Crònica de la sessió sobre CACHADA en el Cine Club ACCIÓ DOCUMENTAL + del dia 11/3/2020 - ACICOM\nAudiovisual Cinema Ciutadania Consum Cultura Gènere Participació Treballadors de la Comunicació Vida associativa Violència i Comunicació\nEl Documental de l’11 març, “CACHADA” , dins el cicle del cine club ACCIÓ DOCUMENTAL +, i organitzat per ACICOM, es va projectar, com es fa habitualment, a la sala d’actes de l’OCTUBRE Centre de Cultura Contemporània\nEl llargmetratge de la directora espanyola Marlén Viñayo ha sigut reconegut i premiat a múltiples certàmens estatals i internacionals, i es desenvolupa a El Salvador.\nÉs una obra dins altra obra, on podem observar la força del Teatre per experimentar, reviure i el més important, com aquesta ferramenta escènica fa empoderar a cinc dones, que són venedores ambulants al seu país, sobre les experiències viscudes dins i fora de sa casa.\nL’acte va ser presentat pel president d’ACICOM José Ignacio Pastor i per Joan Lloret també d’ACICOM i coordinador d’Acció Documental, i d’ACPV va estar Rubén Pitarc, Programador cultural. Tots ells van estar acompanyats per Mari Pau Pons, Directora de Teatre Pont Flotant, i per Milagros Nuñez del Programa Valencià de Protecció Integral i d’Acolliment de Defensors i Defensores de Drets Humans.\nPosteriorment a la visualització del documental tinguérem un col·loqui entre les persones convidades i el públic assistent que, malgrat ser menys nombrós que habitualment per la situació del Coronavirus a nivell estatal e internacional, va participar de forma sensible i interessada.\nVa actuar com a moderadora Xelo Sanz Campos, pedagoga i tècnica en Espai Dones i Igualtat de l’Ajuntament de València, també sòcia d’ACICOM.\nEl col·loqui va començar amb les primeres intervencions de les persones convidades al col·loqui:\nVa iniciar el debat la moderadora que va fer una reflexió en el sentit que l’Espai Dones de l’Ajuntament actuen recolzant a les dones i al respecte va comentar que reben casos de dones llatinoamericanes que arriben al nostre país havent patit situacions semblants al que mostra el documental.\nUna segona intervenció va ser la de Mari Pau Pons, on va incidir, com a professional del teatre que és, dient que el documental estava molt bé conduït, ens fa empatitzar. A més va comentar que la directora teatral que treballa amb les venedores té una sensibilitat extraordinària per a la “sanació”. Les actrius fan un procés intern que les fa canviar. Per\núltim va afegir sobre el significat del Teatre que aconsegueix, a diferència d’altres ferramentes, arribar més enllà.\nL’última de les intervencions en aquesta primera ronda participativa la va fer la representant del Programa Valencià de Protecció Integral i d’Acolliment de Defensors i Defensores de Drets Humans, on va expressar que el tema del Documental es viu a diari al seu país: Colòmbia; que la forma de treballar amb el teatre és una teràpia per expressar els sentiments. La mateixa convidada va afirmar que el documental mostra per a ella un temps viscut i patit a la seua vida. En definitiva, ho va dir al llarg de la tertúlia, aquesta escenificació és el procés del teatre sanador.A continuació ja amb la intervenció del públic assistent es van fer diversos comentaris i reflexions:\nUna de les reflexions fou que és un documental apassionat, que ens transmet moltes emocions, un film meravellós, un pensament, i que és una situació que ocorre a altres països i també ací.\nTambé es comenta que l’obra es representarà a València al Setembre proper.\nUna altra de les assistents agraeix a l’organització, i constata la presència de la violència sobre les dones en els conflictes armats intensos. Al respecte la representant de Protecció integral i d’Acollida de defensors i defensores dels Drets Humans esmenta que la violació és un arma habitual de destrucció en les guerres. I així es demana des d’algunes participants un compromís amb Milagros per ajudar a sanar a les dones en qualsevol lloc del món.\nPer part d’un dels participants que comenta sobre com el teatre és un element catàrtic i que en aquest cas afavoreix el traure la veritat des de dins. En un altre moment diu sobre la importància dels elements de fons com la pobresa o el masclisme i d’ací que caldrà tindre en el futur una perspectiva social.\nUna altra de les reflexions al voltant de l’anterior va vindre del que va dir la directora de teatre i com aquest permet posar-te en el lloc de l’altre i va afegir com actualment en el teatre es treballa des de l’autobiografia. També va recalcar com la directora fa el treball amb les dones, sobretot quan les emocions ixen, a través del tacte i la cura, i com els insisteix a les dones que tinguen confiança per poder parlar. I així va continuar dient Mari Pau que aquestes dones tenen el cos per als altres, i com tenen la possibilitat de tindre l’oportunitat de treballar des del cos, la veu o la imaginació. En la part final de la seua reflexió diu que les dones aconsegueixen veure a través d’altres com els seus fills, com el teatre sana i també la importància de l’acceptació del mateix cos.\nUna altra de les intervencions de la representant municipal va anar en el sentit d’apoderament de les dones i com des del mindfulness es pot ajudar a les dones a traure la violència patida.\nMilagros Nuñez va explicar la situació al seu país, on si denuncies les situacions semblants al que s’ha vist al documental estan amenaçades, maltractades i fins i tot mortes. En definitiva les dones allí pateixen la guerra en els seus cossos, el país no les recolza. I per això ací a terres valencianes se sent segura, al contrari que al seu país, on a partir de les 5 de la vesprada són perseguides i d’ací que va demanar suport per part d’altres països donades les dificultats per visualitzar la terrible situació.\nJa en la part final del debat es va dir sobre la importància de l’educació, a més d’altres ferramentes com polítiques o judicials.\nEl president d’ACICOM va comentar sobre la reproducció dels models viscuts i com ara el tema tractat hui ja ens xoca perquè comença a haver-hi una sensibilització gràcies entre altres al teatre o l’escola, on es pot fer una bona actuació en favor de l’apoderament de les dones.\nPer últim i en paraules de Milagros que va expressar la seua identificació amb alguna de les protagonistes del documental projectat.\nPodeu veure el reportatge fotogràfic de la sessió punxant en la foto de sota aquestes línies\nDesprés d’anunciar per abril el proper documental “HONEYLAND” es va donar per finalitzada la sessió.\nAcció Cultural P.V.Acció Documental +acicomaudiovisualcinemaciutadaniacreació de públicsculturademocràciadieta mediàticaDocs Barcelonadocumentalsigualtatparticipació ciutadanapersones associades ACICOM


Corral de can Planas | Mapes de Patrimoni Cultural\nCorral de can Planas\nCorral de can Planas Fogars de Montclús\nCal prendre l'itinerari que puja des de Fontmartina al turó de l'Home.\nEdificació en ruïnes situada a prop del sot de Garralps. És un estructura de planta rectangular, que conserva part dels murs de façana, fets de pedres de dimensions variables disposades en filades irregulars. No s'observen restes de la coberta.\nInventari Patrimoni Construït del Montseny: 08081221.\nAquest corral construït en un moment cronològic indeterminat, s'ha de relacionar amb la resta d'estructures de pràctiques econòmiques basades en la ramaderia i el pastoreig. Són estructures senzilles amb les funcions d'aixopluc, magatzem, i resguard durant uns períodes determinats de l'any. La seva construcció és força modesta, utilitzant material perible i pedra local. En quant a la seva adscripció cronològica, es relaciona amb la resta de construccions basades en l'explotació de les parts més altes de la muntanya, datades a partir del segles XVII i XVIII.


Simfonia Praga de Mozart · TEMPORADA OBC - TRESC\nAcollint els autors d'aquest programa, Viena n'hauria tingut prou per ser considerada la capital de la música. L'un darrere l'altre, hi van viure i van estrenar-hi les seves obres quatre dels compositors més importants de tots els temps: Haydn, Mozart, Beethoven i Schubert. Jan Willem de Vriend els fa coincidir en aquest programa on queda palesa la varietat d'estils i de llenguatges que van coexistir en el món de la música entre el Classicisme i el primer Romanticisme. Sentirem l'enèrgica obertura de l'arpa màgica on el lirisme de Schubert s'imposa des de l'inici i el Concert per a trompeta per excel·lència, el de Haydn, en mans de la nostra solista, Mireia Farrés. La segona part amb La Victòria de Wellington de Beethoven, obra marcial amb canonades incloses i tanca el concert una de les simfonies més populars i grandioses de Mozart, la que va dedicar a la ciutat de Praga perquè, tal com deia el mateix autor: ¿els meus praguesos sí que em comprenen".


El salari de la por – Georges Arnaud | ePubGratis\nRegions petrolíferes: terra de promissió en la qual us podeu fer milionari o, més sovint, morir de fam. Amb mil dòlars per barba, quatre homes, al voltant d’uns camions, porten dos carregaments de nitroglicerina destinada a «bufar» el petroli que flameja, cinc-cents quilòmetres enllà, a la sortida d’un pou.\nQuatre homes, a través de planes àrides, per carreteres fetes malbé en què cada sotrac pot provocar l’explosió, han pres la mort a càrrega. Quatre homes joves que tenen por però que voler viure i aquests mil dòlars són l’única possibilitat d’evasió de l’infern. L’angoixós enfrontament amb la mort durarà tota la narració, en el decurs de la qual aquests quatre homes juguen a tot o res.


Illa admet ara que el govern espanyol va actuar ‘tard’ contra la Covid-19\nEl ministre de Sanitat espanyol, Salvador Illa, ha reconegut a la comissió de sanitat del congrés que el govern espanyol va actuar ‘tard’ contra la Covid-19. Tanmateix, ha insistit que l’estat espanyol va actuar abans que altres estats, amb l’argument que l’endemà que el Centre Europeu per a la Prevenció i el Control de les Malalties (ECDC) es va declarar l’estat d’alarma.\nIlla ha dit que el desconfinament és la fase ‘més delicada’ de la pandèmia del coronavirus, i ha demanat que es mantingui ‘el mateix grau de responsabilitat social que hi ha hagut fins ara’. En aquest sentit, ha advertit que no es pot descartar que hi hagi un rebrot del virus o una segona onada i ha assegurat que el govern espanyol està a punt per a actuar en cas que això passi.\nRespecte de les franges horàries per a la sortida de la canalla i de la gent gran al carrer, Illa ha dit que el govern espanyol es planteja fer nous canvis en funció de la calor, però no ha concretat quan ni com es farien els canvis.


El Projecte Sèpia multiplica per sis el nombre d’incubadores i incorpora unes jornades gastronòmiques a l’Escala – Guia de Roses\nHome ALT EMPORDÀ L'ESCALA El Projecte Sèpia multiplica per sis el nombre d’incubadores i incorpora unes jornades gastronòmiques a l’Escala\nEl Projecte Sèpia, iniciat l’any passat a l’Escala amb l’objectiu d’afavorir la reproducció d’aquesta espècie, multiplicarà per sis aquest any el nombre d’incubadores.\nAquest any, a més, en col·laboració amb l’Agència de Desenvolupament Econòmic i Turístic de l’Escala, es creen les jornades gastronòmiques de la sèpia.\nAquest any s’ha decidit potenciar la instal·lació d’incubadores, passant de les dues que es van utilitzar com a prova pilot l’any passat a les dotze de què es disposa aquest any. A la campanya anterior es van aconseguir incubar un total d’11.400 ous de sèpia i 118.500 de calamar -el màxim que permetien les dues incubadores-, rescatats de les xarxes dels pescadors on els animals els havien dipositat per error. Són exemplars que fins a la implantació del projecte es perdien i que ara es garanteix un alt índex de supervivència (entre el 83 i el 95%). Aquest any ja s’han superat àmpliament aquestes dades i els pescadors ja han recuperat cap a 450.000 ous de calamar i 14.000 de sèpia, tenint a més en compte que la reproducció d’aquesta darrera s’ha endarrerit aquest any per les condicions del mar.\nAquest any no està previst col·locar la línia de sepieres que ja es va provar amb èxit l’any passat (es calcula que s’hi van dipositar uns 102.930 ous de sèpia i 868.500 ous de calamar) i s’ha apostat per reforçar el sistema d’incubadores. Sí que hi haurà dos punts en què s’instal·laran sepieres visitables, amb l’objectiu de fer difusió del projecte i impulsar també el seu vessant de recurs econòmic i turístic. Aquestes sepieres seran a 2-3 metres de fondària. Com l’any passat, una serà davant la costa d’Empúries, a les Muscleres Grosses. L’altra, nova aquest any, serà davant la platja de l’Estartit.\nDe bon principi, el Projecte Sèpia ha buscat una repercussió que vagi des de la vessant mediambiental -la pròpia recuperació i potenciació de l’espècie- a la divulgació, però també al retorn econòmic i turístic. En aquest sentit, s’està treballant, amb el suport de la confraria de pescadors de l’Escala, en la creació d’un distintiu per als pescadors que comercialitzin sèpies de la zona. I, en col·laboració amb l’Agència de Desenvolupament Econòmic i Turístic de l’Escala, aquest any se celebrarà la primera edició de les Jornades Gastronòmiques de la Sèpia. Una quinzena de restaurants ja han confirmat la seva participació i entre l’1 i el 15 de juny oferiran menús especials amb aquest producte com a ingredient destacat. “És una forma més de contribuir a promocionar la gastronomia local, partint d’un producte de qualitat, de quilòmetre zero, i d’un projecte sostenible i arrelat al territori que li dóna un gran valor afegit”, remarca l’alcalde de l’Escala, Víctor Puga.\nEl Projecte Sèpia és coordinat pel biòleg Boris Weitzmann i el pescador escalenc Isaac Moya, amb l’Ajuntament de l’Escala i el Parc Natural del Montgrí, les Illes Medes i el Baix Ter com a patrocinadors principals i la col·laboració dels pescadors de l’Escala i de l’Estartit.\nA més, s’han implicat en el projecte una vintena de col·laboradors (Càmping Castell Mar, Club Nàutic l’Estartit, Agrupació Nàutica Llevantina, L’Aquàrium de Barcelona, LowImpactFishers Europe, Associació de Càmpings de Sant Pere Pescador, Club Nàutic l’Escala, Hotel Spa Empúries, Empuriaport, Càmping Illa Mateua, Nautilus Subaquàtic Vision, Celler de Can Roca, El Molí de l’Escala, Vacances Costa Brava, Rycsa, Tònic Art i Comunicació, Construccions i Estructures Empúries, Ajuntament de Torroella de Montgrí, Quercus Sàpiens, Construccions i Estructures Manu i Motor l’Escala), a part de les petites aportacions que s’han rebut a través d’un projecte de micromecenatge.\nAquestes aportacions han permès fer créixer el projecte i incorporar novetats com l’adquisició d’una petita embarcació per transportar els materials i dur a terme les feines que requereix el dia a dia.\nprevious Les restes de la torre de la Punta s'integraran al projecte del front marítim\nnext Alumnes de català i parelles lingüístiques de l’Alt Empordà, la Garrotxa i el Ripollès visiten el MAC Empúries i el MASLE de l’Escala


Brussel·les proposa una intervenció directa dels bancs - VilaWeb\nDimecres 30.05.2012 14:23\nLa comissió demana a Espanya que apugi l'IVA i acceleri l'endarreriment de la jubilació a canvi d'un any més per complir el dèficit\nLa comissió europea ha proposat avui que el fons de rescat de 500.000 milions d'euros aporti diners directament als bancs, sense necessitat que l'estat s'hagi de sotmetre a un pla d'ajustament. 'Per acabar el vincle entre els bancs i el deute públic podria considerar-se la recapitalització directa per part del mecanisme europeu d'estabilitat', diu el document de recomanacions presentat per Brussel·les. A més, la comissió donaria un any més de termini a l'estat espanyol per complir l'objectiu de dèficit del 3% a canvi de més ajustaments.\nL'executiu comunitari suggereix de crear a llarg termini una mena d'unió bancària que implicaria una coordinació més gran en supervisió i un sistema únic de garantia de dipòsits. I també proposa, a llarg termini d'emetre eurobons, per frenar els problemes del deute que tenen estats com l'espanyol. 'Seria un senyal molt important sobre la solidesa i la irreversibilitat de l'euro', ha dit el president de la Comissió, Jose Manuel Durao Barroso.\nMés informació: Quins nous sacrificis demana la UE a Espanya?\nAnàlisi d'Ernest Sena: Nacionalitzar la banca\nEditorial de Vicent Partal: Que algú ensenye el bazuca!


Conservació - KidsOfCoral\nConservació del corall\nDecoloració del corall\nQuan pensem en els esculls coral·lins ens imaginem una gran varietat colors i una proliferació de vida marina. No obstant això, els coralls són extremadament sensibles a l’augment de la temperatura de la mar. Quan l’aigua s’escalfa es veuen obligats a expulsar les algues amb les quals viuen en harmonia simbiòtica i, com a resultat, es descoloreixen i moren, un procés anomenat decoloració del corall. Al voltant del 70 % dels esculls coral·lins d’arreu del món s’han vist perjudicats per l’augment de temperatures entre el 2014 i el 2017.\nOceans més nets\nTot acaba anant a parar a l’oceà, inclosos els plàstics. Cada any s’aboquen al mar… 8 milions de tones de residus plàstics! El consumisme i la producció en sèrie han desembocat en el consum excessiu del plàstic d’un sol ús, sense tenir en compte les terribles conseqüències que té per al medi ambient. Si a això hi sumem les males infraestructures de reciclatge dels països en vies de desenvolupament, el resultat ha estat una gran crisi per als nostres oceans.\nS’han arribat a trobar microplàstics dins de centenars d’espècies marines. A més, alguns grans animals marins també estan morint per culpa d’haver ingerit residus plàstics. És fonamental canviar ràpidament la nostra actitud envers els residus ara que encara som a temps de salvar els mars i oceans.\nL’educació té una importància cabdal a zones com el Triangle de Corall, perquè és molt important dotar les comunicats locals de les habilitats necessàries per gestionar els seus recursos marins tan valuosos d’una forma sostenible en el futur. L’accés a una bona educació és realment important per conscienciar tothom de la necessitar de treballar per a la conservació marina en aquestes comunitats.\nEls joves, tant si viuen a prop dels esculls coral·lins com si no, han de comprendre que l’equilibri de la flora i fauna marina és molt delicat i es pot veure perjudicat per les conductes humanes, que estan provocant l’augment de temperatura, l’acidificació i la contaminació del mar.\nA més de garantir l’accés a una bona educació i a bons mestres, incorporar als plans d’estudi locals activitats com la neteja de les platges i les excursions amb fins mediambientals poden ajudar a conscienciar els nens i joves sobre els problemes de conservació.\nTots hem vist imatges de petroliers i desastres marins ocasionats pels vessaments de substàncies contaminants al delicat ecosistema marí, com el que va succeir l’any 2018 en l’escull de Nova Caledònia. Però els contaminants també poden provenir del combustible dels vaixells i, malgrat que en petites proporcions, fins i tot de les cremes de protecció solar utilitzades pels turistes, per no parlar dels microplàstics que s’escolen de forma invisible a través de la cadena alimentària dels ecosistemes marins.\nCombatre la contaminació en la seva font d’origen és l’única manera d’evitar la destrucció de la fràgil vida marina, que no pot absorbir les substàncies tòxiques.\nSegons l’Organització de les Nacions Unides per a l’Agricultura i l’Alimentació (FAO) existeix seguretat alimentària quan «totes les persones tenen, en tot moment, accés físic i econòmic suficients a aliments innocus i nutritius, per satisfer les seves necessitats alimentàries i les seves preferències quant als aliments, amb la finalitat de poder tenir una vida activa i sana».\nAra que els esculls coral·lins estan amenaçats per culpa de pràctiques pesqueres insostenibles i de l’escalfament dels oceans, la seguretat alimentària i els ingressos de 500 milions de persones depenen dels esculls, la qual cosa constitueix tot un repte.\nPer això cal preservar els coralls, recuperar-los si escau i gestionar amb cura la pesca de les comunitats locals per tal de salvaguardar la biodiversitat marina.\nNomés un percentatge molt petit dels oceans del món estan protegits, és a dir, es gestionen acuradament, tot mantenint les fonts d’aliments i protegint la seva biodiversitat per tal de preservar la font d’ingressos i d’ocupació de les comunitats locals.\nEls Fons Mundial per la Natura defineix les àrees marines protegides com a «àrees designades i administrades de manera efectiva per tal de protegir els ecosistemes, processos, hàbitats i espècies marines, a fi de contribuir a la restauració i reposició de recursos per a l’enriquiment social, econòmic i cultural». Cal protegir els hàbitats crítics de l’oceà per evitar posar en perill la biodiversitat marina.\nRegeneració del corall\nFins i tot als indrets on els esculls coral·lins s’han vist destruïts o reduïts dràsticament, per exemple per culpa dels casos de decoloració del corall de l’any 2014 i 2017, encara hi ha esperança de recuperar-los. El corall es pot cultivar, igual que es cultiven les plantes en un jardí. Es poden agafar trossos sans de corall viu i col·locar-los en estructures verticals de forma que, si tot va bé, estiguin exposats al fenomen de la fresa massiva i els pòlips fertilitzats puguin adherir-se a les estructures i créixer. Amb el temps, i una mica de manteniment per eliminar l’excés d’algues, aquestes estructures de formació de corall es poden tornar a trasplantar als esculls coral·lins danyats perquè hi arrelin.


La regidoria d’Urbanisme ha organitzat dues jornades més de participació al voltant del Pla General d’Ordenació Urbana amb el propòsit d’explicar i donar a conèixer a la ciutadania les noves propostes i millores al Pla General. Es tracta de sengles debats oberts que tindran lloc el dimarts 18 de setembre a les 19:00h a la Casa de Cultura d’Altea i dijous 20 de setembre, també a les 19:00h, al Centre Cultural d’Altea la Vella. - Altea Digital\nLa regidoria d’Urbanisme ha organitzat dues jornades més de participació al voltant del Pla General d’Ordenació Urbana amb el propòsit d’explicar i donar a conèixer a la ciutadania les noves propostes i millores al Pla General. Es tracta de sengles debats oberts que tindran lloc el dimarts 18 de setembre a les 19:00h a la Casa de Cultura d’Altea i dijous 20 de setembre, també a les 19:00h, al Centre Cultural d’Altea la Vella.\nBaix el lema "aprèn a utilitzar l'energia i redueix…\nEls dies 8 i 9 de novembre, a la Casa de Cultura, té…\nAmb motiu de la celebració del Dia Mundial de les…


Els clubs esportius locals donen per tancada la temporada ·\nRedacció 29 abril 2020 5 min read\nAmb l’inici del confinament totes les competicions esportives es van paralitzar. Entre els esportistes, els tècnics i els aficionats hi havia el dubte si aquestes es tornarien a engegar. Amb l’allargament de la quarantena la majoria de federacions s’han vist obligades a finalitzar les diferents competicions. Aquesta situació tan anòmala ha deixat a mitges la temporada dels equips locals.\nEl futbol català suspès a l’espera d’una resolució\nLes temporades pels equips locals de futbol del poble s’han acabat. La Federació Catalana de Futbol ho va confirmar el passat dijous 23 d’abril en un comunicat on anunciava que obria un termini de consulta amb els clubs abans de determinar la resolució definitiva sobre classificacions i ascensos i descensos. En aquest també es s’avisava que s’instaurarà un paquet de mesures per ajudar econòmicament als clubs i per això s’iniciaran un seguit de contactes per conèixer la situació d’aquests.\nEn les últimes jornades, abans de l’aturada pel confinament, el Ripollet Club de Futbol estava a la cinquena posició. Els roig-i-negres van tancar el 2019 com a líders i a poc a poc van veure com els seus perseguidors els sobrepassaven en la classificació.\nUna situació molt diferent de la que vivia La Peña Pajaril. L’equip ripolletenc tanca la lliga en novena posició, a la zona mitjana de la taula. A Quarta Catalana el Can Mas marxava tercer a quatre punts del primer i segon classificat, les dues places d’ascens. A la mateixa categoria l’EFB Ripollet tanca la temporada en setena posició amb trenta punts.\nPer la seva banda el femení de l’EFB es trobava en una situació molt semblant al masculí. En la dècima posició, molt lluny de les posicions d’ascens.\nL’equip masculí de Fubtol Sala mantindrà la categoria\nEls sèniors masculí i femení del Futbol Sala Ripollet juguen categories nacionals i la decisió depèn de la Real Federación Española de Futbol. S’ha acordat que no hi hagi descensos i per tant ambdós equips mantindran la categoria tot i que el masculí marxava en posicions de baixar. Per la seva banda les noies d’Iñaki Forcén estaven en la zona mitjana de la taula en novena posició amb 33 punts.\nEl bàsquet suspèn i dubta sobre l’inici del pròxim curs\nLa Federació Catalana de Bàsquet va suspendre el 23 d’abril les categories inferiors i el 28 també els sèniors. Anunciava també que ja treballa en una proposta final que “no contempli cap descens per aquesta temporada (…) i que els ascensos es ponderin en funció del sistema final de cada competició.”\nEl confinament va tallar la ratxa ascendent del Galval Motor – Club Bàsquet Ripollet. Els blaus havien escalat fins a la segona plaça a la jornada 21 i es trobaven a dues victòries del primer classificat, l’Artés. Així que caldrà esperar.\nL’equip femení també es trobava en una dinàmica positiva. Havien aconseguit la quarta posició.\nA més del punt i final a aquesta temporada el comunicat de la federació de bàsquet també mira a la pròxima campanya i anuncia que “no sembla que es pugui garantir l’inici de les competicions en les dates que eren habituals fins ara”. Un aspecte que segurament patiran també altres esports.\nSuspensió de les lligues i els campionats de Tenis Taula\nLa Real Federació Espanyola de Tenis Taula va ser de les primeres en pronunciar-se. L’1 d’abril ja va comunicar la suspensió de les lligues i els campionats estatals.\nL’Autoescola Tatchepol Club Tenis Taula Ripollet va anar de menys a més i ha acabat la temporada en cinquena posició amb 18 punts a sis de les places d’ascens. Per la seva banda el masculí ha tancat el curs novè amb 12 punts a quatre punts del descens. S’asseguren la permanència.\nL’Hoquei, que anava segon, no podrà optar a l’ascens\nEl Club Hoquei Ripollet Serveis Immobiliaris tanca la temporada amb certa tristor. El Comitè Català d’Hoquei Patins va decidir que Nacional Catalana finalitzaria amb un únic equip que ascendeixi de categoria, el primer classificat. L’equip local s’havia establert en la segona posició a cinc punts de l’Espanyol. Els ‘pericos’ encara s’havien d’enfrontar amb els ripolletencs i el tercer classificat, el Lleida. Un altre equip que haurà d’esperar per aconseguir pujar de categoria.\nEls equips d’handbol mantindran la categoria\nLa Federació Catalana d’Handbol també ha tancat les temporades. Ho fa anunciant que més endavant farà arribar al club propostes de resolució però avança que “el principi bàsic que aplicarà la FCH per definir com s’acaba la temporada actual i com es planteja la temporada 2020/2021 és que hi hagi ascensos però no descensos”.\nEl Club Handbol Ripollet es trobava a tres punts del play-off d’ascens a Segona Catalana mentre que el Club Handbol Joventut Ripollet es trobava a sis punts de les places d’ascens per pujar a Tercera. Per la seva banda el femení del Joventut tancarà la primera temporada de l’equip en dotzena posició.\nL’atletisme, el patinatge i el tenis ajornen els campionats\nTant l’atletisme com el patinatge o el tenis, en tractar-se d’esports individuals, estan a l’espera de conèixer quan es podrà tornar a l’activitat per saber si serà possible reprogramar els campionats. Així guanyen temps abans de suspendre’ls definitivament però és evident que en cas que es puguin disputar algunes competiciones a partir del setembre, no es podrà fer tot el programa habitual. Són també aquestes federacions les que ja han avançat als clubs esborranys de plans de reactivació de l’activitat, ja que la data i la forma com es torni als entrenaments marcarà si es poden celebrar o no competicions aquest 2020.\nQueda suspesa la festa de l’esport escolar\nLa regidoria d’esports ha informat als centres escolars de la suspensió de la Cloenda de l’Esport Escolar. Es dona per tancat així el curs esportiu al municipi.\nTags: atletisme Basquet Coronavirus esport escolar futbol futbol sala handbol hoquei patinatge tenis Tenis Taula\nPrevious: L’esport local s’adhereix a la campanya ‘T’ho estàs perdent’\nNext: El Club Bàsquet Ripollet acaba subcampió i tindrà una plaça a Lliga EBA


Ets a: Inici > Notícies > Berga organitza un cinefòrum sobre el racisme institucional que es realitzarà el 25 de gener al Teatre Patronat\nBerga organitza un cinefòrum sobre el racisme institucional que es realitzarà el 25 de gener al Teatre Patronat\nData de publicació: 20.01.20\n‘El racisme mata. Les múltiples cares del racisme institucional’ és el títol del documental realitzat per S.O.S. Racisme que es projectarà el proper dissabte, 25 de gener, a Berga. Es tracta d’una iniciativa impulsada per l’àrea de Feminisme, LGTBIQ+ i Societat Inclusiva per generar un espai de diàleg sobre les conseqüències del racisme institucional a partir de reflexions i experiències per construir una realitat alternativa més justa. L’activitat pretén mostrar com el racisme present a les fronteres, a les lleis i a la societat pot acabar amb els somnis de moltes persones, els seus drets, els valors de la societat i, en alguns casos, amb la vida.\nSessió de cinema i debat\nLa projecció del documental es completarà amb un debat dinamitzat per S.O.S. Racisme en què es tractaran diverses qüestions com per exemple: les conseqüències del racisme i la xenofòbia, les polítiques migratòries, els Centres d’Internament d’Estrangers (CIE), el procés de regularització i la gestió de les fronteres, la influència dels mitjans de comunicació i el tractament de la informació, el paper de la ciutadania en la lluita contra el racisme i la defensa dels drets humans, la convivència i la cohesió social. El cinefòrum és una activitat gratuïta que es portarà a terme a les 6 de la tarda, al Teatre Patronat de Berga i compta amb la col·laboració de l’entitat 9,5 mm Grup Internacional Cinematogràfic.\nUn documental amb rerefons social\nL’audiovisual consta de diversos blocs temàtics: els Centres d’Internament d’Estrangers (CIE), la política migratòria i les fronteres entre països, i també compta amb la intervenció de persones referents en la lluita pels drets humans com Alícia Rodríguez, del Servei d’Atenció i Denúncia (SAiD); Cristina Fernàndez, de l’Observatori del Sistema Penal i els Drets Humans (OSPDH); Norma Falconi, de Papers i Drets per Tothom, o Rafael Ribó, del Síndic de Greuges.\nEn defensa de la igualtat de drets i oportunitats\nEl documental estrenat l’any 2016 forma part de la campanya ‘Tancarem el CIE’ promoguda per S.O.S. Racisme després que l’Ajuntament de Barcelona ordenés el cessament de l’activitat del CIE situat a Zona Franca per manca de llicència d’activitats i que, posteriorment, el Ministeri de l’Interior del govern espanyol decretés la seva reobertura. S.O.S. Racisme és una entitat que des del 1989 treballa per defensar la igualtat de drets i oportunitats de totes les persones que formen la societat, des de l’acció antiracista. Podeu consultar més informació sobre la lluita contra el racisme i la xenofòbia al web www.sosracisme.org.\nCartell - Cinefòrum 'El racisme mata'\npdf Arxiu PDF (2,95 Mb) - Data de publicació: 15.01.20


Israel, Gaza… l’article d’Antoni Puigverd: “Cristians” | Josep Maria Quintana\n« Al país s’enforteixen els extrems\nEls Pujol han decidit embolicar la troca »\nIsrael, Gaza… l’article d’Antoni Puigverd: “Cristians”\nDilluns passat, Antoni Puigverd abordava a La Vanguardia un tema tan greu com conflictiu per les reaccions viscerals que provoca, en parlar de la violència que sofreixen avui els cristians en algunes zones del planeta davant la indiferència dels països occidentals. Ell, però, no vol comparar la devastació i els morts causats pels bombardejos israelians de Gaza amb la persecució, les matances i l’èxode dels cristians de Mossul i el nord d’Iraq, a càrrec de les milícies islamistes. “El dolor per les tragèdies bèl·liques és igual a totes guerres –afirma, i això perquè- el sofriment humà és tan intens a les planures de Nínive com a les platges de Gaza. Totes les víctimes pateixen igual.” Per tant, no es pot “establir un rànquing de víctimes segons l’afecte que ens susciten o la pietat que ens provoquen, però, el fet és que unes víctimes ens fan mal al cor i d’altres ens rellisquen per l’esquena.”\nPuigverd és molt gràfic quan diu que “veure cadàvers de nens palestins en braços d’un pare que brama envoltat de dones que ploren ha commogut tots els benintencionats del planeta, mentre que una sonora indiferència presideix l’èxode i la desaparició dels cristians orientals. Fa 50 anys, a bona part de l’Orient bíblic (Palestina inclosa), els cristians eren més del 25% de la població. Ara són residuals. Les bombes israelianes han estat descrites com l’obra d’un monstre sense entranyes, obsessionat a triturar els indefensos habitants de Gaza. Però no hi ha ningú que s’emocioni amb les víctimes de l’expeditiva neteja religiosa que estan imposant entre l’Iraq i Síria les milícies islàmiques.”\nPuigverd no denuncia tan sols el fet sinó que va fins a l’arrel quan afirma –colpidorament per a nosaltres- que “una neteja tan radical no l’hem permesa, només, per falta d’imatges emotives. La permetem perquè també nosaltres, els països de tradició cristiana, considerem execrable, prescindible o superable la nostra herència religiosa. No ens fa res que es perdi. Girem el cap, potser fins i tot complaguts: si nosaltres ens hem alliberat de la tradició religiosa, ¿per què ens ha de preocupar que aquells vells cristians d’Orient en siguin alliberats per força?”\nA més del que opina Puigverd –que subscric-, jo m‘he demanat quina altra raó hi pot haver que ens faci tan selectius a l’hora d’avaluar aquesta realitat. Ho vaig plantejar ahir a taula i el meu fill em va respondre:\n-Perquè pensem en binari. En un món de bons i dolents. I aquí rau el nostre error.\n-Explica’t més –que jo li faig.\n-Observa que els palestins refugiats al Líban viuen a camps de refugiats de fa dècades –ell em respon-. De fet, la majoria hi han nascut. Però a pesar d’això no tenen dret a la ciutadania libanesa. La realitat és que els palestins del Líban no tenen cap dret, viuen com a subhumans, en un apartheit que no té res a envejar al que els israelians sotmeten els palestins dels territoris ocupats, convençuts que “el Senyor estima més els portals de Sió que totes les viles de Jacob”, com assegura el salm 86. Però t’asseguro –afegeix- que els àrabs de Palestina no són millors que els del Líban. Entre ells també es tracten pitjor de com cadascun d’ells tracta als animals. Recorda sinó com Hamàs tirava per la finestra militants del Fatah durant el cop d’estat que els va donar el control de Gaza. I també la cruent reacció de Fatah a Cisjordània. Però no és només això, perquè tampoc són millors els àrabs de Síria i de l’Iraq. Avui, la crucifixió de l’adversari o la decapitació d’aquest i l’exposició del cos a la plaça pública són armes de guerra usades per ISIS en la seva decisió de crear estats islàmics purs; i Bashar Al-Asad està emprant, a Síria, armes prohibides contra els seus propis ciutadans. I si vols et parlo també dels egipcis, que, al meu entendre, són tan culpables de l’inhumà bloqueig de Gaza com ho és Israel. I es tracten entre ells pitjor del que tracten els animals. Perquè… quants germans musulmans han estat condemnats a mort o directament eliminats pel nou règim del general Al-Sissi? Centenars. Segur que ompliria pàgines i pàgines amb més exemples com aquests.\n-Què em vols dir amb això: que Israel s’està comportant com ho fa tothom a aquella regió del món?\n-Sí, perquè el context israelià no és europeu. Nosaltres, els europeus (sobretot els d’esquerres), som molt durs amb Israel perquè creiem que és un estat de matriu europea i esperem que tingui un model republicà basat en el principi de ciutadania, no un model basat en l’ètnia. I ens equivoquem. D’acord que Israel és un estat “democràtic” (encara que es manté en els territoris ocupats contra el dret internacional), però la majoria dels jueus europeus que van anar a Israel provenien d’Europa de l’est, de l’antic imperi rus (Polònia, Lituània, Ucraïna…) un lloc molt poc exposat a les idees liberals, que no havien viscut les conseqüències de la Il·lustració. Israel, doncs, s’està comportant com es comporta tothom al seu entorn, aplicant una visió ètnica de l’estat, intentant aconseguir un espai vital mínim per als seus. Actua, per tant, com els països àrabs del seu entorn: com els alawites de Síria, com els sunnites de l’Iraq, com els kurds… I en la meva opinió, si els àrabs no fan el mateix contra els jueus és perquè no poden. És, simplement, una qüestió de capacitat, no de principis. Perquè estic segur que, si pogués, Hamàs degollaria els jueus a centenars.\n-I què conclous, doncs?\n-Doncs que trobo poc sensat analitzar l’actual conflicte a Gaza com si contempléssim un partit de futbol, amb una divisió clara entre bons i dolents (bons els palestins, dolents és israelians), i mesurant la bondat i la maldat d’aquests o d’aquells amb un simple marcador de víctimes. Un marcador, a més, que –com també observa Puigverd al seu article-, tan sols es posa en marxa quan el conflicte implica als israelians. Mala manera, doncs, d’analitzar el tema amb objectivitat.\n-I quina solució aportes?\n-Solucions, poques, perquè la qüestió fonamental a resoldre (però que ningú no es planteja) és què podem fer perquè la vida humana tingui valor al Pròxim Orient (no només entre els israelians). I si aquest és l’objectiu, hem de esquivar el plantejament simplista de dir qui (dels contendents) és pitjor: si Hamàs o Israel. Perquè aquest és un “concurs” que poden guanyar tots dos per igual, ja que tots dos valoren la vida segons criteris tribals. L’objectiu, doncs, seria d’aconseguir que, tan l’un com l’altre, passessin d’un principi de pertinença tribal (que comporta que hi hagi humans de primera i de segona que es poden –o que cal!- eliminar) a un principi de ciutadania (on l’home individualment tractat i la humanitat sencera són entesos com un valor universal). Tot altre exercici reforça només la tribalitat i esdevé inútil.\nThis entry was posted on 17 Agost 2014 at 8:00 and is filed under Bloc de notes.\tYou can follow any responses to this entry through the RSS 2.0 feed. Both comments and pings are currently closed.


Saló dels Penjats - Galeria dels Monstrus: La terna del cap de comunicació\nEl cap de comunicació del darrer govern, el sempre correcte Ignasi Vidal, ja fa un parell de setmanes que ja no hi és a l'Ajuntament de Tarragona. Qui ocuparà el seu lloc? Circula des de fa uns dies una terna, tres noms per ocupar un càrrec ben pagat i que faria gràcia ocupar a molts professionals del periodisme. Aquests tres noms són els següents. Els direm en ordre alfabètic per evitar suspicàcies: Carles Abelló, actual director de continguts dels mitjans del Grup 100% a Tarragona; Enric Pujol, periodista de Ràdio Nacional d'Espanya i conegut pels seus llibres sobre el Nàstic -des d'aquí li desitgem que es recuperi ben ràpid dels seus problemes de salut-; i Gemma Torrents, cap d'informatius de la Cadena SER. Per qui aposteu?\nPublicat per saló dels penjats a 0:46\nEtiquetes de comentaris: ajuntament, comunicació\nUf, espero que no ens hi posin el primer de la llista!\n26 de juny de 2007, a les 1:28\n26 de juny de 2007, a les 8:31\nL'Abelló s'ho ha treballat durant els últims temps... Al final tindrà el seu premi.\n26 de juny de 2007, a les 8:48\nLi pagaran la feina col·locant-lo a algun lloc? o el deixaran allí perquè la continui fent... Quan dic feina, és un dir, em refereixo a la tasca d'assegurar-se que el PSC surt prou i bé.\n26 de juny de 2007, a les 8:55\nSi el van posar de director no va ser pas per la seva qualitat professional...\n26 de juny de 2007, a les 8:56\ndoncs jo diria que l'abelló, per lo menys els comopanys del grup 100 tindran una alegria sio li treuen de la seva vista aquest personatge amb gran criteri periodistic!!!!\n26 de juny de 2007, a les 9:02\nBon dia a tothom, un cop passada la sorpresa inicial pel que he llegit permeteu-me una reflexió. Posar noms i cognoms a un rumor és, al meu modest entendre, una mica perillós i té conseqüències per a la persona que es cita i més quan aquesta està en actiu. Algú s'ho ha plantejat? Dubto entre apel.lar a la responsabilitat de tots plegats, a la professionalitat o al sentit comú. Mireu, em sap molt de greu i em fa trist tot plegat perquè un cop llegida la defensa que es fa aquí d'uns companys periodistes al post anterior no es tingui la mateixa consideració per d'altres. Més enllà de les opinions personals que pugui despertar la meva persona -cadascú és ben lliure de pensar el que vulgui- resulta que la cosa hauria estat ben senzilla i tots ho fem a diari força cops: preguntar. Escriure des de l'anonimat resulta massa senzill i al meu entendre dóna massa cobertura a qui s'atreveix des de darrera la barrera a donar noms. Sobre aquesta qüestió poc més em resta a dir, ja sabeu on trobar-me i espero que malgrat tot força temps.\nSalut i perdoneu que us hagi fet perdre uns minuts amb aquestes consideracions.\n26 de juny de 2007, a les 9:45\n26 de juny de 2007, a les 9:54\nVoldria fer tres consideracions:\n1- Estic d'acord amb la Gemma Torrents.\n2- Posats a proposar, em proposo a mi mateix pel càrrec i que cadascú faci el mateix. Que convoquin un concurs públic i triin la persona més indicada però que no posin a ningú proper al partit ni a l'Alcalde perquè quan hi ha tanta amistat es perd la professionalitat.\n3- Proposo també al Pitu Tarrasa perquè crec que la política ha estat molt injusta amb ell. L'Alcalde Nadal se'l va ventilar perquè feia por (mama por) i l'actual Alcalde sempre li ha dit que tot en aquesta vida té la seva recompensa. Doncs ara, Pep Felix, pensa en les teves paraules (de bon rotllo sempre).\nPassi el que passi que no posin al Carles Abelló perquè deu tenir la llengua plena de nafres de les nombroses llepades que ha fet a la rosa del PSC aquests darrers quatre anys. Va sortir del Diari com va sortir i si parleu amb els seus excompanys, sabreu perquè ho dic. El van colocar de comissari polític al grup 100 i ha complert la seva funció a la perfecció tot i que ho ha fet a un preu massa car i cal que els tarragonins ho sapiguen. Moltes informacions importants no s'han cobert perquè ha primat anar a les rodes de premsa del PSC encara que fossin per dir que el cap de llista es tirava un pet de cantó fent el pi a Sant Pere i Sant Pau. Les trucades a la redacció del diari Més per dir que qualsevol informació referent al PSC era portada han estat diaries durant quatre anys i ho podeu preguntar als companys que encara hi treballen. Les entrevistes del programa "El Centre" han acabat sent l'espai electoral del PSC setmana si setmana també a excepció del dimarts que li tocava a l'Alcalde. I així podria estar explicant casos de manipulació partidista del comissari Abelló fins demà al matí. No cal dir que no es parla amb cap treballador del grup 100 i que els que li parlen i, en alguns casos, li somriuen, ho fan del tot forçats. Per tant, que no el posin enlloc o més ben dit, que el posin de "patitas en la calle". Apa siau.\n26 de juny de 2007, a les 10:08\nCap dels tres està capacitat per fer aquesta feina, que no és trucar per telèfon als periodistes i amenaçar-los, o repartir dossiers a les rodes de premsa. Cap dels tres te experiència en comunicacio institucional ni corporativa, ni té estudis al respecte. L'ajuntament de Tarragona és prou important per posar-hi algú qualificat.\nGemma, no et posis així dona... Això és la salsa del periodisme! A més, si finalment agafes el càrrec ens farem un fart de riure...\n26 de juny de 2007, a les 11:52\nLa Torrents sempre donant la nota. Si no fa l'article de lo politicament correcte reventa. Au va..!\n26 de juny de 2007, a les 15:56\nDefinitivament, els comentaris anònims de periodistes contra altres periodistes són de fàstic. Companys, aquest Saló dels Penjats acabarà malament, i si no al temps. El Col·legi de Periodistes aviat estarà condemnat a intervenir, perquè hi ha actituds anònimes del tot impresentables. I quan ningú es fa responsable d'un comentari, els promotors del mitjà han d'assumir la responsabilitat. O sigui que Ivet i companyia, jo de vosaltres començaria a preocupar-me...\n26 de juny de 2007, a les 19:24\nAixò últim sona a amenaça... I, a més, critica l'anonimat i fa servir la mateixa fórmula per amenaçar. Molt coherent.\n26 de juny de 2007, a les 19:35\nEl Col·legi de Periodistes és molt valent per donar la petxina tancada al nadal (quins ous!!!! quantes n'han donat a l'Arnavat? Per fer això sí que calen ous!!!! o a la Bego...). Però per moure el culet en temes laborals.\nNo veig per qué el CpC (Ciutadans pel Canvi? No! Col·legi de Periodistes) hauria d'intervenir en aquest bloc. Aquí hi ve qui vol. Quina mania amb reprimir que tenen els progres!!!\n26 de juny de 2007, a les 21:24\nLa gràcia dels blogs és la seva horitzontalitat, l'informalisme i el rollo espontani.\nPenso El Saló dels Penjats s'ha convertit en un blog de referència a Tarragona i per algun comentari pujat de to no es pot jutjar tot el projecte.\nEn tot cas: per molts posts ;-)\n27 de juny de 2007, a les 0:15\nUn comentarista taurí de cap de premsa? Meeeeeeeeeeeu!\n27 de juny de 2007, a les 0:17\nTorrents, no t'enganyis, estàs ENCANTADA de sortir al Saló dels Penjats i més en una terna de candidats com aquesta,... Això si, no sé qui seria pitjor en el càrrec tu o l'Abelló,... Pepeta\n27 de juny de 2007, a les 10:01\n27 de juny de 2007, a les 10:23\nEscolta Ramírez, estàs insinuant que una dona embarrassada no pot ser cap de comunicació de l'ajuntament tarragoní? Pepa\n27 de juny de 2007, a les 10:26\nJo, sincerament, posaria a la Núria Bea. Per cert, trobo que hi ha alguns comentaris que estan completament fora de lloc. Primer de tot s'ha de tenir educació. Octavi\n27 de juny de 2007, a les 12:12\nJo diria que l'Arnavat ja en té una de petxina tancada...\n27 de juny de 2007, a les 14:33\nJo, de tots vosaltres, m'ho faria mirar. Llegint, mirant i escoltant els vostres mitjans, però sobretot llegint-vos en aquest blog, me'n adono de com n'esteu de lluny de la realitat. Sou com adolescents jugant a ser nens grans al diari de l'institut! I us creieu que sou el quart poder, o alguna cosa així!\nNavegueu molt, però mooolt! I no només per falta de professionalitat o d'educació, sinó per immadurs.\n27 de juny de 2007, a les 17:20\nOctavi, no li vulguis tant mal a la Núria Bea. Deixa-la estar, que no crec que vulgui lios.\nL'últim anònim és l'Abelló, algú s'hi juga algo? Aiiii Carlos, Carlos, que lluny queden els dies qe amb el teu germa el del port jugàveu als espies amb el Seced del Carrero Blanco, i jugàveu als conspiradors amb el Folchi i altres màrtirs de la UCD i del CDS!!! Tota la vida llepant, se't quedarà la llengua seca!!!! Que disfrutis a l'ajuntament, t'ho has ben guanyat fent de felpudo de tots plegats!\n27 de juny de 2007, a les 18:50\nVols dir que és l'Abelló? Només veig dues faltes d'ortografia en tot el post!!!\nI si ho és, que s'ho faci mirar, d'immaduresa i falta d'educació en va fart! I a la seva edat! Qui voldria un cap de comunicació tan malcarat i tan poc comunicatiu???\n27 de juny de 2007, a les 20:15\nAra ,crec que el Claudi Arnavat seria millor que el deixesim tranquil.\n27 de juny de 2007, a les 20:41\nEl darrer comentari té tota la raó.\n27 de juny de 2007, a les 21:46\nEls dos darrers comentaris son del Claudi Arnavat\n28 de juny de 2007, a les 13:45\nL'últim puc assegurar que no. Tinc clar que no em dic Claudi.\n28 de juny de 2007, a les 16:48\nHe dit que deixesim tranquil al Claudi Arnavat i no sóc ell. Estic segur que a ell tant li fan aquests comentaris, porta molts anys escoltant-los i no és molestaria en contestar-los. Qui diu això no el coneix el més mínim. Però ho he dit per respecte a la seva situació.\n28 de juny de 2007, a les 18:24\nA l'anònim del Codi Deontològic, dir-li que el rumor existeix, per tant els tres noms són un rumor però és veritat que són un rumor que corre. La informació diu que corre aquest rumor i és veritat, corre. Està constrastat perquè a mi m'ha arribat per vies diferents.\n29 de juny de 2007, a les 10:28


Bolígraf sostenible QS40 Air de Prodir | Kadó: publiregal\nBolígraf sostenible QS40 Air de Prodir\nEl bolígraf sostenible QS40 Air de Prodir redueix el consum de plàstic\nAquest 2020 Prodir ha tornat a guanyar un Premi Regal Promocional, en aquesta ocasió pel bolígraf sostenible QS40 Air.\nNo és la primera vegada que la companyia Suïssa guanya un d’aquests premis del sector dels regals promocionals personalitzats, ja que desde el 2003 l’han guanyat en 8 ocasions.\nEls 4 últims cops han estat en els últims 5 anys amb el que s’evidencia una tendència innegable en estar a l’avantguarda dels bolígrafs personalitzats.\nI quin és l’avantatge mediambiental d’aquest bolígraf ecològic personalitzat?\nLa primera és que un 30% del plàstic que el conforma es tracta de plàstic reciclat de les restes de la producció de la factoria. Però la part més atractiva i innovadora és que el cos del bolígraf publicitari està format per forats en forma de panell d’abella.\nAquesta falta de plàstic, conforma un altre 30% que sumat a l’anterior 30%, ens dóna dos terços del bolígraf que contaminen menys al llarg dels anys de la vida útil del bolígraf sostenible.\nI parlo de vida útil, ja que aquest és un factor que s’ha de tenir en compte amb els bolígrafs promocionals i en tots els productes en general. Com més alta sigui la qualitat de les eines que utilitzem, més anys viuen i per tant menys residus es generen en conseqüència.\nA l’article Com elegir bolígrafs personalitzats, es tracta aquest aspecte i pots trobar altres elements a tenir en compte a l’hora d’elegir els millors bolígrafs sostenibles.\nElements atractius del disseny del bolígraf QS40 Air de Prodir\nEl dissenyador Christoph Schnug de l’Studio C Milano és el responsable que el QS40 Air de Prodir tingui aquest disseny tan atractiu i nou.\nDisseny en forma de panell d’abella\nEl disseny no només és poc habitual en el món dels bolígrafs publicitaris. Sinó que té una estructura tridimensional que junt amb els forats hexagonals del cos, genera curiositat i dóna protagonisme a l’interior.\nEn conjunt és un disseny lleuger, clar i transparent on l’aire passa a ser un element molt carismàtic del producte.\nLa mina interior Floating Ball entra en escena\nEl que aconsegueix amb la superfície perforada, a banda de consumir menys plàstic, és que es pugui veure l’interior.\nLa mina es converteix en un element visible de l’instrument i produeix un efecte estètic divertit podent combinar el color de la mina amb el color del cos del bolígraf sostenible.\nLa mina Floating Ball, de fabricació pròpia de la casa Prodir i lliure de plom, es pot aconseguir en color blanc i en color negre, ja que n’hi ha en estoc. Sota demanda també es pot subministrar en una superfície de metall polit.\nEs pot triar entre tinta blava i tinta negre.\nMines de fabricació pròpia “Floating Ball” (sense plom) de la casa Prodir ®\nBolis ecològics personalitzats en el cos, el clip, el botó i el missatge imprès\nA banda de poder imprimir la marca en el clip del bolígraf ecològic personalitzat, es poden elegir altres elements de personalització.\nPer començar el cos es pot triar entre 10 colors mate i 9 colors amb superfície soft-touch, que és de tacte més sedós.\nSi tens la necessitat de casar exactament el color corporatiu de la teva empresa, es pot personalitzar un color especial a partir de les 5.000 unitats.\nEl clip i el botó de la punta es poden personalitzar amb tots els colors i varietats de la gama QS.\nO sigui, hi ha 3 tipus de clip a elegir:\ndos de plàstic brillant\nun tercer metàl·lic disponible en diferents acabats\nAmb el botó tenim les mateixes opcions.\nDestacar que el suport del clip es pot triar del color que es vulgui, per tant es pot fer combinacions interessants de metall setinat o cromat, amb una nota de color del suport.\nEn definitiva, el QS40 Air de Prodir és un bolígraf sostenible on s’han tingut en compte molts elements, entre ells la novetat de restar plàstic a la producció, lligant-ho de manera excel·lent amb l’estètica i confort d’una bona escriptura.\nPrevArtículo anteriorCalcetines personalizados sostenibles\nArtículo siguienteMàrqueting solidari amb sabó personalitzatNext


Amunt Perpinyà! (Rusc d'abella) - VilaWeb\nAmunt Perpinyà! (Rusc d’abella)\nPerpinyà està en boca de milers de catalans i catalanes perquè és el lloc triat on, aquest dissabte, a partir de les 12 hores es desplaçaran més de 600 autocars, 500 autocaravanes, a més de motos i vehicles particulars per donar la benvinguda als representants exiliats: president Puigdemont, conseller Comín i la consellera Ponsatí, després de més de dos anys a l’exili. El camí fins tenir-los a tocar no ha estat gens fàcil: tot un periple judicial que encara cueja, però ara ja amb immunitat ja que, com un mitjó, han donat la volta a la situació sent eurodiputats. Aquesta cita a la Catalunya nord ha provocat confrontacions dialèctiques polítiques, fora de la unitat que tant desitjàvem, però ens hem de felicitar pel gran ressò mediàtic internacional que es preveu que tingui l’independentisme català per la llibertat en aquest dia.\nInsistíem en la realització d’un acte unitari per harmonitzar l’independentisme. Aquest fet, en part, es materialitzarà amb la plataforma ‘Independentistes d’Esquerra’ que ha fet públic un Manifest avalat per 250 personalitats històriques d’esquerra independentista (que es desmarca d’ERC) i que, hores d’ara, ja compta amb més de 5.000 adhesions. L’esmentat Manifest està a favor d’una entesa organitzativa de caràcter transversal i dona suport al president Puigdemont, el conseller Comín, la consellera Ponsatí i el Consell per la República.\nEsperem que, a més de l’emotiva benvinguda als exiliats, l’acte doni creixement i impuls al @ConsellxRep, actualment, amb més de 85.000 inscrits. Una bonica República, en aquesta ocasió, ens acompanyarà dibuixada de la mà d’un artista català resident al Japó, en @Tobuushi. Del seu procés creatiu ens explica el següent: “aquesta al·legoria representa simbòlicament el naixement de la República Catalana sorgida de les urnes el primer d’octubre de 2017. Tota ella està inspirada en el noucentisme i la seva cara en un poema de nadal de Josep Maria de Sagarra. La vaig complimentar amb l’escut de la Generalitat contemporània com a recordatori del disseny també de les urnes del primer d’octubre. Vol representar la força, la voluntat i la unitat del nostre poble i resta amb nosaltres, fent-nos costat per no defallir mai”.\nUn defallir mai, com diu Tobuushi, i un persistir sempre amb un no a la repressió. Són més de 2.500 represaliats, segons Òmnium, dels quals 600 represaliats durant els últims 6 mesos: 350 de les mobilitzacions post-sentència i 240 de les concentracions ‘Tsunami Democràtic’, segons @AlertaSolidaria. Per aquesta situació repressiva, que afecta les persones i famílies represaliades i per extensió a tots els catalans, neix el col·lectiu de ‘Represaliats post-sentència’ que, segons el comunicat oficial, reuneix i coordina detinguts, empresonats, familiars i grups de suport d’arreu del territori i pretén fer visibles els casos patits i fer front els judicis que vindran.\nUna setmana més, les concentracions de suport als jutjats s’han succeït, en aquesta ocasió, per a en Charaf, l’Ibrahim i l’Arnau i per les 12 companyes del Bages a la caserna de la Guàrdia Civil a Sant Andreu de la Barca. Demà tindrà lloc una concentració de suport a en Cesc. Ha estat una setmana en què les detencions i posades en llibertat amb mesures també s’han produït pels veïns de Poboleda (Priorat) i de Sant Cugat del Vallès. També neix un nou projecte polític i de solidaritat d’organització antirepressiva a les comarques de l’Alt i Baix Penedès, l’Anoia i el Garraf.\nAquesta lluita resisteix també a la Meridiana que, el passat dijous, va comptar amb el suport d’en Lluís Llach amb la seva ‘Estaca’ i, malauradament, aquesta setmana patia un atropellament.\nUnes actuacions musicals que també es preveuen, a partir de les 10 hores, al parc de les Exposicions a Perpinyà. D’altra banda, el proper divendres, el president Puigdemont assistirà al partit de rugbi que jugarà l’USAP contra el Rouen Normandia a l’estadi Ainé Giral a Perpinyà.\nSerà un acte únic i històric a Perpinyà que comptarà amb més de 80.000 persones amb un clam únic pels drets humans, les llibertats, el dret d’autodeterminació i la independència. El president Puigdemont serà rebut ben d’hora per les institucions nord-catalanes.\nGràcies a l’organització del Consell per la República de la Catalunya nord, a tot l’equip de voluntaris i voluntàries i a les persones que solidàriament amb el seu art, música, ajut, etc. , de forma voluntària, faran d’aquest, ben segur, un dia especial i inoblidable pel poble català.\nBon viatge a tothom, porteu beguda, menjar i bon calçat per desplaçar-vos!


Comprar domini .GD.CN a Catalunya | Dominis lliures\nCercar dominis .gd.cn\nDisponibilitat i preu de dominis .gd.cn\nMitjançant aquesta utilitat podràs comparar el preu dels dominis d'internet .gd.cn de i comprovar si nom de domini web que necessites es trova lliure o ja ha estat registrat prèviament per una altra persona, entitat o empresa. Si desafortunadament el domini ja ha estat registrat podràs realitzar un whois per conèixer les seves dades de registre, o també el podràs visitar directament per comprovar si està en línia.\n2.- En principi, si es tracta d'un lloc web d'empresa, hauries de comprovar si el nom de la marca està lliure. Per exemple, si vens rentadores MarcaX, sempre serà millor comprar el domini MarcaX.gd.cn en lloc rentadoresbones.gd.cn. Si no és possible, hauries de buscar un nom de domini que tingui implícita la paraula que millor representi l'activitat del teu lloc. En aquest cas, podríem triar rentadoresMarcaX.gd.cn\n3.- És essencial que el nom de domini sigui fàcil de recordar. Per això, procura utilitzar un nom de domini curt, amb paraules bensonants i que contingui alguna keyword (paraula clau) rellevant. Però evita sempre donar-li caràcter d'eslògan, ja que els dominis tipus lamillorwebderentadores.gd.cn, encara que sembli el contrari, avui ofereixen poca credibilitat i transparència de cara a l'usuari. Evita també l'ús del guió (-), pot donar lloc a confusió a l'hora de transmetre'l verbalment.


L’ANC ensenya les urpes\nCom a culminació a una setmana d’enormes tensions entre els partits independentistes, l’ANC ha ensenyat les urpes al Govern del president Torra i del vicepresident Aragonès, els ha posat deures per abans del 21 de desembre —tenir un pla conjunt per implementar la república— i fins i tot ha convidat a abandonar el Govern els membres que no se sentin capaços de complir els seus programes electorals. L’ANC ha tocat a sometent al mig d’una profunda desorientació en l’espai independentista i d’una evident crisi entre els dos grans partits sobiranistes, Junts per Catalunya i Esquerra Republicana. L’altra gran entitat de l’independentisme, Òmnium Cultural, guarda silenci.\nLa política catalana no troba un moment de relax. Ni l’acord de divendres passat amb una escenificació d’unitat agafada amb pinces ha permès a JxCat i ERC unes hores de tranquil·litat. L’ANC ha jugat fort, d’acord amb la seva capacitat de mobilització cada 11 de Setembre, i està disposada a llançar els dards contra el partit o els partits independentistes que posin sordina a una estratègia conjunta per avançar cap a la república. Caldria mirar enrere i a aquell “President, posi les urnes” per a la consulta del 9-N de la llavors presidenta de l’ANC, Carme Forcadell, contra el Govern del president Mas, el setembre del 2014. Aquella escena va ser un esperó —gens agradable, certament, en la forma— per a Mas, però va reflectir també la simbiosi entre els partits i les associacions sobiranistes, que van començar a tenir un paper en tot el procés.\nL’actual presidenta de l’ANC, Elisenda Paluzie, fa un moviment similar perquè actuï de revulsiu al Govern. Torra i Aragonès encara no han parlat. Ni els partits. La contundència de l’ANC segur que els incomoda, encara que potser no en la mateixa mesura. Podria donar-se la paradoxa que, si el 2014 va molestar més l’entorn de Mas que el de Junqueras, ara sigui al revés. Els advertiments a tots dos de mobilitzar el carrer si tot continua igual i la petició de passos al costat als membres del Govern que no vulguin implementar la república és una mica més que una pugna entre la principal organització cívica sobiranista i JxCat i Esquerra. És possible que per sobre d’ells el president Quim Torra hi vegi fins i tot una possibilitat de fer pinça amb l’ANC i canviar la velocitat de creuer de l’executiu català.\nL’aniversari de la victòria electoral independentista, el 21-D, és a partir d’avui la nova data del calendari marcada en vermell. I, atenció, les municipals del maig poden estar-ne afectades.


El TNC estrena la polèmica 'Gang bang' i defensa la "llibertat creativa"\nSergi Belbel: "El dia que hagi de dir a un creador que no faci una obra, dimitiré"\nE-Cristians va amenaçar l'obra amb una querella perquè se situa en un local d'oci gai el cap de setmana de la visita del Papa\n3 min. BARCELONA 21/03/2011 14:14\nL'expectació era alta, aquest matí, a la presentació de Gang bang. Les crítiques dels sectors d'ultradreta i l'amenaça d'una queralla per part de l'entitat E-cristians per a una obra de teatre que ni tan sols s'havia estrenat ha aixecat polseguera. "De moment, la prevenda d'entrades va molt bé", ha agraït Sergi Belbel, director del TNC, a la campanya, i ha admès que va rebre una trucada de la conselleria de Cultura per demanar informació. "Però no hi ha hagut cap problema: el dia que hagi de dir que no es faci una obra perquè m'ho diguin des de dalt, dimitiré", ha dit. Tant ell com el director de l'especatcle han defensat la llibertat creativa i, en concret, un espectacle que "exposa una crisi de valors; retrata la falta de compromís; uns individus alienats en una societat marcada per patrons individualistes", ha dit Josep Maria Miró. I tot seguit Belbel ha tirat aigua al vi: "Qui vingui buscant polèmica, no en trobarà. No és una provocació, és un món amb unes regles específiques, més comparable al de Lluïsa Cunillé que al Boadella dels vuitanta, és un món poètic i suggerent", ha dit Belbel.\nL'obra va ser polèmica perquè se situa el cap de setmana de la visita papal i explica com aquell dia augmenten les visites al local d'oci gai La llum. Allà s'hi creuen una sèrie de personatges amb conflictes familiars i de valors: la mestressa del local, que vol fugir amb un home per escapar de l'esclavatge de cuidar el seu pare, una catequista drogada que forma part de la comitiva del Papa i hi va a parar per accident, un pare que cerca el seu fill, a qui no veu des de fa dos anys, un noi que vol celebrar la majoria d'edat, polítics, empresaris, etc. La companyia T6, sis actors i tres actrius, han assumit amb "compromís" un espectacle complicat, en què, com a molts d'aquests locals, es deixa la roba del carrer a la porta i vesteix amb codi. "Hi ha algunes pràctiques sexuals, però la majoria passen fora d'escena, i és teatre!", ha dit Miró. Ningú veurà res que no conegui, han afirmat, malgrat que el significat del títol sí que s'ha d'explicar: Gang bang és una pràctica on hi ha diversos objectes actius i un subjecte passiu, "és un grup que dispara contra un".\nUn rètol a la porta de la Sala Tallers alertarà que alguns continguts poden ferir sensibilitats. "Però aquest cartell ja l'hem posat altres vegades, en casos d'obres de violència extrema, però llavors ningú es va queixar", ha afirmat Belbel. Com a resposta a la polèmica, Miró ha conclòs que "quan obro els diaris també trobo coses que m'ofenen i em preocupen profundament, si busquen motius d'ofensa en trobaran de millors". El dijous 24 de març s'estrena l'espectacle, que estarà en cartell fins al 17 d'abril al Teatre Nacional.


La Seu de Manresa reobre l’Arxiu - Seu de Manresa\nInici » La Seu de Manresa reobre l’Arxiu\nL’Arxiu de la Seu de Manresa recuperarà la seva activitat divendres 8 de maig seguint l’Ordre SND/388/2020 del 3 de maig que estableix que poden obrir al públic determinats comerços i serveis, l’obertura d’arxius i la pràctica d’esport professional i federat.\nAbel Rubió, arxiver de la basílica, treballarà presencialment a l’Arxiu els divendres de 16.00h a 20.00h, seguint el seu horari d’atenció habitual. Durant aquestes hores, resoldrà totes les consultes dels usuaris a través del correu electrònic arxiu@seudemanresa.cat. Per tant, es tracta d’una represa de l’activitat a porta tancada per garantir la seguretat sanitària. Quan les condicions siguin més favorables, l’Arxiu tornarà a obrir les seves portes a les cerques presencials.\nL’Arxiu de la basílica manresana conté un fons documental de més de tres-cents pergamins, còdexs, quaderns i mig miler de lligalls des del segle XI fins al XX, tots ells de molt divers contingut i procedència.\nLa seva gestió corre a càrrec del Capítol de Canonges que ha contractat els serveis d’Abel Rubió, llicenciat en Història i Màster en Arxivística i Gestió de Documents.


S’amplia el servei per assessorar i mediar sobre deutes de l’habitatge a Sant Sadurní - El Cargol - El setmanari del Penedès\nS’amplia el servei per assessorar i mediar sobre deutes de l’habitatge a Sant Sadurní\nPublicat el Dimecres, 19 Juliol 2017 17:32\nAquest dimarts es va presentar el Servei d'Intermediació en Deutes de l'Habitatge (SIDH) de Sant Sadurní, que la Diputació de Barcelona ha posat en marxa amb la col·laboració de l'Ajuntament de Sant Sadurní, l'Agència de l'Habitatge de Catalunya i el Col·legi d'Advocats de Barcelona. Des del 2013 la vila disposava d’un servei d’assessorament amb atenció d’advocat, però molts tràmits s’havien de gestionar a Vilafranca. A partir d’ara amb el SIDH es podrà fer tot el procés: l’assessorament, la mediació i el seguiment posterior.\nEl 2016 es van atendre 1.250 sol·licituds sobre deutes d’habitatge a Sant Sadurní.\nPer a l’alcaldessa Maria Rosell, aquesta és “una iniciativa molt bona, ja que apropa els serveis als ciutadans i millorar la seva qualitat de vida”.\nAquest servei, que la Diputació està desplegant a totes les comarques de Barcelona, és fruit de la coordinació amb Ofideute, el servei de mediació hipotecària de la Generalitat. “A més d’assessorar, també volem donar a conèixer a les persones els seus drets”, explicava la diputada de Benestar Social, Maite Fandos, que afegia que “al capdavall, el més important és que la gent no hagi de marxar de casa seva i serveis com aquest ens ajuden”. Segons explicava, “és un servei d’èxit que dóna proximitat i una atenció propera i especialitzada” i matisava que “tot i que va sorgir arran dels deutes hipotecaris, ara també està donant suport en la mediació de lloguers, que és on estan apareixent més problemes actualment.”\n40 punts de servei a l’àmbit local arreu de Catalunya\nEl SIDH ha assolit la xifra de 37 punts d’atenció, amb l’objectiu d’arribar a 40 punts aquest estiu amb l’obertura de Pineda de Mar, Cardedeu i Moianès.\nAquests punts, d’abast municipal, supramunicipal o comarcal, donen servei a 305 municipis amb una cobertura territorial del 98%, i han atès 5.014 famílies amb problemes de sobreendeutament hipotecari o de lloguer. El 60% de les mediacions gestionades han acabat amb acord entre les famílies i les entitats bancàries.\nPer a més informació, us podeu adreçar al Servei d'Habitatge de l'Ajuntament de Sant Sadurní, al carrer Sant Antoni 21 baixos, els dilluns, dimarts, dijous i divendres d'11 a 14h. En cas que no es pugui en aquest horari es pot demanar hora al telèfon 938910325 ext. 5013.


Llombardia Allotjaments vacacionals - Itàlia | Airbnb\nLloguers vacacionals a Llombardia\nEls allotjaments vacacionals més ben valorats a Llombardia\nMartino (DMA320) per a 5 persones.\nNota: pots reservar directament el millor preu si les dates del teu viatge estan disponibles i tots els descomptes ja estan inclosos. A la següent descripció de la casa trobaràs tota la informació sobre el nostre allotjament. "Martino (DMA320)", apartament de 3 habitacions de 60 m2 distribuïts en 2 nivells, orientació sud. Renovat l'any 2009, amb mobiliari acollidor: planta superior: (escala exterior) saló menjador amb llar de foc, taula de menjador i TV satèl·lit. 1 habitació amb 1 llit francès (160 cm). Cuina oberta (forn, rentavaixelles, 4 ...)\nEquipament i serveis que triomfen als allotjaments vacacionals a Llombardia\nAltres allotjaments vacacionals fantàstics a Llombardia\nViola per a 4 persones.\nElisa per a 4 persones.\nCà Mia B&B 2, llac de Com\nLa teva habitació al centre de Bèrgam


Pere Camps: 'Hem d'arrencar el referèndum amb una vaga general'\nManel viatjarà a Londres, París i Berlín en la seva ronda europea\tManel viatjarà a Londres, París i Berlín en la seva ronda europea\nEls Amics de les Arts llançaran divendres el primer single del nou disc, 'El seu gran hit'\tEls Amics de les Arts llançaran divendres el primer single del nou disc, 'El seu gran hit'\nSalvador Brotons portarà el "cant a l'amor universal" de Ramon Llull al Palau de la Música\tSalvador Brotons portarà el "cant a l'amor universal" de Ramon Llull al Palau de la Música\nCantants i grups responen a la crida de 'Casa nostra, casa vostra' enregistrant una versió solidària de 'Mediterráneo' de Serrat\tCantants i grups responen a la crida de 'Casa nostra, casa vostra' enregistrant una versió solidària de 'Mediterráneo' de Serrat\nPere Camps: ‘Hem d’arrencar el referèndum amb una vaga general’\nEntrevista al director del festival Barnasants, que avui engega el seu certamen més feminista · També és un dels impulsors del nou partit dels comuns\nÉs d’aquells incansables sense els quals l’activisme cultural d’aquest país no seria igual. Ens trobem amb Pere Camps a les Cotxeres de Sants, d’on el 1996 va sortir el festival de cançó d’autor que dirigeix, el Barnasants. Avui se n’inaugura el vint-i-dosè, amb un concert de producció pròpia, el de Les Kol·lontai, que vol posar el feminisme a primera línia, no únicament per a reivindicar-lo sinó per a obrir tots els debats. Pere Camps, que enraona amb facúndia i passió, té molt clar que la cultura –i la cançó d’autor en particular– és imprescindible per a l’alliberament i la construcció de noves hegemonies. Que la cultura és política ho demostra, també, la conversa que hi tenim i les reflexions que ens fa. Justament, el seu activisme l’ha dut a formar part del nucli impulsor del nou partit dels comuns, que diumenge presentaran per al debat el document zero filtrat la setmana passada a la premsa. Camps, independentista declarat i convençut, diu que ara cal batallar pel referèndum, que és l’opció que suma més majories. Si cal, amb una vaga general.\nEn aquests vint anys i escaig, el Barnasants ha passat de ser un cicle de concerts d’autor a esdevenir un projecte cultural de referència. I com diu Camps tot sovint, això ha estat possible gràcies a tota una xarxa de complicitats. ‘Passar de ser resistència a ser referència vol dir haver fet una feina de complicitats que ha permès de generar una certa hegemonia, en el sentit que la cançó és un instrument útil, i a més, com ha de ser sempre la cultura, una eina de transformació social. El Barnasants va néixer amb un ADN que encara manté.’\n—És allò que deia Montserrat Roig, que la cultura és l’opció política més revolucionària a llarg termini?\n—És que sense la cultura no hi ha sobiranies. La cultura fa que les sobiranies puguin ser hegemòniques. I l’hegemonia, el dret de decidir les coses conjuntament, és l’instrument més potent que poden tenir les classes populars. Això només és possible a través de la cultura. Per això ha estat bandejada constantment. Perquè la cultura fa moure cervells. Fa pensar, fa reflexionar. I això dóna plaer, eh?, encara que hi hagi qui es pensi que no. Per tant, et permet de ser independent. La primera independència sempre és la individual; a partir d’aquí vénen totes les altres, i això ve determinat per la cultura. Per això penso que s’hi inverteix tan poc. Ben mirat, la cultura és més important que la sanitat, perquè sense cultura no hi ha sanitat: és fruit de l’hegemonia cultural que la sanitat és universal. Contraposar la cultura a altres necessitats és un error, perquè és la que permet que existeixi la universalitat de les coses.\n—I, alhora, els mitjans de massa se centren cada vegada més en l’entreteniment i arraconen la cultura…\n—Perquè la cultura ens fa independents. I una persona independent és més difícil de controlar.\n—És més lliure.\n—Som lliures. Una altra cosa és que en un moment determinat hagis de callar pel motiu que sigui. Però tu saps perfectament que t’exploten, per exemple, i que en aquest moment ho acceptes perquè no tens cap més remei, però ja ets lliure, no estàs supeditat. Aquesta és la clau.\nEl Barnasants més feminista\nAquell 1996, un any després de la mort d’Ovidi Montllor, Camps va decidir d’impulsar el festival Barnasants. Feia massa que la cançó d’autor era negligida institucionalment, i hi volia posar remei. I més motius per a defensar aquest gènere: ‘A mi m’agrada la literatura, el contingut, el teatre de text, el cinema d’autor; és a dir, el raonament. M’agrada la cultura d’autor, la cultura que fa pensar i que serveix per a transformar. Això és el que després et permet de lliurar la batalla per l’hegemonia.’\nEls cartells del Barnasants sempre han tingut una càrrega ideològica de la qual no s’amaga pas. Enguany, el color morat del feminisme, un dona amb puny alçat que rememora el centenari de la revolució bolxevic i del naixement de la cantautora xilena Violeta Parra, i un eslògan: Visca l’assemblea. ‘Vol dir visca la democràcia com més horitzontal millor, visca la capacitat de decidir constantment. I no fem demagògia, eh?, no es tracta de fer una assemblea per decidir el color de la camisa, parlem de les coses que ens afecten. Tot allò que impliqui decidir coses amb la màxima participació és bo per a la construcció d’un altre tipus de societat: no tan elitista, més democràtica de base.’\n‘El feminisme només pot ser socialista, i el socialisme només pot ser feminista’\nParlem de feminisme, i d’Aleksandra Kol·lontai, dirigent del partit bolxevic, comissària del poble, i finalment ambaixadora com a mesura per a enviar-la lluny: les seves idees, sobretot respecte de l’alliberament sexual de les dones, incomodaven. ‘Els homes, en qualsevol revolució, també en la bolxevic, tenen un paper opressor, de privilegiat. Per això, el socialisme és més possible des del feminisme. El feminisme parteix de la base de la igualtat dels éssers humans. Des d’aquest punt de vista, el feminisme només pot ser socialista. I el socialisme només pot ser feminista. I això és el que intento explicar només amb un cartell!’ Diu que també ell ha anat fent tot un procés de reflexió, i que ‘només les contradiccions ens permeten d’avançar’, perquè ha vist i és conscient del paper que han tingut els homes socialistes. En això també hi ha molta feina a fer encara, hi afegim. ‘És clar. Més enllà de les idees que tinguis, en la teva manera d’actuar també hi ha un sistema de valors. I no pots deixar de banda que formes part d’unes estructures dominades pels homes, per un sistema heteropatriarcal. Si no parteixes d’aquesta anàlisi, és molt difícil de plantejar res per intentar construir hegemonies que et permetin de capgirar les coses.’\n‘Les programacions musicals són patriarcals’\nI les dones en la música, què? No té cap inconvenient a admetre-ho: ‘Les programacions musicals són patriarcals. I el Barnasants tampoc no deixa d’estar-hi influït. Però passa que jo penso com penso i miro d’actuar en conseqüència, per això intento fer una discriminació positiva. Crec que aquest Barnasants ajudarà a posar la qüestió damunt la taula. Quan parlem de les coses com a transformació social ens referim a això: aprofitar el Barnasants perquè les periodistes –i els periodistes que vagin en aquesta línia– aprofitin l’ocasió per treure el tema. Si el Barnasants és útil és per coses com aquesta. Aprofitem-lo per potenciar el debat; i en això, els mitjans tenen un paper important.’ Entomem la indirecta, ens encarrega feina.\nPere Camps, que en tot aquest temps ha vist créixer molts cantautors (‘Hi ha generacions senceres de Barnasants, ja!’), fa anys que es proposa de crear un circuit de programació estable als Països Catalans. Sembla que ja ho té gairebé a la butxaca, i espera poder començar a fer-lo realitat la tardor vinent. Ara mateix, però, té el cap centrat en el festival que avui comença i també en la feina encarregada pels comuns, de ser un dels impulsors del nou partit.\n‘És imprescindible la construcció d’una opció d’esquerres autodeterminista’\nEll, que és una persona tan contundent, ja se sent còmode amb l’ambigüitat dels comuns? S’explica així: ‘Aquí hi va haver unes eleccions en què teòricament havíem de fer el vot de la nostra vida. Els independentistes volíem guanyar. I és cert que som un gruix important, però ara hem de reflexionar sobre com avancem cap a la sobirania del nostre país. Aquesta sobirania pot ser compartida o no. La qüestió fonamental és que ho hem de decidir nosaltres. En el moment que tu proposes una cosa i no guanyes, has de repensar-la. No pots permetre que dins del sobiranisme, del qual formo part, hi hagi un discurs que es va imposant de sobiranisme excloent: que és que sobirania és igual a independència. No, no és cert, això, i és un error polític de primera magnitud. Sobirania és tenir el dret de decidir sobre el que sigui. I és amb això que som forts.’\nInsisteix que ‘el sobiranisme ha de ser inclusiu’ i que ara toca treballar amb tota la gent partidària de fer un referèndum, encara que aspiri a una sobirania compartida amb els pobles d’Espanya. ‘Això és com una negociació amb la patronal: tu pots fer moltes manifestacions, i en aquestes hi pot participar moltíssima gent. Però si la patronal no entra a negociar i vols fer una vaga per a forçar la negociació, no en tindràs prou amb el 45% que s’havia manifestat. Necessites més suport. És en aquest terreny que crec que és imprescindible la construcció d’una opció d’esquerres autodeterminista. I, dins d’aquesta, jo defensaré el que he de defensar i el que vull.’\n—A hores d’ara sembla força clar que no es podrà pactar cap referèndum, i els comuns s’hauran de pronunciar tard o d’hora…\n—Sí, però això és posar el carro davant dels bous. Primer hem d’aconseguir el referèndum. I si no ens el donen, l’haurem d’arrencar. Si el govern espanyol es nega a deixar que fem un referèndum, s’ha de fer una vaga general a favor de l’autodeterminació, perquè necessitem força i raons. Hem de fer una lectura correcta de la correlació de forces. Si no, la cagarem, i no podem cagar-la, perquè mai no havíem estat en condicions tan bones de lluitar per les sobiranies. Necessitem sumar la majoria de les classes populars. Per això, quan em van demanar de ser un dels impulsors, vaig dir que sí. I en el nou partit defensaré això que t’acabo de dir: que la resposta al govern d’Espanya ha de ser una vaga general a Catalunya pel dret d’autodeterminació.\nCamps insisteix que la bandera social i la nacional han d’anar juntes, amb l’objectiu d’aplegar la majoria de la població a favor del dret d’autodeterminació, que és aquesta la batalla primera que cal guanyar. ‘És el camí que interpel·la més gent. I s’ha de fer visible la confrontació nacional i la social. L’enfrontament de dos models: el de l’estat espanyol, que és regressiu en matèria de drets socials, i el model que defensa les sobiranies i el dret d’autodeterminació.’ I presentar ‘la batalla de les sobiranies, en plural’, que aquesta és la manera. ‘L’objectiu és arrencar el dret d’autodeterminació del nostre poble; si cal, amb una vaga general. Aquest és l’element clau, perquè és l’objectiu que arrossega més gent.’\nVeurem com va prenent forma el nou partit dels comuns i quin pes hi tenen les posicions defensades per Pere Camps. Mentrestant, i paral·lelament, tenim davant quatre mesos i un centenar de concerts del bo i millor de la cançó d’autor dels Països Catalans, que la música serveix per a pensar i també per a gaudir.


Josep Bargalló: “Fora de casa, l’escola serà el lloc més segur” (Antoni Bassas)\nEntrevista al conseller d'Educació, Josep Bargalló\n7 min. Barcelona 05/09/2020 19:09\nEl conseller Josep Bargalló admet que encara l’inici de curs amb il·lusió però també amb molta preocupació. Diu que l’escola és el segon lloc més segur per als infants després de casa i que tindran els recursos per afrontar totes les situacions.\nPer exemple, em preocupa una cosa que aquest dies hem intentat resoldre, que és buscar una solució per a les famílies que hauran de tenir el fill en confinament perquè són contactes estrets d’un positiu.\nEl vicepresident Pablo Iglesias ha dit que hi haurà una ajuda.\nEl més fàcil, pel que ens diuen tots, és una baixa de tipus laboral, perquè la persona continua cobrant i l’empresari ho pot descomptar mensualment. Vam enviar una carta a quatre ministres del govern de l’Estat i els vam explicar que tenim una solució i que, si ells no la volen fer, ens la deixin fer a nosaltres.\nQui la firmarà?\nNo cal que sigui un metge, no hem de col·lapsar un CAP innecessàriament, pot ser una baixa entesa com a administrativa i la pot signar personal administratiu.\nI vostès ho poden fer això?\nSí, si l’Estat ens autoritza fent una reforma d’un reial decret, com els que s’han publicat durant la pandèmia. També hem afegit un fons de 10 milions d’euros per a les famílies que poden estar en una situació d’economia submergida.\nEl món de la planificació escolar ha estat sempre molt clar. Un mestre sap perfectament què farà de l’1 de setembre al 30 de juny, i tot això ha saltat pels aires.\nDel tot. Bona part del col·lectiu els darrers anys ja comença a entendre la planificació com una cosa dinàmica i hi ha propostes educatives que són molt més àgils i menys encarcarades, però en general un professor quan comença el curs sap quin horari tindrà, quins alumnes tindrà i sap quin programa ha d’aplicar i quines dates d’avaluació hi haurà. Ara moltes d’aquestes coses no les sabem, ni nosaltres ni el sistema escolar europeu. Tots haurem d’anar canviant. Alguna gent pensarà que durant tot el curs estem improvisant i no, durant tot el curs estarem adaptant-nos a la realitat que va canviant.\nVostès al juliol fan unes instruccions i el president apareix el 24 d’agost i parla de reduir les ràtios.\nEl 3 de juliol i a finals d’agost les previsions eren molt diferents. Ara hi ha més infectats, la franja d’edat d’infecció és més baixa, però també estem posant mesures més estrictes. Nosaltres ja havíem dit que el més important eren els grups de convivència estable i estancs, i com més petits millor, però arribant a una xifra mínima, perquè si no la socialització i la docència no funcionen. Ara escoles i instituts han hagut d’adaptar la planificació del juliol. Hem estat treballant per tenir una radiografia sobre el que ha planificat cada centre i, a partir d’aquí, veurem on hem d’actuar amb nous recursos i nous espais.\n¿Si un mestre es queda a casa perquè té febre o tos, qui el cobreix?\nSi es tracta d’un dia, ho podem assumir amb substitucions immediates, que el sistema organitzatiu del centre ja preveu. El nostre compromís és en que tot allò que sigui una baixa de més d’un dia, actuarem immediatament. Tenim unes borses grans encara, especialment de primària. En algunes especialitats seran més petites, per exemple, professors de matemàtiques, però pot ser un especialista del mateix àmbit.\nAlguns pares diuen que no portaran els seus fills perquè tenen por.\nÉs comprensible que les famílies puguin tenir por i angoixa. L’únic risc zero possible és una unitat familiar tancada a casa que no surt ni tant sols a comprar. El que jo els he de respondre és: “Fora de la unitat familiar, el lloc on hi ha menys risc és a l’escola”, perquè serà l’únic lloc on hi haurà un grup de convivència estable i mesures higièniques d’obligat compliment. Fora de casa, l’escola serà el lloc de més seguretat.\nPerdoni, em pensava que m’anava a dir que és obligatori portar els nenes a l’escola.\n¿Si no els porten, els sancionaran?\nJo he de fer tot el possible perquè les famílies es treguin l’angoixa i no els ho solucionaré enviant la policia municipal a casa, que és competència dels ajuntaments, a més. Poso un exemple i espero que no els sàpiga greu a les associacions: amb la comunitat d’ètnia gitana estem treballant a través de referents reconeguts per la comunitat per explicar, casa per casa, que l’escola és segura. Doncs això ho hem de fer amb tots els col·lectius, i el compliment obligatori de la llei ha de ser l’últim. Hem de fer la via del convenciment de que som segurs.\n¿Això també val per als pares que diuen que els seus fills no aniran amb mascareta?\nLa mascareta no la tenim posada perquè nosaltres no ens infectem, la tenim posada per no infectar els altres. Si no la porten, no haurien de deixar-los anar pel carrer. A la majoria d’escoles hi ha la policia municipal a la porta, hauran de portar mascareta, evidentment.\nVostè va dir: “No tancarem les escoles encara que no hi hagi activitat lectiva”. Què vol dir això?\nL’escola té una funció fonamental que és educativa. Té una funció comunitària, una funció social, però també té una funció, que no és la primordial però que existeix, que és que et fa, durant unes hores, de guàrdia i custòdia dels fills. A Alemanya, als països nòrdics, a Suïssa, al Regne Unit, quan va haver-hi el confinament total a l’escola es va reservar un espai per als fills de treballadors essencials. Aquesta funció, que no és lectiva, nosaltres no la vam fer. Ara, si tornéssim a un confinament total i absolut, hauríem de fer aquest pas.\n¿Amb quants grups afectats es decretarà el tancament d’un centre?\nQuan tinguem més de dos casos positius, de més de dos grups estables, seran els serveis epidemiològics del territori els que hauran fet una anàlisi immediata de la traçabilitat, dels resultats, perquè farem proves a la resta de companys de grup, i ens diran si cal o no aïllar els altres grups o un edifici o si cal una quarantena per a tots els grups de l’escola.\nVostè va parlar de fer una assignatura de cultura de les religions, i ara s’ha anunciat un pla pilot per fer només religió islàmica.\nNosaltres com a departament continuem creient que l’educació hauria de ser aconfessional i que en cap cas s’hauria de donar a l’escola, en horari lectiu, ensenyaments confessionals. En tot cas, per la importància que tenen i han tingut les religions en la nostra cultura, seria bo poder oferir als alumnes el coneixement de l’existència de totes les religions.\n¿“Nosaltres” vol dir ERC o el Govern?\nEl departament d’Educació i el conseller, i, quan ho hem expressat al Govern, ningú ha opinat el contrari.\nPerquè hi ha una legislació estatal que no ens ho permet, que atorga a les famílies el dret a poder demanar-ho. Hem demanat al govern de l’Estat que ara que pensa modificar la llei inclogui aquest punt i ens hem posat en contacte amb la jerarquia catòlica catalana, però ens van dir que no, que ells hi tenien dret. Mentre no canviï la llei espanyola o nosaltres no puguem fer una llei, i mentre no convencem la jerarquia catòlica, no podem saltar-nos la llei. Ens la podríem saltar si no s’hi oposessin i no ens poguessin enviar als tribunals, però tenen la paella pel mànec. Mentre això no passi, tots els alumnes tenen el mateix dret, també els alumnes de religió musulmana.\nAmb la pandèmia es va aturar l’aprovació del decret d’admissió. ¿Es reactivarà i s’aplicarà?\nEstà reactivada. El procediment administratiu durant la pandèmia es va aturar tres mesos. Un cop l’estat d’alarma va desaparèixer s’ha reactivitat. Nosaltres tenim previst que s’aprovi abans de finals d’any.\n¿Si li demano un concepte que vostè demanaria als mestres i als pares quin seria?\nAls mestres, l’agraïment per la feina i endavant. I als pares, confiança. Confiança que l’escola sempre ha estat el lloc més segur per als nens i les nenes, després de casa. L’escola sempre ha estat la segona casa, continuem sent-ho i som una segona casa que ens estimem els seus fills i els cuidem, els eduquem i que no farem res que vagi en contra d’ells.


La segona jornada de 080 Barcelona Fashion reuneix professionals de la indústria i amants de la moda en una de les cites més importants del sector\nquery_builder 5 febrer 2019 19:25\nDisseny Txell Miras\nKilling Weekend ha iniciat el segon dia de desfilades a la setmana de la moda catalana, seguit d’un viatge a l’Índia a través de la nova col·lecció de Mans Concept Menswear, i de la proposta unisex de Z1, basada en la funcionalitat de l’esport\nTxell Miras no ha deixat indiferent amb una col·lecció inspirada en el metge de la pesta negra, on han predominat els colors foscos; i Miriam Ponsa ha presentat un joc de volums inspirat en la ruta de la seda\nCusto Barcelona (19.30h) serà l’encarregat de mostrar la seva versió més nocturna amb una col·lecció per les nits d’estiu. Tancarà la jornada Umit Benan, que canalitzarà el controvertit caràcter del musulmà negre en la seva nova col·lecció\n080 Barcelona Fashion arrenca la segona jornada de la setmana amb les desfilades de Killing Weekend, Mans Concept Menswear, Txell Miras, Miriam Ponsa, Custo Barcelona i Umit Benan.\nLa marca emergent original de Manresa, Killing Weekend, ha estat la encarregada d'obrir la passarel·la de les desfilades, amb una mostra de peces de roba sota la col·lecció “Zero Year”. En paraules dels dissenyadors, s’han inspirat en la gran quantitat d’adversitats que comporta iniciar el camí cap a un objectiu concret. Sensacions de bogeria i desequilibri que et mantenen lligat i que es plasmen en els seus dissenys amb una gran multitud de cinturons i cintes en tons negres i grocs, que no deixen indiferent a ningú. També han lluit sobre la passarel·la peces de roba XL, samarretes i sudaderes amb missatges, i jerseis de punt amb el nom de la firma bordat.\nPer la seva part, Mans Concept Menswear ha traslladat el públic a un autèntic viatge a l’Índia a través de símbols hindús, teixits brodats i vibrants colors. Per a la seva col·lecció de tardor-hivern 2019/20 "Road to Goa", el dissenyador Jaime Álvarez Pérez ha mantingut la complexitat dels patrons i ha apostat encara més per un ús del color i de teixits diferents molt arriscat. Els teixits brodats a mà, així com també els teixits al tall làser, recorden al gessamí i la flor de mango. Un conjunt de dissenys d’allò més originals que recreen un mercat vibrant, saturat d'olors i sons, on la multitud es fon entre intercanvis i tractes. Els colors van des del terra fins als marins, en combinació amb llimes, fúcsies i ataronjats, fent un gest de complicitat a la venda d'espècies.\nAquesta segona jornada ha comptat també la proposta de Z1, que ha presentat per a la tardor-hivern 2019/20, “Powered”, una col·lecció de roba unisex, inspirada en la capacitat de la moda per influir en les persones o els esdeveniments. Així l’han definit els joves dissenyadors Beatriz Planelles i Matteo de Meo. Basada en la funcionalitat de l'esport, la proposta de Z1 ha presentat peces on s’explota l’ús de puntades dobles i la tècnica “seamless garment Technology”, amb l’objectiu de millorar el procés de disseny i fabricació. El resultat han estat peces elegants, contemporànies i lleugeres amb molts elements addicionals com on el protagonista indiscutible ha estat el color vermell. Un color que recorda la força de la marca.\nTxell Miras ha tornat, una vegada més, a sorprendre amb la col·lecció "Epidèmic", inspirada en Il Dottore della peste, metge especialista en la pesta negra. Una selecció de peces on les caputxes, la sobre-posició de capes, el contrast entre blanc i negre i els mosquetons són dels elements característics i imprescindibles que plasmen la idea conceptual. L’espectacular posada en escena, on els models han dut màscares amb forma de becs d’aus, recorden a les que utilitzaven alguns dels metges de l’època renaixentista per tal de filtrar l’aire i protegir-se de la infecciosa malaltia. El ventall de colors emprats han estat el negre, el gris, el blau marí i alguns tocs caqui, que s’han plasmat en DECRIPCIÓ DE TEIXITS I FORMES. Les firmes col·laboradores d’aquesta desfilada han estat Alexis Ferrer, encarregats dels tocats, i la joieria Uia, que han completat els looks.\nPer a la temporada tardor-hivern 2019/20, Miriam Ponsa ha presentat "La ruta de la seda". La creadora s’ha inspirat en la seva pròpia experiència nòmada de resseguir la ruta de la seda fins el Kirguistan. El patronatge parteix de les peces antigues de famílies nòmades i es combina amb peces contemporànies per plasmar aquesta dualitat, mentre que el volum s’utilitza en peces simbòliques i evoca la part més animal de la col·lecció. Les formes oversize donen pas a peces còmodes, que no cenyeixen i permeten la llibertat de moviment; i l’ús constant de la cinteria i cordó reflecteixen el treball artesanal de la col·lecció. Els teixits es treballen amb repunts i buata buscant la similitud amb els antics abrics encoixinats masculins. Predominen els teixits naturals, de llana, moher, alpaca, cotó i seda, sense renunciar a l’experimentació en teixits, aplicant làtex sobre diversos materials, així com prisats combinats amb làtex o serigrafia. La importància del color es reflecteix en l’estampat, amb una carta de color on predominen el negre, gris, verd i caqui. Les sabates d’inspiració russa posen el punt final a una col·lecció inspirada en les dones de Kirguistan.\nAquest vespre, 080 Barcelona Fashion acollirà també la desfilada de Custo Barcelona (19:00h), que torna de nou per mostrar la seva versió més nocturna amb “Aftersun”, una col·lecció per les nits d’estiu d’aquest any que es presenta en el format see now-buy now. Sobre la passarel·la, Custo Dalmau tornarà a combinar experimentació i comoditat en un brindis a la part més lúdica de l’època més càlida, de nits inacabables que s’allarguen fins veure la sortida del Sol. Tot amb l’objectiu de crear un armari únic, eminentment nocturn, per a la dona Custo, una dona segura de sí mateixa que té molt clar qui és i valora molt la seva individualitat.\nLa marca Umit Benan (21:00h), pionera en fer ús del disseny per tal d’explicar històries, és la convidada internacional de la jornada. El dissenyador desfilarà per primera vegada a la passarel·la de 080 Barcelona Fashion per presentar la seva col·lecció “God is Black Part 2”. L’artista, com a home musulmà que viu en un polaritzat món occidental, i sempre portaveu d’una masculinitat assertiva, canalitzarà el controvertit caràcter del musulmà negre a través de peces reals, fabricades per ser vestides per homes reals. Jaquetes camperes, vestit relaxats, caftans, clàssics abrics de sastreria i càrdigans són la seva interpretació de la moda concebuda per arribar al carrer.\nAl matí, en en el marc del certamen s’ha celebrat en el Recinte Modernista de Sant Pau una trobada amb periodistes d’àmbit nacional i internacional, on el dissenyador turc ha explicat el significat de la col·lecció que presentarà: “Quan s'afirma que Déu és negre, per a mi no té importància però sóc conscient que és una afirmació que provoca reaccions i volia aprofundir en la reacció de la societat". Així mateix, ha assenyalat que ha volgut aprofundir en la doble circumstància que suposa ser "afroamericà i musulmà", i en el fet que a l'hora de resar, "tothom es treu les sabates i l'obrer i l'home de negocis estan al mateix nivell".\nTot i la temàtica religiosa de la col·lecció, Benan ha assenyalat que "la religió no és important, m'interessa més la creença i la relació entre l'home i el seu déu. He utilitzat la fe musulmana perquè em resulta més propera", En aquest sentit, el dissenyador ha explicat que és una persona cosmopolita, i que "qui coneix la meva trajectòria sap que en cada col·lecció el missatge és diferent. En futures col·leccions plantejaré el meu pensament d'una altra manera".\nD'altra banda, Benan s'ha mostrat "molt content per la invitació de 080 Barcelona Fashion". Ha explicat que "fa dos anys, vaig deixar de desfilar a París i Milà, perquè em sentia dins un bucle, havia esdevingut quelcom estressant i, per mi la desfilada ha de ser una celebració després de sis mesos de feina". "Fa un any i mig, vaig desfilar a Tòquio i mai m'he divertit tant com desfilant fora del circuit", ha apuntat.\nDisseny Miriam Ponsa 1717\nDisseny MIriam POnsa 2 1802\nDisseny Txell Miras 1025\nDisseny Txell Miras 2 814\nDisseny Z1 1888\nDisseny Z1 2 1832\nDisseny Mans Concept Menswear 130\nDisseny Mans Concept Menswear 2 140\nDisseny Killing Weekend 105\nDisseny Killing Weekend 2 125


Aquest dissabte 27 de març s'apagaran els llums de la Plaça Major, Campanar i Ajuntament dins de la iniciativa internacional promoguda per WWF\n23 de març de 2021 (16:26 CET)\nL'Ajuntament de Carcaixent s'ha adherit de nou a la campanya L'Hora del Planeta, una iniciativa internacional promoguda pel World Wild Fund of Nature (WWF) que se celebrarà este dissabte 27 de març arreu del món. Durant una hora (de 20.30 h a 21.30 h), s'apagaran els llums de la Plaça Major, el campanar i la façana de l'Ajuntament amb l'objectiu de conscienciar la ciutadania sobre la necessitat de prendre mesures contra l'escalfament global i la contaminació atmosfèrica, així com estalviar energia i disminuir la contaminació lumínica.\nAmb aquesta adhesió, Carcaixent se suma a aquesta iniciativa en la qual participen 180 països de tot el món. Segons la regidora de Medi Ambient, Paula Lozano, es tracta "d'una acció simbòlica, però que posa de manifest la voluntat i el compromís de l'Ajuntament de Carcaixent amb el planeta, propòsit que ja s'està portant a la pràctica amb mesures com la compra de vehicles elèctrics per a ús municipal o el canvi de la lluminària tradicional per llums led".\nLa regidora també ha volgut animar la ciutadania a sumar-se de forma particular a L'Hora del Planeta apagant els llums i els aparells elèctrics de les seues cases. Com a novetat, Paula Lozano també proposa adherir-se a les dues iniciatives de WWF que ha incorporat en aquesta edició, passar un dia sense consumir combustibles fòssils, intentant disminuir al màxim les seues emissions, i reduir l'ús d'articles d'un sol ús, especialment de plàstic. A més, també ha recordat la importància de mantenir aquest compromís la resta de l'any, amb la incorporació d'hàbits d'estalvi energètic en el dia a dia o l'adquisició de bombetes i electrodomèstics més eficients energèticament.