Agència de Residus de Catalunya - Institucions, Organismes, i Entitats Públiques - Món Sostenible\nL’Agència de Residus contempla com a principals objectius: la minimització de la quantitat de residus generats i de llur perillositat, el foment de la recollida selectiva, la valorització dels residus, la disposició del rebuig i la recuperació d'espais i sòls degradats o contaminats per descàrregues incontrolades de residus.\nLloc web: http://bit.ly/LmERJx\nDimecres, 4 de juny del 2014\nL'Agència de Residus de Catalunya dóna suport a la formació en gestió de residus per a persones en risc d'exclusió social\nL'Agència participarà en un programa de la Fundació Trinijove, en col.laboració amb Ecoembes, gestora del sistema integrat de gestió d'envasos lleugers a l'Estat espanyol, El curs inclou 150 hores de classes teòriques i 80 hores de pràctiques a les instal·lacions de residus.\nDilluns, 3 de març del 2014\nMajor integració normativa, compliment i responsabilització, principals conclusions del treball sobre residus industrials en l'horitzó 2020\nEls agents vinculats a la gestió dels residus especials demanen la interpretació i aplicació harmonitzada de les normatives estatal i comunitària, considerar els residus com a recursos, inclosos en els processos productius, harmonitzar els interessos econòmic i ambiental, i un règim d'inspecció i sanció més rígid amb les males praxis. Aquestes són les principals conclusions d'una jornada de reflexió sobre els residus industrials en l'horitzó 2020, impulsada per l'Associació Catalana d'Instal·lacions de Tractament de Residus Especials (ACITRE) amb el suport de l'Agència de Residus de Catalunya (ARC), i que es va celebrar a finals de 2013. Avui, el director de l'ARC, Josep Maria Tost, acompanyat del president d'ACITRE, Víctor Rebollo, n'han presentat els resultats.\nDilluns, 23 de desembre del 2013\nBones festes amb residu zero\nLes festes nadalenques s'associen especialment a comprar i a consumir, actes que comporten impactes ambientals, socials i econòmics, que tenen conseqüències a nivell planetari i en les generacions futures. Des de la Fundació per la Prevenció de Residus i Consum Responsable us convidem a reflexionar-hi cada cop que tinguem la intenció de comprar quelcom (regals, joguines, menjar, begudes, decoració nadalenca...). Des de l'Estratègia Residu Zero proposem fugir de les compres compulsives contribuint al tan necessari canvi de paradigma cap a un model de producció i consum més sostenible.\nDimecres, 27 de novembre del 2013\nLa I Trobada d'ens locals i gestió de residus reuneix representants del món municipal a Sabadell\nEmmarcada en el Congrés REINNOVA, avui es celebra al Museu del Gas de Sabadell la I Trobada d'ens locals i gestió dels residus, amb la participació de representants d'entitats i administracions de tot l'Estat espanyol. Es tracta de la primera trobada d'aquestes característiques que es celebra amb l'objectiu de posar en comú les estratègies i els models de gestió en l'àmbit del residus a nivell local.\nDimecres, 20 de novembre del 2013\nREINNOVA debatrà a Sabadell els reptes de la gestió dels residus en el marc d'una economia verda\nEl Congrés Internacional d'Innovació en la Gestió i el Tractament dels Residus Municipals REINNOVA arriba aquest any a la seva tercera edició com a certamen de referència del sector al sud d'Europa. REINNOVA s?ha consolidat com a punt de trobada i intercanvi per a empreses i administracions, així com també per a universitats i col·legis professionals a l'entorn del sector residus. En aquesta edició 2013, REINNOVA abordarà Els reptes de la gestió dels residus en el marc d'una economia verda, aprofundint amb les previsions de creació d'ocupació, les oportunitats empresarials a països emergents, la valorització de les diferents fraccions i l'aplicació de noves tecnologies derivades de les Smart Cities.


Residus en Barxeta: així no - Levante-EMV\nxavier aliaga 14.09.2018 | 23:49\nde vegades, la resposta ciutadana a la instal·lació de plantes de tractament de residus no és del tot madura, respon al principi Not in my back Yard (no en el meu pati de darrere), la qual cosa genera un greu problema: aquesta societat consumista genera una quantitat ingent de deixalles que convé tractar i emmagatzemar. És per això que la qüestió sovint se soluciona enviant els residus a zones rurals en les quals el pes dels electors és menor. Però els desplaçaments, les despeses i la contaminació són molt més grans.\nDavant d'això, la solució no pot ser la de les grans instal·lacions allunyades que atenen els problemes de grans zones urbanes, sinó plantes més xicotetes i fàcils de gestionar, d'àmbit comarcal, que minimitzen també el trànsit de camions i l'emissió de gasos d'efecte hivernacle. Aquesta és, sobre el paper, la filosofia del Consorci de Residus (COR) en la seua nova etapa, la que havia de desterrar grans abocadors com el que s'anava a ubicar a Llanera. Una política que hauria de marcar i dissenyar el COR, entitat que representa els ajuntaments de les nostres comarques. Per la dimensió poc raonable de la instal·lació i per la invasió de l'àmbit competencial, la construcció d'un abocador de residus industrials al Tossal Negre, a Barxeta, plantejat per l'empresa privada Serveis Ambientals de València S.L, és inacceptable.\nPerò fins i tot si haguera estat el COR l'entitat promotora, la ubicació en una zona mediambiental de gran valor, amb més que possibles afeccions als aqüífers de la zona, és un despropòsit. Per no esmentar que es podria produir un trànsit insostenible de vehicles pesants, com sostenen els ajuntaments de Barxeta, Llocnou de Fenollet i Genovés. És tracta, a més, d'una planta que no respon a les necessitats de la comarca receptora, la Costera, que no té una estructura industrial significativa. Aquesta no hauria de ser la filosofia. I abans que de fer tard, convindria que els responsables polítics de la comarca traslladaren a la Generalitat el malestar. Tot l'anterior no significa que, en algun moment, la Costera haja de fer el debat sobre la ubicació d'una planta, qüestió que no podem eludir eternament. Aquella, tanmateix, serà una altra història.\nBocairent executa les faixes de seguretat del Pla local de prevenció d'incendis forestals.\nEl mármol rosáceo de la puerta románica de la catedral procede de l'Ènova.\nLa directora del área de salud de Ontinyent liderará la lista del PSPV contra Rodríguez\nLos nueve errores más comunes en la alimentación deportiva


teix | enciclopèdia.cat\nNom científic delTaxus baccata, tejo (es), yew (en)\nbotànica bot, jardineria jard i fusteria fust\nArbre perennifoli, dioic, de la família de les taxàcies, fins de 20 m d’alt, de capçada ovoido-cònica, d’un verd fosc, amb fulles dístiques, linears, decurrents i agudes, i amb llavors envoltades d’un aril vermell.\nTípicament centreeuropeu, es fa, aïllat o en petits claps, en còrrecs i vessants ombrívols de la muntanya mitjana, especialment sobre sòls calcaris. També és plantat en jardins. La fusta és apreciada en ebenisteria. L’aril és comestible, però la resta de la planta és metzinosa.


Un de cada cinc morts a les vies de Renfe el 2015 van ser accidents | NacióGranollers\nLA DADA DE LA SETMANA\nper Elisenda Pallarés , 16 d'abril de 2016 a les 16:42 |\nAquesta setmana la ministra en funcions, Ana Pastor, s'ha compromès a crear un grup de treball per firmar un conveni per soterrar la línia R2 de Rodalies de Catalunya al seu pas per Montcada i Reixac. Es tracta d'una reivindicació històrica al municipi barceloní per millorar la seguretat dels viatgers. "Tenim consciència de 165 morts a Montcada i Reixac d'ençà que es van construir les vies", explica Ramon Bueno, portaveu de la plataforma Tracte Just-Soterrament Ara. "Amb l'actual estat de les vies, no hi ha més atropellaments perquè Déu no vol", exclama indignat un altre veí de Montcada.\nEls usuaris del tren sovint pateixen retards perquè malauradament "algú s'ha llençat a les vies" o "el tren ha atropellat una persona". Renfe assegura que en la majoria dels casos es tracta de suïcidis. El 2014 es van produir 59 atropellaments a les vies catalanes, onze van ser accidents i 42 suïcidis i altres sis persones van intentar treure's la vida. Aquest any ja s'han produït 16 atropellaments, quatre accidentals i dotze considerats com a suïcidis pels Mossos.\nPERSONES ATROPELLADES EL 2015-16\nLa majoria d'atropellaments accidentals dels últims mesos s'han produït al Maresme i a l'Hospitalet de l'Infant. El 2015 les víctimes van ser atropellades a les estacions de Mataró, Arenys de Mar, entre l'estació de Mataró i la de Cabrera de Mar, Sant Pol de Mar, Manlleu, l’Hospitalet de l’Infant (tres morts), Santa Susanna, Sant Adrià del Besòs i Sant Joan Despí. Les quatre víctimes del 2016 han estat a les estacions d'Arc de Triomf, Mollerussa, Vila-seca i l'últim a Montcada i Reixac.\nESTACIONS ON S'HAN PRODUÏT ELS ACCIDENTS MORTALS\nMontcada i Reixac té 16 quilòmetres de vies on hi circulen "200 trens al dia", segons la seva alcaldessa, Laura Campos. La mort de l'últim jove el 7 d'abril mentre creuava la via amb els auriculars posats, ha reactivat les protestes. "Renfe ha de vetllar per la seguretat", afirma Ramon Bueno. "Encara no hi ha res fet però és un avanç. Abans teníem un acord firmat que no era vinculant, ara tenim la promesa de crear un conveni i això si s'haurà de complir", valora sobre la reunió d'aquesta setmana entre la ministra i els representants de la població.\nAltres municipis també han reclamant infraestructures que milloren la seguretat en els accessos a les vies. Renfe anunciava al març que té previst instal·lar passos elevats a les estacions de Vacarisses. En canvi, no hi ha solució pel pas a nivell de Ripoll on fa tres anys va morir-hi un jove mentre el travessava amb bicicleta. De moment, totes les negociacions han quedat amb paper mullat.\nFlors recordant el jove atropellat en el pas a nivell de Ripoll. Foto: Arnau Urgell\nSuccessos, Montcada i Reixac, Renfe, tren, vies, Ramon Bueno, soterrament, Adif


One-Bedroom Apartment in Bibione IV Bibione Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre One-Bedroom Apartment in Bibione IV\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, One-Bedroom Apartment in Bibione IV és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Bibione. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl One-Bedroom Apartment in Bibione IV, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha habitació familiar.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent piscina exterior. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de One-Bedroom Apartment in Bibione IV la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Bibione.


L'Informatiu - 06/07/2017 - RTVE.es\nL'Informatiu - 06/07/2017\nTrobada de dues hores i mitja a La Moncloa entre Mariano Rajoy i Pedro Sánchez, amb Catalunya com a un dels temes clau. El president del Govern busca el suport del Secretari General dels socialistes per fer front comú davant l'independentisme català i la voluntat de celebrar el referèndum l'u d'octubre.\nEn el crim de la Guàrdia Urbana, Mort per estrangulament és la causa més probable que recull l'autòpsia i tot apunta al mòbil passional. L'informatiu ha tingut accés al sumari per l'assassinat de l'agent que va ser trobat calcinat prop del Pantà de Foix. Al llarg dels 1.400 folis, hi ha nombroses contradiccions entre les versions dels dos empresonats pel crim: la seva dona i el seu possible amant.\nEn el cas de la dona trobada morta al seu domicili de La Bisbal del Penedès, l'autòpsia ha revelat que va morir asfixiada.\nEls alumnes catalans milloren l'anglès però no acaben d'arrencar en competències científiques i tecnològiques.\nSón algunes de les conclusions dels resultats de les proves d'avaluació fetes a alumnes de sisè de primària i de quart d'ESO. De cara al curs vinent s'hi introduiran novetats, com la implantació del programa stemcat, per millorar en ciències i tecnologia.\nAquesta tarda es debatrà al ple del districte de Ciutat Vella la proposta de la CUP d'expropiar forçosament la catedral de Barcelona.\nAquest matí s'ha fet el traspàs de cartera al departament de cultura.El conseller sortint Santi Vila, actual responsable del departament d'Empresa i Coneixement, ha passat el relleu al nou titular, Lluís Puig, fins ara director general de Cultura Popular a la conselleria. El nou conseller ha dit que és un repte, una responsabilitat i quasi un mal de cap a dia d'avui, assumir-ne el càrrec.\nLa Generalitat tirarà endavant amb la convocatòria de 500 noves places de Mossos d'Esquadra malgrat l'oposició de l'executiu de Rajoy. El conseller d'interior, Jordi Jané, acaba d'anunciar que les inscripcions s'obren aquest mateix dissabte. Abans doncs, de la reunió de la Junta de seguretat, prevista per aquest dilluns 10 de juliol.\nIgualada torna a omplir-se un any més de globus aerostàtics. Avui ha començat la 21ena edició del Festival Europeu de Globus...Més de mig centenar de globus que venen d'arreu del món s'enlairaran fins diumenge en aquest certamen, amb competicions de vol, exhibicions i moltes altres activitats pel públic de totes les edats com l'encesa de globus de nit.\nTambé l'observació de planetes i estrelles pot ser un atractiu turístic. És el que pretenen al municipi d'Albanyà, a l'Alt Empordà, que ha obtingut un reconeixement per la qualitat del seu cel i s'ha convertit en el primer Parc Internacional del Cel Fosc de la Península.\nTelevisió Espanyola ha presentat "Pura Magia", el nou Talent Show familiar de la 1, conduït pel Mag Lari i on 13 concursants competiran per convertir-se en el millor mag del país. El programa, enregistrat a Barcelona, s'estrenarà dimarts vinent a dos quarts d'onze de la nit.\nAls esports escoltarem les reaccions dels jugadors del Barça a la renovació de Leo Messi. Piqué i Mascherano han estat els primers en expressar la seva satisfacció per la continuïtat de l'argentí. Ara, Bartomeu i la seva junta han de treballar en els fitxatges perquè els de Verratti i Bellerín estan bloquejats.\nEl Betis, el Llevant i l'Atlètic de Madrid s'han incorporat avui a la feina. Els madrilenys ho fan amb Fernando Torres acabat de renovar. Moviments també a l'Espanyol que ha aconseguit col·locar el porter Roberto al Màlaga a través d'una cessió amb opció de compra.\nAl tour de França avui es disputa la sisena etapa entre VESOUL I TROYES de 216 quilòmetres. Després de la victòria de l'italià Fabio Aru en la primera jornada de muntanya, els homes ràpids del pilot tornaran a ser protagonistes. De moment però com podeu veure en aquestes imatges en directe hi ha tres corredors escapats amb uns tres minuts d'avantatge. El gran favorit, el britànic Cris Froome ja llueix el maillot groc per davant de Thomas i Aru. Alberto Contador és a 52 segons i Nairo quintana a 54.\nTorna a escena, 20 anys després, Paraules encadenades. Obra de Jordi Galceran, l'autor d' El Mètode Grönholm, entre d'altres textos. Aquest cop amb una nova visió de Paraules Encadenades. La del director Sergi Belbel. Un còmplice habitual de l'autor.\nveure més sobre "L'Informatiu - 06/07/2017" veure menys sobre "L'Informatiu - 06/07/2017"


Motius per a l'esperança?\nHome Opinió Motius per a l’esperança?\nMotius per a l’esperança?\nLes bones idees dels pobres les gestionen els rics\nAcabarem convertint-nos en una civilització dissecada que solament actuarà virtualment…? Com em dol el còccix! M’agrada escoltar la pluja, aquesta música improvisada té ritme, imatge i un sentit de gravetat. Quan et mulla, et besa tot el cos amb els seus llavis humits, sense importar-li el gènere. No tria ni selecciona a ningú, la pluja no té sexe i a tots/as estima i xopa, oferint el seu transparent i net jaç per al plaer solitari.\nUn amic, aspirant a suïcida, em deia, que el suïcidi és l’única cosa que té sentit en aquesta vida. Afirmava: “Quin sentit té, un jove de 21 anys, que no vol morir -“encara”-, que ho envien armat fins a les dents a un lloc desconegut, deu mil quilòmetres allunyat del seu país i de la seua llar, perquè després, ho retornen en un plàstic pudent de mortalla? O els xiquets que moren de fam, pel capritx alié, anem, pel capritx pels diamants, els materials rars i els combustibles; o els que s’instal·len a la gatzoneta disposats a morir de fam, perquè viuen per força, envoltats de misèria i dictadors. I els que fugen de les guerres, buscant on trobar vida, i moren en l’intent, després d’haver estat maltractats, robats i després ofegats. A aquests/as no els donen l’oportunitat de si volen viure o prefereixen l’“eutanàsia”, que para ells/as no està prohibida. Jo vull suïcidar-me -continuava el meu amic-, precisament perquè em puc donar aquesta lliure elecció, la que no li donen a gran part de la humanitat, que no es volen suïcidar i no obstant això “els suïciden” contra la seua voluntat. Jo trie anar-me, pels meus collons!, ni la mort em va manipular, com manipula tot poder a la resta d’éssers vius. Me’n vaig fart, com el lampista que no aconsegueix arreglar tot un seguit de fugides d’aigua i es deixa anar, deixant inundar-se al món”.\nAixí acabava el discurs del meu col·lega, massa entenimentat per titllar-ho de boig. Ningú se suïcida sense motiu; crec que simplement deixen d’interessar-te les coses, et buides i t’omples d’ombra. Ser suïcida amb causa no és cap luxe, a més de ser considerat “tabú”: Existeix una por a descobrir la veritat, la malaltia mental o física, el fastig…o quan la vida en general resulta ja impossible. Però no pots moure’t, la camisa de força va tancar fèrriament la seua cremallera, els fonaments mateixos de la nostra societat “goyesca”, mantenen en la seua falda un autèntic manicomi.\nHi ha motius per a l’esperança? En aquests temps imprevisibles, d’economia precària, i deute CONSENTIT infinit, es produeixen més suïcidis, que accidents de trànsit a l’any, al nostre país. En el 2013, es van suïcidar quasi 4000 persones. Els motius són dispars, però tenen un denominador comú: que l’única cosa que funciona d’aquesta bola alcavota, és que segueix girant. La felicitat sabem que no es pot repartir, però si la justícia, el treball, la riquesa, el temps d’oci i una cultura menys individualista i menys consumista, para, almenys, tenir una oportunitat per a l’esperança. Creguen-me: cap persona feliç se suïcida.


El Movistar Team, amb un trident de luxe a la Volta: Alejandro Valverde, Marc Soler i Enric Mas - RÀDIO MARINA 100.3 | RÀDIO MARINA, sempre al teu costat\nEl Movistar Team, amb un trident de luxe a la Volta: Alejandro Valverde, Marc Soler i Enric Mas\nLa prova es disputarà del 22 al 28 de març amb sortida a Calella i arribada a Barcelona.\nAquesta serà l’edició número 100, pendent des de l’any passat que no es va poder celebrar pel confinament.\nCalella tancarà un cicle en què ha acollit la sortida i l’arribada de la primera etapa.\nLa novetat d’aquesta edició serà a la segona jornada , amb una contrarellotge individual a Banyoles.\nLes arribades a Vallter 2000 i Port Ainé marcaran els dos dies d’alta muntanya.\nLa sisena etapa finalitzarà a Mataró i la setena i darrera es farà a Barcelona.\nLA “VOLTA” CICLISTA A CATALUNYA ÉS UNA PROVA ORGANITZADA PER “VOLTA” CICLISTA A CATALUNYA ASSOCIACIÓ ESPORTIVA\nLa “Volta” a Catalunya s’ha celebrat durant més d’un segle gràcies a l’esforç i l’organització de la Secció de Ciclisme de la Unió Esportiva de Sants, i en els darrers anys de la Volta Ciclista a Catalunya Associació Esportiva. El 26 d’abril de 1922 es va constituir la Unió Esportiva de Sants com a resultat de la fusió de quatre entitats: L’Internacional CF, el Centre Sports de Sants, el Club Ciclista Nou Velòdrom de Sants i el Velo Club Sants. Al mateix temps es va constituir la Secció de Ciclisme, que va mantenir la tradició de les reunions de pista que el Club Ciclista Nou Velòdrom de Sants feia en el petit Velòdrom del carrer Sant Jordi, entre les quals ja destacaven les tradicionals 24 Hores.\nTant “Volta” Ciclista a Catalunya Associació Esportiva com la Unió Esportiva de Sants tenen la seva seu al carrer Riego, número 2 de Barcelona, en ple cor del barri barceloní de Sants. El president de la Secció de Ciclisme és des de les eleccions de novembre de 2003 Rubèn Peris i Latorre.\nDes de l’1 de gener de 2007 va entrar en vigor el canvi de nom de l’entitat organitzadora de la “Volta”, passant a denominar-se “VOLTA” CICLISTA A CATALUNYA ASSOCIACIÓ ESPORTIVA i sent-ne el seu president Rubèn Peris i Latorre.\nLa Volta Ciclista a Catalunya és possible gràcies a l’esforç dels seus socis i voluntaris que s’impliquen per organitzar any rere any la prova per etapes més antiga del món, després del Tour de França i el Giro d’Itàlia.\nLa reVolta reflecteix el compromís amb el ciclisme femení de la Volta Ciclista a Catalunya, organitzadora de la cursa. Una votació popular a través de les xarxes socials va decidir el nom de la prova, que va celebrar la seva primera edició el 25 de març de 2018.\nLa segona edició de la reVolta, que tornarà a reunir equips femenins nacionals i internacionals de primer nivell, està programada per al 30 de maig de 2021, amb l’inici i el final del recorregut situat a Sant Cugat del Vallès. D’aquesta manera, el municipi vallesà manté el seu compromís amb la cursa i el ciclisme femení. L’objectiu és configurar un recorregut de més de 100 km i que presenti un perfil molt variat i atractiu per a les corredores i per al públic.\nEn la primera edició, l’any 2018, es va compartir la infraestructura de l’última etapa de la 98a edició de la Volta, amb un recorregut pel carismàtic circuit de la muntanya de Montjuïc, a Barcelona. Amb 118 ciclistes inscrites, va ser un èxit de participació, així com de públic.\nLa vencedora de la primera edició de la reVolta va ser la ciclista dels Estats Units Lauren Stephens (Cylance ProCycling), per davant de Lorena Llamas (Movistar Team) i Sofia Rodríguez (Sopela Women Team). La prova es va disputar a 45 minuts més una volta extra


Casa di Gioia Verona Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Isonzo 9, Borgo Trento, Verona, Itàlia, 37126 - Veure al mapa\nMés informació sobre Casa di Gioia\nAl visitar Verona, vosté es sentirà com a casa a Casa di Gioia, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nCasa di Gioia ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, habitació familiar, ascensor per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nL'ambient de Casa di Gioia es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, ventilador són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Casa di Gioia és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Verona.\nCal que informeu el Casa di Gioia de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 200 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.\nTots els tipus de viatgers (24) Parelles (8) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (4) Famílies amb infants grans (7) Grups (4)


El Gripau amb Ales és la història d?un gripau ben diferent del que estem acostumades. Un gripau vegetarià, que somia amb ser un gran ballarí. Una història que ens permet parlar de la diversitat, l?empatia i la cooperació. Escrit per Núria Cela i il·lustrat per Subi.El Gripau amb ales també és una cançó del disc Bitxos R...\nEl Gripau amb Ales és la història d?un gripau ben diferent del que estem acostumades. Un gripau vegetarià, que somia amb ser un gran ballarí. Una història que ens permet parlar de la diversitat, l?empatia i la cooperació. Escrit per Núria Cela i il·lustrat per Subi.\nAy madre. Un llibre-disc de Nuri Total amb il·lustracions d'Aina Sallés


Govern Obert, Política\tDilluns, 30 d'octubre de 2017\nUn procés de participació ciutadana decidirà a què es destina la meitat del capítol d’inversions, que serà en total de quatre-cents mil euros\nDesprés de valorar diferents opcions, finalment la ciutadania podrà decidir a què es destinen dos-cents mil euros del pressupost d’inversions de 2018, que el govern municipal té intenció de portar a debat abans que acabi el mes de desembre. No hi ha temps material per dur a terme el procés de participació abans d’aquesta data i, per això, el pressupost contindrà només la dotació, sense especificar a quines inversions es destinarà.\nAl gener és previst que es realitzi la presentació i la primera sessió presencial, a partir de la qual es començarien a rebre les propostes ciutadanes. S’ha limitat cadascuna de les inversions a 50.000 euros, de manera que, com a mínim, es podran fer quatre inversions. L’equip de govern no serà qui esculli, en cap cas, quines seran les propostes que es tiraran endavant, encara que sí que hi haurà un filtratge tècnic: les inversions han de ser de competència municipal, tècnicament viables i pressupostàriament assumibles.\nLa regidora de Govern Obert, Maria Mas, ha dit en declaracions a Ràdio Esparreguera que ”és la primera experiència que farem a Esparreguera i, per tant, ens ho prenem com un projecte pilot”. Mas ha afegit que “el que volem és instaurar la cultura de la deliberació col·lectiva dins la nostra ciutadania”. El resultat final del procés de participació es calcula que estarà llest a la primavera vinent i es posarà a votació entre els propis ciutadans, que hauran de seleccionar com a mínim tres opcions.\nVista general d'Esparreguera


Butlletí informatiu (recomanada)\nRebreu periòdicament l’agenda esportiva de Barcelona i una selecció dels esdeveniments esportius més rellevants de la ciutat.\nInformació de les caminades que se celebren a la ciutat.\nAvisos de l’obertura d’inscripcions i tota la informació de les principals curses de la ciutat.\nInformació relacionada amb la presència de les dones en l’àmbit esportiu i sobre el premi Dona i Esport.\nTota la informació dels programes municipals d’esport a l’aire lliure.\nEls programes d’esport escolar que es duen a terme a la ciutat, dins i fora de l’horari lectiu.\nInformació sobre activitat física relacionada amb una vida saludable.\nTota la informació del Trofeu Internacional Ciutat de Barcelona en les diverses modalitats esportives.


El 64,3% dels joves de Lloret de Mar domina bé tres llengües | Blanesaldia\nLes preguntes realitzades fan referència a les característiques sociodemogràfiques; nivell d’estudis, estudis en curs i domini de llengües; feina i mercat de treball; cohesió social i territorial; noves tecnologies; oci i lleure; consum de substàncies i conductes de risc; i polítiques juvenils i serveis adreçats als joves.\nEntre les principals dades, per blocs, hi destaquen:\n1. Característiques sociodemogràfiques\nLa taxa de joventut de Lloret de Mar és del 19%, que són un total de 7.130 joves d’entre 15 i 29 anys empadronats a Lloret de Mar, uns 2,3 i 2,9 punts percentuals superior a la resta d’àmbits de comparació supramunicipals.\nDe tots els joves del municipi de 25 a 29 anys, gairebé el 60% són d’origen estranger. El 43,7 % dels joves estrangers del municipi procedeixen de països membres de la UE. El 15,5 % és originari del continent asiàtic. El 15 % són originaris d’Amèrica del Sud. El 14,6 % procedeixen del continent Africà. I el 13% són originaris de la resta de països d’Europa.\n2. Nivell d’estudis, estudis en curs i domini de llengües\nEl 97,5% de la població jove de Lloret de Mar domina (parla bé) com a mínim 2 llengües, el 64,2 domina com a mínim 3 idiomes (aquesta 3a llengua és en la majoria dels casos l’anglès), i el 26% en domina 4 o més.\n3. Feina i mercat de treball\nLa taxa d’atur juvenil de llarga durada a Lloret és del 5,5%, una dada molt inferior al 17,5% registrat en el global de Catalunya en el segon i el tercer semestre del 2013. Malgrat tot, la poca qualificació dels llocs de treball, la temporalitat i la curta durada dels contractes són tres factors de precarietat laboral presents.\nGairebé la totalitat dels joves lloretencs ocupats (95%) treballen en el sector serveis. I gairebé el 58% dels joves que s’ocupen en aquest sector desenvolupen la seva activitat a l’hostaleria, la restauració i l’oci (31,3%) i al comerç (26,5%).\n4. Cohesió social i territorial\nEl 80,8% dels joves de Lloret es mostren molt satisfets (33,5%) o satisfets (47,3%) de viure a la ciutat; només un 8,8% afirma no mostrar-se’n ni satisfet ni insatisfet, mentre que un 10,4% expressa la seva insatisfacció (diuen estar insatisfets o molt insatisfets)..\nEl percentatge de joves associats al municipi és baix(31%). L’associacionisme esportiu aglutina el 60% dels joves associats i obté la taxa d’implicació més elevada (el 84,2%).\nLes xarxes socials més utilitzades pels joves de Lloret són Facebook (98,1%), Twitter (31,1%) i Instagram (19,4%).\n6. Oci i lleure\nAllò que més fan els joves de Lloret en el seu temps lliure/oci és, per aquest ordre: mirar continguts audiovisuals a la TV, sopar amb els amics, fer esport, llegir llibres i llegir diaris/revistes\n7. Consum de substàncies i conductes de risc\nEl consum de marihuana i/o haixix afecta un 10,3% dels joves de la ciutat. La resta de drogues no legals tenen entre els joves un consum totalment residual i marginal.\nEls resultats obtinguts amb l’enquesta han de permetre la posterior organització d’unes taules de treball sectorial amb diferents joves i entitats del municipi, per recollir les propostes que han de configurar els eixos principals de les accions del Pla Local de Joventut de Lloret de Mar.\nEn el mateix acte, també s’ha presentant el documental Zoomers, en què joves dels municipis de Lloret, Sant Hilari i Osor aporten els seus punts de vista sobre diferents temes d’actualitat.\n← L’Ajuntament de Tossa de Mar adjudicarà 27 horts urbans abans de l’estiu Un llibre recull la història del licor Calisay, que es va començar a elaborar a Blanes →


Les persones transgènere no podran ser excloses dels processos de selecció de bombers - À Punt\nLes persones transgènere no podran ser excloses dels processos de selecció de bombers\nLa Generalitat aprova una al·legació que elimina aquesta possibilitat d’exclusió.\n19 de juliol 2019 - 19:23\nEl ple del Consell d’aquest divendres ha aprovat que les persones transgènere no podran ser excloses per raó de la seua identitat de gènere en els processos de selecció per a formar part dels Serveis de Prevenció, Extinció d’Incendis i Salvament de la Comunitat Valenciana.\nSobre aquest tema, la vicepresidenta i portaveu, Mónica Oltra, ha recalcat que “la identitat de gènere en cap cas és una patologia i com que no és una patologia” no pot ser un motiu d’exclusió per a ser bomber.\nPer tal de fer-ho efectiu, la Generalitat ha aprovat aquesta al·legació que elimina la possibilitat d’exclusió en el decret, que estableix les bases i criteris generals per a la selecció, promoció i mobilitat del personal de les escales i les categories dels sis Serveis de Prevenció, Extinció d’Incendis i Salvament (SPEIS).\nAquest decret pretén l’ordenació general dels SPEIS, tres d’àmbit municipal dels ajuntaments de les capitals de província (València, Castelló i Alacant) i tres d’àmbit provincial constituïts amb la fórmula de consorci i que estan integrats per les diputacions provincials, la Generalitat i els municipis consorciats.\nAixí, la nova norma regula la publicitat de les convocatòries i els sistemes d’accés: torn lliure, la promoció interna i mobilitat i el sistema d’accés del personal forestal, i estableix diferents aspectes dels processos de selecció, amb les fases, tipus de proves, cursos selectius i nomenament com a personal funcionari de carrera.\nD’altra banda, també regula les diferents escales i categories: les proves físiques, els temaris per categories, les places reservades per a mobilitat i la distribució de places vacants en atenció a la forma de provisió, el barem de mèrits, la prova psicotècnica i el quadre d’exclusions mèdiques.


“Els professors hem de saber demanar perdó” | Xevi Sala | BARCELONA | Articles | El Punt Avui\n“Els professors hem de saber demanar perdó” “Els professors hem de saber demanar perdó” “Els professors hem de saber demanar perdó” “Els professors hem de saber demanar perdó” + “Els professors hem de saber demanar perdó” E-mail\n“Els professors hem de saber demanar perdó”\nEl professor i escriptor Cristian Olivé, retratat en una aula d’un centre docent de Barcelona JOSEP LOSADA.\n“Els professors hem de saber demanar perdó” “Els professors hem de saber demanar perdó” “Els professors hem de saber demanar perdó” “Els professors hem de saber demanar perdó” “Els professors hem de saber demanar perdó” E-mail\nEls docents han d’intentar que es despleguin els talents, moltes vegades ocults, de tots els seus estudiants\nLa literatura que oferim als estudiants no ha d’estar pensada per agradar només als filòlegs; si no, no ens faran cas\nProfessor de llengua i literatura, Cristian Olivé ha estat nominat millor docent de l’Estat pels Premis Educa Abanca i és autor d’Una educació rebel (Rosa dels Vents), on aporta les claus per millorar les relacions amb els alumnes, prestigiar les aules i estimular l’aprenentatge. Tot es podria resumir amb una frase: fa temps que va decidir prescindir del color vermell a l’hora de corregir els exàmens. I no només hi subratlla les errades, també els encerts.\nLa primera pregunta és obligada, ara que hem arrencat el curs, encara que al seu llibre no tracta el tema. Què en pensa de les mesures de seguretat anti Covid a les aules? Els docents s’haurien de vacunar obligatòriament?\nSoc un gran defensor de la vacunació al conjunt de la societat. Com a professionals que cada dia estan treballant amb persones i en contacte directe amb els estudiants, els docents s’han de vacunar. Tota la societat, ho ha de fer. L’any passat els estudiants ja ens van ajudar molt per tal que tot sortís bé. Tots plegats vam fer una bona feina amb una gran recompensa: l’educació va continuar funcionant perquè és una eina imprescindible que no es pot aturar ni tan sols en una situació de pandèmia.\nUn docent, escriu vostè a ‘Una educació rebel’, ha d’entendre que també ha d’aprendre, no només ensenyar.\nSempre he dit que la feina ha de ser conjunta amb les famílies, amb una educació oberta, tenint en compte la persona. I si ha alumnes que això no ho podem rebre a casa, almenys ho han de tenir a les aules. Un dels meus aprenentatges és que el docent no és només un transmissor de coneixements, això tan sols és una petita part. Els teus alumnes tenen molt per oferir-te, integrar-ho al dia a dia dona més sentit a l’aprenentatge.\nI sobretot els docents han de saber rectificar, demanar perdó quan s’equivoquen. Aquesta és una altra de les reflexions que vostè remarca. No se li han posat a riure, els alumnes, quan demana perdó?\nNo, és una gran lliçó per a ells. La nostra figura com adults és diferent, però si els estem exigint constantment a ells que rectifiquin, també hem d’estar disposats a fer-ho nosaltres. Així s’adonen que tothom és igual d’important a l’espai de l’aula. Pel que fa a nosaltres, demanar perdó és una lliçó d’humilitat que ens hi apropa més.\nPosa molt d’èmfasi en la necessitat que els alumnes tinguin esperit crític, en aquest sentit reivindica el pedagog Paulo Freire. Però com es combina un esperit crític, fins i tot rebel, amb el principi d’autoritat del mestre?\nAl final són dues qüestions que van en paral·lel. Si volem estudiants crítics hem d’introduir qüestions que potser no surten al temari però formen part del nostre dia a dia. Cal oferir la possibilitat que hi diguin la seva, que contrastin amb la realitat per ser crítiques davant la vida.\n“L’escola és un refugi”, és una altra frase seva. Però no sempre és precisament un oasi. Els mestres dels barris difícils poden pensar que vostè viu als núvols.\n[Riu] A mi m’agrada pensar que l’escola és un refugi, no vol dir que ho sigui per a tot. En qualsevol cas convé que sigui un espai on tots ens puguem expressar com vulguem, lliure de judicis, d’odis, de discursos que atemptin contra les persones. Pot semblar molt idíl·lic, però és el que espero de la societat, un lloc on la diferència sigui virtut i la part més important sigui la socialització, l’intercanvi d’opinions, aprendre.\nLa base de tot és replantejar el sistema d’educació, fer un gir, en el sentit que contra la mera acumulació de coneixements vostè aposta per la descoberta dels límits, saber fins on pot arribar cada alumne.\nAixò té a veure molt amb la metodologia del docent, que no ha de ser només transmissor de coneixements, ha d’intentar fer desplegar els talents, a vegades ocults, dels estudiants, encendre l’espurna a l’aula per tal que ells mateixos vulguin anar més enllà. Es parla molt dels continguts però també hem d’acceptar que no podem arribar a pertot. El que sí que podem mirar d’aconseguir és motivar els estudiants, plantejar-los reptes que els interpel·lin de debò, on intervingui també la seva creativitat.\nNo podem arribar a pertot, acaba de dir. En aquest sentit, creu que a vegades és millor abaixar el ritme, aixecar el peu de l’accelerador per tal que segueixin tots els alumnes. Encara que això sigui a costa de no donar més canya als més dotats.\nAfluixar l’accelerador vol dir que a vegades quan anem molt de pressa arribem només a una part de la classe. En el procés d’aprenentatge els que van a poc a poc també han de tenir l’oportunitat d’aprofitar les interaccions, treballant en equip. A ningú li agrada ser la pota que fa caure una cadira, és important el treball en equip, on tothom és important.\nDeia abans que vostè va renunciar a corregir els exàmens en color vermell perquè el trobava massa agressiu. Això em recorda aquell gènere literari, per anomenar-lo d’alguna manera, que temps enrere va tenir cert èxit i on els professor feien burla de les pífies i de les respostes absurdes que els alumnes escrivien als exàmens.\nAl final de respostes sorprenents en trobem cada dia, no només a les aules. Una cosa és l’humor i l’altra, la humiliació. Jo rebutjo el color vermell, i això pot semblar un discurs banal, perquè és un color que s’associa a la prohibició. L’error s’ha de reivindicar perquè ens permet tornar a l’inici i superar el que ens ha fet ensopegar. I en aquest sentit també soc poc defensor dels exàmens perquè són sancionadors. No et conviden a seguir aprenent, més aviat t’animen a memoritzar coses perquè et felicitin. Evidentment que cal una regulació, però la millor regulació és la que pot fer un mateix.\nTampoc és gaire partidari dels deures. Ja li dic ara que hauria estat el meu ‘profe’ ideal.\n[Riu] Això quan ho dic als nous alumnes se n’alegren moltíssim. Jo crec que tothom es mereix un espai lúdic personal. Al final els deures no deixen de ser una ampliació de l’horari lectiu i s’ha d’anar amb compte perquè si mirem les hores que els alumnes estan als instituts veurem que són moltes. Tot allò que no es pugui fer a l’aula ja es farà el dia següent, no passa res. Anar a poc a poc també és guanyar temps.\nÉs molt interessant això dels deures perquè lliga amb un debat ben actual que s’està donant al món laboral, on cada vegada es parla més de la necessitat de desconnectar digitalment de la feina. Això em porta a la pregunta següent: un dels grans reptes per als educadors és l’ús adequat de les xarxes. Vostè n’és partidari, però no pas del postureig al seu entorn. No tot s’acaba amb equipar cada aula amb un ordinador. És a dir, no cal fer amb una pantalla el mateix que faríem amb un quadern.\nExacte. Si hem de demanar un treball fet amb el mòbil i aquest mateix treball es podia haver fet amb un bolígraf i un full no té cap sentit. Quan parlo d’integrar el món virtual a l’aprenentatge és perquè hi ha d’haver una part reflexiva. Que respongui preguntes com ara: com ho faig servir, com interactuo amb la gent a través de les xarxes socials, quina realitat estic construint, amb quins comportaments... Si als meus estudiants els dic que de tant en tant farem servir Instagram o Youtube és perquè hi haurà aquesta reflexió paral·lela; si no, em quedo on estava.\nLlegir és la gran assignatura en retrocés. Els joves no llegeixen prou, de fet no ho han fet mai. Aquí vostè torna a posar el dit a la llaga quan afirma que els adults hauríem d’anar a les llibreries a buscar novetats que puguin interessar als joves, no limitar-nos al temari.\nEstudis recents demostren que els adolescents llegeixen més que els adults perquè a mesura que et fas gran dediques menys temps a la lectura. Altra cosa és que els adolescents mantinguin després aquest hàbit. Han de conèixer grans autors de la història de la literatura, és clar que sí, però també cal fomentar el plaer de la lectura. Jo la treballo des de la descoberta de talents. Els estudiants s’apropen més a la lectura si toca temes que els interessen. La literatura que oferim als estudiants no ha d’agradar només als filòlegs; si no, no ens faran cas.\nA vegades el més complicat és congeniar amb els col·legues de professió. Vostè afirma: els claustres, gens idíl·lics, sovint estan polititzats com la mateixa societat.\nCompetim entre nosaltres quan tots hauríem d’anar a l’una amb un objectiu comú: el benestar dels nostres estudiants. Quan caiem en aquestes batalles perdem oportunitats. No m’agrada parlar de professors tradicionals i innovadors perquè això implica dos bàndols. És tan important aprendre del passat com buscar noves fórmules. Cal allunyar-se de la crispació per aconseguir entre tots més coses.\nLi ha generat crítiques entre la professió aquest llibre o la seva posició davant l’educació en general?\nAbans que sortís el llibre notava que potser no s’entenia tant el meu discurs. Ara hi ha més gent que m’ha entès. Alhora, gent que se sentia amagada al claustre ara no se sent tan sola. Evidentment he rebut crítiques negatives però publicar el llibre m’ha servit per demostrar que no era una cosa només d’uns quants. Tenim un fonament al darrere, amb la millor voluntat, no només de canviar l’educació sinó que sigui una eina per aconseguir una societat més justa.\nEn aquesta línia, remarca que hi ha docents que perpetuen esquemes racistes en el seu llenguatge. “Em tenen negre i em deixo enredar com un ‘xino’...”, recull aquesta frase pronunciada per una professora.\nHem de ser molt curosos com a docents i com a adults en general. De la mateixa manera que demanem rigor als mitjans de comunicació, l’hem de demanar als docents, no per postureig, com dèiem abans, sinó perquè realment hi creiem. No parlo de pell fina, no vull renunciar al sentit de l’humor, vull renunciar a l’ofensa gratuïta i reivindicar la diversitat.\nTambé creu fermament que a les aules s’ha de parlar de tot, especialment sobre els tabús, com el sexe. N’hi ha que pensen que això només aconsegueix que la mainada sigui promíscua.\nAquest és un discurs associat a una herència massa conservadora, fins i tot a una Església amb uns patrons antics. Parlar de sexe no fomenta el sexe, fomenta un sexe saludable, un autoconeixement del nostre cos, unes relacions més sanes, en general. Amb el sexe, i en qualsevol altre tema, parlar de les coses és donar un espai d’expressió. Sense respostes sobre el sexe, els estudiants les buscaran per si sols i potser no trobaran les informacions més adequades.\nÉs partidari d’introduir a les classes temes d’actualitat. No sempre és fàcil, recordem per exemple que hi ha professors denunciats per parlar de l’1-O\nCal parlar de l’actualitat sense censura. A l’aula es pot tractar qualsevol tema, i això no vol dir que el professor hagi d’expressar les seves idees, només oferir un espai als estudiants. Una de les feines del docent és oferir eines per saber contrastar les informacions al seu abast.\nRecordant la professora Àngels\nTendim a recordar només dos tipus de professors, els millors i els pitjors. Cristian Olivé recorda especialment una professora que es diu Àngels; ella li va ensenyar grec i llatí, i de les seves classes li agradava sobretot la capacitat de relacionar el món clàssic amb la realitat actual. També perquè oferia espais de confiança que ell continua reivindicant. Als professors que aquests dies s’han estrenat en la professió els aconsella: “No tingueu por d’equivocar-vos, proveu coses noves, deixeu-vos sorprendre pels estudiants, i sobretot escolteu-los, perquè tenen moltes coses a dir.” Quant a la situació actual de l’educació, ara que alguns alumnes per primera vegada en la vida han pogut prescindir dels barracons i han estrenat instituts, afirma: “L’educció no és una autèntica prioritat política, ocupa un espai minso en els debats electorals. Tenim un problema com a societat, sense consens no anirem enlloc.”\n‘Satanás nunca duerme’\nEl Punt Avui. Girona 05-10-2021, Pàgina 16\nEl Punt Avui. Nacional 05-10-2021, Pàgina 16\nMor l’excursionista rescatat a Setcases en estat crític per hipotèrmia greu\nL’ase dels cops\nEncara capturen esclaus\nMatar la filla per fer-te mal a tu\nUna cosa mai vista\nClavells de Tolstoi a Llançà


RADIOTEATRE.COM - Temporada estable de Teatre Radiofònic: Cobardías\nPermeteu-nos començar, avui, fent una mica d'història. Just fa ara setanta anys, el 15 de Juliol de 1947, en Joan Llenas i Bartoló, que aleshores desenvolupava la seva tasca professional com a locutor de la ja desapareguda Ràdio Terrassa EAJ25, va dirigir, per primera vegada, el que amb el temps es convertiria en el primer Quadre de Veus de Radioteatre estable de l'emissora i de la nostra ciutat. Envoltat d'un grup d'amics i afeccionats al teatre, Llenas va ser capaç de formar un elenc estable de veus amb grans dots de dicció i interpretació que setmanalment feien el delit dels oients que escoltaven la ràdio de la post-guerra. Aquesta va ser la llavor de l'actual Quadre de Veus de Radioteatre que setmana darrera setmana us acompanya en aquest espai de Teatre Radiofònic, i que pretén, no només, entretenir-vos una estona i fer-vos arribar la cultura teatral fins a la vostra butaca, sinó, alhora, mantenir viu l'esperit de la ràdio d'aquells anys, on tota la família es reunia al voltant de l'aparell per seguir les aventures i desventures dels personatges que entraven a casa seva a través d'aquells artefactes sovint força voluminosos.\nMalauradament, no es conserva cap enregistrament de l'època, ja que els mitjans d'enregistrament no van generalitzar-se fins ben entrada la dècada dels seixanta. Per commemorar aquesta efemèride, ens hauria agradat recuperar aquella primera obra emesa, que segons l'hemeroteca va ser 'El ladrón', de la que no en coneixem l'autor, i que no ha estat possible de localitzar. A aquella primera emissió, n'hi seguiren moltes més. Obres de caràcter universal i clàssics del teatre espanyol i català acostumaven a sovintejar a les ones hertzianes d'aquella ràdio que encara estava a les beceroles. En aquells anys, les emissions es feien en rigorós directe, ben diferent al que estem acostumats a l'actualitat, que disposem de mitjans tècnics moderns que ens permeten d'enregistrar obres amb molta més qualitat tècnica que aleshores.\nL'arxiu sonor actual del Quadre de Veus de Radioteatre té un fons documental de gairebé dues-centes obres enregistrades d'ençà de 1984 fins l'actualitat, fet que ens permet recuperar obres d'anys enrere on sovint apareixen veus d'actors que en un o altre moment han passat pel nostre grup i que, o bé han decidit d'emprendre altres camins, o bé ja han traspassat. Sempre, i avui més, en aquest aniversari tan especial, volem tenir un record per tots aquests actors i actrius, companys i companyes, amics i amigues que han estat un bocí de la nostra història; i volem bufar les espelmes del nostre pastís particular recuperant una obra enregistrada el 1990, i que, a més, fou també una d'aquelles primeres obres emeses a finals dels quaranta quan Joan Llenas dirigia el primer elenc de veus. Parlem de ''Cobardías'' , una comèdia en dos actes de Manuel Linares Rivas, autor d'origen gallec i d'ideologia conservadora, força prolífic durant el primer quart del segle XX.\nLa versió radiofònica que avui posem en antena és un enregistrament del Quadre de Veus de Radioteatre sota la direcció de Joan Garrigó, i segons l'adaptació de Joan Carles Peris i amb les veus de Margarida Fabregat en Matilde, Dolors Trenchs en Lulú, Rosa Aguado en Cecília, Guillermo Salceda en Figueredo, Anselm Marcet en Pepinín, i Joan Salvador en Lucas. La narració és de Lluís Barón, el Muntatge musical de Nina Mataix i la realització tècnica de Joan Borràs.\nLes cartes TV20 Vetllada nadalenca Frederic Fuentes Gloria Salvador Maria Glòria Farrés Els Pastorets Josep Gotsens Alejandro Bellver Matadepera Ràdio Ferran Canyameras Rainer Werner Fassbinder Ismael Majó Jean-Paul Sartre Josep Maria Sans


Nil Moliner: «La vida és una batalla de colors» - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nNil Moliner: «La vida és una batalla de colors»\nEl cantant de Sant Feliu de Llobregat s'estrena amb l'àlbum «Bailando en la batalla», després de dos anys d'èxits i de concerts arreu de l'Estat.\nmar vila pruneda/acn 23.03.2020 | 15:32\nNil Moliner en una imatge promocional\nL'any 2020 no és necessari haver publicat un disc per arribar als 100 milions de reproduccions o aconseguir un disc de platí. Que no calgui no vol dir que s'estigui deixant de fer. El cantant Nil Moliner (Sant Feliu de Llobregat, 1992) va llançar a final de febrer el seu primer àlbum, Bailando en la batalla (Warner), després de dos anys d'èxits com Hijos de la tierra i concerts arreu de l'Estat. «Fa moltíssima il·lusió ser tu ara qui és a la caràtula», confessa. I és que Moliner assegura «que ha picat molta pedra» per arribar fins aquí, i que totes les adversitats l'han portat a ser positiu de mena. «Encara que escrigui una cançó plorant, em surten lletres optimistes», diu el cantant.\n«Soc una persona molt positiva. Fa molts anys vaig tenir molts problemes d'ansietat, vaig estar quatre anys molt malaltó, i realment durant aquells anys vaig aprendre a afrontar la vida d'una manera diferent», explica. «Hi ha cançons del disc que he escrit plorant, i després quan la gent les escolta és una cançó trista però té llum. Suposo que no puc amagar que soc una persona optimista», assegura el músic de Sant Feliu, que va donar-se a conèixer gràcies a una aparició al programa Operación Triunfo com a compositor d'una cançó candidata a Eurovisió.\nAquesta manera d'entendre la vida l'ha reflectida en el seu primer disc, Bailando en la batalla. «És el que hauríem de fer tots i totes. La vida és una batalla però és una batalla de colors. Amb les nostres pors i preocupacions hem de saber ballar i afrontar-les d'una manera diferent», sosté el cantautor. L'àlbum combina cançons ballables amb d'altres de més melancòliques, amb l'amor com a eix transversal del disc. «És del que és més fàcil parlar. És un sentiment tan fort, enamorar-te, i desenamorar-te, i passar-ho malament, crec que és el més fàcil d'expressar», diu Moliner.\nTot el que escriu és en primera persona. «No sé escriure d'una altra manera. Tot el que escric són coses que visc i em passen», assegura. Amb l'excepció d'un tema de l'àlbum, Tal vez, que aborda el drama dels refugiats al Mediterrani, i si bé ell no ho ha viscut, li va explicar de primera mà un amic que va ser a Lesbos amb Open Arms. «Evidentment l'estat emocional en què estava en aquell moment era de ràbia i impotència. Forma part també de la meva vida i dels problemes que ens afecten a tots. Va ser necessari escriure aquesta cançó. Evidentment no faig música reivindicativa, però sí sobre el que sento», argumenta el cantant pop.\nUn dels senzills del disc, Soldadito de hierro, és disc de platí a l'Estat. «Fa molts anys que treballem durament amb tot l'equip que m'envolta. Quan feia versions, ja intentava cuidar tots els detalls per realment afrontar tot el que ve. Són molts anys tocant per 'baretos' de mala mort», confessa el cantant.\nNil Moliner va començar com a cantant i guitarrista del grup CyBee, i posteriorment es va dedicar a fer versions en solitari d'altres grups. «Tocàvem en sales de mala mort, a horaris que feien por i per a borratxos i borratxes. La gent no t'escoltava», explica el cantant, xocat per l'evolució del seu projecte. Va ser a partir de compondre el tema Que nos sigan las luces per al concursant d'Operación Triunfo Alfred García, l'any 2018, quan la seva carrera va fer un salt. «El que costa és que et vinguin a veure les primeres cent persones. Això sí que va ser a partir de sortir a Operación Triunfo, va ser un aparador», assenyala.\nNil Moliner té previst una gira de sales fins al maig i festivals durant l'estiu per tot l'Estat. També té dates confirmades per primera vegada a Amèrica Llatina. De cara al futur, demana seguir amb el mateix equip que el fa «tocar de peus a terra».\nLa gira de presentació d'aquest debut com a cantautor està previst que comenci el 8 de maig a la sala La Mirona de Salt. El músic tornarà a trepitjar a l'estiu les comarques gironines amb un concert a Sant Feliu de Guíxols previst per al 9 d'agost, en el marc del festival de la Porta Ferrada. El 17 d'octubre actuarà al Tarraco Arena de Tarragona, i el 21 de novembre al Sant Jordi Club de Barcelona.\nSuspès temporalment el programa «Operación Triunfo».


Betarq? Obres per estabilitzar el pendent del camp de futbol Vallvidrera-Betarq-\nindividual, d'un sol post, post-2063, d'un sol format-estàndard, ajax_updown_fade, page_not_loaded\nFinalitza l'estabilització del Talús del camp de futbol de Vallvidrera\nAquest mes de desembre han finalitzat les obres d'estabilització i tancament superior del camp de futbol de Vallvidrera.\nLa intervenció més urgent va ser desenvolupar l'estabilització del talús existent al gol sud així com crear un pas per fora dels límits del camp de futbol que permetés la connexió del lateral oest del camp amb l'est sense passar per davant de la porteria sud. Per poder fer aquesta intervenció es van realitzar dos fases:\n- Estabilitat del talús i tancament superior:\nA causa de la tipologia de la muntanya i, com que el gol sud existia un talús important, es produïen despreniments, generalment de pissarra tipus "llicorella". Per un tema de seguretat dels usuaris i públic, es va estabilitzar el talús mitjançant una geomalla reforçada superficial tipus "MACMA R1 8127 GN" fixada al talús mitjançant bulons. També es va realitzar un tancament a la part superior del talús per delimitar la privacitat del camp de futbol i evitar les caigudes des de dalt.\nPer poder col·locar les malles d'estabilització del talús es va treure la caseta i el dipòsit de reg i es va fer el tractament continu, es va posar un petit muret de contenció com a límit inferior del talús i un drenatge acabat amb grava i terres vegetals amb plantes enfiladisses darrere del muret.\n- Desplaçament de màquines i soterrament de el dipòsit de la xarxa de reg:\nPrevi a la intervenció en el talús, es va realitzar un altre projecte (fase diferent) on es va indicar que s'havia de eliminar l'actual caseta i dipòsit de reg que, per la seva ubicació, contra el talús, dificultava els treballs de l'estabilització de la geomalla i no permetia el pas de persones per darrere de les línies de camp de futbol.\nEs va soterrar un nou dipòsit d'aigua, a la banda est, sota de la franja de pas de vianants o públic i es va col·locar les bombes del reg, quadres elèctrics, quadre programador de reg i quadre de camp en l'espai de magatzem al costat del camp de futbol.


La prèvia dels campionats de Catalunya de promoció, a Cas...\nUna de les curses disputades durant la jornada prèvia als campionats de Catalunya, celebrada a Castellar. || CEDIDA\nLes pistes d'atletisme van acollir les jornades precedents al campionat d'Igualada\nLes pistes d’atletisme del carrer Garrotxa han tornat a ser la seu d’un esdeveniment atlètic important, amb la disputa de la jornada prèvia dels Campionats de Catalunya sub10, sub12 i sub14. Un total de 88 clubs han format part de la jornada esportiva, en què es van decidir els atletes que participaran en la final que es disputarà a Igualada a finals de mes.\nPel que fa a la participació local, els atletes del CA Castellar van tenir bones actuacions en totes les categories, en què va haver presència. En la dels més petits, sub-10, els classificats per viatjar a Igualada van ser Raúl López, 10è en llançament de pilota amb una distància de 23,84 i Edgar Pedrosa (7:01,08 s) tercer en els 1.000 marxa. Pablo Ibáñez es va quedar a prop en salt d’alçada (0,99 m) i en els 60 m (10:07 s).\nEn categoria sub-12, Eric Garcia va aconseguir un tercer lloc en llançament de pilota, gràcies a un tir de 29,55 m que el col·loca en el tercer lloc del rànquing català. Maria Pinosa no va acabar la cursa dels 2.000 m, en què va retirar-se a falta de dues voltes pel final, en una cursa en la qual la calor de les cinc de la tarda va marcar el desenvolupament de la prova.\nEn sub-14, Ivet Ortuño va ser la guanyadora en els 1.000 obstacles amb un temps de 3:17,65 s. Pol Saperas va ser segon en triple salt amb una distància de 9,99 m, i també va destacar en els 80 m amb 10:77 s. Feliu Homet serà a la fase final després de ser vuitè en llançament de pes amb 8,49 m i serà acompanyat per Ricard Martori, que va ser setè (24,09 m) en javelina. Lucía Zorrilla amb 1,28 m en alçada i Nin Martínez amb 1,85 m en perxa van quedar-se a les portes del viatge a Igualada.\nCAMPIONS AL SERRAHIMA\nPel que fa als atletes màster, fa dues setmanes l’èxit els va arribar al Joan Serrahima de Barcelona, amb dos títols de campions catalans. Els atletes Montse Rodríguez i Antonio Bono van alçar-se amb l’or en els 1.500 m.\nRodríguez va ser la millor, amb un crono de 5:06,43 s en categoria 40-44, superant amb diferència la segona classificada. En la mateixa distància, Antonio Bono en categoria 45-49, va aturar el temps en 4:23,34 s, després de guanyar l’esprint final Josep Antoni Gardeñes (4:23,83 s).\nEn javelina, Sònia Cerdán va aconseguir el subcampionat de Catalunya en 45-49, amb un millor llançament de 17,40 m en la cinquena oportunitat i a només 21 cm de la guanyadora, Cristina Campos, que ho va aconseguir en l’últim intent.\nPel que fa a la resta dels atletes participants del club verd, Enric Vallmitjana (29,88 s) en 45-49 va aconseguir el cinquè lloc en els 200 m llisos, Oriol Rico (21:40,48 s) va ser 11è en els 5.000 m 40-44 i Mohamed El Haddad (17:10,28 s) va ser novè en la mateixa distància en categoria 45-49.


Tangos d’amor, tangos de resistència per una nit de #TangosalTerrat | Inquietuds\n← Un win win a la cartellera amb #Losers\nLlistat dels guanyadors als #PremiosMAX →\nTangos d’amor, tangos de resistència per una nit de #TangosalTerrat\nUn altre cop en un terrat, aquest cop acompanyant-nos amb la veu de Sandra Rehder i les cordes del guitarrista Gustavo Battaglia per endinsar-nos en el món del tango.\nEl millor de les propostes dels Terrats en Cultura, és poder gaudir d’una proposta única amb unes vistes de la ciutat.\nI aquest cop, s’ha de dir que va ser dels millors. Una vista a tota la ciutat, i Sandra Rehder al costat de la Catedral de Barcelona.\nI a vegades sembla que sóc un privilegiat per dues raons. La primera la que tothom sent quan anem als Terrats en Cultura, i la segona poder assistir a l’assaig que realitzen abans que arribi tothom. Tenir un doble concert, tots dos amb màgia.\nEn els tangos que he escoltat a Sandra Rehder sempre hi ha poesia i emoció en la seva veu, aixó com vida en el seus ulls. I sembla que li agrada compartir-ho amb la gent.\nSandra Rehder amb Coincidències\nTot i que no sóc un aficionat al Tango, he de dir que un altre cop ha pogut traspassar la pell i escoltar-ho amb l¡ànima. L’emoció de les seves paraules traspassa fronteres.\nLa unió d’Argentina i Catalunya sempre ha estat present. I aquest cop amb un regust als bars del port de Barcelona i Rio de Plata.\nI si voleu assistir-hi al proper concert de Sandra Rehder, no podeu perdre la següent oportunitat que tindrem. En un altre terrats de Barcelona, i amb molta màgia, poesia i sentiment.\nI com sempre aquests Terrats en Cultura de la gent de Coincidències, és una d’aquestes propostes que quedes enamorat en un primer moment. Ja estic esperant la següent proposta amb el concert de Litus.\nAquesta entrada s'ha publicat en Cultura, Terrats en Cultura i etiquetada amb Coincidències, Sandra Rehder, Terrats en Cultura. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n3 respostes a Tangos d’amor, tangos de resistència per una nit de #TangosalTerrat\nRetroenllaç: Terrats en Cultura, distàncies curtes entre espectacle i espectador | Inquietuds de @funkyover\nRetroenllaç: Terrats en Cultura, Afluentes | Inquietuds de @funkyover


Guanyem Girona proposa un ple extraordinari per a debatre les problemàtiques dels joves | NacióGirona\nGuanyem Girona proposa un ple extraordinari per a debatre les problemàtiques dels joves\nConsideren que s’ha fet evident un “malestar generacional arrelat en la manca de perspectives de futur” i creuen que “cal donar solucions”\nper NacióGirona , Girona, 3 de març de 2021 a les 12:48 |\nLluc Salellas manifesta que hi ha una generació | @GuanyemGirona.\nGuanyem Girona ha fet una petició formal perquè properament es celebri un ple extraordinari per parlar sobre les problemàtiques juvenils. La formació municipalista considera que el jovent és un dels col·lectius que més ha patit les conseqüències econòmiques i socials d’aquest primer any de pandèmia i que alhora és un dels que quedarà més afectat per les conseqüències a mitjà i llarg termini.\n“Per primera vegada des de fa dècades tenim una generació que té la certesa que viurà pitjor que els seus pares”, ha explicat Salellas. “Ens pertoca als representants públics donar una resposta a les seves inquietuds i demandes en forma de polítiques”, ha afegit.\nEl ple proposat per Guanyem té per objectiu donar veu a les necessitats del jovent “per tal de focalitzar el debat allà on toca: en les polítiques públiques que poden ajudar a revertir una tendència extremadament preocupant”. Així, la proposta del principal partit a l’oposició també inclou la participació de col·lectius de joves de la ciutat com organitzacions polítiques juvenils, sindicats d’estudiants, grups de lleure, clubs esportius o entitats culturals perquè puguin posar sobre la taula els seus punts de vista.\nEn aquest sentit, Guanyem assenyala la manca d’oportunitats laborals com un dels “principals culpables d’un malestar generacional arrelat en la manca de perspectives de futur”. Des de la formació recorden que l’Estat espanyol té la taxa d’atur juvenil més alta d’Europa, arribant al 40,7% mentre que la mitjana a nivell europeu és del 18,5%.\nL’habitatge i la impossibilitat d’emancipar-se també són problemàtiques que el principal grup a l’oposició vol que centrin el debat. Així, Salellas ha recordat que només dos de cada deu joves poden emancipar-se i que els que ho fan han de destinar el 60% del sou a pagar el lloguer. Per a Guanyem, les dades de l’Observatori d’Emancipació del Consell Juvenil evidencien una “injustícia generacional a la qual cal donar resposta”.\nAquesta petició arriba després de les protestes viscudes arran de la detenció del raper Pablo Hasél, que van “evidenciar la frustració de part del jovent”. Des de la formació municipalista admeten la complexitat del problema i és per això que animen la resta de forces polítiques a sumar-se a la iniciativa. “Si avui no som capaços de donar resposta als joves, demà només hi haurà més frustració i malestar”, ha reblat Salellas.\nD’altra banda, des de Guanyem s’han mostrat “molt preocupats” pel deteriorament de la salut mental del jovent, que ha vist els seus espais de socialització i lleure “eliminats o reduïts al mínim”. Per a Guanyem la consolidació de les restriccions socials així com la manca de perspectives de futur són factors que estan afectant la salut mental dels joves i adverteixen que “es tracta d’un problema que si no s’encara i s’hi dediquen els recursos necessaris pot comportar conseqüències greus a llarg termini”.\nPolítica gironina, Política, problemàtiques dels joves, ple extraordinari, debat, Ple de l'Ajuntament de Girona, Guanyem Girona


➡ Per què cal fer-se un examen visual en profunditat? - ÒPTIC Platja d'Aro\nPer què cal fer-se un examen visual en profunditat?\nSaps què implica per a la teva visió fer-se un examen visual en profunditat? En quant a salut visual es refereix, la prevenció és fonamental.\nUn examen visual exhaustiu ens aporta informació crucial dels teus ulls. Ens permet ajudar-te a prevenir, a donar-te consells acurats segons les teves necessitats i a proporcionar-te assessorament personalitzat al màxim.\nA la pregunta que et fem en el títol d’aquest post, de per què cal fer-se un examen visual en profunditat, aquí va l’explicació.\nAbans et detallem…\nServeis de salut visual que t’oferim a ÒPTIC Platja d’Aro\nExamen visual (o optomètric) en profunditat\nAnàlisi de retina per telemedicina (retinografia i OCT)\nQuè implica un examen visual en profunditat\nDe vegades, pot existir un enfocament correcte (absència de diòptries) però tot i així tenim símptomes de cansament visual, com ara…\ndificultat per mantenir el text enfocat mentre llegim\nvisió doble ocasional\nfalta de concentració, etc.\nSón signes que indiquen que el nostre sistema visual no està treballant correctament.\nQuin són els objectius principals de l’examen visual en profunditat?\nAquests problemes es detecten únicament amb una revisió visual en detall. Per això, en el nostre examen visual et dediquem el temps que sigui necessari per aconseguir dos objectius fonamentals:\n1. Avaluar el funcionament del teu sistema visual, tenint en compte la teva activitat diària i les necessitats visuals que comporta.\n2. I confirmar el bon estat de salut dels teus ulls.\nA ÒPTIC Platja d’Aro, volem conèixer l’estat de la teva salut visual per, així, poder satisfer les seves necessitats específiques.\nAixí doncs, en el nostre examen visual, valorem si hi ha problemes d’enfocament (miopia, hipermetropia, astigmatisme o presbícia) i analitzem si el teu sistema visual està funcionant de manera correcta i eficient.\nEntre les proves de salut visual que et realitzem a ÒPTIC, incloem l’anamnesi. En què consisteix?\nMitjançant preguntes, i amb tota la nostra dedicació i temps, escoltem i recopilem la informació útil per després, juntament amb la resta de proves que realitzem, arribar a un diagnòstic i poder donar-te el millor tractament i/o solució.\nPer a nosaltres és una part fonamental, ja que ens serveix per poder entendre les teves necessitats i assessorar-te de manera individualitzada.\nRecorda que la clau està en la prevenció\nCom recordavem al principi d’aquest post, la clau està en prevenir. Volem ajudar-te a gaudir d’una òptima qualitat de visió sense importar la teva edat. I cuidar els teus ulls és fonamental per aconseguir-ho!\nSi vols demanar cita per fer-te un examen visual en profunditat amb nosaltres:\ntruca’ns al 972 82 67 13\nenvia’ns un Whatsapp al 602 252 564\nun mail: Vull demanar una visita a ÒPTIC\no un missatge directe pel Instagram o Facebook d’ÒPTIC Platja d’Aro\nT’hi esperem! 😊\n➡ Un altre post sobre salut visual que et pot interessar: Beneficis de graduar-te la vista amb imatges en 3D


Entrevista a Simó Femenias (del grup Roig!) i a Roger Pistola | card.cat\nEntrevista a Simó Femenias (del grup Roig!) i a Roger Pistola\nPublicat el 15 de desembre de 2019 per Marina Velasco Puigròs\nPer anar obrint boca per al proper concert de Roig! –amb la presentació del seu Disc Estrella– i del concert de Roger Pistola –el proper divendres, 20 de desembre, a les 20 h a l’Espai 36– podeu gaudir d’una entrevista doble, carregada d’exclusives…\n1-Com va sorgir el darrer disc?\nSimó Femenias: Quan vam començar amb la discogràfica Bubota Discos, en Joan Cabot va suggerir rellançar de nou el grup amb un disc recopilació i poder seguir tocant. Així va sorgir Disc Estrella, amb setze temes extrets dels tres discs anteriors i dues cançons noves: Queda una estona i Un món. Així de senzill. Realment va ser una idea que ens va entusiasmar a tot el grup.\nRoger Pistola: El darrer disc va sorgir fa dos anys ja, i estava gravat de fa tres, per tant per jo ja és com a anys llum. El vaig gravar a Barcelona amb sa banda que tenia llavors, per la qual cosa sona com si fos en directe, amb una producció molt austera i bastant senzilla. Els temes imagino que bàsicament reflecteixen la darrera època que vaig passar allà. El que faci a partir d’ara recopilarà els darrers tres anys de la meva vida. Sempre dic que si fos per jo trauria un àlbum cada mig any, però no tinc tants doblers!\nSimó Femenias, amb els components de Roig!\n2-Quin objectiu et marques quan graves un disc?\nSimó Femenias: Especialment seguir tocant. Per jo la música ha d’existir perquè sí, i si un crea, ha de crear sí o sí. Necessites fer-ho i ho fas. I hem tingut la immensa sort que hi ha gent a qui li agrada, que te compra el disc i per això podem tocar després en directe. De fet, tot això ha estat com un miracle, perquè quan vaig començar dins es món de la música, creia que era impensable. Realment és una gran sort.\nRoger Pistola: Estic completament d’acord amb en Simó. Realment tens una necessitat pròpia, no ho fas amb cap aspiració concreta. Després, quan veus que la gent respon, no deixa de sorprendre mai. Sempre és un regal.\n3-I quan puges a un escenari?\nSimó Femenias: Ho tinc molt clar. Després de vint anys tocant a damunt un escenari, és passar-t’ho bé. Si tu ho dones tot i gaudeixes –i jo som qui s’ho passa millor de tots– la gent respon amb tu. Està comprovat. Per jo tocar és una catarsi.\nRoger Pistola: Passar-ho bé. És igual si hi ha molta o poca gent –he arribat a fer concerts per a dues persones, i han estat bons concerts–, lo important és arribar a bon port i fer que tothom gaudeixi amb tu.\n4-Què és el que t’agrada més de tot el procés musical?\nSimó Femenias: Tot té lo seu, cada part té la seva gràcia perquè realment hi intervenen molts factors. Compondre és molt especial per a mi –tot i que a vegades pot ser frustrant si no te surt, si tens un mal dia–; la gravació és molt divertida –tot i que també molt estressant–; el directe també és molt divertit… A mi realment m’agrada tot.\nRoger Pistola: El que més m’agrada de tots els processos és gravar. Bé, compondre també m’agrada. Però si n’he de triar un, és fer discs. Ja ho he dit abans, jo faria un disc cada mig any perquè m’encanta tot el que és gravar, mesclar, produir, provar guitarres provar capes… La feina de producció la trobo molt interessant. Suposo també perquè concert ja n’he fet tants!\n5-Què és el que t’agrada menys?\nSimó Femenias: La logística i haver de gestionar les xarxes socials.\nRoger Pistola: Replegar els fils quan has acabat de tocar… el desmuntatge i la logística.\n6-Quina cançó és la més especial del darrer disc?\nSimó Femenias: Queda una estona. En primer lloc perquè me va costar bastant acabar-la; de fet en Juanjo Tomás me va ajudar molt a composar-la. En segon lloc perquè la gent ens ha dit que és una cançó molt “Roig!”. M’ha agradat molt que la gent digués això, me va sorprendre!\nRoger Pistola: Cançó. Perquè vaig tenir tot el que era la mescla del disc paralitzada durant mig any perquè estava pendent que en David Soler me gravés el pedal steel i per diversos motius va tardar bastant. Tot i així, va valer molt la pena l’espera!\n7-I la teva preferida?\nSimó Femenias: És molt mal de dir. Per exemple, amb el Disc Estrella, ja vam haver de triar les cançons que més ens agradaven. I va ser molt difícil perquè no vols llevar a ningú però has de resumir els tres discs anteriors, intentes agafar les més significatives de cada un… Però ara mateix, de les que pas més gust de tocar, és Utopia. Per jo és súper divertida i és la primera que he compost amb el baix. De fet, durant molt de temps no la fèiem, però ara sí i m’encanta!\nRoger Pistola: Fa molt mal triar, especialment quan xerres de cançons pròpies. No t’ho sé dir. N’hi ha tantes…\n8-Un tema imprescindible per el concert de dia 20?\nSimó Femenias: Turista, perquè és la cançó bandera o himne per el grup que no pot faltar. Imprescindible.\nRoger Pistola: Final, perquè sempre la faig –o al principi o al final del concert–, tot i que estic pensant en no fer-la quan en tregui de noves…\n9-Què esperes del concert?\nSimó Femenias: Que vengui molta gent i passar-nos-ho molt bé! S’Espai 36 ens encanta. És un lloc on ens sentim molt còmodes i ben acollits. Ja vam presentar Souvenir allà per les possibilitats que té l’espai, per l’acollida del personal que sempre te posen facilitats… Per exemple, dia 20 vendran Granots&Sopes per posar la barra i això ens entusiasma!\nRoger Pistola: Estrenar-me a l’Espai 36 perquè mai hi he tocat. Realment me va quedar l’espina clavada perquè l’any passat havíem de venir –amb Roig!, Jorra i Gomorra i Roger Pistola– però degut a la torrentada es va haver de suspendre. Però mira, al final es complirà!\n10-I del darrer disc?\nSimó Femenias: Com ja he dit abans, fer una recopilació de la nostra trajectòria i treure les dues cançons noves. Però sobretot seguir tocant en directe perquè ens ho passam molt bé.\nRoger Pistola: Fitxar amb Bubota Discos amb l’àlbum que editaré el proper febrer o març. Realment ja fa un any que estic amb ells, però em fa molta il·lusió aquest nou projecte perquè tenim molt bona sintonia.\n11-Com i quan vas endinsar-te dins aquest projecte musical?\nSimó Femenias: Que consti que jo no anava per cantant, sinó per guitarra solista… ja me diràs! Jo me moria de ganes de tocar, especialment a partir dels setze anys. A més, a aquesta època a Manacor hi havia una moguda molt grossa amb grups boníssims que tocaven rock i que a mi m’encantaven. Però quan vaig ser una mica més gran, tot això me va plegar a la coa, especialment perquè va començar l’època dels DJ’s. Un dia, al tauló d’anuncis de Rock House de Manacor –l’Internet encara no estava tan estès com ara– vaig contestar a un anunci de guitarra solista, mira si tenia ganes de tocar… Quan vam començar a assetjar, de sobte els membres del grup van dir que necessitaven un cantant… I aquí segueixo. En el cas de Roig! va néixer a partir dls grup que tenia abans, Red Ribbon, que va ser la primera etapa compositiva i en anglès. Jo volia fer el canvi cap a la llengua mare, perquè t’estira. Inclús vaig intentar fer-ho en castellà perquè volia provar diferents opcions, però no… El que te surt és cantar en català i plasmar petites idees que tens a dins… Realment és difícil explicar el procés compositiu, però resumidament, Roig! va ser fruit de passar de l’anglès al català.\nRoger Pistola: El projecte de Roger pistola va sorgir després d’haver tingut diferents grups, com per exemple Kard’s Piken, entre d’altres. Als inicis vam començar a cantar en català, després vam passar a l’anglès. Gràcies a una conversa amb un amic meu, en Lluís Cabot, vaig decidir endinsar-me en un projecte individual, com a Pistola. I ja de passada, vaig aprofitar també per tornar a fer ls canvi d’idioma al català.\n12-Per què pop en català?\nSimó Femenias: Hi va haver un canvi generacional, o de músics… Tu escoltaves Ràdio3 i veies que tothom cantava en anglès. I realment te fixaves molt més amb la gent que cantava en castellà, però no per moda eh! En el meu cas concret, un dia tocava al Shamrock a Palma amb Red Ribbon, i quan vaig acabar el concert unes turistes em van demanar: “Però… tu saps molt bé el que cantes?”. Home, la meva gramàtica i la meva pronunciació no eren l’hòstia… i me van fer pensar en aquest tema. Realment, però, vaig passar al català perquè ho necessitava, perquè volia cantar en llengua mare, escriure el que et surt de dins, fer-ho proper i fer-ho teu. També em van ajudar alguns grups que m’agradaven i que cantaven en català. Pot ser van ser com una mena d’inspiració, especialment les Mostres de Rock que es feien a Manacor. Vaig pensar: “si ells –com per exemple Tots Sants– ho poden fer amb un llenguatge tan proper, tan nostre, amb aquesta veu tan propera…”. Vaig agafar una miqueta aquesta referència.\nRoger Pistola: En el meu cas va ser quasi d’una manera involuntària perquè, després d’aquella conversa amb en Lluís Cabot, de camí entre el bar on érem i casa meva, vaig fer una cançó… i me va venir en català. Al cap d’onze dies ja tenia un disc! Vaig fer onze cançons en onze dies, perquè me van venir de forma tan natural que vaig veure que era per qualque cosa. S’havien estat gestant per dins en qualque moment. Va ser com si hagués destapat alguna cosa. Simplement me va sortir.\n13-Quina ha estat la teva trajectòria musical?\nSimó Femenias: Imagino que com tothom, vaig començar fent versions. Vaig contestar l’anunci aquell de la vidriera de Rock House i realment així va començar tot. Abans, tocaves a ca teva, no trobaves gent per tocar, no tenies mitjans per fer-ho, o es coratge… després realment va venir tot molt rodat. Tinc molts bons records des principi, de poder començar a tocar. Però ja dic, feia moltíssim de temps que tocava a ca nostra i me moria de ganes de poder tocar amb algú, de poder arribar a la catarsi de la que xerrava abans. A l’any, ja muntava cançons meves, però no era tan fàcil perquè sent tan jove encara no te trobes a tu mateix, no trobes la teva veu… Però vam crear Red Ribbon i a parir d’allà Roig!. També he de dir que actualment segueixo fent versions pels turistes, perquè realment necessito tocar, cantar…\nRoger Pistola: Vaig fer el meu primer concert quan tenia sis anys, al Bar Catòlics de Manacor –que està gravat i penjat a Youtube –, però fins als deu anys no vaig tocar amb un grup. Aquests quatre o cinc anys vaig passar-los gravant cassets a ca meva amb el meu germà, amb qui tenia un grup imaginari que es deia Dos de Rock. Quan vaig tenir deu anys, i gràcies també a que sempre anava a Rock House a provar guitarres, vaig trobar el pare de n’Esteve –amb qui comparteixo quasi la mateixa edat– i me va suggerir tocar amb es seu fill, que era bateria. Així va ser com vam muntar es meu primer grup, també amb dos llorencins –en Xisco Tous i en Javi Leal– que es deia Eclipsi. Inclús vam fer de teloners del grup Sopa de Cabra, quan jo tenia només deu o onze anys. Després va venir Kard’s Piken. Posteriorment va ser quan vaig anar a viure a Barcelona i han vingut moltíssimes coses!\n14-Te la imaginaves així?\nSimó Femenias: No m’imaginava que pogués fer tant. Sempre dic el mateix, però la música és una cosa que amb molt poca inversió de temps i de doblers, te dona moltíssim. Realment és una passada!\nRoger Pistola: No me la imaginava així, però clar, la vida te du per uns camins que no t’esperes. No, evidentment que no m’ho esperava. Tampoc no sé que m’esperava!\n15-Què creus que defineix al grup? (Roger respon sobre Roig! i Simó respon sobre Roger Pistola)\nSimó Femenias: És un fora de sèrie. Des de que el conec –devia tenir uns catorze anys– ja se veia. Entre músics se veu qui ho és i qui no; saps que ha nascut per això. Veus que en Roger té una facilitat innata que molts altres no tenim. Jo veig que hi ha coses que no som capaç de fer però que ell sí i… fa ràbia a vegades veure que hi ha gent que té tanta facilitat! En Roger és un músic en majúscules, totalment.\nRoger Pistola: Jo crec que Roig! se defineix per la personalitat d’en Simó, el principal compositor. Té unes cançons molt peculiars i inclassificables.\n16-Algun objectiu pendent?\nSimó Femenias: En el meu cas, no me pensava mai lo que m’ha passat amb Roig! i d’haver fet tot el que hem fet. Amb els anys he descobert què és la música per jo i el que realment necessito, que és tocar. No necessito ni esper res més. Objectius més que assolits.\nRoger Pistola: Jo tenia l’espina clavada que mai havia editat un vinil i ara el gravaré, per tant ja està! Som un malalt dels vinils… a casa en tinc tres-cents-cinquanta i no m’agradava la idea que jo no n’hagués tret mai cap. Ara el faré, costi el que costi… I suposo que encara queden moltes coses més per venir!\n17-I un propòsit per al 2020?\nSimó Femenias: Aconseguir tocar més. Si poguéssim viatjar seria brutal. Aprendre a gestionar les xarxes socials…\nRoger Pistola: Crec que amb Bubota Discos tot anirà molt bé, perquè tenim molta sintonia. Anar a tocar a fora també m’agradaria, perquè viatjar és molt divertit.\n18-Què és el millor de ser músic?\nSimó Femenias: Jo vull tocar i cantar perquè ho necessit. És així. Quan estàs damunt l’escenari i fas “click” és el millor del món. És molt mal d’explicar.\nRoger Pistola: Passar-s’ho bé i que sa gent també ho faci.\n19-I el pitjor?\nSimó Femenias: Realment no ho sé. A vegades les condicions laborals… molts estrangers a vegades te diuen que no entenen com no podem viure exclusivament del que feim. A vegades també m’ha fet por veure sa música com una feina, perquè per jo és una via d’alliberament, no un treball.\nRoger Pistola: Que a vegades no te prenen seriosament quan dius que te dediques a la música. A vegades són un poc condescendents: “però quina feina fas”? Crec que això ja hauria d’estar superat, com passa a altres països. I també les condicions laborals, perquè moltes vegades deixen molt que desitjar… “Artistas i Toreros”, no dic res més.\n20-Per què han de venir al concert de dia 20?\nSimó Femenias: Per què hi haurà barra i cerveses. Perquè l’Espai 36 és una passada de sala.\nRoger Pistola: Perquè s’ho passaran genial!\nAquest article s'ha catalogat com a Cultura, Música i s'ha etiquetat amb Concerts, Espai 36, Roger Pistola, Roig per Marina Velasco Puigròs. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç.


Grau en Dret i Grau en Relacions Internacionals - UAB Barcelona\nGrau en Dret i Grau en Relacions Internacionals\nAquest innovador doble grau et permetrà adquirir una formació jurídica completa amb una visió i especialització en dret i polítiques internacionals imprescindible en un món globalitzat\nDurada: 5 cursos - 354 crèdits\nÉs un dels únics dobles graus en Dret i Relacions Internacionals oferts en una universitat pública amb el prestigi de la UAB. Ofereix una interdisciplinarietat excepcional en un campus universitari i una forta empenta a la mobilitat europea i internacional dels estudiants, i fa una clara aposta per la docència en anglès de moltes de les assignatures.\nTens sensibilitat per la defensa dels drets i llibertats i per la justícia.\nTens interès pels problemes i reptes socials, econòmics i polítics des d’un vessant global i internacional\nT’agradaria defensar davant els tribunals els interessos de les persones, de les empreses o de les administracions públiques.\nTens vocació de servei públic i voldries treballar especialment a la Unió Europea o en organitzacions internacionals.\nT’agraden les institucions públiques, especialment en l’àmbit internacional o europeu.\nT’agradaria donar assessorament legal a administracions, ONG o multinacionals amb un àmbit d’actuació supraterritorial.\nT’agradaria representar administracions públiques, empreses o ONG en fòrums internacionals.\nTens interès per assessorar jurídicament en negociacions internacionals.\nOrganitzacions internacionals (Nacions Unides, Consell d’Europa) i entitats supranacionals (Unió Europea).\nAdministracions públiques de tots els nivells que tinguin la voluntat o necessitat d’intervenir en polítiques o accions europees i internacionals.\nAssociacions, ONG i lobbys internacionals o representats davant de les institucions de la UE.\nExercici de l’advocacia en totes les especialitats (civil, penal, administrativa, laboral, tributària, etc.) o de la procuradoria dels tribunals.\nExercici de la funció pública en diversos àmbits: judicatura, fiscalia, etc.


Country house - Turistična kmetija Ambrož Gregorc Solcava Eslovènia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSolcava 53, Solcava, Solcava, Eslovènia, 3335 - Veure al mapa\nMés informació sobre Country house - Turistična kmetija Ambrož Gregorc\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Country house - Turistična kmetija Ambrož Gregorc és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Solcava. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Country house - Turistična kmetija Ambrož Gregorc és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix recepció 24 hores, express check-in/check-out, instal·lacions per a reunions i banquets , instal.lacions de barbacoa, restaurant.\nL'ambient de Country house - Turistična kmetija Ambrož Gregorc es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, plat de dutxa són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com pesca, parc infantil, ping pong, jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Country house - Turistična kmetija Ambrož Gregorc és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Solcava.\nTots els tipus de viatgers (95)Parelles (69)Viatgers en solitari (10)Famílies amb infants petits (10)Famílies amb infants grans (1)Grups (5)


Llagostera Ràdio - El programa 'Noves Oportunitats' per formar i inserir al món laboral 'ni-ni' en situació de vulnerabilitat atén 429 joves gironins\nEl programa 'Noves Oportunitats' per formar i inserir al món laboral 'ni-ni' en situació de vulnerabilitat atén 429 joves gironins\nEl conseller El Homrani, al fons, durant la visita als participants del programa Noves Oportunitats a Girona. / Foto: Lourdes Casademont (ACN)\nArticle Anterior Els embassaments de les conques internes registren una reserva d'aigua del 85%\nSegüent Article Sant Feliu de Guíxols reformarà l'actual espigó i el farà accessible\nEl Centre de Noves Oportunitats és un recurs per a fer front a l’abandonament escolar prematur a través d’actuacions integrades d’orientació, formació, acompanyament i inserció laboral.\nEstà destinat a joves entre 16 i 24 anys que no estan escolaritzats i que en alguns casos manifesten dificultats per integrar-se als ensenyaments post obligatoris o al mercat laboral.\nActualment aquest centre gironí compta amb 111 participants, inscrits al programa de Garantia Juvenil i donats d’alta al Servei d’Ocupació de Catalunya. El Govern ha destinat 2,6 milions d'euros al projecte d'aquest espai per al període 2018-2020.\nEl Centre de Noves Oportunitats de Girona, impulsat conjuntament des de la Fundació Oscobe i la Fundació Intermèdia, ha posat en marxa la segona edició del programa per orientar, formar i acompanyar a joves que no estudien ni treballen (els coneguts com a 'ni-ni') que es troben en una situació de vulnerabilitat.\nEn la primera edició (2015-2017) hi van participar un total de 429 joves, dels quals 191 van trobar feina i 34 van tornar a estudiar.\nPer a aquesta segona edició, s'han creat itineraris formatius basats en competències bàsiques i preparació per al retorn al sistema educatiu; competències transversals i formació certificada en deu famílies professionals entre les quals hi ha administració i gestió, hostaleria i turisme o imatge personal, entre d'altres.\nL'entrada al programa, que es podrà fer fins a mitjans de juny del 2019, inclou una fase d'orientació per definir el projecte vital de cada jove i aconseguir que recuperin l'autoestima i confiança en ells. Seguidament, se'ls ofereix formació i un seguiment tutorial.\nEl programa acaba quan els participants han tornat al sistema educatiu o al món laboral si bé durant els següents quatre mesos se'ls continua oferint suport.\nEls joves han rebut aquest dimecres la visita del conseller de Treball, Afers Socials i Famílies, Chakir el Homrani, que ha posat el programa com a exemple del que s'ha de fer per oferir noves oportunitats a col·lectius en situació de vulnerabilitat. "No només forma i capacita professionalment, sinó que també permet vincular els joves a l’entorn comunitari, que és qui obre les oportunitats de feina i d’interaccions socials positives", ha dit.\nFinalment, el conseller també ha explicat que la visita a la demarcació li permet també agrair i reconèixer la feina dels treballadors del departament que "han mantingut les institucions en moments complexos com el 155".\nnotícia comarcal\tuniversitat de girona\tjoves\tinserció laboral


Ana Obregón destrossa a Irene Montero pel 8M: “Que no us enganyin” – CATzona\nSense comentaris a Ana Obregón destrossa a Irene Montero pel 8M: “Que no us enganyin”\nL’actriu i presentadora Ana Obregón ha tornat a donar vida a les seves xarxes socials. Aquesta vegada ho ha fet en motiu de la jornada del 8M per reivindicar el dret de les dones. La mare del difunt Álex Lequio, a través del seu compte d’Instagram, on acumula més de 740.000 seguidors, ha publicat un total de sis fotografies que ha acompanyat d’un llarg i dur text en contra de la parella de Pablo Iglesias, la ministra d’Igualtat, Irene Montero. Què li ha dit?\nAna Obregón, GTRES\n“La ministra d’igualtat ha convocat manifestacions, malgrat la pandèmia. Des del respecte li refrescaré la memòria perquè de vegades les connexions de les neurones, amb tant lío, ens van a poc a poc”. Així de taxatiu comença el fort text que la que fos parella d’Alessandro Lequio ha publicat. Tot seguit exposa quatre raons, segons el seu criteri, perquè les manifestacions a favor de les dones no es celebrin el proper mes de març del 2021. Entre altres coses, Obregón esmenta un estudi científic de l’Imperial College de Londres; recorda la manifestació del 8M del 2020 on Montero es va contagiar de coronavirus; fa referència a les últimes dades de persones, 400, mortes a Espanya per la malaltia i destaca que l’OMS recomana evitar concentracions massives. Aquesta és la publicació més polèmica d’Ana Obregón parlant del 8M:\n“La nostra ministra vol celebrar aquestes manifestacions perquè comenci la quarta onada abans d’acabar la tercera”, afirma l’artista, molt dura contra la parella de Pablo Iglesias. Una dura protesta que Ana Obregón acaba en forma de comparativa. L’actriu es compara amb la ministra d’Igualtat i diu això: “D’una mare soltera que ha cuidat, educat i treballat sense haver d’utilitzar (com diuen que has fet tu) una mainadera pagada amb diners públics; una mare que no ha tingut a Pablo perquè li compri un xalet i tenir un ministeri (quina sort); una mare que ha agafat de la mà al seu fill lluitant contra el càncer“. Una publicació a Instagram que Ana Obregón justifica dient que ha fet perquè vol conscienciar a tots de la pandèmia del coronavirus per “evitar més morts i això enalteix a la dona”. Amb tot, sentencia: “Que no us enganyin, eleveu les paraules, no la veu”. Respondrà Irene Montero?\n← Catalunya i Andorra refermen el compromís amb la publicació en català de la revista ‘El Correu de la UNESCO’ → Janning renova fins a final de la temporada


Manel Sanromà: “Si no despertem, seguirem pel camí de la decadència” | FET a TARRAGONA\nPublicat el 22 de Desembre, 2020\nManel Sanromà, al Balcó, mirant les vies del tren. Foto: Ricard Lahoz.\nAlgun dia a la setmana baixa a Tarragona a fer d’avi durant unes hores. Aquesta feina és la que l’omple més en aquest tram de la vida en què viu exiliat a Barcelona. Després d’una aventura a l’Aràbia Saudita, ara es dedica a fer de professor a la URV. Aprofitant una d’aquestes escapades puntuals, em cito amb Manel Sanromà al Balcó del Mediterrani, amb l’excusa de felicitar-lo pel títol de Fill Predilecte que li ha concedit l’Ajuntament de Tarragona.\nEntrevista a l’astrofísic, reconegut com a Fill Predilecte de Tarragona\nCom rep aquesta distinció?\nAmb sorpresa i molt agraït. Considero Tarragona com la meva mare i, per tant, que et reconeguin que has estat un bon fill em satisfà plenament, me’n sento molt estimat.\nQuina creu que ha estat la seva principal contribució a la ciutat?\nJo crec que he fet tres contribucions socials al país en petit (Tarragona) i al país en gran (Catalunya): són la Colla Jove, Tinet i el Punt cat. En els tres, he estat -amb altres persones- en el part des del primer moment.\nI en té una de predilecta?\nProbablement, la colla Jove. Perquè té un impacte en milers de persones amb noms i cognoms, algunes de les quals són els meus amics, i perquè representa un revulsiu casteller i social a la ciutat que ajuda a revitalitzar les festes.\nAra què viu fora de Tarragona, com veu la ciutat?\nVenint cap aquí em trobo aquesta meravella que és el Balcó (feia mesos que no m’hi arribava). I pensava que aquesta és la vista magnífica de la casa de ma mare, que és Tarragona, però que té el pis desendreçat.\n“Que el tren no passi soterrat és el fracàs de la meva generació”\nQuè vol dir amb aquesta metàfora?\nMira les vies… això del tren és un escàndol! La família de la meva mare no ha estat capaç de treure les vies. El tren hauria d’anar soterrat. És un fracàs de la meva generació. Els Nadals, Ballesteros… tots plegats no hem estat capaços de treure les vies, hem sigut uns incompetents. Hem perdut el tren, que ara passa lluny d’aquí, i ens hem quedat amb les vies per on només acabaran passant mercaderies. És al·lucinant!\nI vostè pot ajudar d’alguna manera a canviar la situació?\nLa meva contribució ha de ser dir-li a la mare: “Tens un pis fabulós, però l’has d’arreglar”. Vivint fora de Tarragona, és complicat que pugui fer-hi més coses. Si visqués aquí, faria merder. No pot ser! Mentre parlem tenim aquesta imatge des del Balcó (una de les millors vistes del Mediterrani), amb el Port al fons, que és un gran font de riquesa, però amb aquestes vies del tren que són el símbol de la nostra incompetència.\nPot contribuir a través de la política?\nNo, els partits polítics s’alimenten de mediocres i no tinc cap intenció de participar-hi.\n“Hem sigut conformistes els últims 40 anys, ni radicals ni brillants”\nPer què ha fracassat la seva generació?\nNo hem estat ni radicals ni brillants, agafant un lema de l’alcalde Nadal. Hem sigut conformistes. Recordo com l’any 1978 uns quants vam salvar el teatre romà, se l’estaven carregant davant els nostres nassos! Això, que era un acte radical, després no ha tingut continuïtat. Massa conformisme, aquí es viu bé i els alcaldes que hem tingut en democràcia en són una mostra, un reflex d’aquest caràcter dels tarragonins.\nQuè espera de l’alcalde actual?\nEncara conserva el benefici del dubte perquè porta poc temps, però té un problema, com molts altres polítics: el partit. Un exemple: fa pocs dies jo signava un manifest per treure de la costa les mercaderies ferroviàries i l’alcalde Ricomà em deia que aquest tema ho solucionaran a través de la negociació amb Madrid. Qui s’ho creu això? L’alcalde de Tarragona ha de ser una veu collonera permanent en aquest tema i no deixar-ho en mans del seu partit. Confio en la persona, en Pau Ricomà, però em temo que el joc polític li sobrepassarà.\n“Costarà una generació sencera tornar a aixecar Tarragona”\nQuin és el gran repte actual de Tarragona?\nSaber què vol ser de gran. Una ciutat és com una persona: si s’adorm, després costa molt llevar-se. I em serveix un exemple actual del món dels castells: estic proposant que l’activitat castellera torni al més aviat possible perquè com més temps es trigui, més difícil serà la recuperació, haurem perdut bou i esquelles.\nVol dir, doncs, que Tarragona està adormida?\nSí, en aquests últims 40 anys Tarragona ha estat pràcticament adormida, llevat d’alguns moments puntuals. La ciutat ha de despertar, encara que costi molt. D’aquí vint anys, el món serà molt diferent i, per tant, la indústria instal·lada aquí serà molt diferent. Hem de pensar quin model de ciutat volem per les properes dècades. Perquè, fins ara, de model no n’hi ha hagut. Si no despertem des del teixit social, seguirem pel camí de la decadència. Costarà una generació sencera tornar a aixecar Tarragona, però com més temps triguem, més complicada serà la rehabilitació.