que els acompanya a l’illa i aprofita la nit per marxar.\nL’Ana i l’Alejandro volen convèncer els avis per invertir diners i transformar la casa en un hotel de luxe. Una família de la que anem descobrint comportaments estranys, relacions enrarides com la dels dos matrimonis entre ells, l’animadversió dels avis envers el gendre, les dels germans, o la de l’avi amb la seva néta. Una tensió creixent que ens manté lligats al sofà i que transforma l’illa paradisíaca en un lloc claustrofòbic i aterridor.\nUna magnífica pel·lícula que traspua tensió i que ens parla de l’individualisme, la violència, el classisme i els abusos sexuals que poden dinamitar una família.\nTítol : SOME BEASTS\nDirecció: Jorge Riquelme Serrano – Guió: Jorge Riquelme Serrano, Nicolás Diodovich\nIntèrprets: Paulina García, Alfredo Castro, Andrew Barqsted, Gastón Salgado, Consuelo Carreño, Millaray Lobos García, Nicolás Zárate\nGènere: Ficció – País: Xile – Any: 2019\nDurada: 98 minuts – Idioma: Castellà\nI abans de donar per tancades aquestes ressenyes del D’A Film Festival de Barcelona, relacionem les pel·lícules que hem pogut veure…. i la nostra valoració “cargolaire“.\nHABITACIÓN 212 (🐌🐌🐌+🐚)\nNOMAD-IN THE FOOTSTEPS OF BRUCE CHATWIN (🐌🐌)\nROUBAIX, UNE LUMIÈRE (🐌🐌🐌+🐚)\nDWELLING IN THE FUCHUN MOUNTAINS (****)\nNI OBLIT NI PERDO (🐌🐌🐌)\nLAS BUENAS INTENCIONES (🐌🐌🐌+🐚)\nTO THE ENDS OF THE EART (🐌🐌🐌+🐚)\nAquesta entrada s'ha publicat en Cinema i s'ha etiquetat amb ABOU LEILA, ALGUNAS BESTIAS, D'A FILM FESTIVAL DE BARCELONA 2020, FILMIN, TO THE ENDS OF THE EARTH el 11 de maig de 2020 per Miquel Gascon.


Les cadenes catalanes del gegant gallec registren una facturació agregada de 5.577 milions d'euros, un 24% del total del grup\nFranc Marín-Camp 16.03.2017 13:30 h.\nBershka és el segon concepte d'Inditex per volum de facturació\nCom les Spice Girls: hi ha l'explosiva, l'elegant o l'esportiva. Les cinc cadenes catalanes d'Inditex, cadascuna amb la seva personalitat i el seu públic objectiu, han aconseguit teixir un negoci que ja representa una quarta part de les vendes del grup. Bershka, Massimo Dutti i Stradivarius, que reparteixen les seves seus entre Tordera i Sallent, es troben al podi de les firmes del grup a Catalunya. Juntament amb Oysho i Uterqüe han alçat la seva facturació fins als 5.577 milions d'euros el 2016, registrant un creixement del 7,5% respecte l'any anterior.\nLa xifra situa el negoci d'Inditex a Catalunya per davant de Mango, les vendes de la qual tot just superen els 2.300 milions d'euros. En concret, els conceptes d'Inditex amb seu a Catalunya representen un 23,9% de la facturació total del gegant de la distribució de moda, que té l'honor de ser la primera companyia del sector a escala mundial, amb unes vendes de 23.311 milions d'euros el 2016, un 12% més que l'any anterior. El vaixell insígnia de l'empresa fundada per Amancio Ortega continua sent Zara, amb seu a la localitat gallega d'Arteixo, que després de créixer un 13% en l'anterior exercici, enfila les seves vendes fins als 17.734 milions d'euros.\nBershka és hereva de les puntes de coixí d'Arenys de Munt i de la indústria tèxtil del Maresme. La cadena, que va néixer en aquesta comarca de Catalunya, ha aconseguit convertir-se en el segon concepte d'Inditex per volum de facturació, tancant el 2016 amb unes vendes de 2.012 milions d'euros i trepitjant els talons a Mango. Amb més de mil punts de venda repartits per tot el món, la cadena de Tordera ha aixecat la persiana de 37 establiments en l'últim any i ha incrementat la caixa un 7,4%.\nEl naixement de Bershka va lligat al nom de Julián Imaz, un dels empresaris catalans amb una trajectòria més llarga dins la indústria de la moda, que va llançar Bershka després d'anys d'experiència en la fabricació de peces de roba per a tercers. Avui és propietari de Comdipunt, companyia mataronina que en el passat va arribar a subministrar fins a cinquanta milions de peces anuals a Inditex i que ara és el paraigua de cadenes pròpies que han anat més enllà encara en el concepte del low cost nacional: Shana, Double Agent i Friday's Project.\nMassimo Dutti, la formal\n2.000 milions, però de les antigues pessetes, és el que es va gastar Amancio Ortega l'any 1991 quan va decidir entrar al capital de Massimo Dutti adquirint un 37% de la companyia. La xifra, que avui equivaldria als dotze milions d'euros, permetia a Inditex treure's la fama de botiga de roba barata, poc més que un mercadillo, que arrosegava Zara des del seu naixement a la dècada dels vuitanta. En anys posteriors, Inditex va anar incrementant la seva participació en la firma fundada per Armando Lasauca.\nDes de llavors, Massimo Dutti ha estat l'única cadena d'Inditex que es deixa veure en la publicitat. En l'exercici 2016, la companyia ha crescut un 8,8%, arribant als 1.630 milions d'euros de facturació i sumant 25 noves botigues a tot el món. Una de les que ha acaparat més atenció és el nou flagship store del Passeig de Gràcia, situat allà on hi havia la històrica botiga Vinçon de disseny i mobiliari.\nStradivarius és l'única cadena d'Inditex que, tot i estar situada a Catalunya, no té la seva seu a Tordera sinó que s'ubica a Sallent. És el quart concepte del grup per volum de negoci, després de Zara, Bershka i Massimo Dutti, i aquest any passat ha registrat unes vendes de 1.343 milions d'euros. La xifra, que suposa un increment del 4,2% respecte l'any anterior, no ha permès que la cadena mantingués el benefici abans d'impostos (ebit) que tenia el 2015, reduint-lo un 13,8% en l'exercici 2016 a causa de diverses inversions dutes a terme en l'últim any.\nLa companyia està a punt de traspassar la línia del miler d'establiments, amb 994 botigues a tot el món. Stradivarius, que recentment ha posat en marxa un centre de disseny a Cerdanyola del Vallès, ocupat per bona part de la plantilla que fins ara treballava al Bages, ha obert 44 nous punts de venda el 2016, a l'hora que ha entrat en mercats com Algèria, Holanda, Israel i Nicaragua.\nTot i que va començar com un concepte dedicat a la moda íntima femenina, el creixement assolit per Oysho ha vingut de la mà del boom de l'esport i del fitness. La cadena de Tordera ha sobrepassat els 500 milions d'euros de facturació el 2016, incrementant les vendes un 12,6%. Aquesta xifra representa un augment superior al registrat pel grup Inditex a escala global i superior també el de la resta de les cadenes catalanes del grup.\nLa benjamina de l'univers Inditex ha incrementat la caixa un 10,6% el darrer exercici, amb una facturació de 83 milions d'euros. Uterqüe disposa de 78 botigues a tot el món, amb una presència més gran en països àrabs com l'Aràbia Saudita o la Unió dels Emirats Àrabs que no pas en altres mercats europeus o americans. Nascuda el 2008, la cadena es troba immersa en un procés de canvi d'imatge invertint part dels seus recursos en reobertures de locals ja existents. Dins la galàxia Inditex és tan petita que no representa ni un 1% de la facturació total del grup.\nLa proscrita Lefties també és catalana\nMalgrat que molts consumidors no l'associen amb el gegant gallec, Lefties és també un dels conceptes amb què opera Inditex. La companyia, que desembarcarà a l'Aràbia Saudita aquest any amb mitja desena d'establiments tal com va avançar VIA Empresa, representa el segment de preu més baix de totes les cadenes del grup. Va néixer com un outlet de Zara i, en l'actualitat, Inditex és encara reticent a presentar-la com un concepte amb entitat pròpia.\nMalgrat que també té la seva seu a Tordera, la companyia no detalla les vendes de Lefties, que inclou dins els 17.734 milions d'euros de facturació de Zara. La cadena competeix directament amb Primark i Kiabi i, segons algunes fonts, supera els 170 milions d'euros de facturació anual. La resta de cadenes del grup, Pull & Bear i Zara Home, tenen la seu a les localitats gallegues de Narón i Arteixo, respectivament.


A l'Ara: mayo 2012\nEl 3 de febrer, l'Institut Escola de la Generalitat de Catalunya, una de les nostres institucions pedagògiques de referència, hauria fet vuitanta anys. El departament d'Ensenyament va organitzar un acte institucional rememoratiu al Palau de la Generalitat en el transcurs del qual se'ns va fer entrega als assistents d'una petita joia, el Llibre de les flors , que és una esplèndida mostra d'un treball escolar que, precisament perquè es va quedar sense història, no es pot quedar sense memòria.\nVull afegir-me a aquest homenatge recordant una de les activitats més innovadores de la pedagogia de l'Institut Escola: l'experiència directa del paisatge. La pedagogia del paisatge té el seu inici en un article de Francisco Giner de los Ríos titulat Paisaje , aparegut als números 219 i 220 de la Ilustración Artística de Barcelona (8 i 15 de març del 1886), i tenia com un dels seus referents l'incipient excursionisme català. La relació directa i immediata amb el paisatge, entès com el país -o millor, la pàtria- circumdant, amb les obres de la natura i les de l'home, era concebuda per Giner com una experiència d'impregnació multisensorial i d'activitat multidisciplinar que formava part de les activitats regulars de la Institución Libre de Enseñanza. Estava convençut que permetia als alumnes treure profitoses lliçons de moral, estètica, història, patriotisme i filosofia.\nUna evident manifestació d'incultura per a qualsevol país és la que es posa de manifest en la incapacitat dels seus ciutadans per al gaudi del seu paisatge circumdant. El paisatge és un llibre que s'està quedant sense lectors.\nPublicado por Gregorio Luri en 4:46 No hay comentarios:\nAl debat de la llei general d'educació del 1970, José Solís Ruiz, ministro secretario general del Movimiento , va etzibar a Villar Palasí, ministre d'Educació: " ¡Más deporte y menos latín! " Villar Palasí, un home molt culte, que parlava dotze llengües, incloent-hi el valencià, que era la seva llengua materna, i tres dialectes xinesos, li va respondre, fent referència a la ciutat natal de Solís: " Gracias al latín, los nacidos en Cabra se llaman egabrenses ". Un ministre així es mereixia alguna necrològica, però ha mort -el 7 de maig- envoltat de silenci.\nAmb la llei general d'educació, l'última gran llei educativa que hem tingut, es va crear l'EGB, l'educació general bàsica obligatòria dels 6 als 14 anys. José Luís Villar Palasí era plenament conscient que una llei d'educació ambiciosa necessitava, si volia ser creïble, l'acompanyament d'una llei de finançament igualment ambiciosa. Però els ministres falangistes no es van mostrar partidaris de concedir recursos a una llei a la qual s'oposaven.\nAmb la perspectiva que ens dóna el temps hem de dir clarament que va ser una bona llei... però sense defensors. Gràcies a aquesta llei som el quart país que ho ha fet millor educativament en els últims 50 anys… El que passa és que també som el país que ho ha fet pitjor en els últims deu anys.\nLa llei general d'educació ens va situar al capdavant dels països desenvolupats pel que fa al ritme de millora del nivell educatiu de la població, però van decidir canviar-la per una altra llei, la Logse, que ens ha situat al capdavant dels països desenvolupats pel que fa al ritme d'empitjorament\nPublicado por Gregorio Luri en 16:23 2 comentarios:\nPublicado por Gregorio Luri en 16:03 No hay comentarios:\nJa he deixat constància en aquesta columna de la meva admiració per la república pedagògica de la Conca , que té el seu cor entusiasta al Centre de Recursos Pedagògics de Montblanc. Vull ara fer esment d'un poble que s'ha convertit en un gran camp d'aprenentatge, l'Espluga de Francolí, i de les seves propostes pedagògiques.\nLa primera és La cova . No és cap casualitat que Espluga derivi del terme llatí spelunca , que significa cova . N'hi ha moltes pels voltants del municipi, però la més notable és la de la Font Major, que recull el curs subterrani del riu Francolí. Ens garanteix un recorregut didàctic pel seu poblament cavernari, des del neolític antic fins als temps dels ibers, que deixa bocabadats els nens i els adults. És un model a imitar per altres pobles amb importants recursos culturals. El muntatge audiovisual és, senzillament, encisador. Per a les visites escolars hi ha guies i dossiers didàctics i en una cova propera, la cova Castell, els alumnes poden desenvolupar diferents activitats didàctiques que complementen la visita.\nLa segona possibilitat és el Museu de la Vida Rural, una iniciativa de la Fundació Lluís Carulla que es fa imprescindible per entendre l'expressió viure a pagès . La tercera, que complementa perfectament l'anterior, és la Fassina Balanyà, el museu d'una antiga fàbrica d'aiguardent que ofereix informació d'un gran interès per entendre l'origen de la industrialització de Catalunya. Per concloure vull felicitar l'alcalde, David Rovira, que ha entès perfectament que el turisme didàctic no és incompatible amb l'exigència científica.\nPublicado por Gregorio Luri en 4:26 No hay comentarios:\nPublicado por Gregorio Luri en 15:59 No hay comentarios:\nPublicado por Gregorio Luri en 21:25 2 comentarios:


Guerau Masagué (CE Lleida) i l’entrenador Josep Oms, a l’Europeu d’escacs de Letònia - TOTLLEIDA\nEl Gran Mestre Internacional lleidatà compta en competició amb tres altres alumnes seus: Xavier Marzo, Pablo Luis Aguado i Pedro Ginés.\nPer totlleida En Ago 25,2018\nEls escacs lleidatans compten amb una destacada representació al Campionat d’Europa d’Edats, on hi participa Guerau Masagué, jugador del Club Escacs Lleida entrenat per Josep Oms, l’únic Gran Mestre Internacional lleidatà.\nLa competició es desenvolupa des del 20 d’agost fins al 29 d’agost a Riga (Letònia) i abasta de la categoria sub 8 a la sub 18.\nMasagué, que és l’actual campió de Catalunya sub 16, es troba classificat al lloc número 35, una posició força meritòria gràcies als 3 punts que ha sumat en les 5 partides disputades fins aquest dissabte on hi ha jornada de descans. Tal com ja va passar en l’Europeu passat, Guerau Masagué treballa sota les directrius de Josep Oms.\nA diferència d’altres anys, enguany la representació catalana és força nombrosa, havent-hi jugadors i jugadores de diferents clubs catalans. Pel que fa a Oms, ja és un habitual com a entrenador de la Federació Espanyola en aquests campionats i any rere any entrena als millors jugadors de l’estat espanyol.\nAixí, i al marge de Masagué, Josep Oms té tres alumnes més en aquest campionat: el jugador de Club d’Escacs Colón de Barcelona Xavier Marzo; el jugador de Mallorca Pablo Luis Aguado; i l’aragonès Pedro Ginés, actual campió d’Espanya sub 14 i una de les promeses més importants dels escacs de l’estat espanyol.\nConseller Calvet: “Volem seguir treballant en la protecció de la biodiversitat, fent-la compatible amb l’activitat humana”


Conqueridors de l'inútil: ELS PORTS Gronsa Central "via dels Aprenents"\nAvui a part del vent el dia està núvol, així que decidim anar a la Gronsa Central, que sembla que està més resguardada del vent.\nLa via triada és molt senzilla, però el lloc a diferència de la zona dels Estrets que sempre hi passa algú, és molt solitària. L'única via que coneixem, apart de la Sol desitjat, que ja he fet, és la dels aprenents. La via és força agradable.\nL'inici no el trobem però com és fàcil ens posem en el lloc on la roca sembla millor i ens dirigim a una sabina i a uns 30 metres trobem l'spit, sembla que anem bé. En un parell de tirades ens posem sota un muret de IV+, força bonic. La tirada següent és senzilla però força aèria, aquí el vent es comença a notar. M'abrigo com si estès en una hivernal.\nJa només ens queda una tirada que li marquen V-Ao, però en lliure surt molt bé (V+). Baixem i tot i que volíem anar a la paret de l'Espill, el vent i el fred ens tira enrere i ens dediquem a fer una caminada.\nTotes les fotos són d'en Quique\nEn el muret de IV+\nLa nostra R3\nEn l'aresta que surt a la feixa\nPublicat per Mingo a 14:39\nMingo, em continua sorprenent la teva fortalesa, empre escalant amb fred, boira, mal temps.... Es nota que tets un home de pedra!!\n15 de desembre de 2011, a les 10:55\nTu si que ets una roca, encara tinc al cap l'ascensió al Badile amb neu.\n16 de desembre de 2011, a les 8:53


Guillem Ginard (UM) és triat batle amb el suport de Campos pel Canvi\nFins al darrer minut no es formalitzà l'aliança entre les formacions\nGuillem Mas | 17 juny 2007\nCampos va viure ahir un dia històric i els seus veïns no es volgueren perdre un ple carregat d'emocions. Davant una sala de plens estibada de gom a gom, Guillem Ginard (UM) es convertí en batle per als propers dos anys i mig.\nGràcies al pacte de govern signat amb Campos pel Canvi -PSM, Entesa i PSOE- en el darrer minut, el candidat de la coalició, Joan Juan, també farà realitat el seu somni de presidir la batlia durant els darrers 18 mesos de mandat.\nUna cop feta la votació, Guillem Ginard, amb la vara a la mà, rebé un calorós aplaudiment de tot el públic present a la sala de plens. Ginard, en un discurs breu, agraí el suport de Campos pel Canvi i de tots i cadascun dels seus votants «per fer realitat el canvi polític a Campos des de la serenor, el consens i sense cap ànim de revenja».\nNo hi hagué més parlaments. Les cares dels regidors d'UM i de Campos pel Canvi parlaven per elles mateixes, ben igual que les de la gran majoria dels presents. Tots coincidien en el moment històric del dia i en les ganes de no defraudar la ciutadania que votà pel canvi.\nAixí doncs, cares llargues entre les files populars i somriures de complicitat entre els cinc regidors d'UM i els tres de Campos pel Canvi.\nAixí, Campos comença a caminar cap a un futur govern de centreesquerra amb Guillem Ginard i Joan Juan.


▷ Snorkel en la Cova del Llop Marí - Xàbia, Alicante 🌊 7 Mares\nSnorkel en la Cova del Llop Marí\nXàbia > Alicante\nAccedim ací des de la cala Cova del Llop Marí, que és una plataforma de roca a pocs metres de la cova i des d'on saltem al mar per a accedir a ella nedant. Aquest lloc, sense dubte és tota una experiència sensorial per l'espai màgic que crea aquesta cova. En primer lloc per la sensació d'estar en plena suspensió, surant sense gens d'onatge, en completa tranquil·litat. En segon lloc per la visió d'aquest espai, tant fora de l'aigua, amb el sostre i parets de la cova de rugosa roca i sota ella, sobre una manta de sorra i roca completament polida i arrodonida pel mar.\nLa llum que entra en la cova, sobretot a les tardes, va mutant conforme ens endinsem fins a enfosquir-se del tot en alguns punts. Té un color blau elèctric sota l'aigua i en alguns moments sembla que estiguem en un altre planeta, en una altra part d'aquest univers. Sens dubte l'espai, l'estar submergits, la tranquil·litat de l'aigua, aquesta llum especial, ens fa oblidar-nos de tot, fins de nosaltres mateixos. Només hi ha espai per a sentir-nos meravellats per aquest espectacle natural.\nUs fem especial èmfasi en què cuideu aquest entorn, no us doneu suport damunt de les roques ja que podeu matar les plantes que hi ha sobre elles i els que sembla coral que podeu veure en les fotos. Amb soles tocar-ho, podem ferir o acabar amb aquesta forma de vida, així que vos recomane que vos mantingueu a certa distància, gaudint de les vistes però sense tocar, així preservarem aquests espais naturals tan especials.\nCom arribar a Cova del Llop Marí


[Doc] Taula Rodona: “Circ i diversitat funcional. El circ com a eina d’inclusió social | Educació Transformadora\n[Doc] Taula Rodona: “Circ i diversitat funcional. El circ com a eina d’inclusió social\njunio 12, 2014 · de Antonio Alcántara\t· en 9Barris, Circ Social, Discapacitat.\t·\nAquí tens el document que recull el resum de la Taula Rodona “Circ i diversitat funcional. El circ com a eina d’inclusió social” que el realitzàrem el dijous 20 de març del 2014 a l’Ateneu Popular 9 Barris.\nDescarrega aquí el document de la Taula Rodona: Circ i diversitat funcional\nEls objectius de la Taula Rodona van ser millorar la pràctica educativa al voltant del circ amb persones amb necessitats educatives especials i aportar llum al circ com eina educativa per al treball amb persones amb discapacitat física i intel•lectual.\nI per profunditzar pots llegir aquest article sobre Circ i discapacitat: Creativitat sense barreres circ i discapacitat\nEsperem el gaudiu tant com nosaltres.\nEtiquetas: 9Barris, Circ Social, Discapacitat\n← [Repor] Graffiti: L’art ingovernable\nGraffiti per la llibertat de Leonard Peltier →


Tumor cerebral | Informació sobre la malaltia i el seu impacte psicològic\nInici » Tumor cerebral\nAnatomia i funció del cervell\nL’encèfal coordina les funcions de tot el cos. Està format per tres parts: el cervell, el cerebel i el tronc de l’encèfal. El cerebel controla el moviment i l’equilibri de la persona. El tronc de l’encèfal connecta el cervell amb la medul·la espinal i controla funcions com la respiració o la pressió arterial. L’encèfal està protegit pel crani i unes membranes. La majoria de cèl·lules del cervell són neurones, i estan acompanyades de cèl·lules de suport, com els astròcits i els oligodendròcits. Qualsevol d’aquestes parts pot tenir un tumor cerebral.\nEl cervell és la part més gran de l’encèfal. Està dividit en dos hemisferis i, cada hemisferi, té 4 lòbuls:\nLòbul frontal: Està situat davant de tot. Controla la personalitat, la planificació, la intel·ligència, el llenguatge i la conducta social.\nLòbul parietal: Situat a la part superior. És responsable del tacte i de les sensacions de dolor. També controla el càlcul de l’espai (a quina distància són els objectes que veiem).\nLòbul temporal: Es troba al costat. Controla l’oïda, el llenguatge i la memòria.\nLòbul occipital: Està situat a la part de darrere. Controla la informació visual.\nQuan una cèl·lula del cervell té vàries mutacions es pot convertir en cancerosa. Això fa que es divideixi més de pressa del normal i que, a més a més, no mori quan li toca. Per això les cèl·lules s’acumulen i formen un tumor.\nLa primera distinció que cal fer quan parlem d’un tumor cerebral és si es tracta d’un tumor primari o secundari:\nEl tumor primari és una massa que s’ha originat al mateix cervell. A diferència d’altres càncers, no és habitual que un tumor cerebral primari faci metàstasis a altres parts del cos.\nEl tumor secundari és una metàstasi d’un càncer que s’ha originat a una altra part del cos (com el pit o el pulmó) i ha arribat al cervell a través de la sang. En aquest cas es diu, per exemple, que hi ha un càncer de pulmó amb metàstasis cerebrals. El cervell és un dels òrgans que, més sovint, reben metàstasis de càncers d’altres parts del cos.\nEls tumors primaris es classifiquen segons la cèl·lula que està afectada, i segons la seva agressivitat. Els tipus més freqüent són aquests:\nAstrocitoma: El 30% de tumors cerebrals en adults són d’aquest tipus. Afecta els astròcits, cèl·lules que alimenten i protegeixen les neurones. Dins d’aquest grup hi ha el glioblastoma, que abarca el 17% dels tumors primaris, essent un dels més freqüents. És de creixement ràpid i sol envair altres zones del cervell.\nMeningioma: Representa prop del 20% dels tumors cerebrals. S’origina a les meninges, unes membranes situades entre el crani i el cervell. Sol ser benigne. Habitualment no envaeix teixits del voltant, però els pot comprimir quan creix.\nAdenoma pituitari: Sol ser benigne i de creixement lent. Prop del 7% de tumors cerebrals primaris són d’aquest tipus. Afecta la glàndula pituitària, que controla les hormones d’altres parts del cos.\nEpendimoma: Representa l’1-2% dels tumors cerebrals primaris. S’origina al sistema ventricular (un conjunt d’espais buits que hi ha dins del cervell, per on circulen les seves defenses). És més freqüent en nens i adolescents.\nOligodendroglioma: Afecta unes cèl·lules anomenades oligodendròcits, que s’encarreguen de fabricar la mielina (una substància que facilita la comunicació entre les neurones). És poc freqüent.\nTumors germinals: Són poc freqüents (1-3% del total). Se solen presentar en adults joves. El seu origen són cèl·lules que, durant la gestació, van anar cap el cervell enlloc de quedar-se a la part del cos que els tocava.\nCraneofaringioma: També és poc freqüent (3-5% del total). És un tumor benigne que apareix prop de la glàndula pituitària. Es diagnostica més en nens i adolescents.\nMedul·loblastoma: S’inicia al cerebel, sobretot en persones adultes (encara que també afecta als nens). És de creixement molt ràpid, però poc freqüent.\nEstadístiques del tumor cerebral\nLes dades estadístiques mundials es refereixen a “tumors del sistema nerviós central”. Per tant inclouen malalties oncològiques de la medul·la espinal (fora del cervell). De tota manera, la majoria són tumors cerebral. A tot el món, el 2012, se’n van diagnosticar 256.213 casos (font: IARC). A l’estat espanyol van ser 3.717 casos (el 55% homes i el 45% dones). És el 13è càncer en freqüència en adults, i el 2n en població infantil (només per darrere de la leucèmia). El risc de tenir aquest tipus de càncer augmenta molt a partir dels 60 anys.\nLes dades de mortalitat són molt dispars: depenen de tants factors (localització i extensió del tumor, edat del pacient, etc) que no es pot establir una xifra concreta. El que sí que se sap és que els tumors solen ser més benignes en les dones que en els homes.\nSímptomes dels tumors cerebrals\nEls signes i símptomes del tumor cerebral NO es manifesten sempre, ni ho fan amb la mateixa intensitat a totes les persones. Alguns poden aparèixer independentment d’on es localitzi el tumor. Com que el cervell està tancat dins del crani, la presència d’un tumor fa que el cervell es comprimeixi. Això provoca un augment de la pressió intracranial i es manifesta amb mal de cap, vòmits i alteracions del son i de la consciència. L’altre signe general són les convulsions: Moviments bruscos del cos que la persona no pot controlar i que recorden les crisis epilèptiques. Poden ser de gravetat molt diversa, des d’imperceptibles pel propi pacient fins a greus que provoquen la caiguda a terra i la pèrdua del coneixement. El tractament amb antiepilèptics (sempre controlat pel metge) sol ser eficaç.\nL’altre grup de símptomes són els que depenen de la localització del tumor:\nSi es troba al lòbul frontal (part de davant del cap) pot provocar alteracions de la memòria, el llenguatge l’estat d’ànim o la personalitat. També afecta la concentració i causa mareig i pèrdua de la força a una meitat del cos. O altera els sentits del gust i l’olfacte.\nSi es localitza al lòbul parietal (part de dalt) pot dificultar diversos aspectes del llenguatge: la lectura, l’escriptura, la parla o la comprensió de les paraules. També pot provocar marejos i dificultat per reconèixer l’espai i els objectes. Afecta la coordinació dels moviments i causa pèrdua de força a una meitat del cos.\nUn tumor situat al lòbul temporal (part del costat) pot donar alteracions emocionals i auditives. També pot perjudicar el llenguatge o l’equilibri.\nSi es troba al lòbul occipital (part de darrere) afecta la visió, i pot provocar ceguesa.\nEl tumor ubicat al cerebel (sota el lòbul occipital) pot dificultar la coordinació de moviments i l’equilibri. També pot provocar vòmits i vertigen.\nLa localització al tronc de l’encèfal (la part que uneix el cervell amb la medul·la espinal) pot produir vòmits, mal de cap i manca de coordinació. També altera la parla i la visió, i provoca somnolència.\nTots aquests símptomes poden estar causats per moltes malalties que no són un tumor. Si en nota algun, és molt important acudir al metge immediatament.\nDiagnòstic del tumor cerebral\nL’única manera de prevenir el càncer de cervell és evitant l’exposició a radiacions ionitzants. No s’ha pogut demostrar la relació causal entre l’ús del telèfon mòbil i el tumor cerebral. Tampoc hi ha tècniques de detecció precoç, de manera que el diagnòstic es fa quan els símptomes ja han aparegut. Les proves més habituals són:\nExploració clínica i neurològica: El metge demana coses com caminar en línia recta, moure els ulls, anomenar objectes que es veuen dibuixats, etc. També es comproven els reflexos.\nTAC: El TAC (Tomografia Axial Computeritzada) són una sèrie de radiografies que, quan s’ajunten, permeten veure el cervell sencer (com les llesques d’un pa). El pacient es posa en una llitera que es mou i passa per un cercle. Aquest cercle dóna voltes i fa les radiografies. La prova no és dolorosa, però requereix estar completament quiet mentre es fa.\nRessonància magnètica: També dóna diverses imatges, però són més precises i permeten veure què hi ha al voltant del tumor. Habitualment es fa en una llitera que s’introdueix a un tub tancat -a tenir en compte per persones amb claustrofòbia-. No és dolorosa ni utilitza radiació.\nPET: La PET (Tomografia per Emissió de Positrons) permet veure a temps real com es comporta el tumor. S’injecta glucosa al pacient, i aquesta és captada com aliment pel tumor. Així ajuda a establir-ne la localització exacta i la mida.\nPunció lumbar: S’introdueix una agulla a la medul·la espinal. I s’extreu una mostra del líquid cefalo-raquidi (que protegeix la medul·la i el cervell de cops i moviments bruscos) per veure si hi ha cèl·lules canceroses. També serveix per injectar-hi medicaments. Aquest procediment pot resultar dolorós, i requereix que el pacient estigui quiet i en posició fetal. Posteriorment haurà de fer repòs durant unes hores, i és possible que tingui mal de cap.\nBiòpsia: La biòpsia és la prova més fiable per determinar el tipus de tumor cerebral i la seva malignitat. Per fer-la es necessita cirurgia: cal accedir al cervell a través del crani i extreure una mostra de teixit per analitzar-la al laboratori. Es pot practicar en una mateixa intervenció que formi part del tractament.\nCom en altres tipus de càncer, el tractament de la persona amb tumor cerebral dependrà de la localització de la massa, el grau de malignitat, l’estat general de salut, etc. Les tècniques més utilitzades són la cirurgia i la ràdioteràpia. De manera menys freqüent s’utilitza la quimioteràpia.\nAbans d’iniciar qualsevol estratègia terapèutica el pacient signa un document anomenat consentiment informat. Es tracta d’un full on explica en què consisteix el tractament, qui el farà i els seus riscos i efectes secundaris. Amb la signatura el pacient reconeix que ha estat informat i que accepta el procediment. És el moment de fer al metge les preguntes necessàries (com quant temps es triga a recuperar-se), encara que semblin poc importants.\nLa cirurgia és el tractament de primera opció quan el tumor és accessible. Si es troba a una part del cervell on no s’hi pot arribar sense causar danys importants a altres regions, s’opta per la radioteràpia amb o sense quimioteràpia. L’objectiu de la cirurgia és eliminar totalment o parcialment el tumor. L’eliminació parcial permet alleujar els símptomes, millorar la qualitat de vida i continuar després amb altres tractaments.\nPer als tumors benignes, la cirurgia sol ser suficient. En canvi, en els malignes, habitualment cal fer radioteràpia després d’operar.\nLa cirurgia del cervell (anomenada neurocirurgia) és complexa. El cervell controla moltes funcions, i la frontera entre la part que en regula una i la que en regula una altra és molt fina. A l’hora d’extirpar el tumor cal tenir en compte que pot quedar afectada la funció que controla aquella part del cervell (per exemple, la sensibilitat del dit polze).\nLes tècniques de neurocirurgia han millorat notablement els últims anys. Actualment es fan intervencions de precisió milimètrica per eliminar la major part de tumor possible afectant el mínim la funció. No obstant, la cirurgia també pot tenir efectes secundaris, com el risc d’infeccions, empitjorament de símptomes neurològics, convulsions o hemorràgies.\nLa radioteràpia es fa amb una màquina anomenada accelerador lineal, que envia raigs X amb molta potència i precisió cap el tumor per destruir-ne les cèl·lules. Serveix per eliminar la resta del tumor que no s’ha pogut treure amb la cirurgia, o bé per substituir la cirurgia si aquesta no s’ha pogut realitzar. Pot tenir una finalitat curativa o pal·liativa (controlar els símptomes).\nPer fer la radioteràpia per al tumor cerebral és probable que calgui immobilitzar el cap amb una màscara. Així s’evita que la radiació afecti excessivament regions sanes del voltant. El tractament pot necessitar moltes sessions (5 dies a la setmana durant unes quantes setmanes), però cada sessió dura només uns minuts. A més a més, és indolora per al pacient. La radioteràpia es pot fer en diferents modalitats:\nRadioteràpia estereotàxica fraccionada: És un tractament d’altíssima precisió, que permet incidir en el tumor sense afectar les zones del voltant. Els raigs X es llancen des de diversos punts (la màquina es mou), i requereix que el pacient estigui immobilitzat també amb molta precisió.\nRadiocirurgia: És un tipus especial de radioteràpia que es fa en una sola sessió, utilitzant uns raigs X molt potents i amb el cap immobilitzat amb uns anells metàl·lics. El pacient no nota res durant el tractament i pot tornar a casa el mateix dia. No implica cirurgia (encara que el nom indueixi a pensar-ho).\nBraquiteràpia o radioteràpia intersticial: Es dipositen sobre el tumor unes llavors o barretes radioactives i s’hi deixen durant uns dies. No s’utilitza l’accelerador lineal.\nProtonteràpia o teràpia de protons: Només s’utilitza en centres molt especialitzats. El seu funcionament és similar al d’altres formes de radioteràpia i, de fet, encara s’investiga si aporta beneficis extra.\nEls efectes secundaris de la radioteràpia són: mal de cap, caiguda dels cabells, sensació de cremor a la pell de zona irradiada i fatiga. Apareixen unes hores o dies després del tractament. Si el tractament requereix que els raigs X arribin a la mandíbula, cal tenir en compte que poden caure algunes dents. En aquest cas es postposen els tractaments dentals i s’adapta la dieta. A mig o llarg termini poden aparèixer danys neurològics, amb símptomes que recorden els del propi tumor. Aquests efectes no sempre es produeixen en tots els pacients i, quan ho fan, tenen tractament. Excepcionalment apareix demència molts anys després de la radioteràpia.\nA diferència de la radioteràpia, que és un tractament local (només afecta la zona irradiada), la quimioteràpia és un tractament sistèmic. El medicament arriba a totes les cèl·lules del cos, tant si s’administra per via intravenosa com si es fa per via oral. L’objectiu de la quimioteràpia és destruir les cèl·lules tumorals, però com que també arriba a les sanes, produeix notables efectes secundaris. Els repassarem més endavant.\nLa quimioteràpia no s’utilitza gaire en tumor cerebral. Això és perquè el cervell té una barrera, anomenada barrera hemato-encefàlica (BHE), que impedeix l’entrada de medicaments. La BHE fa una funció de defensa del sistema nerviós: evita que hi arribin drogues o substàncies que el podrien danyar. Però també evita l’arribada de medicaments que haurien de servir per curar. Això afegeix dificultat a l’ús de la quimioteràpia en càncer de cervell.\nEls tipus de tumor en els que més s’utilitza són el glioblastoma (amb un fàrmac anomenat temozolamida) i els oligodendrogliomes i oligoastrocitomes (amb una pauta anomenada “PCV”, que són les sigles dels seus tres medicaments: procarbazina, CCNU o lomustina i vincristina). Amb la resta de tumors els avenços amb l’ús de la quimioteràpia són escassos o inexistents.\nEvolució i pronòstic dels tumors del cervell\nEls factors que permeten pronosticar si una persona amb tumor cerebral es pot curar o empitjorarà són:\nUbicació i extensió del tumor i malignitat: Els tumors localitzats (a diferència dels estesos) i accessibles a la cirurgia són de més bon pronòstic. També ho són els de cèl·lules amb poca malignitat. El grau histològic es puntua d’I a IV, essent el de millor pronòstic el primer.\nEstat general del pacient: Els pacients amb un estat funcional deteriorat tenen pitjor pronòstic. L’avaluació es fa amb l’escala de Karnofsky, que té en compte com la malaltia afecta la persona, si aquesta pot fer les seves activitats diàries, sola o amb ajuda, i si necessita hospitalització.\nEdat: El pronòstic és millor, en general, en persones joves.\nSímptomes: La llarga durada dels símptomes indica un bon pronòstic. La presència de crisis convulsives també podria fer-ho, però no hi ha consens científic en aquest sentit.\nEn qualsevol cas, el tumor cerebral pot reaparèixer en un pacient que s’havia curat. Per això es continuen fent controls (en general, cada 6 mesos per tota la vida). Els controls permeten detectar la reaparició del tumor i iniciar un nou tractament. Les proves més habituals són l’anàlisi de sang, el TAC i la ressonància magnètica.\nConseqüènces psicològiques associades al tumor cerebral\nEl diagnòstic de càncer comporta reaccions molt diverses. La majoria de pacients ho viuen amb sensació d’amenaça, ràbia, tristesa i incertesa. Aquestes reaccions són normals i ajuden a encaixar la notícia. És habitual preguntar-se “Per què m’ha passat a mi?“, sense que hi hagi una resposta clara. No hi ha un motiu pel qual una persona té càncer i una altra no. En altres tumors sí que hi ha alguns factors de risc, però es tenen en compte per a la població en conjunt, i no per a les persones a nivell individual.\nPer aprendre a fer front a la malaltia i al tractament es necessita temps i suport social. Encara que persones de l’entorn poden intentar animar amb frases com “Tot anirà bé” o “has de ser optimista“, només la persona afectada sap com n’és de difícil aquesta situació. Per una altra persona costa molt d’imaginar. És més eficaç estar disponible per ajudar: acompanyar la persona a l’hospital, anar a comprar, cuidar els fills o els néts, etc.\nEls símptomes poden alterar la mobilitat, els sentits, la memòria o el llenguatge, i fins i tot poden fer canviar la personalitat. Altres persones poden notar aquests canvis i extranyar-se, o preguntar a què es deuen. Per acostumar-s’hi també cal temps, paciència i, de vegades, ajuda professional. Hi haurà canvis a nivell personal i familiar, noves rutines, etc. Caldrà decidir aspectes com si ha de seguir treballant, qui farà les coses que ell/a no pot fer, etc. Les necessitats poden canviar sovint.\nSi el pacient és un nen (habitual en els tumors cerebrals), el més important és ser al seu costat. El nen té molta por de la separació dels pares. Convé que els pares mostrin confiança cap els metges. Així el nen veurà que també hi pot confiar. També és important respondre-li les preguntes que tingui, i dir-li la veritat. El mateix nen o nena regularà quanta informació necessita.\nTambé et pot interessar llegir: Càncer infantil: impacte en la família\nSi la persona es cura, cal pensar en un programa de rehabilitació, per ajudar-lo a recuperar funcions que pot haver perdut arran de la malaltia o del tractament. En són exemples la memòria, l’escriptura, la parla, la concentració, etc. El mateix hospital facilitarà informació sobre aquestes opcions.


El 7568, el segon cinquè premi, ha esquitxat Barcelona i Figueres. El premi és de 60.000 euros per cada sèrie\nUn altre cinquè premi! El 78.402, premiat amb 60.000 euros.\n21015: El segon premi de la Loteria de Nadal, que ha tocat en part a Castellbisbal, reparteix 6.250 euros per cada euro jugat\nAriba el segon premi! El número és el 21015, premiat amb 1.250.000 euros que ha caigut en part a Castellbisbal. També a Albacete i Pedreguer (Alacant).\nUn altre cinquè premi,el segon del matí. 07.568, de 60.000 euros.\nEl primer cinquè premi, del número 47.862, ha tocat en part a Sort (Pallar Sobirà)\nPrimer premi destacable. Cinquè premi per al número 47.862, de 60.000 euros.\nComença el sorteig de la Loteria de Nadal!\nTot a punt de començar el sorteig. En el següent interactiu, disponible en tot moment a NacióDigital clicant en aquest enllaç, pots comprovar si els teus números tenen premi.\nEls nens de San Ildefonso ensenyen al públic les boles del sorteig i dels premis... queda poc per començar!\nEls números que donen més mala sort, les supersticions més utilitzades, la ciutat catalana on mai ha caigut la grossa i el vident que va endevinar el primer premi... aquestes són algunes de les malediccions, averanys i rituals de la rifa de Nadal.\nLa Grossa, la Loteria de Nadal, el sorteig de Reis...? On tens més opcions de guanyar? Cada loteria té una quantitat determinada de números premiats i reintegraments, cosa que fa que algunes reparteixin en més ocasions guanys o, com a mínim, tornin allò invertit. Roger Tugas aporta totes les dades que ho expliquen.\nBon dia! A partir de les 9:00 hores se celebra al Teatro Real de Madrid el sorteig de la tradicional Loteria de Nadal. Ho seguim en directe, des de ja, a NacióDigital.


Sainz Gsell, Nora - Resultats de la cerca - Dipòsit Digital de Documents de la UAB\nPàgina inicial > Materials acadèmics > Resultats de la cerca: Sainz Gsell, Nora\nMaterials acadèmics 43 registres trobats 21 - 30 anar al registre: La cerca s'ha fet en 0.00 segons.\n10 p, 81.1 KB Organitzacions internacionals  / Sainz Gsell, Nora (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Dret Públic i de Ciències Historicojurídiques) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències Polítiques i de Sociologia\n9 p, 47.1 KB Organitzacions internacionals  / Sainz Gsell, Nora (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Dret Públic i de Ciències Historicojurídiques) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències Polítiques i de Sociologia\n10 p, 3.7 MB Organitzacions internacionals  / Sainz Gsell, Nora (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Dret Públic i de Ciències Historicojurídiques) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències Polítiques i de Sociologia\n9 p, 3.1 MB Relacions Internacionals  / Barbé, Esther (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Dret Públic i de Ciències Historicojurídiques) ; Sainz Gsell, Nora (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Dret Públic i de Ciències Historicojurídiques) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències Polítiques i de Sociologia\n9 p, 398.5 KB Organitzacions internacionals  / Sainz Gsell, Nora (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Dret Públic i de Ciències Historicojurídiques) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències Polítiques i de Sociologia\n9 p, 3.3 MB Organitzacions internacionals  / Sainz Gsell, Nora (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Dret Públic i de Ciències Historicojurídiques) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències Polítiques i de Sociologia\n9 p, 73.5 KB Organitzacions internacionals  / Sainz Gsell, Nora (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Dret Públic i de Ciències Historicojurídiques) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències Polítiques i de Sociologia\n8 p, 2.6 MB Organitzacions internacionals  / Sainz Gsell, Nora (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Dret Públic i de Ciències Historicojurídiques) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències Polítiques i de Sociologia\nMaterials acadèmics : 43 registres trobats 21 - 30 anar al registre:


La CGT de Catalunya, CNT Catalunya, COS i Solidaritat Obrera presenten l’avís de Vaga General per al proper dia 27 – CGTCatalunya\nInici > General > Notícies > La CGT de Catalunya, CNT Catalunya, COS i Solidaritat Obrera presenten l’avís de Vaga General per al proper dia 27\nLa CGT de Catalunya, CNT Catalunya, COS i Solidaritat Obrera presenten l’avís de Vaga General per al proper dia 27\nDissabte, 15 gener, 2011\nAquest matí a les 10:30, la CGT de Catalunya juntament amb la CNT de Catalunya, la COS i Solidaritat Obrera, i complint amb els acords presos en plenària del Comitè Confederal de Catalunya, ha fet efectiu l'avís de vaga per a el proper dia 27 de Gener. Aquesta Vaga està circumscrita a la totalitat del territori Català. La Vaga General ja és una realitat.\nLes tres forces sindicals coincideixen en que la la pitjor decisió que podien prendre és no convocar cap vaga, davant el retall brutal que el govern vol cometre pressionat per la màfia empresarial. Volen d'aquesta manera deixar enrere les mobilitzacions a deshora, i s'anticipen a la entrada al congrés del text sobre la reforma de les pensions.\nAquesta vaga, diferencia clarament entre les organitzacions sindicals que encara tenen dignitat obrera (tant els que convoquen com els que s'adhereixen i/o la recolzen) i els que encara resten asseguts a la taula de negociació, conscients de la traïció que estan cometent contra, la que diuen és, la seva pròpia classe.\nBruno Valtueña, Secretari General de CGT Catalunya, ha afirmat que la situació demana una vaga general i si els sindicats majoritaris no prenen aquesta decisió han de ser els sindicats alternatius qui pressionin amb una iniciativa valenta com aquesta.\nLa Vaga General vol donar un espai on també, les bases de CCOO i UGT puguin expressar el seu descontentament amb una cúpula burocràtica, que no els consulta res del que s'està negociant.\nLa CGT de Catalunya juntament amb CNT Catalunya, COS i Solidaritat Obrera, convocarà una manifestació pel centre de Barcelona, la mateixa tarda del dia 27 de Gener, que presumiblement estarà recolzada per d'altres formacions sindicals i moviments socials.\nSecretaria de Comunicació de CGT Catalunya\nCrisi, Mobilitzacions laborals, Solidaritat


De les escombraries a la tristesa matèrica\nTÀPIES MORT D'UN GENI\nARNAU PUIG MEMBRE DE DAU AL SET Actualitzada el 07/02/2012 00:00\nL'Antoni Tàpies sempre féu la seva obra per una motivació o per una altra. De ben jove, quan encara era estudiant, fou un matèric d'escombraries per la ràbia que experimentava en adonar-se al seu entorn que tot era mentida, que no podia dir, ni a casa, el que creia que era la veritat i, ben cert, a casa li deien que el que li feien callar molt menys ho havia de dir al carrer: era perillós per a la família.\nDesprés, se sentí revolucionari i cregué que aquella lluita per la veritat havia d'anar acompanyada per una intenció social: aquesta fou, més o menys, la seva etapa de Dau al Set, en la qual vam coincidir. Després vindria l'enamorament de l'amor, d'una persona altra que un mateix perquè t'acompanyi per la vida. Aleshores féu uns quadres molt espirituals però en el fons tristos, llòbrecs, perquè no podia concebre que les realitats anessin separades per la vida.\nEncara després d'aquesta experiència plàstica, es llançà vers l'informalisme; les obres de finals del cinquanta i fins als setanta són d'una contundència gestual i matèrica total, són petits signes al·lusius que es convertien en armes per lluitar contra les injustícies que hi havia pel món. I de tantes que encara hi ha.\nPerò després s'adonà que potser havia marrat la jugada i que, també potser, si vetllava només per la seva sensibilitat -l'orientalisme l'acompanyava en aquesta intenció- ja n'hi havia prou. I la seva obra matèrica darrera ja denota aquesta tristesa davant l'existència.


El trist últim dia de ‘Tarda oberta’ com l’orquestra del Titanic\nPosted By: elnacional.cat 2 Febrer, 2018\n2 del 2. Ja no serà només l’aniversari de la parella més famosa de Catalunya (Shakira fa 41 anys i Piqué 31). Una altra parella, la que porta 5 mesos acompanyant-nos cada tarda a TV3, plega. Fan plegar Ruth Jiménez i Vador Lladó i amb ells una trentena de treballadors. L’última setmana Tarda oberta ha fet 14,7%, 16,9%, 12,5% i 13,5%. Dades que converteixen el programa en el més vist de la seva franja. En Blau avança que no faran un programa especial. Al final s’emetrà un vídeo emotiu amb els membres del programa i unes paraules dels dos presentadors cap a un quart de nou. Volen marxar sense fer massa soroll i agraint la confiança de la cadena. Ni un sol retret. Fair play i esperança de poder tornar a TV3 quan millori la situació econòmica. S’ho han guanyat a pols. A la selva de les tardes televisives han fet un forat que val or. En Blau ha parlat amb la seva presentadora.\nRuth Jiménez és de tots qui té una carrera més extensa en TV i ja ha viscut moments semblants a aquest. Ella és la millor veu per escoltar avui i es posa la mà al cor en exclusiva per En Blau: “Ho veig com veig la vida. Endavant, mirar sempre endavant. Marxem amb la satisfacció d’haver fet una bona feina malgrat les dificultats inicials. Finalment hem aconseguit fer una audiència molt bona amb un equipàs com pocs he tingut en la meva vida professional. Molt d’agraïment a Mediapro per la seva confiança. Desitjo tota la sort al nou equip de les tardes de Tot es mou, que són molt bona gent i grans professionals”. Impecable. I ha tingut la sensibilitat d’enrecordar-se de la seva substituta Helena G. Melero, cosa que Nuria Roca no va recordar fer quan també la van fer fora abans d’hora. Si cliqueu aquí veureu la diferència d’un i altre comiat. Vador Lladó ha fet un tuit:\nEn Blau ha copsat l’estat d’ànim de l’equip i coincideixen en una barreja estranya de sensacions alhora: orgull i perplexitat. Orgull per la feina ben feta i perplexitat per ser la primera víctima de la retallada de Vicent Sanchis a TV3. El director ja es va explicar al mateix plató de Tarda oberta però qui va afinar més va ser l’exdirector de TV3 Miquel Puig. Per saber les raons de la cancel·lació cliqueu aquí. D’entre tot l’equip el que ha estat més loquaç és el tertulià Bernat Dedéu. Ha triat el mateix títol per explicar la fi del Tarda oberta que alguns pel procés “Això s’ha acabat”. El filòsof s’equivoca culpant la CCMA de no estalviar amb el lloguer d’una freqüència de TV al Gup Godó. Com va explicar en exclusiva En Blau, TV3 ja no paga per aquest concepte. Lamenta la cancel·lació per l’equip: “M’ha dolgut especialment i no pas pel meu negociat particular, sinó per la penitència de veure com a un equip competent de periodistes se’ls deix en boles a mitja temporada sota l’excusa de la manca de pasta”. I afegeix: “M’ho he passat molt bé aguantant els meus amics espanyolots i la matraca plomífera d’alguns processistes a sou als qui no mancarà la feina”.\nEl director del programa ha dit “Així està el tema”. Cal anar a una redactora per trobar la millor definició del sentiment de l’equip l’últim dia de feina:\nAhir #TardaObertaTV3 va fer un 16.9 de share. Som com l’orquestra del Titanic. #orgull\n— Elisenda Pineda (@elisendapineda) 31 de gener de 2018\nAmb aquest talent, no els costarà enfilar-se en un nou vaixell. Bon vent i barca nova.


Detenen un jove per abusar sexualment d'una nena de 10 anys a Calella - Diari de Girona\nDetenen un jove per abusar sexualment d'una nena de 10 anys a Calella\nSegons l'Ajuntament, el detingut també és menor i està acollit en un centre de Barcelona\nacn 05.11.2019 | 20:58\nEls Mossos d'Esquadra han confirmat la detenció d'una persona per presumpte abús sexual d'una nena de deu anys a Calella (Maresme). L'Ajuntament del municipi ha afirmat en un comunicat que el detingut també es menor, tot i que algunes fonts apunten que ja hauria fet els 18 anys. El consisttori indica que és un noi que s'havia escapolit d'un centre de menors de Barcelona i que ahir a la nit es va lliurar a la policia. Segons el consistori, arran d'una trucada al 112, el diumenge 3 de novembre la Policia Local va fer una actuació per atendre un possible cas d'abusos sexuals. El pare viu a Pineda, però la menor era a casa de l'àvia, a Calella, i per això es va activar el protocol en aquest municipi. Segons l'Ajuntament, la policia es va posar en contacte amb el pare i després se'ls va acompanyar als Mossos per presentar denúncia.\nL'equip municipal de Calella assegura en el comunicat que s'ha posat en contacte amb el pare de la menor per oferir-li "tot el suport i escalf a la víctima i a la seva família". L'alcaldessa de Calella, Montserrat Candini, ha demanat la màxima informació dels fets denunciats per clarificar el succés i prendre les mesures pertinents.\nSegons les dades de què disposa l'Ajuntament, el jove detingut és un menor escapolit d'un centre de Barcelona que, en un primer moment, després dels fets, va fugir i ahir a la nit es va lliurar a la policia. Pel que sembla, afegeix el consistori, l'agressor i la víctima es coneixien des de feia uns mesos.\nA banda, l'Ajuntament subratlla que "tot i que en un primer moment es va acusar directament els joves MENA allotjats a l'Hotel Marisol", aquestes persones "no han intervingut en el succés". També indica que aquesta informació ha estat comunicada al grup de coordinació que es va crear quan els joves van arribar a la ciutat. "Sentim que se'ls hagi implicat en aquest lamentable fet a poc menys de 48 hores de la seva marxa".\nFinalment, l'equip municipal ha volgut posar de manifest la "mala fe" d'alguns usuaris de les xarxes socials que "aprofiten aquests fets per intoxicar amb notícies falses i crear una situació d'alarma social que no es correspon amb la realitat". També condemna les "falsedats escampades" a través d'aquestes xarxes i els "insults intolerables" contra Candini.