5 grups de viatges negres que revolucionaran les vostres properes vacances - Com És? | Juny 2022\nQuan busqueu una comunitat per viatjar pel món, aquestes són algunes de les millors opcions.\nNo ets l’únic que busca una experiència de viatge divertida. El 2018, els afroamericans van contribuir 63 mil milions de dòlars a l’economia turística i de viatges. Des de llavors, els grups de viatges han ampliat els seus beneficis proporcionant itineraris personalitzats per a recursos de viatges.\nAquí teniu 5 grups de viatges negres que revolucionaran les vostres properes vacances.\nUrban Events Global va començar com un viatge de càmping. Des d’aleshores, s’ha convertit en l’eix de nombrosos esdeveniments. Urban Camp Weekend, Urban Cruise Weekend, Urban Excursion Weekend i la UEG Meet Up anual, són tots els esdeveniments acollits per aquest grup de viatges negres.\nPodeu esperar des de 400 a 2.000 persones des de qualsevol lloc.\nTravel Noire és un grup de viatges negres per al viatger negre de maluc. Aquesta plataforma digital està enfocada a fer que els viatges siguin més inclusius. El seu missatge és clar: viatgem i ens ve de gust fer-ho.\nTravel Noire ofereix viatges en grup a Bali juntament amb seminaris en línia que ensenyen els viatgers nous que han de conèixer.\nLes nenes negres viatgen massa\nAquest grup de viatges està dirigit a dones de colors. Black Girls Travel Too va començar com a compte d’Instagram el 2015, fundat per Danny Rivers-Mitchell. Avui, ha estat un moviment massiu que ha tingut un impacte positiu en centenars de dones negres.\nBlack Girls Travel Too proporciona viatges a tot el món i ofereix experiències que canvien la vida a les dones negres.\nAquest és un altre grup de viatges per a dones negres. Black Adventuristas va ser creat per Verónica E. Garnett per ajudar les dones negres a conquerir les seves pors. Els seus recursos de viatge, inclosos els consells professionals per a viatgers, ajuden les dones de colors a trobar la comunitat que poden explorar el món sense por.\nObteniu el coratge que necessiteu per sortir de la vostra zona de confort amb Black Adventuristas.\nSi busqueu un grup de viatges que us ajudi a sentir-vos més a prop de les vostres arrels africanes, Tastemakers Africa us pot proporcionar. Fundada per Cherae Robinson, Tastemakers Africa vol canviar les percepcions mundials sobre Àfrica i millorar el turisme. La seva aplicació mòbil permet als afroamericans viatjar pel món, especialment a la Pàtria.\nOfereixen itineraris personalitzats i l’opció de viatjar amb d’altres en excursions en grup.\nLes millors idees per a tothom, inclosos els grups de viatges negres\nRodejades per l’oceà Pacífic, les Illes Hawaianes es troben en moltes llistes de bucs. Podeu submergir-vos en el vostre creuer en Hawaii amb nits inoblidables a Lahaina, Honolulu i Maui. Aquesta idea és una de les millors per a qualsevol grup de viatges que busqui una experiència inoblidable.\nLes targetes postals mai capturaran l’encant hawaià. No importen els requisits del vostre pla de vacances, hi ha creuers a Hawaii que s’adapten a les vostres necessitats. Podeu reservar la vostra avui en línia.\nÉs el moment d’explorar el món amb una comunitat que us encantarà. Ara que heu après 5 grups de viatges negres que revolucionaran les vostres properes vacances, és hora de reservar el vostre lloc. Qualsevol que triïs, la teva experiència serà inoblidable.\nPodeu visitar el nostre lloc per llegir temes de viatges i molt més.\nCom veure la transmissió en directe de Google I/O 2016 des de la comoditat del vostre ordinador\nLogotip de Win7 Auto


Què hi ha de nou?: Carta de sindicalistes espanyols en favor del dret a decidir\nCarta de sindicalistes espanyols en favor del dret a decidir\nUna trentena d'activistes i delegats sindicals de l'Aragó i de Madrid s’han mostrat favorables al dret de decidir del poble de Catalunya.\nEls sindicalistes aragonesos i madrilenys, en un text obert a adhesions, diuen: 'És habitual d'escoltar alguns dirigents de l'esquerra, 'demòcrates' de tota la vida i fins i tot no pocs ultraesquerranistes, defensar apassionadament el dret d'autodeterminació dels pobles, la unitat dels treballadors i els pobles i les seves fermes conviccions internacionalistes contra els nacionalismes. Però quan els pobles resolen d'autodeterminar-se comencen els problemes. La seva lògica 'progressista' es mostra tan democràtica com la de qualsevol demòcrata burgès: reconeixen el dret, però no l'exercici del dret mateix.'\n'Tots tenim dret de feina, d'habitatge, d'una vida digna. Quina constitució democràtica no reconeix aquests drets? Però quan un desocupat, un desnonat de casa o un pobre reclama on són els seus drets, el govern de torn, la patronal i els 'demòcrates' s'encarreguen de fer-li entendre en què consisteix la democràcia sota aquest sistema capitalista i aquest règim monàrquic: una cosa és el dret i una altra l'exercici del dret mateix. L'únic dret real és el de la propietat privada dels mitjans de producció i, en canvi, la resta són formals. El mateix passa a aquesta esquerra amb el dret de l'autodeterminació: està molt bé… fins que un poble exigeix d'exercir-lo.'\nEl text continua: 'Els defensors de la 'unitat' i el 'internacionalisme' parlen del nacionalisme en general, procurant de no fer distincions. El problema és que no es pot explicar el nacionalisme català, basc o gallec sense fer esment del nacionalisme més gran, el que anomena nacionalistes els altres, però que amaga el seu propi, el nacionalisme espanyol. Aquest nacionalisme que és el reflex de l'Espanya reaccionària, la que va mantenir i manté la seva unitat a la força, l'Espanya de l'església, els oligarques i banquers, els latifundistes i els generals, sotmesa als 'grans', a la Troika i els imperialismes més grans, però despòtica i arrogant amb els 'petits'. L'altre nacionalisme, el català, quan és professat pels sectors populars, és l'embolcall de la indignació social i reflex de la reivindicació d'un dret negat durant molts segles i esclafat per la força quan ha calgut.'\nI reblen: 'No distingir entre aquests dos nacionalismes és la posició típica dels nacionalistes espanyols, tant si s'embolcallen amb la bandera groga i vermella com amb la republicana. A tots els preocupa per damunt de tot les fronteres nacionals i poc o gens les fronteres de classe i democràtiques. Acaben així essent els defensors de la unitat forçada d'Espanya i treballant en les files del moviment obrer per a posar els treballadors i el poble al servei del nacionalisme gran i opressor. Així són, en nom de la 'unitat', els principals defensors de la divisió. Són els qui en nom d'arraconar Mas i Rajoy llancen als seus braços els treballadors i el poble.'\n'Qui cregui de veritat en la unitat dels treballadors i dels pobles per a posar fi junts a la Troika, els banquers i els corruptes, per a capgirar aquest règim monàrquic i el sistema capitalista, sols pot situar-se en una banda: en la de la defensa del dret de Catalunya de decidir. I si la voluntat de la majoria del poble català és la independència, ha de defensar amb totes les forces aquella decisió contra tots els qui vulguin impedir-la.'\n'Sols així, des d'una posició que té molt de democràtica i poc de nacionalista, es pot forjar una unió lliure entre pobles lliures. Per això la nostra preocupació no ha de ser si Catalunya decideix d'independitzar-se. La nostra gran preocupació ha de ser que aquest dret es pugui exercir i ningú no ho impedeixi, com passa ara. Com més es negui al poble català el seu dret de decidir, més clar se li deixarà que la independència és l'únic camí per a decidir, perquè a Espanya no es pot.'\nEls sindicalistes conclouen: 'Els internacionalistes, els defensors de la unitat de la classe obrera i dels pobles no podem de cap manera estar al costat del nacionalisme espanyol. Si Catalunya s'independitza continuarem al seu costat, defensant la seva decisió. I des del respecte absolut a aquesta decisió continuarem batallant per la lliure unió amb la resta de pobles de l'estat espanyol, per una Federació de Repúbliques Ibèriques, on la república catalana brilli en peu d'igualtat amb totes les altres, lluitant junts contra la UE del capital i per una Europa dels treballadors i els pobles.'\n(Article publicat a Vilaweb.cat el 20/10/2014)


Els sacerdots podran decidir si s'apliquen mesures pal·liatives als malalts terminals - Alternativa Ciudadana Progresista\nEls sacerdots podran decidir si s’apliquen mesures pal·liatives als malalts terminals\nLa presidenta de la Comunitat de Madrid, Esperanza Aguirre, i el president de la Conferència Episcopal Espanyola, el cardenal Antonio María Rouco Varela, han signat un conveni pel qual, els sacerdots i capellans amplien les seves funcions, segons informa la Cadena SER. A partir d'ara no només podran visitar malalts sinó que també tindran la potestat de decidir si s'apliquen cures pal·liatives als malalts terminals.\nEl conveni estableix una clàusula en què especifica que el Servei d'Assistència Religiosa formarà part del comitè d'ètica i el comitè interdisciplinar, encarregats de decidir si se seda un malalt terminal, es practica un avortament o es reanima un nadó amb malformacions, entre d'altres supòsits.\nD'aquesta manera, els bisbes podran intervenir directament en la resolució de qüestions morals transcendentals que afecten la vida de les persones.\nSé el primero en comentar en «Els sacerdots podran decidir si s’apliquen mesures pal·liatives als malalts terminals»


FRANCESC BON: VIVINT A TOTA LLET\nVIVINT A TOTA LLET\nVa. Ningú s'atrevirà a negar que no tingui algun tipus de gust reprovable o dubtós. El que els exquisits han donat a denominar guilty pleasure. Concepte en què entren tantes coses i que és ràpidament assimilat i neutralitzat, de manera que els guilty pleasures deixen de ser guilty i fins i tot deixen de ser pleasure de tant que ens ho refreguen per tot arreu.\nXocolata, cançó lleugera, teleporqueria, trilogia Millenium, futbol, fast food, pel · lícules de dissabte a la tarda, Ken Follett, copla, tardes de consum desaforat, bijuteria, samarretes plenes de forats, roba interior femenina, porno, ordenar la biblioteca, sabates, esportius, samarretes amb logotips enormes, bols, Pretty Woman fora de l'època de Nadal. Musicals, colònia de nadons, guardar carregadors de mòbils antics.\nLlavors a quin nivell de guilty pleasure es redueix el fet de llegir un xic compulsivament un llibre de tall policíac (però de ritme i estructura propers al literari) com interludi entre obres teòricament més solemnes i complexes. Molt poc culpable. Si de cas de deixar-se portar pel corrent. El poder del perro va ser la primera novel · la de Winslow que vaig llegir, i la que li va aportar fama, diners i, suposo, l'empenta definitiva per dedicar-se en cos i ànima a l'escriptura, i a trobar seu propi nínxol (odiosa paraula) com a especialista en aquestes novel · les frontereres ambientades en Calexico, amb el teló de fons del narcotràfic i la violència extrema com pràctica habitual per definir les relacions comercials. Suposo que en l'estructura prèvia que es munta a les seves novel · les Winslow anotarà quin serà el sanguinari procediment que serà novetat per remoure els estómacs més desacostumats.\nNo és que Los reyes de lo coll sigui una segona part. És una novel · la a l'altura de El poder del perro, que funciona perfectament si és el primer que es llegeix del seu autor, ja que temàtica i estil són similars. Fins i tot diria que aquesta és més pràctica, més curta, més dinàmica estilísticament, doncs Winslow posa en pràctica un curiós sistema de dividir capítols (que de vegades són just una frase) de manera que qui llegeix és molt conscient que està en un moment determinant de la novel · la. Funciona, i a sobre dinamitza una lectura a la qual ja no li cal molta dinàmica: 330 pàgines que volen en tres horetes, sense el mínim respir més que per anar comprenent el sentit dels flash-back, el seu precís encaix en una trama que , per no incórrer en el vil spoiler, resumiré en dues frases. Quin mal causen els divorcis als nens, i que poc es parlen de vegades els pares i els fills.\nPublicat per Francesc Bon a 9:47\nEtiquetes de comentaris: DON WINSLOW\nnanis kru 18 de desembre de 2012 a les 22:13\nJa sabia que em sonava el tipus aquest. Salvajes la vaig llegir d´una tirada , o dues. Molt millor que la pel.licula. Pertant apunt a la llista.\nEstic esperant a tenir dos o tres capitols de Treme i començar a veurer-la.\nQue tal Boardwalk empire ? i men inside ?\nFrancesc Bon 19 de desembre de 2012 a les 7:38\nDe Men Inside ni idea.\nBoardwalk Empire: magnífica, ara estic veient la tercera temporada per lo qual en pocs dies hi parlo.


Vinaròs presenta candidatura per aconseguir un Pla de Sostenibilitat Turística | Castelló Extra\n19/05/2022 - Castelló Extra\nLa Regidoria de Promoció de la Ciutat i Interés Turístic, encapçalada pel primer tinent d’alcalde Marc Albella, ha presentat la candidatura per aconseguir un Pla de Sostenibilitat Turística, que suposaria una inversió de 3 milions d’euros per a Vinaròs. Aquests diners arribarien a través dels fons europeus Next Generation i servirien per a sufragar el 100% dels costos de tots els projectes presentats per l’Ajuntament amb la candidatura.\nEl regidor Albella ha explicat que aconseguir el Pla de Sostenibilitat Turística no només suposaria un gran impuls per al sector, sinó que també seria un gran impuls per a tot el municipi. En aquest sentit, assenyalava que el pla es basa en eixos que s’han de complir com la transició verda i sostenible, la millora de l’eficiència energètica, la transició digital, la protecció del patrimoni o la competitivitat turística.\nPel que fa als projectes presentant, Albella detallava que es tracta d’un total de 35, on sobretot destaca la rehabilitació urbana i millora dels pluvials dels carrers de Sant Pascual i Remei. Segons explicava les obres permetrien reconduir l’aigua fins al col·lector del passeig marítim per després seguir fins a la connexió de Fora del Forat i abocar-la al riu Cervol, evitant d’aquesta forma que acabe directament a la platja. Una obra valorada en 1,5 milions d’euros que es podria desenvolupar a través del Pla de Sostenibilitat Turística, sense cap despesa per a l’Ajuntament.\nD’altra banda, els projectes presentats també inclouen la instal·lació de panells fotovoltaics al Mercat Municipal per a reduir la despesa elèctrica, la restauració del Molí de Noguera, la rehabilitació de la façana de l’auditori municipal per a recuperar la policromia original, la millora de la senyalització turística o la dotació d’equipaments per al Centre d’Interpretació Turística – Cotxera de Batet, entre altres.\nAlbella comentava que la resolució es farà pública després de l’estiu i en cas d’aconseguir-la de forma completa o parcial l’Ajuntament disposaria del termini 2023-2025 per a desenvolupar els projectes.


"Passaria de pagar 400 a 900 euros de lloguer, per sobre del preu de mercat"\nMés de 3.000 famílies, sense sortida per l'anul·lació del decret de l'habitatge del Govern\nRafael Gómez, a la porta del seu portal del barri de Bellithe Manolo Garcia\nBarcelonaA Rafael Gómez fa quatre mesos que no li cobren els diners del lloguer del pis. El propietari que es va quedar l’habitatge no li ha passat els rebuts des del setembre, quan se li va acabar el contracte pel qual pagava 400 euros mensuals de lloguer social. L’anul·lació del decret aprovat per la Generalitat el 2019 per protegir els més vulnerables i els que ocupen per necessitat deixa ara aquest veí del barri de Bellvitge de l’Hospitalet gairebé a la intempèrie, perquè el Tribunal Constitucional elimina la prohibició de desnonar aquest col·lectiu.\nGómez viu amb la seva mare de 80 anys i una germana al pis que va ser de la seva propietat fins que fa uns anys el va perdre per pagar el deute d’una estafa. La família va aconseguir “després de lluitar molt” un lloguer social de 400 euros que es va acabar el mes de setembre passat, en plena pandèmia. La immobiliària Anticipa, amb seu al Prat del Llobregat, n'és ara la propietària i li reclama 900 euros mensuals si vol continuar-hi. La xifra suposa doblar el preu actual i “supera el preu de mercat de Bellvitge”, apunta Gómez, membre de la Plataforma dels Afectatades per la Hipoteca (PAH). L’home està en un ERTO i ara cobra 700 euros al mes, així que el marge de maniobra és escàs. “Sincerament, no tinc un pla B”, admet un cop s'ha sabut la resolució del Constitucional, que entra en vigor de manera immediata.\nEl Constitucional tomba el decret del Govern que obligava els bancs a oferir lloguer social a ocupes desnonats\nCom Gómez, es calcula que actualment hi ha més de 3.000 famílies en la mateixa situació a Catalunya, segons els càlculs de les entitats. Persones que no poden fer front a uns preus de lloguer o d’hipoteca o que ocupen un habitatge buit per no quedar-se al carrer. El decret del Govern obligava els grans tenidors a oferir un lloguer social abans de tirar endavant el desnonament.\nEl Constitucional, a més de tombar avui aquest decret, ha admès a tràmit el recurs presentat pel PP a la llei 11/20 del Govern, que regulava el preu dels lloguers dels habitatges. Per a Diana Vigorós, es tracta d'una mala notícia, tot i que confia que els magistrats finalment no considerin que el text trepitja competències a l’administració estatal. A aquesta llogatera d'un pis del Raval, la llei li permetia mantenir una quota de 500 euros mensuals. Si la llei queda finalment anul·lada, els baixos de 39 metres quadrats on viu passarien a costar poc més de 900 euros, gairebé el doble. La “trampa” del fons voltor és que li ofereix un nou contracte per set anys amb una “bonificació” els tres primers del 50% i, a partir del quart, ja s’aplicaria el 100%. “És una estafa de llei”, denuncia Vigorós, perquè a la pràctica la propietat “canvia les condicions a mig contracte” i ho aprofita per carregar a l’inquilí despeses que no li pertoquen, com l’IBI, la comunitat i una assegurança d’impagament. Vigorós, membre del Sindicat de Llogateres, ha participat en la concentració que aquesta tarda s’ha organitzat a correcuita a la plaça de Sant Jaume de Barcelona per protestar contra la resolució de l’alt tribunal.\nhabitatge preu lloguer Tribunal Constitucional


Temes: 13 - 25\nL’editorial MAD i Xaloc Oposicions us ofereixen una nova edició del temari d’Educació Infantil per a l’accés al cos de Mestres segons el programa oficial vigent. En aquest volum incloem els temes 13 a 25, elaborats tenint en compte la legislació vigent en la data d’edició: la Llei Orgànica 3/2020, de 29 de desembre, por la qual es modifica la Llei Orgànica 2/2006, de 3 de maig, d’Educació (LOMLOE), publicada el desembre de l’any 2020 i d’aplicació des de la seva entrada en vigor, i el Decret 101/2010, del 3 d’agost, d’ordenació dels ensenyaments del primer cicle d’educació infantil i el Decret 181/2008, del 9 de setembre pel qual s’estableix l’ordenació dels ensenyaments del segon cicle d’educació infantil.\nTema 13. La programació en el primer cicle d’educació infantil. Objectius, continguts i metodologia adequada per als nens i nenes de zero a tres anys.\nTema 14. La programació en el segon cicle d’educació infantil. Objectius, continguts i propostes metodològiques més adequades per a aquest cicle. Les diferents unitats de programació. La continuïtat entre l’educació infantil i primària. Mesures curriculars i vies de coordinació.\nTema 15. La funció del mestre o mestra en educació infantil. La intencionalitat educativa. Relacions interactives entre l’infant i l’educador. El mestre com a membre de l’equip educatiu i en la seva relació amb les famílies.\nTema 16. L’organització dels espais i del temps. Criteris per a una adequada distribució i organització espacial i temporal. Rutines i ritmes. L’avaluació dels espais i del temps.\nTema 17. Equipament, material didàctic i materials curriculars a l’educació infantil. Selecció, utilització i avaluació dels recursos materials.\nTema 18. El desenvolupament del llenguatge. Llenguatge i pensament. Evolució de la comprensió i de l’expressió. La comunicació no verbal. Problemes més freqüents del llenguatge infantil.\nTema 19. L’ensenyament i l’aprenentatge de la llengua a l’educació infantil. Tècniques i recursos per a la comprensió i l’expressió oral. La intervenció educativa en el cas de llengües en contacte.\nTema 20. La literatura infantil. El conte: valor educatiu. Criteris per seleccionar, utilitzar i narrar contes orals o escrits. Activitats a partir del conte. La biblioteca d’aula.\nTema 21. L’educació musical en educació infantil. El descobriment del so i del silenci. Característiques i criteris de selecció de les activitats musicals. Els recursos didàctics. El folklore popular.\nTema 22. Evolució de l’expressió plàstica en els nens i nenes. Elements bàsics del llenguatge plàstic. Objectius, continguts, materials, activitats, estratègies metodològiques i d’avaluació de l’expressió plàstica. Models i estereotips.\nTema 23. L’expressió corporal. El gest i el moviment. L’expressió corporal com a ajuda a la construcció de la identitat i l’autonomia personal. Joc simbòlic i joc dramàtic. Les activitats dramàtiques.\nTema 24. La influència de la imatge en l’infant. Lectura i interpretació d’imatges. El cinema, la televisió i la publicitat. Criteris de selecció i utilització de materials audiovisuals i de les noves tecnologies en l’Educació Infantil.\nTema 25. Formació de capacitats relacionades amb el desenvolupament logicomatemàtic. Recursos didàctics i activitats adequades a l’etapa d’educació infantil.


El col.lectiu Stop Bales de Goma ha rebutjat en un escrit el caràcter selectiu i segur anunciat als mitjans de la nova escopeta antiavalots per als Mossos d'Esquadra.\nPer aquest col.lectiu es tracta d'una arma tan indiscrimida com les que s'utilitzen actualment i que tantes lesions físiques han provocat a vianants o manifestants. Aquest grup de denúncia de la perillositat de les bales de goma fonamenta aquesta afirmació amb un dens estudi científic i tècnic, a partir d'una extensa documentació internacional.\n01/03/2011 19:42 Drets i Llibertats\nEn aquesta denúncia pública s'exposa que cap "arma de foc per dispersar masses en manifestacions o celebracions" és segura o selectiva, sinó que mantenen el perill pel seu caràcter indiscriminat i de violència física. Stop Bales de goma argumenta també que a països com Anglaterra, Alemanya o Noruega les policies empren altres mètodes menys agressius i perillosos que les bales de goma per dissoldre protestes.\nDes de Stop Bales de Goma rebutgem qualsevol ús d'arma de foc per dispersar masses en manifestacions o celebracions, perquè existeixen altres mètodes menys nocius com demostren països com Anglaterra, Alemanya o Noruega.\nHa de respectar-se el dret constitucional de tot ciutadà a manifestar-se o celebrar qualsevol esdeveniment als carrers de forma pacífica i la policia ha de vetllar perquè això succeeixi sense perill per a la seva integritat física. Les actuals actuacions per part del cos d'Antiabalots dels Mossos d'Esquadra són desproporcionades, arbitràries i normalment acaben amb ferits que gens tenen a veure amb els brétols que provoquen altercats en aquestes manifestacions o celebracions, ha de canviar-se l'enfocament en la forma de procedir de la policia a l'hora de reprimir les masses violentes, fins ara l'única mesura que es contempla és acabar disparant contra la gent, això és inacceptable.\nL'associació no està d'acord amb l'argument que aquesta escopeta GL06-LL és més precisa, ja que la precisió no pot mesurar-se en ambients de estres/nocturnitat com els quals es trobaran els agents antidisturbis en les seves actuacions, el marge d'error perquè l'impacte del projectil provoqui lesions molt greus és molt baix (el projectil ha d'impactar per sota de la cintura) i això no és admissible en cap concepte per a un arma de repressió de masses, hi ha altres mètodes dissuasoris que no posen en risc la vida dels manifestants i la nostra associació considera que des del Parlament de Catalunya hauria de dur-se a terme un estudi sobre mètodes alternatius, en lloc de seguir disparant contra la gent.\nEls principis de SBG pels quals demanen l'abolició de les pilotes de goma segueixen sent aplicables a aquests nous fusells, ja que continuen sent desproporcionats, arbitraris i no compleixen amb la identificació del projectil per permetre el seguiment del mateix i depurar responsabilitats davant un mal ús de l'arma, tal com marca la comissió d'estudis STOA del Parlament Europeu sobre la letalitat de les armes usades pels cossos policials dins de la UE, que també indica que qualsevol fusell d'impacte cinètic que superi la força d'impacte dels 122 jules ha de considerar-se letal (les escopetes de les pilotes de goma tenen una força d'impacte de més de 800 jules).\nS'ha de respectar el principi de proporcionalitat que diu que no es pot generar més dany del que es pretén evitar i per això proposem alternatives menys nocives a l'ús de qualsevol fusell d'impacte cinètic com són els gasos lacrimògens, el gas fétid, canons d'aigua, la lluita cos a cos utilitzant porres, la presència policial contenint a les masses, un cos antidisturbis femení o utilitzant més el diàleg. Encara que alguns d'aquests mètodes segueixen sent perillosos l'associació considera que el dany produït és molt menys pel que fa a l'ocupació d'armes de foc.\nDes de SBG demanem : no més ulls amputats, ni que ningú mori per l’impacte d’un projectil llençat pels antiavalots, si volem més seguretat davant la presència dels cossos policials, no tenim per què continuar tement a la nostra policia.


Els nous governs i els mitjans: Anar a la batalla desarmats - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans\nEls nous governs i els mitjans: Anar a la batalla desarmats\n“Els mitjans de comunicació són els exèrcits del segle XXI”, va dir Ramon Barnils. I si una cosa ha demostrat el ‘tuitgate’ madrileny de la setmana passada és que els nous governs d’esquerra transformadora es troben totalment desarmats en plena batalla. El posicionament d’El País em sembla especialment remarcable. Tres dies de portades i dos editorials per informar que fa quatre anys, una persona que llavors no tenia cap càrrec públic va fer unes piulades desagradables justament per demostrar que… I bla bla bla… Perquè en realitat a ningú o gairebé ningú li importa el context que què van produir-se els fets. El realment important era destruir el regidor, inferir una baixa al bàndol enemic.\nObro parèntesi: Resulta especialment irònic que l’escenari de la derrota hagi estat precisament Twitter, el que havia de ser l’arma secreta definitiva que despullés l’armada mediàtica del capital i la descobrís com el tigre de paper que és. Tanco parèntesi.\nPerò la realitat és que, ara per ara, l’única força capaç d’imposar una agenda i un relat és l’espiral inacabable de tertúlies de ràdios i televisions. Les portades impreses no són sinó els argumentaris que després bombardejaran les divisions Panzer dels mitjans audiovisuals a còpia de repetir-les fins al cansament.\nSent sincers, en aquesta terra de trinxeres que són ara els mitjans -i quan no ho han estat?- TV3 i la CCMA s’han convertit en l’objectiu a abatre precisament per ser l’únic arsenal mínimament potent del sobiranisme. Les crítiques que es guanya la televisió pública catalana no són tant per trobar-se aliniada, sinó per estar-ho al “bàndol incorrecte”.\nPerò amb quines armes compten els alcaldes i consellers de Compromís mentre no reobrin Canal 9? I Ada Colau i les altres alcaldies per la ruptura com Badalona o Sabadell? O els batlles de MES? Alguns digitals? Els mitjans municipals? Una Ib3 que ara per ara controlarà el PSOE? I ja veurem quin paper jugaran mitjans i periodistes que fins ara han mostrat certa simpatia cap al canvi. L’exemple d’El País és a la vista i els límits dels mitjans progressistes es troben en les butxaques dels seus accionistes. Quants casos similars apareixeran els propers mesos?\nSí, és cert. Han arribat fins aquí sense aquestes armes, però tot i que el camí fins ara ha estat terriblement difícil, és ara quan comencen les veritables dificultats, es podria dir parafrasejant el dirigent del FAN algerià de La batalla d’Alger, la mítica pel·lícula de Gillo Pontecorvo.\nUna víctima de les campanyes de difamació de El Mundo nou alcalde de Pollença\nAlfonso Rojo promociona Periodista Digital des de les tertúlies de TeleMadrid


ISO 9001:2015 - UPD - Unitat per a la Integració de persones amb Discapacitat - FGUV\nEstàs a: Inici > ISO 9001:2015\nLa UPD ha mantingut sempre un ferm compromís cap a la millora continua, motiu pel qual a l’any 2004 va decidir elaborar un Sistema de Gestió de Qualitat per al propi servei.\nPer a aquesta comesa, es formà al personal en matèria de qualitat, s’estructuraren els distints programes i processos, es designaren, un comité i un responsable de qualitat i finalment, al juliol de l’any 2005, s’obtingué la certificació ISO 9001:2000. Des d’aleshores la UPD ha anat renovant i actualitzant les seues certificacions d’acord a les noves normes de qualitat.\nD’aquesta trajectòria, cal destacar:\nAl juliol de 2006 la UV participà en el projecte d’investigació “Implantació de sistemes de Gestió de Qualitat segons el model ISO 9001:2000 en el context universitari” concedit per a la realització d’estudis relacionats amb la Gestió de Qualitat per la Fundació Valenciana de Qualitat.\nAl novembre de 2006 la UV rebé el Segell d’Excel·lència Or expedit per la Fundació Valenciana de Qualitat.\nA l’any 2008, coincidint amb el tercer any de la implantació de la Gestió de Qualitat amb la fonamentació de les bases d’un nou programa, “Atenció al PDI” (que actualment és el programa “d’Atenció al PDI i PAS”), es va procedir a la renovació de la certificació, amb la nova Norma ISO 9001:2008.\nDurant el període 2015 i 2016 tota la plantilla de la UPD estigué treballant de forma intensa en l’adaptació a la nova Norma ISO 9001:2015, i al setembre de 2017, després de superar les corresponents auditories de renovació, obtingué aquesta nova certificació, que estarà en vigor fins al juliol de 2020.


Revisió de 'passatgers': el romanç espacial de Jennifer Lawrence i Chris Pratt - Pel·lícula | Octubre 2020\nRevisió de 'passatgers': l'espai romànic espacial de Jennifer Lawrence i Chris Pratt perd el seu encant\nEls 'passatgers' haurien de ser un maldecam. El romanç de ciencia ficció amb espais espacials presenta dues de les estrelles amb més talent i encantador de Hollywood (Jennifer Lawrence i Chris Pratt), dirigida pel cineasta per darrere de “The Imitation Game” (Morten Tyldum), que va ser nominat a l’Oscar (Morten Tyldum). un guió de la llista negra del creador del guionista Jon Spaihts ('Doctor Strange', el proper reinici de 'Mummy').\nAlmenys, la característica –comercialitzada com una espècie d’èpica amorosa ““ titànic ”a l’espai” amb un gir impactant i impactant- hauria de ser molt més entretinguda que el resultat de peu pla i poc muntat. I això no vol dir res de les nefastes preguntes de consentiment que corren per la seva narració central, només per deixar de banda la concreta conclusió de la pel·lícula.\nLLEGIR MÉS: “Passatgers ’; Tràiler: Jennifer Lawrence i Chris Pratt s'enamoren a l'espai i després tot va malament\nFins i tot més decebedor que el talent malgastat a l’abast és “Passagers”, deixa passar freqüentment moments de brillantor brillants, des de l’acabat edifici mundial de Spaihts fins a l’encantadora repartició entre Pratt i Lawrence, i fins i tot un disseny de producció que respira nova vida a la sovint. gènere de ciència-ficció cansat. Es va suposar que Spaihts lluitava per aconseguir que aquest projecte (originalment pensat com a vehicle Keanu Reeves) fos realitzat durant anys, i mentre que el càsting eventual de grans estrelles com Lawrence i Pratt hauria d'haver estat la peça final d'una producció atabalada, només en destaca la Els passos equivocats de la pel·lícula\nSituat en el futur i completament a la nau espacial Avalon, 'Passagers' recull tres dècades en un viatge de 120 anys a un nou planeta de colònies anomenat Homestead II. Els seus habitants n’hi ha que milers, i tots han estat posats en un estat de son criogènic còmode, que es desgastaran a mesura que s’acostaran a la seva nova llar, moltes dècades en el futur. Malgrat el vaixell enganyat (i l’aparent maluc de l’empresa Homestead per construir-los), fins i tot l’Avalon té algunes debilitats, i tots són explotats quan un asteroide foragit abelleix la nau, provocant una sèrie de disfuncions que amenacen la vida de tothom a bord.\nEl primer mal funcionament? L'enginyer genial Jim Preston (Pratt), que està tan atordit quan es desperta que no s'adona durant hores senceres que és l'únic conscient. No importa gaire, ja que el vaixell encara està a 90 anys de Homestead II i hi ha un recurs zero per tornar a posar algú en animació suspesa. Ha quedat cargolada.\nFixador per naturalesa, Jim intenta tots els trucs que pugui pensar per desfer la seva terrible destinació i es retorna a cada torn. Ha estat constantment informat que els pods d’hibernació simplement no funcionen malament, sinó que són segurs! I, per tant, Homestead, la corporació de milers de milions de dòlars que és propietària del vaixell, la tecnologia que la gestiona i el planeta a tot el món, no ha fet absolutament res per proporcionar una opció alternativa al seu passatger solitari.\nJim fa tot el que pot per passar el temps interminable, incloent-se amb el divertit barista androide de Arthur Sheen, Arthur Sheen i aprofitant les nombroses diversions del vaixell, però a mesura que s’acosta el seu sol any iversari, creix desesperat per fer una cosa terrible. Si bé el màrqueting podria fer que la seva audiència cregués que els 'passatgers' afecten algun gir important, és realment un punt de traça disfressat en un primer acte. La difícil situació de Jim és profunda, però de vegades, els 'passatgers' només es veuen obligats a trobar els elements més foscos de la seva història.\nTyldum opta per aclarir el dolor de Jim mitjançant la utilització de les tècniques més barates, donant-nos a Jim una barba, borratxera perpètua, com a prova del seu desgavell. Pratt se li va permetre mostrar més gama durant 'Guardians of the Galaxy', una excursió meravellosa construïda principalment amb diversió. S'executa sense aquest pathos aquí.\nLLEGIR MÉS: “Passatgers ’; Primera mirada: Jennifer Lawrence i Chris Pratt són viatgers intercel·lulars en un viatge romàntic\nEntra a Aurora, sí, com a Sleeping Beauty. En la seva fugida desesperada, Jim està obsessionat amb el bonic passatger dormit (Lawrence) i finalment s’agafa a si mateix per obrir-se la poda, posant fi efectivament al seu futur perquè pugui semblar un present (més endavant, trucarà. ell és un assassí i, certament, té algun punt). Tot i que 'Els passatgers' eviten principalment un gran drama, Pratt surt amb alguns moments commovedors mentre trontolla amb el seu gran pla, inclòs un moment commovedor quan es mira al mirall i suplica: 'Si us plau, no ho facis' a no. un sinó ell mateix. Encara ho fa. És a dir, tant com els 'passatgers' estan disposats a lluitar amb la decisió moralment fallida del seu cor.\n(El nom del conte de fades d'Aurora no és, en certa manera, el més gran escriptor del guió; està carregat de diàleg amb capçalera dolenta que fins i tot Pratt i Lawrence no poden treure, com un intercanvi que veu Jim dient a Aurora que li donava espai, només per a ella per respon: 'Ugh! Espai! L'única cosa de la qual no necessito més!')\nMalgrat alguns cops inicials, mentre Aurora lluita per conciliar la seva nova realitat, la parella s’enamora, sense consciència que el vaixell està cada cop més engrescat per la mateixa vaga d’asteroides que va despertar per primera vegada Jim. A mesura que el vaixell comença a funcionar malament de nombroses maneres (l’arquitectura i la imaginació que genera el disseny del vaixell es revelen repetidament com els millors elements de la pel·lícula), els grans secrets de Jim es troben en la seva història i amenacen de arruïnar tot el que ha estat construït amb cura. I, tot i que la revelació inevitable de la mà de Jim en despertar Aurora és sempre present a la seva ment, “Els passatgers” no opta per una exploració més profunda d’un element argumental tan complex moralment. Qui necessita això quan en canvi, podeu passar cinc minuts mirant Pratt i Lawrence interpretant “Dance Dance Revolution” a l’espai?\nEls 'passatgers' es neguen a lluitar realment amb les preguntes convincents en el seu nucli, sinó que opten per recolzar-se en l'encant col·lectiu de Lawrence i Pratt per mantenir les coses marcades amigablement. El problema és que aquesta no és una història amigable, sinó que és filosòficament espinosa i que té com a objectiu mantenir les coses a la llum no dilueix cap problema, sinó que es limita a tota la sortida. “Titanic” a l’espai? No, però és certament un desastre.\n“; Passatgers ”; s’estrenarà als cinemes el 21 de desembre.\nescenes de sexe a Amèrica


Pensem-hi un poc...: l'evangeli i el testimoni.\nL'evangeli d'avui que jo he trobat (diferent del del nostre glosador¿?) ens parla de la figura de Pere i Andreu.\nJoan, el precursor, és qui els assenyala a Andreu la figura del Messies, i aquest la presenta a Pere. El diàles de Jesús amb Andreu, amb la resposta "veniu i ho veureu" és, per a mi, una mostra de com hem de comunicar el missatge de Jesús.\nNo hi ha retòrica, ni propaganda, ni mitjans escandalosos ni fabulosos ni... Només hi ha una convidada personal. "anem (junts) hi ho veureu"; "anem a cercar-lo junts i el trobarem" "veniu i descobrireu un grup, una comunitat que intenta viure d'acord amb el seu estil"\nEn la transmissió de la fe, el contagi personal és insustituible. No hi ha receptes, però aquest ingredient és imprescindible. Sense la proposta personal, l'acompanyament, no hi ha res a fer. Sense testimonis, la cadena de transmissió de la fe queda interrompuda.\nJoan Baptista mostra Jesús a Andreu; Andreu ho explica a Pere; i així, discretament, sense pretensions, comença a caminar l'Església.\nSi ens ho proposem, també nosaltres ho podem fer.\nEnviat per Joan M. Mercadal a 1/04/2011


ERC i JxCat protesten per la suspensió dels presos polítics: ‘És un cop d’estat de dret’\nEls dos partits demanaran la reconsideració de la mesa abans d'anar al Tribunal Constitucional\nERC i Junts per Catalunya, els principals afectats per la suspensió d’Oriol Junqueras, Jordi Turull, Josep Rull i Jordi Sànchez per part de la mesa del congrés, han fet declaracions públiques per a visibilitzar el seu malestar. Els diputats de JxCat Laura Borràs i Jaume Alonso-Cuevillas han denunciat un ‘cop a l’Estat de dret’ per part de la mesa i davant d’això presentaran un escrit de reconsideració com a pas previ a recórrer al Tribunal Constitucional.\nEls dos partits demanaran a la mesa del congrés espanyol que reconsideri la seva decisió de suspendre els quatre presos polítics electes, com a pas previ a recórrer al Tribunal Constitucional (TC).\nERC diu que l’estat espanyol ‘els vol silenciats’. Davant d’això, en una publicació a Twitter, han promès que ‘no s’aturaran’ i han indicat que ‘els han suspès a Espanya, però no podran suspendre’ls a Europa’.\nEn la mateixa línia, el president d’ERC, Oriol Junqueras, ha coincidit que no podran suspendre’ls a la cambra comunitària. ‘Un pres polític entrant al Parlament Europeu és la millor manera de denunciar la repressió de l’estat espanyol, per posar-lo en escac davant de tota Europa’, ha dit Junqueras en una publicació a Twitter.\nPer la seva banda Jordi Sànchez ha assegurat que el jutge Manuel Marchena ha guanyat el pols a Batet. En un missatge al seu perfil de Twitter ha lamentat la decisió de la mesa: ‘Negar la presumpció d’innocència i estirar el reglament no resol res. Des de la presó i com a diputat electe continuo apostant pel diàleg i la democràcia’, ha subratllat.


Casa amb jardí i piscina en venda a Mont-ràs, Torre Simona\nBella propietat en venda en una agradable zona residencial de Mont-ràs, a només uns minuts del centre de Palafrugell o Palamós i molt propera a les platges de la zona com Calella, Llafranc o Platja Castells.\nEs tracta d'una casa de disseny contemporani edificada a mitjans dels anys 80 i que es troba en bon estat de conservació.\nL'habitatge s'aixeca sobre una parcel·la de 796 m2 completament plana i disposa de jardí amb gespa i alguns arbres i palmeres, piscina envoltada de entarimat de fusta tropical i petit hort domèstic amb caseta per a eines.\nLa casa compta amb 259 m2 de superfície construïda distribuïts en una sola planta de la següent manera:\nSaló amb àmplia vidriera de portes corredisses que dóna sortida a la terrassa coberta i al jardí i piscina\nMenjador amb sortida a la terrassa ia la zona barbacoa\nCuina perfectament equipada, amb accés al safareig i al garatge\nTres dormitoris, un actualment habilitat com a despatx\nGaratge amb capacitat per a un cotxe, amb zona traster.\nLa propietat disposa de calefacció per radiadors amb caldera de gas natural de la marca "De Dietrich", finestres de PVC amb doble vidre, acumulador d'aigua, descalcificador, tendals elèctrics a la terrassa i reg automàtic al jardí. Les parets i sostres de la casa disposen d'aïllament especial.\nHi ha la possibilitat d'ampliar la casa construint una planta addicional.\nPlatja del Castell (Palamós): 5 km\nPlatja de Calella: 6 km\nPlatja de Llafranc: 7 km\nSuperfície habitatge: 259 m²\nConsum: 271 kW h m2/any\nDistància a la platja més propera: 6'5 Km\nDistància a la ciutat més propera: 1'8 Km\nCasa de 259 m2\n1 places d'aparcament interior + 3 a l'exterior\nPreciós xalet amb jardí, piscina i boniques vistes en agradable zona residencial a uns minuts de les platges de Calella o Llafranc\nCasa de pedra reformada amb molt encant en el poble medieval de Fonteta i amb accés a jardí privat de 50m2 aproximadament\nCasa en venda a la zona de Begur, en una antiga masia de pedra rehabilitada, a prop de les platges de la Costa Brava


Títol d'Expert Universitari en Psicoteràpia Cognitiva-Conductual-Emocional en l'Adult a Barcelona per Facultat de Psicologia, Ciències de l'Educació i de l'Esport Blanquerna (URL) - educaweb.cat\nTítol d'Expert Universitari en Psicoteràpia Cognitiva-Conductual-Emocional en l'Adult\nLa pràctica clínica actual en el camp de la psicologia de la salut, demana una formació especialitzada en la prevenció de trastorns mentals, l'avaluació i intervenció psicològica en situacions de patiment i malestar psíquic.\nEls coneixements específics en psicologia clínica i de la salut, garanteixen al futur professional l'adquisició de competències de qualitat, tant teòriques com pràctiques en l'exercici de la seva professió.\nDes d'aquest punt de vista, l'objectiu d'aquesta titulació és formar als futurs experts en la detecció, avaluació, prevenció de malalties i tractament psicoterapèutic de persones que manifesten conductes desadaptatives i que condicionen la seva qualitat de vida. La formació està orientada a l'adquisició i aprofundiment en les competències d'abordatge psicològic, des del model cognitiu-conductual-emocional contemporani des d'una perspectiva integradora i una visió holística de la persona i del seu malestar psíquic.\nMòdul 1. Tractament psicològic dels trastorns psicòtics i d'ansietat (5 ECTS)\nAvaluació i tractament dels trastorns d'ansietat: agorafòbia, trastorns obsessius i trastorns d'ansietat generalitzada.(2,5 ECTS)\nTractament de l'agorafòbia: psicoeducació, d'exposició interoceptiva i a situacions, tècniques de relaxació, tècniques d'innervació vagal, etc.\nTractament del trastorn obsessiu-compulsiu: prevenció de rituals, concreció de la jerarquia d'exposició,etc.\nRealitzacions de sessions de tractament: psicoeducació, assertivitat, tractament d'alguns trets de personalitat.\nExplicació teòrica de tècniques i realització vivencial en petit grup: reversió de rol, línia del temps, cadira buida. Sessió grupal per experimentar la consciència plena\nAvaluació i tractament dels trastorns psicòtics: fases incipients símptomes persistents (2,5 ECTS).\nAvaluació de la psicosi. Psicopatologia. Qüestionaris per avaluar la intensitat de símptomes\nPràctica d'avaluació d'un cas clínic i administració d'escales.\nFases inicials i cròniques de l'esquizofrènia\nHabilitats de comunicació amb el pacient psicòtic\nTècniques cognitiu conductuals adaptades a la psicosi\nPsicoeducació i conscienciació de la malaltia\nTractament de idees delirants\nTractament d'habilitats socials\nAvaluació Neuropsicològica i Estimulació cognitiva en l'esquizofrènia\nMòdul 2. Tractament integrat del trastorns mentals greus (farmacològic i psicoterapèutic) (5 ECTS)\nAvaluació i tractament dels trastorns afectius i de personalitat (2,5 ECTS)\nLa depressió. Epidemiologia i formes clíniques. Diagnòstic i principis del tractament.\nAvaluació de la depressió. Psicopatologia. Avaluació funcional: somàtica, psíquica (pensament i emocions) i conductual. Qüestionaris per avaluar la intensitat de símptomes: Inventari autovalorat de Beck, Escala de depressió de Hamiltong.\nPràctica d'avaluació d'un cas clínic (vídeo) i administració d'escales.\nTeràpia cognitiva de Beck per la depressió. Fonaments teòrics. Pensaments automàtics, distorsions i esquemes. La relació terapèutica.\nAvaluació i formulació del cas. Estructuració de l'agenda .Objectius. Tècniques. Identificació de pensaments automàtics. Registre de canvis. El qüestionament socràtic i la generació d'alternatives. Afrontament i reatribució.\nEl Trastorn Bipolar. Descripció clínica. Diagnòstic i principis del tractament. Avaluació clínica: Escala de Young.\nTractament Psicoeducatiu. Objectius. Context i duració de les sessions. Continguts. Treball individual i grupal. Pràctica clínica d'avaluació.\nTrastorns de Personalitat. Descripció clínica. Diagnòstic i principis del tractament.\nAbordatge psicoterapèutic del Trastorn Límit de la Personalitat.\nAbordatge Psicoterapèutic d'altres trastorns: Depenent, Evitatiu, Histriònic.\nPsicofarmacologia i altres teràpies biològiques. (2,5 ECTS)\nHistòria dels psicofàrmacs\nBreus principis de la farmacologia\nTrastorns afectius i ús de les teràpies biològiques\nTrastorns d'ansietat i ús de les teràpies biològiques\nTrastorns per alteració de la son i ús de les teràpies biològiques.\nTrastorns psicòtics i ús de les teràpies biològiques\nAltres trastorns i ús de les teràpies biològiques\nMòdul 3. Tractament de l'addicció a conductes i substàncies (5 ECTS)\nAddicció a substàncies: depressors i estimulants. Conductes additives no tòxiques. (5 ECTS)\nPrincipis generals i xarxa assistencial\nModalitats de tractament: desintoxicació, urgències i comunitats terapèutiques\nTractament de l'addicció al tabac\nTractament de l'addicció al alcohol\nTractament de l'addicció a opiacis, cànnabis i drogues de síntesi\nTractament de l'addicció a cocaïna\nAvanços en el tractament psicològic: prevenció de recaigudes i teràpia sistèmica\nTractament del joc patològic\nDependència emocional i altres socioaddiccions (compres,treball, imatge corporal)\nAddiccions tecnològiques: internet, mòbil, vídeo jocs i jocs de rol en línea\nLlicenciats i graduats en Psicologia o estudiants d'últim curs motivats i amb aptituds per a l'avaluació i la intervenció en els trastorns mentals.\nTenir coneixements avançats sobre l'avaluació i els tractaments des del model cognitiu-conductual-emocional en persones que pateixen trastorns mentals.\nConèixer els diferents programes d'intervenció en persones que pateixen trastorns psicòtics i l'adequació dels programes a la fase de la malaltia.\nConèixer les estratègies d'avaluació i els programes de tractament per persones que presenten trastorns afectius, d'ansietat, de conductes addictives així com trastorns de la personalitat.\nConèixer els principals mecanismes de funcionament i l'ús de psicofàrmacs i altres teràpies biològiques als diferents trastorns segons la classificació diagnòstica DSM-IV-TR.\nSaber aplicar estratègies d'avaluació i tractament per persones que presenten trastorns d'ansietat, agorafòbia i trastorn obsessiu-compulsiu.\nSaber aplicar estratègies d'avaluació i tractament per persones que presenten un trastorn psicòtic.\nSaber aplicar estratègies d'avaluació i tractament per perso\nAquest títol no inclou un mòdul de pràcticum obligatori.\nCíster, 24 - 3408022 Barcelona\nTítol d'Expert Universitari en Psicoteràpia Cognitiva-Conductual-Emocional en l'Adult encara no ha rebut opinions\nFormació en Teràpia Racional Emotiva Conductual (TREC)


Els Castellers de Vilafranca volen fer història a la Plaça de la Vila - Castellers de Vilafranca\nEls Castellers de Vilafranca volen fer història a la Plaça de la Vila\nimobils2016-10-26T23:00:00+01:0026 Octubre 2016|Notícies castelleres|0 Comments\nEls vilafranquins tenen la intenció de descarregar els dos castells de deu a la Plaça Més Castellera\nEls Castellers de Vilafranca tenen aquest proper dimarts l’última actuació de la temporada: la Diada de Tots Sants (a Vilafranca). Els vilafranquins han completat una temporada excel·lent, que volen culminar amb una extraordinària actuació. Els Castellers de Vilafranca volen descarregar el 3d10fm i el 4d10fm a la Plaça de la Vila per primer cop. Aquests dos castells ja els han completat, però va ser a Tarragona pel Concurs. Ara, l’objectiu és fer-los a casa. Els vilafranquins també tenen la intenció d’acabar la diada amb el 4d9sf i el Pd8fm, és a dir, la que seria la millorhan actuació de la història.\nEls Castellers de Vilafranca demanen a tots els castellers, aficionats i simpatitzants un últim esforç per poder assajar aquests castells en condicions. Queden dos assajos: el d’avui dimecres (20:30h) i el de divendres (21:30h). Aquest darrer serà especial perquè serà l’últim de la temporada. En acabar, es repartirà Estrella Damm per a tothom i hi haurà remenat de bolets per a tots els assistents.\nACTES DEL DIA 1:\nA part de la Diada que començarà a les 12 del migdia, els Castellers de Vilafranca han preparat una sèrie d’activitats pel dia 1 de novembre. A les 9:00h començaran les matinades pels carrers del centre de Vilafranca. Posteriorment, a les 9:30h, hi haurà el tradicional esmorzar popular a Cal Figarot. A les 11:00h es realitzarà la fotografia de la colla davant del Palau Baltà. Un cop acabada la diada castellera, a les 15:30h, els Verds organitzaran la Ronda de Vermut, on convidaran les colles castelleres a Cal Figarot. Després, se celebrarà el dinar (cal comprar el tiquet prèviament) i un concert de Miquel del Roig (19:00h). A partir de les 21:00h, hi haurà un ball de gralles i el final de festa anirà a càrrec de diversos DJ’s.


La fraternitat, fonament i camí per a la pau - Arquebisbat de Barcelona\nMISSATGE DEL SANT PARE FRANCESC PER A LA CELEBRACIÓ DE LA XLVII JORNADA MUNDIAL DE LA PAU 1 DE GENER DE 2014 LA FRATERNITAT, FONAMENT I CAMÍ PER A LA PAU Fraternitat, fonament i camí per a la pau 1. En aquest meu primer Missatge per a la Jornada mundial de la pau, voldria dirigir a [...]\n1. En aquest meu primer Missatge per a la Jornada mundial de la pau, voldria dirigir a tothom, persones i pobles, l’auguri d’una vida plena d’alegria i d’esperança. Al cor de cada home i cada dona hi ha, de fet, el desig d’una vida plena, a la qual pertany un anhel inesborrable a la fraternitat, que empeny cap a la comunió amb els altres, en els quals no hi ha enemics o competidors, sinó germans a acollir i a abraçar.\nDe fet, la fraternitat és una dimensió essencial de l’home, que és un ésser relacional. La viva consciència d’aquest estar relació ens porta a veure i a tractar cada persona com una veritable germana i un veritable germà; sense això resulta impossible construir una societat justa, una pau sòlida i duradora. I cal tot seguit recordar que la fraternitat es comença a aprendre en general a l’interior de la família, especialment gràcies a les funcions responsables i complementàries de tots els seus membres, especialment el pare i la mare. La família és la font de tota la fraternitat, i per tant també és el fonament i el principal camí de la pau, ja que, per vocació, hauria de contagiar el món amb el seu amor.\nEl creixent nombre d’interconnexions i de comunicacions que envolten el nostre planeta fa més palpable la consciència de la unitat i de la compartició d’un destí comú entre les nacions de la terra. En la dinàmica de la història, tot i la diversitat d’ètnies, de cultures i de societats, veiem sembrada així la vocació a formar una comunitat composta de germans que s’acullen recíprocament, prenent cura els uns dels altres. Aquesta vocació és, però, encara sovint contrastada i negada en els fets, en un món caracteritzat per la “globalització de la indiferència” que ens fa lentament “acostumar-nos” als sofriments dels altres i a tancar-nos en nosaltres mateixos.\nEn molts llocs del món, sembla que no conegui terme la greu violació dels drets humans fonamentals, especialment el dret a la vida i el dret a la llibertat de religió. El tràgic fenomen del tràfic d’éssers humans, sobre la vida i la desesperació especula gent sense escrúpols, n’és un exemple preocupant. A les guerres fetes d’enfrontaments armats se sumen guerres menys visibles, però no menys cruels, que lluiten entre elles en camps econòmics i financers amb mitjans igualment destructius de vida, de famílies, d’empreses.\nLa globalització, segons ha afirmat Benet XVI, ens fa més pròxims, però no ens fa germans. (1) A més, moltes situacions de desigualtat, de pobresa i d’injustícia, marquen no sols una profunda falta de germanor, sinó també l’absència d’una cultura de la solidaritat. Les noves ideologies, caracteritzades per un generalitzat individualisme, egocentrisme i consumisme materialista, afebleixen els llaços socials, alimentant la mentalitat de “residus”, que porta al menyspreu i l’oblit dels més vulnerables, dels que són considerats “inútils”. Així que la societat humana es fa cada vegada més com un simple do ut despragmàtic i egoista.\nAlhora, és clar que fins i tot les ètiques contemporànies són incapaces de produir vincles autèntics de fraternitat, perquè una fraternitat sense referència a un Pare comú, com a fonament seu últim, no pot existir. (2) Una veritable fraternitat entre els homes suposa i exigeix una paternitat transcendent. A partir del reconeixement d’aquesta paternitat, es consolida la fraternitat entre els homes, o bé aquell fer-se “proïsme” que pren cura de l’altre.\n“On és el teu germà?” (Gn 4,9)\n2. Per comprendre millor aquesta vocació de l’home a la fraternitat, per reconèixer més adequadament els obstacles per a la seva realització i identificar les formes de superar-los, és important guiar-se pel coneixement del designi de Déu, tal com és presentat d’una manera eminent en Sagrada Escriptura.\nSegons el relat dels orígens, tots els homes deriven de pares comuns, Adam i Eva, parella creada per Déu a la seva imatge i semblança (cf. Gn 1,26), de la qual neixen Caín i Abel. En la història de la família llegim la gènesi de la societat, l’evolució de les relacions entre les persones i els pobles.\nAbel és pastor, Caín és agricultor. La seva identitat profunda, i en conjunt, la seva vocació és la de ser germans, tot i la diversitat de les seves activitats i la cultura, la seva forma de relacionar-se amb Déu i la creació. Però l’assassinat d’Abel per part de Caín confirma tràgicament el rebuig de la vocació radical de ser germans. La seva història (cf. Gn 4,1-16) posa en relleu la difícil tasca a la qual tots els homes són cridats a viure junts, a tenir cura l’un de l’altre. Caín, no acceptant la predilecció de Déu per Abel, que li oferia el millor del seu ramat –”va acollir favorablement Abel i la seva ofrena, però no acollí Caín i la seva” (Gn 4,4-5)– mata per enveja Abel. D’aquesta manera, es nega a reconèixer-se germà, a relacionar-se positivament amb ell, a viure davant Déu, assumint les pròpies responsabilitats de cura i de protecció dels altres. A la pregunta, “On és el teu germà?” amb la qual Déu interpel•la Caín, per demanar-li que informi sobre la seva acció, respon: “No ho sé. ¿No sóc pas jo el guardià del meu germà? “(Gn 4,9). Després, el Gènesi diu: “I Caín s’allunyà de la presència del Senyor” (4,16).\nConvé interrogar-nos sobre les raons de fons que van portar Caín a desconèixer el vincle de fraternitat i, junts, el vincle de reciprocitat i de comunió que l’unia al seu germà Abel. Déu mateix denuncia i retreu a Caín una contigüitat amb el mal: “el pecat aguaita a la porta” (Gn 4,7). Caín, però, es nega a oposar-se al mal i decideix augmentar igualment la seva “mà contra el seu germà Abel” (Gn 4,8), menyspreant el projecte de Déu. Ell frustra així la seva originària vocació a ser fill de Déu i a viure la fraternitat.\nLa història de Caín i Abel ensenya que la humanitat porta inscrita en ella una vocació a la fraternitat, però també la possibilitat dramàtica de la seva traïció. Ho testimonia l’egoisme quotidià, que és a la base de tantes guerres i de tantes injustícies: de fet, molts homes i dones moren a mans de germans i de germanes que no saben reconèixer-se com a tals, és a dir, com a éssers fets per a la reciprocitat, per a la comunió i per al do.\n“I tots vosaltres sou germans” (Mt 23,08)\n3. Sorgeix espontània la pregunta: ¿els homes i dones d’aquest món podran mai correspondre plenament a l’anhel de fraternitat, imprès en ells per Déu Pare? Reeixiran amb els seus propis esforços a superar la indiferència, l’egoisme i l’odi, a acceptar les legítimes diferències que caracteritzen els germans i les germanes?\nParafrasejant les seves paraules, podríem sintetitzar així la resposta que ens dóna el Senyor Jesús: ja que hi ha un sol Pare, que és Déu, tots vosaltres sou germans (cf. Mt 23,8-9). L’arrel de la fraternitat està continguda en la paternitat de Déu. No es tracta d’una paternitat genèrica, indistintament i històricament ineficaç, sinó de l’amor personal, puntual i extraordinàriament concret de Déu per cada home (cf. Mt 6,25-30). Una paternitat, per tant, eficaçment generadora de fraternitat, perquè l’amor de Déu, quan és acollit, esdevé l’agent més poderós de transformació de l’existència i de les relacions amb els altres, obrint els homes a la solidaritat i a la compartició activa.\nEn particular, la fraternitat humana é regenerada en i per Jesucrist a través de la seva mort i resurrecció. La creu és el “lloc” definitiu de fonament de la fraternitat que els homes no són capaços de generar per si mateixos. Jesucrist, que ha assumit la naturalesa humana per redimir-la, estimant el Pare fins a la mort i una mort de creu (cf. Fl 2,8), per la resurrecció ens constitueix com una nova humanitat, en plena comunió amb la voluntat de Déu, amb el seu projecte, que inclou la plena realització de la vocació a la fraternitat.\nJesús reprèn des del principi el designi del Pare, tot reconeixent-li la primacia sobre tota cosa. Però Crist, amb el seu abandonament a la mort per amor del Pare, esdevé principi nou i definitiu de tots nosaltres, cridats a reconèixer-nos en Ell com a germans, perquè som fills d’un mateix Pare. Ell és l’Aliança mateixa, l’espai personal de la reconciliació de l’home amb Déu i dels germans entre ells. En la mort de Jesús a la creu hi ha també la superació de laseparació entre els pobles, entre el poble de l’Aliança i el poble dels Gentils, privat d’esperança perquè fins aquell moment era estrany als pactes de la promesa. Com es llegeix en la Carta als Efesis, Jesucrist és aquell que reconcilia en si mateix tots els homes. Ell és la pau, ja que dels dos pobles n’ha fet un, i ha trencat el mur de separació que els dividia, l’enemistat. Ell ha creat en si mateix un sol poble, un sol home nou, una sola nova humanitat (cf. 2:14-16).\nQui accepta la vida de Crist i viu en Ell, reconeix Déu com a Pare i a Ell es dóna totalment ell mateix, estimant-lo per sobre de tot. L’home reconciliat veu en Déu el Pare de tots i, per tant, anima a viure una fraternitat oberta a tothom. En Crist, l’altre és acceptat i estimat com a fill o filla de Déu, com a germà o germana, no com un estrany, i encara menys com un antagonista o fins i tot un enemic. En la família de Déu, on tots som fills d’un mateix Pare, i perquè empeltats en Crist, fills en el Fill, no hi ha “vides desaprofitades”. Tots tenen una dignitat igual i inviolable. Tots són estimats per Déu, tots han estat redimits per la sang de Crist, que va morir a la creu i va ressuscitar per tots. Aquesta és la raó per la qual no pot romandre indiferents davant la sort dels germans.\nPau VI diu que no sols les persones, sinó també les nacions s’han d’unir en un esperit de germanor. Ell explica: “En aquesta comprensió mútua i amistat recíproques, en aquesta comunió sagrada hem de […] treballar junts per construir un futur comú de la humanitat”.(5) Aquest deure afecta sobretot els més afavorits. Les seves obligacions tenen les arrels en la fraternitat humana i sobrenatural i es presenten sota tres aspectes: el deure de solidaritat, que exigeix que les nacions riques ajudin les menys avançades; el deure de la justícia social, que demana refer en termes més correctes les relacions defectuoses entre pobles forts i pobles febles; el deure de la caritat universal, que implica la promoció d’un món més humà per a tothom, un món en què tothom tingui alguna cosa a donar i a rebre, sense que el progrés dels uns constitueixi un obstacle per al desenvolupament dels altres. (6)\nAixí que, si tenim en compte la pau com opus solidaritatis, de la mateixa manera, no podem pensar que la fraternitat no serà la base principal. La pau, diu Joan Pau II, és un bé indivisible. O és bé de tothom o no ho és de ningú. Pot ser realment conquerida i fruïda, com a millor qualitat de vida i com a desenvolupament més humà i sostenible només si s’activa, per part de tots “una determinació ferma i perseverant de comprometre’s pel bé comú”. (7) Això implica no deixar-se guiar per l’”afany de lucre” i per la “set de poder.” Convé tenir la voluntat de “’perdre’s’ a favor de l’altre en lloc d’explotar, i a”servir-lo”en lloc d’oprimir-lo per al propi profit. […] L'”altre” –persona, poble o nació– [no ha de ser vist] com una espècie d’instrument, per aprofitar a baix cost la seva capacitat de treball i la resistència física, abandonant-lo quan ja no és útil, sinó com un nostre ‘semblant’, un ‘ajuda’”. (8)\nLa solidaritat cristiana pressuposa que el proïsme és estimat no sols com “un ésser humà amb els seus drets i la seva igualtat fonamental amb tothom, sinó [com] una imatge viva de Déu Pare, redimit per la sang de Jesucrist i posada sota l’acció permanent de l’Esperit Sant”, (9) com un altre germà. “Llavors la consciència de la paternitat comuna de Déu, la germanor de tots els homes en Crist, ‘fills en el Fill’, de la presència i de l’acció vivificadora de l’Esperit Sant, conferirà –recorda Joan Pau II– a la nostra visió del món com un nou criteri per interpretar-lo”, (10) per transformar-lo.\n5. A la Caritas in veritate el meu predecessor recordava al món que la manca defraternitat entre els pobles i els homes és una de les principals causes de lapobresa. (11) En moltes societats experimentem una profunda pobresa relacional, a causa de la manca de sòlides relacions familiars i comunitàries. Assistim amb preocupació al creixement de diversos tipus de dificultats, de marginació, de soledat i de diverses formes de dependència patològica. Aquesta pobresa es pot superar només a través del redescobriment i la millora de les relacions fraternes en les famílies i en les comunitats, a través de la compartició d’alegries i tristeses, de dificultats i èxits que acompanyen la vida de les persones.\nA més, si d’una banda hi ha una reducció de la pobresa absoluta, d’altra banda no podem reconèixer un important augment de la pobresa relativa, és a dir, de desigualtats entre persones i grups que conviuen en una determinada regió o en un context històric i cultural particular. En aquest sentit, també serveixen les polítiques eficaces que promoguin el principi de fraternitat, que assegurin a les persones –iguals en la seva dignitat i els seus drets fonamentals– accés als “capitals”, als serveis, als recursos educatius, sanitaris tecnològics, de manera que cadascú tingui l’oportunitat d’expressar i de realitzar el seu projecte de vida, i pugui desenvolupar-se plenament com a persona.\nTambé reconeix la necessitat de polítiques que serveixin per mitigar una desigualtat excessiva dels ingressos. No hem d’oblidar l’ensenyament de l’Església sobre l’anomenada hipoteca social, en què si és permès, com diu sant Tomàs d’Aquino, i fins i tot necessari “que l’home tingui la propietat dels béns”, (12) en relació amb l’ús ells “posseeix no sols com a propis, sinó també com a comuns, en el sentit que puguin beneficiar no únicament a ell sinó també als altres”. (13)\nFinalment, hi ha una forma addicional de promoure la fraternitat –i així superar la pobresa– que ha de ser a la base de totes les altres. És la separació d’aquells que trien de viure l’estil de vida sobri i essencial, d’aquells que, compartint les pròpies riqueses, són així capaços d’experimentar la comunió fraterna amb els altres. Això és fonamental per seguir Jesucrist i ser veritablement cristians. Aquest és el cas no sols de les persones consagrades que professen vot de pobresa, sinó també de moltes famílies i molts ciutadans responsables que creuen fermament que la relació fraterna amb el proïsme constituir el bé més valuós.\n6. Les greus crisis financeres i econòmiques contemporànies –que troben el seu origen en la progressiva separació de l’home de Déu i del proïsme, en la recerca àvida de béns materials, d’una banda, i en l’empobriment de les relacions interpersonals i comunitàries, de l’altra– han portat molts a buscar la satisfacció, la felicitat i la seguretat en el consum i el guany més enllà de tota lògica d’una economia sana. Ja el 1979 el Papa Joan Pau II denunciava l’existència d'”un perill real i perceptible que, alhora que avança enormement el domini de l’home sobre el món de les coses, d’aquest seu domini perdi els temes essencials, i en molts aspectes la seva humanitat sigui sotmesa a aquell món, i ell mateix esdevingui ell mateix objecte d’una manipulació multiforme, encara que sovint no directament perceptible, a través de tota l’organització de la vida comunitària, a través del sistema de producció, a través de la pressió dels mitjans de comunicació social”. (14)\nLa successió de crisis econòmiques ha de portar a repensar oportunament els models de desenvolupament econòmic i un canvi en els estils de vida. La crisi actual, malgrat la seva greu herència per a la vida de les persones, també pot ser una bona oportunitat per recuperar les virtuts de la prudència, de la temprança, de la justícia i de la fortalesa. Aquestes ens poden ajudar a superar els moments difícils i per redescobrir els llaços fraternals que ens uneixen els uns als altres, en la profunda confiança que l’home necessita i és capaç d’alguna cosa més que la maximització del propi interès individual. Sobretot aquestes virtuts són necessàries per a construir i mantenir una societat conforme a la dignitat humana.\n7. Durant l’any passat, molts dels nostres germans i germanes han continuat experimentant l’esquinçament de la guerra, que constitueix una ferida greu i profund infligida a la fraternitat.\nHi ha molts conflictes que es consumeixen en la indiferència general. Per a tots aquells que viuen en països on les armes imposen terror i destruccions, asseguro la meva proximitat personal i la de tota l’Església. Aquesta última té la missió de portar la caritat de Crist, fins i tot a les víctimes indefenses de les guerres oblidades, a través de la pregària per la pau, el servei als ferits, als afamats, als refugiats, als desplaçats famolencs i als qui viuen en la por. L’Església també aixeca la veu per transmetre als responsables el crit del sofriment i el dolor d’aquesta humanitat sofrent, i per fer cessar, junt amb les hostilitats, cada injustícia i violació dels drets humans fonamentals. (15)\nPer aquest motiu, vull expressar una ferma crida als qui amb les armes sembren la violència i mort: descobriu en aquell que ara considereu només un enemic a abatre el vostre germà i atureu la vostra mà! Renuncieu al camí de les armes i sortiu a trobar l’altre amb el diàleg, el perdó i la reconciliació per reconstruir la justícia, la confiança i l’esperança al voltant vostre! “En aquest context, és evident que en la vida dels pobles els conflictes armats són sempre la deliberada negació de qualsevol possible concòrdia internacional, creant divisions profundes i doloroses ferides que demanen molts anys per curar-se. Les guerres són la negativa pràctica a comprometre’s a aconseguir aquells grans objectius econòmics i socials que la comunitat internacional s’ha donat. (16)\nNo obstant això, mentre hi haurà una gran quantitat d’armes en circulació com l’actual, sempre es podran trobar nous pretextos per iniciar les hostilitats. Per això faig meva la crida dels meus predecessors a favor de la no proliferació de les armes i del desarmament per part de tots, començant pel desarmament nuclear i químic.\nNo podem, però, deixar de tenir en compte que els acords internacionals i les lleis nacionals, tot i ser altament desitjables i necessàries, no són suficients per si mateixes per portar la humanitat a evitar el risc de conflictes armats. Cal una conversió dels cors que permeti que cadascú reconegui en l’altre un germà a cuidar, amb el qual pugui treballar conjuntament per construir una vida en plenitud per a tothom. Aquest és l’esperit que anima moltes de les iniciatives de la societat civil, incloses les organitzacions religioses, a favor de la pau. Espero que el treball diari de tots continuï donant fruit i que també puguem aconseguir l’aplicació efectiva en el dret internacional, del dret a la pau com un dret humà fonamental, necessària condició prèvia per a l’exercici de tots els altres drets.\nLa corrupció i la delinqüència organitzada s’oposen a la fraternitat\n8. L’horitzó de la fraternitat remet al creixement en plenitud de cada home i dona. Les justes ambicions d’una persona, especialment quan és jove, no han de ser frustrades ni ofeses, no han de robar l’esperança de poder-les aconseguir. No obstant això, l’ambició no s’ha de confondre amb la prevaricació. Al contrari, convé competir en l’estima dels altres (cf. Rm 12,10). Fins i tot en les disputes, que són un aspecte inevitable de la vida, cal recordar-se sempre de ser germans i per tant educar i educar-se a no considerar els altres com a un enemic o un adversari a eliminar.\nLa fraternitat genera la pau social, ja que crea un equilibri entre llibertat i justícia, entre responsabilitat personal i solidaritat, entre el bé individual i el bé comú. Una comunitat política, doncs, ha d’actuar amb transparència i responsabilitat per promoure tot això. Els ciutadans han de sentir-se representats pels poders públics en el respecte de la llibertat. En lloc d’això, sovint, entre els ciutadans i les institucions, es fomenten interessos partidistes que distorsionen aquesta relació, propiciant la creació d’un clima de conflicte perpetu.\nUn veritable esperit de germanor venç l’egoisme individual que contrasta la capacitat de les persones a viure en llibertat i harmonia entre elles. Aquest egoisme es desenvolupa socialment, ja sigui en moltes formes de corrupció, ara tan àmplia, ja sigui en la formació d’organitzacions criminals, dels grups petits als organitzats a escala global, que, assetjant profundament la legalitat i la justícia, colpeixen la dignitat del cor de la persona. Aquestes organitzacions ofenen greument Déu, perjudiquen els germans i la creació, sobretot quan tenen connotacions religioses.\nPenso en el drama punyent de la droga, en el qual s’obtenen beneficis menyspreant les lleis morals i civils; en la contaminació dels recursos naturals i a la pol·lució en curs; en la tragèdia de l’explotació laboral. Penso en el tràfic il·lícit de diner i en l’especulació financera, que sovint pren un caràcter depredador i perjudicial per als sistemes econòmics i socials sencers, exposant milions d’homes i dones a la pobresa. Penso en la prostitució que cada dia mata víctimes innocents, especialment entre els més joves, i els roben el seu futur. Penso en l’abominació del tràfic dels éssers humans, en els delictes i en els abusos contra els menors, en l’esclavitud que encara estén el seu horror en moltes parts del món, en la tragèdia sovint desconeguda emigrants sobre els quals s’especula indignament en la il·legalitat. Joan XXIII va escriure sobre això: “Una convivència fonamentada només en relacions de força, no és humana. En ella, efectivament, és inevitable que les persones es vegin privades de la llibertat en comptes de veure’s facilitades i estimulades a progressar i perfeccionar-se elles mateixes”. (17) Però l’home, pot convertir-se i mai no ha de desesperar-se de la possibilitat de canviar de vida. M’agradaria que aquest missatge sigui un missatge de confiança per a tothom, fins i tot per a aquells que han comès crims atroços, perquè Déu no vol la mort del pecador, sinó que es converteixi i que visqui (cf. Ez 18,23).\nEn l’ampli context de la sociabilitat humana, pel que fa al delicte i la pena, també es pensa en les condicions inhumanes de moltes presons, on el detingut és sovint reduït a un estat infrahumà, seva dignitat d’home es troba violada, sufocat en la seva expressió i la seva voluntat i de redempció. L’Església fa molt en totes aquestes àrees, la major part del temps en silenci. Insto i animo a fer més i més, amb l’esperança que aquestes accions per part de tants homes i dones coratjosos puguin ser cada vegada més lleialment i honestament recolzades també pels poders civils.\n9. La família humana ha rebut un regal del Creador en comú: la natura. La visió cristiana de la creació comporta un judici positiu sobre la legalitat de les intervencions en la natura per treure’n benefici, a condició d’actuar de forma responsable, és a dir, reconeixent la “gramàtica” que s’inscriu en ella i ussant assenyadament els recursos en benefici de tots, respectant la bellesa, la finalitat i la utilitat de cada ésser viu i de la seva funció en l’ecosistema. En resum, la naturalesa està a la nostra disposició, i nosaltres som cridats a administrar-la responsablement. En lloc d’això, sovint som guiats per la cobdícia, l’orgull de dominar, de posseir, de manipular, de treure’n profit; no protegim la natura, no la respectem, no la considerem com un do gratuït del qual hem de tenir cura i posar-lo al servei dels germans, incloses les generacions futures.\nEn particular, el sector agrícola és el sector productiu primari que té la vocació vital de cultivar i de preservar els recursos naturals per alimentar la humanitat. En aquest sentit, el flagell persistent de la fam al món em porta a compartir amb vosaltres la pregunta: com fem servir els recursos del planeta? Les empreses d’avui han de reflexionar sobre la jerarquia de prioritats a les quals es destina la producció. De fet, és un deure obligatori utilitzar els recursos de la terra de tal manera que tothom quedi deslliurat de la fam. Les iniciatives i les possibles solucions són múltiples i no es limiten a l’augment de la producció. És ben conegut que l’actual és suficient, i no obstant això hi ha milions de persones que pateixen i moren de fam, i això és un veritable escàndol. És, doncs, necessari trobar la manera perquè tothom pugui beneficiar-se dels fruits de la terra, no sols per evitar que s’eixampli l’escletxa entre els qui més tenen i els qui s’han de conformar amb les engrunes, sinó també i sobretot per una exigència de justícia, d’equitat i de respecte per a cada ésser humà. En aquest sentit, m’agradaria recordar a tots aquest necessari destí universal dels béns que és un dels principis cardinals de la doctrina social de l’Església. El respecte d’aquest principi és la condició essencial per permetre un accés efectiu i equitatiu als béns essencials i primaris que cada home necessita i mereix.\n10. La fraternitat necessita ser descoberta, estimada, experimentada, anunciada i demostrada. Però és només l’amor donat per Déu que ens permet acceptar i viure plenament la fraternitat.\nEl realisme necessari de la política i de l’economia no pot reduir-se a una tècnica desproveïda d’ideal, que ignora la dimensió transcendent de l’home. Quan manca aquesta obertura a Déu, tota activitat humana esdevé més pobra i les persones es redueixen a objectes del qual hom treu profit. Només si s’accepta desplaçar-se en l’ampli espai que ofereix aquesta obertura a Aquell que estima cada home i cada dona, la política i l’economia podran estructurar-se sobre la base d’un veritable esperit de caritat fraterna i podran ser una eina eficaç per al desenvolupament humà integral i la pau.\nEls cristians creiem que en l’Església som membres els uns dels altres, tots recíprocament necessaris, perquè a cada un de nosaltres ha estat donada la gràcia d’acord amb la mesura del do de Crist, pel bé comú (cf. Ef 4,7.25; 1Co 12,7). Crist va venir al món per portar la gràcia divina, és a dir, la possibilitat de participar en la seva vida. Això implica teixir una relació fraterna, basada en la reciprocitat, el perdó, el do total de si mateix, d’acord amb l’amplitud i la profunditat de l’amor de Déu ofert a la humanitat per Aquell que, crucificat i ressuscitat, ho atrau tot cap a ell: “Us dono un manament nou: que us estimeu els uns als altres. Com jo us he estimat, així també us estimeu també vosaltres els uns als altres. Tothom coneixerà que sou deixebles meus, si us teniu amor els uns amb els altres” (Jn 13,34-35). Aquesta és la bona notícia que reclama de cadascú un pas més, un exercici permanent d’empatia, d’escolta del sofriment i de l’esperança de l’altre, fins i tot el més allunyat de mi, tot comprometent-se en el difícil camí d’amor i que se sap donar i gastar-se gratuïtament per al bé de cada germà i de cada germana.\nCrist abraça tota la persona i no vol que ningú es perdi. “Déu no ha enviat el seu Fill al món per condemnar el món, sinó perquè el món se salvi per ell” (Jn 3,17). Ho fa sense oprimir, sense forçar ningú a obrir-li les portes del cor i de la seva ment. ” Però vosaltres no heu d’actuar pas així: el més important entre vosaltres ha d’ocupar el lloc del més jove, i el qui mana, el lloc del qui serveix” –va dir Jesucrist– “Jo estic entre vosaltres com el qui serveix” (Lc 22,26-27). Cada tasca ha de ser, doncs, marcada per una actitud de servei a la gent, especialment els més allunyats i els més desconeguts. El servei és l’ànima d’aquesta fraternitat que construeix la pau.\n13. Concili Ecumènic Vaticà II, Constitució pastoral. sobre l’Església en el món contemporani Gaudium et spes, 69. Vegeu Lleó XIII, Encíclica. Rerum Novarum(15 maig 1891), 19: ASS 23 (1890/91), 651; Joan Pau II, Enc. Sollicitudo rei socialis (30 desembre 1987), 42: AAS 80 ( 1988), 573-574; Pontifici Consell Justícia i Pau, Compendi de la Doctrina Social de l’Església, núm. 178 .\n15. Vegeu Pontifici Consell Justícia i Pau, Compendi de la Doctrina Social de l’Església , núm. 159 .\n16. Francesc, Carta al President Putin 4 setembre 2013: L’Osservatore Romano, 6 setembre 2013, pàg. 1.


El blog de Francesc González: Maig 2014 - Happy Birthday!!! - Saló del Còmic - Cris Biker\nMaig 2014 - Happy Birthday!!! - Saló del Còmic - Cris Biker\nComença a agradar-me això de mirar endarrere i no només per l'exercici de memòria.\nVam arribar al maig després d'un abril amb una setmana santa tardana amb uns bunyols que vaig fer seguint la recepta que Christian Escribà va publicar al seu llibre, el qual, aprofitant l'avinentesa, us recomano com a regal per aquestes festes nadalenques i un pastís ben estrany que vaig fer pel 22è. aniversari de'n David.\nI maig va portar tres coses, per un costat una sessió fotogràfica amb la dilecta Cristina, per un altre el Saló del Còmic i per últim el pastís d'aniversari que vaig fer per a la celebració conjunta de de'n David i meu la foto del qual teniu a continuació.\nÉs un Tiramisú "deconstruït": Mousse de cafè amb centre de flam de mascarpone sobre la base d'una planxa de bescuit i recobert de xocolata en pols. Un producte força interessant.\nTambé va ser el mes del Saló del Còmic on, per fi, vaig poder coincidir amb qui és un dels grans mestres de la il·lustració i no només a Espanya, Luis Royo va ser-hi present i vaig aprofitar les dues vegades que vam coincidir. La primera divendres a la tarda on, a la meva llibreteta de 2014, va deixar quatre línies del seu art,\nI la segona dissabte al matí, on vaig aconseguir que em dediqués el meu exemplar de la primera edició del primer llibre que va publicar: Women,\nLa meva foto amb aquest artista tan excepcional.\nI, per últim, però no menys important va venir a que va ser la primera de les diferents sessions que he anat fent de noies amb moto, la meva moto clar, The Biker Girls, amb la dilecta Cristina, i vam aprofitar que érem a les instal·lacions de Shoot027, l'espai dels amics Miguel Yerga i Gustavo, per fer alguna foto més.\nUs deixo una petita mostra d'una sessió d'aniversari excel·lent.\nMés fotos de la sessió al set del meu perfil de 500px.com\nEtiquetes de comentaris: ByN, Color, fotografia, Il·luminació, llenceria, Personal, Rebosteria creativa, The Biker Girls


Norma 60-30-10: la proporció ideal del color a casa teva | Solvia Magazine\nLa norma 60-30-10, utilitzada per decoradors i interioristes, permet aplicar el color de forma harmoniosa. Cada xifra correspon al percentatge de color que utilitzarem: el color dominant en un 60 % de la totalitat de la superfície, el secundari en un 30 % i el 10 % per marcar l’accent.\nColor dominant: 60 %\nGeneralment, el color dominant i que més es percep a simple vista, s’utilitza per pintar les parets. També pots utilitzar-ho per acolorir altres elements, sempre que aconsegueixi aproximadament el 60 % del total cromàtic. Quan ens referim a color dominant no té per què ser el més intens o vibrant. Per a les parets, per exemple, escull una tonalitat neutra, preferiblement, blanc, beix, gris, marró, pedra, etc. Tria un o un altre, més clar o més fosc, en funció dels metres disponibles i quantitat de llum natural que rebi l’estança, per multiplicar la sensació d’amplitud o lluminositat. Si tries un color més intens com a color dominant procura que el secundari i el d’accent siguin neutres, per evitar que l’ambient es vegi massa recarregat.\nColor secundari: 30 %\nEn el cas del color secundari, has d’aplicar-ho en un 30 % de la totalitat de l’espai; és la tonalitat que aporta interès al conjunt i en general, el que s’usa en el mobiliari, grans tapissos per a sofàs o butaques, cortines, estores i catifes. En aquest cas pots atrevir-te amb colors més intensos, sense ser excessivament cridaners o estridents: verds, blaus o roses t’ajudaran a afegir personalitat a l’ambient, sense crear un efecte excessiu.\nColor d’accent: 10 %\nEs tracta del color que s’utilitza en petits elements, accessoris o complements tèxtils; molt més atrevit que la resta, pots guiar-te per les tendències del moment per triar el que més s’adapti als teus gustos personals, ja que resulta més fàcil de substituir, si et canses d’ell, passat un temps: vermells, grocs, taronges, tons àcids, etc., afegiran el fermall final al conjunt. En alguns casos, el color secundari és l’autèntic protagonista de l’espai; pot succeir en moltes ocasions i es converteix en una bona opció si el dominant és un neutre i el color d’accent és un altre neutre de caràcter oposat, per exemple, en un saló amb les parets pintades de blanc, un gris fosc com a color d’accent, utilitzat en complements i un rosa pàl·lid o groc clar com a color secundari per a sofàs, cortines i alguna catifa. En aquests casos, el resultat també és equilibrat.\nAquesta regla contempla la utilització de tres colors, però en pots afegir algun més com a color d’accent, sempre que els apliquis, íntegrament, en el 10 % dels elements. Per exemple, si has escollit pintar les parets de l’habitació en blanc trencat i utilitzes el gris com a color secundari, pots incloure dos colors d’accent més cridaners, que es complementin, en turquesa i verd llima, sempre que no ocupin més del 10 %, per evitar saturar l’espai. Jugant amb diversos tons de la mateixa gamma cromàtica aconseguiràs que l’ambient no es vegi pla, sinó que es vegi més interessant i personal.\nAmb aquesta senzilla regla aconseguiràs decorar la teva casa amb una combinació de colors harmònica, per gaudir d’espais equilibrats, en la seva justa mesura.\nGeometria per decorar\nETIQUETES: Decoració en color, Decoracion en color


Francesc Camps bombasí com a president, Francisco Camps, de València. (Heino Kalise / Reuters)\nEl president valencià renuncia al seu càrrec per la 'causa dels vestits'.\nEstà a punt de complir 49 anys. Està casat i té dos fills.\nAfirma que renuncia a la presidència valenciana per no perjudicar Rajoy.\nAG / EFE. 07/20/2011\nFrancisco Camps ha anunciat la seva dimissió com a president de la seva "estimada Generalitat valenciana" . La ' causa dels vestits ', dins el' cas Gürtel ', ha provocat la seva sortida del poder d'una comunitat que havia governat des que va guanyar les eleccions autonòmiques el 25 de maig de 2003, quan el PP va obtenir majoria absoluta. Una majoria absoluta que va repetir el 2007 i en els comicis del passat 22-M . Una majoria absoluta que deixa en l'oblit gairebé dos mesos després.\nLa seva renúncia suposa el punt polític final a dos anys i cinc mesos d'investigació judicial sobre ell i altres ex alts càrrecs dels seus governs i del partit per la suposada trama de corrupció de Gürtel. ¿ Va rebre Camps regals en forma de vestits per part dels líders de la trama? Ell es declara innocent, "completament innocent", però el jutge del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana José Flors li ha imputat per un delicte de suborn impropi en apreciar indicis de que la xarxa corrupta suposadament va pagar unes peces de vestir adquirides pel president.\nFrancisco Enrique Camps Ortiz va néixer a València el 28 d'agost de 1962. Està a punt de complir 49 anys. Camps, casat i amb dos fills , sempre ha declarat la seva fidelitat pel Partit Popular i pel seu actual líder, Mariano Rajoy . Per ell, fins i tot, afirma que ha renunciat al seu càrrec per no perjudicar-lo de cara a les pròximes eleccions generals.\nCamps abandona com el president de la Generalitat més votat però també com l'únic que ha estat processat per un suposat delicte que trunca, per ara, una carrera que alguns situaven més enllà de València. El president del PPCV i de la Generalitat ha mantingut una trajectòria política ascendent que va arribar a situar com 'baró' destacat del partit.\nAbans de ser president de la Generalitat, Camps havia estat regidor, diputat nacional, conseller i delegat de Govern. No va tenir, però, uns començaments fàcils , ja que el fet que el seu antecessor, Eduardo Zaplana, mantingués la presidència del PPCV mentre Camps era el número dos comportar una bicefàlia que va provocar desavinences entre tots dos i la divisió del partit entre els seus seguidors .\nEl 2004 va ser nomenat president del PPCV i poc a poc es va anar alliberant de tuteles i conformant el seu propi projecte i el seu equip, mentre aconseguia apagar els conats de rebel.lió de la província d'Alacant, on mai ha deixat d'existir el reducte 'zaplanista' liderat per José Joaquín Ripoll , president provincial del partit i expresident de la Diputació.\nAl maig de 2007, va aconseguir la seva segona majoria absoluta electoral alhora que es convertia en el president més votat de la història democràtica de la Comunitat Valenciana, ia l'any següent va ser reelegit president del PPCV amb una ratificació del 98%, el que li va consolidar com a líder d'una formació imbatible a les urnes.\nEn aquells dies, Camps s'havia erigit ja com un dels 'barons' del PP i un dels puntals de Mariano Rajoy , a qui va recolzar públicament el dia després que aquest perdés les eleccions generals, i amb el que tenia a gala compartir una amistat forjada en moments "difícils".\nEn aquest context, quan el PPCV semblava unificat i amb una oposició incapaç de tossir, es va creuar en el seu camí el 'cas Gürtel' , primer en forma de vestits que la trama de corrupció li hauria regalat. Camps va passar a ocupar les primeres pàgines de les portades per les seves converses telefòniques amb el responsable de la trama a València, Álvaro Pérez, a qui es referia com "amiguet de l'ànima" i li deia que l'estimava "un ou" , i es va convertir en el primer president valencià a declarar com a imputat davant del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat.\nVa convertir la causa en un atac del Govern socialista contra els valencians i va enfocar com un plebiscit a la seva gestió les eleccions europees de juny de 2009, en les que va doblar la distància amb el PSPV, després del que a l'agost el TSJCV va arxivar el cas. No obstant això, l'aixecament parcial del secret de sumari va donar a conèixer noves converses que apuntaven a una possible finançament il legal del PPCV i situaven al centre de la diana a la seva mà dreta en el partit, Ricardo Costa , a qui va acabar substituint després d'un enfrontament entre la direcció regional i nacional que va descompondre la relació de confiança existent.\nCamps, que semblava cridat a ocupar les més altes responsabilitats, sempre ha defensat que estar al capdavant de la Generalitat és el més "bonic" que pot passar, i ha arribat a confessar que somiava "moltes vegades" amb el dia en què es convertís en expresident valencià, perquè ningú li podia treure una cosa tan "bonic" com poder anar dient: "Vaig ser president de la Generalitat" .\nAquest llicenciat en Dret per la Universitat de València intentarà demostrar ara la seva innocència i rebatre "totes les barbaritats" que s'han dit contra ell en els últims anys."Em sento alliberat per defensar-on correspongui d'aquestes acusacions ", afirma."Amb dignitat, orgull i honestedat". Així se sent Camps, valors que haurà de defensar als jutjats.\nZarrías insta Camps a anar-se'n i diu que Rajoy és "còmplice dels seus abusos" en seguir "callat" (16/07/11)\nRajoy li defineix com un "gran amic" la dimissió contribueix a millorar el prestigi de les institucions (20/07/11)\nCamps contacta amb Rajoy, Trillo i Barberá després de conèixer que anirà a judici (15/07/11)


Activitats de Novembre – Bolquers de tela\n29 de octubre de 2014 17 de abril de 2015\nJa tenim aquí el novembre i les noves propostes de DeTela!\nUn mes més, continuem amb éxit amb les activitats setmanals, que ens encanten, doncs així tenim l’oportunitat de veure’us cada setmana i anar veient com creixen els petits.\nPer aquells que ho desconegueu, el massatge és un tècnica corporal molt antiga que aporta molts beneficis al nadons, doncs els estimula i potencia el vincle afectiu. La Berta farà un taller de massatge infantil imprescindible!!\nSi en voleu saber més, abans de decidir-vos, o simplement us pica la curiositat el tema del vincle afectiu, teniu la oportunitat de vindre a la xerrada del dia 14. Parlarem de la criança del “apego” i altres aspectes relacionats, que sempre generen molta diversitat d’opinions.\nConeixeu l’argila, com a remei? Encara no!?! Doncs no us perdeu el taller on la Maria us en explicarà tots els secrets i la gran quantitat de beneficis que aporta per la salut. Segur que després d’haver-hi participat, l’argila es convertirà en una gran aliada per curar i cuidar de la salut familiar.\nAquest mes també us proposem un nou taller monogràfic de reflexologia podal infantil, centrat en el sistema digestiu. Un molt bona manera de conèixer més a fons com funciona, com ajudar als nostres petits en tot allò relacionat amb la digestió i a la vegada apendre pautes per una alimentació saludable!\nI per tancar el mes, obrim un nou espai amb voluntat de ser punt de trobada mensual per embarassades. Una proposta per trobar-nos i compartir aquest moment! Realment imprescindible per expressar i viure aquest moment tant especial!\nTotes les activitats les hem pensat amb carinyo perquè us agradin i en gaudim, esperem que a vosaltres us en agafin ganes i us hi apunteu!!!\nPublicado en: ACTIVITATS, BOLQUERS | Etiquetado: Activitats, Bolquers de Tela, Ioga, Mamifit, Tallers


Berga acull dissabte la Descarregada, un mercat de segona mà | Aquí Berguedà\nBerga acull dissabte la Descarregada, un mercat de segona mà\nSi teniu a casa llibres, quadres, eines, roba, mobles o qualsevol objecte que fa anys que no utilitzeu i que teniu oblidat sota una gruixuda capa de pols, dissabte teniu una oportunitat per donar-li una segona vida. La plaça del Forn de Berga acollirà la primera Gran Descarregada, que vol ser el que es coneix com un mercat de les puces, on es pot vendre, intercanviar i comprar tota mena de coses. Un dels organitzadors de la iniciativa, Toni Calbetó, de l’establiment Multiserveis Comarcals, ha explicat a Ràdio Berga que es van decidir a organitzar aquest mercat perquè van detectar que hi havia gent interessada a participar-hi.\nSi es vol anar a vendre qualsevol objecte no cal apuntar-s’hi prèviament sinó que només cal presentar-se dissabte a la plaça del Forn. Allà hi haurà unes taules habilitades per l’Ajuntament, on poder exposar el gènere. La iniciativa vol promoure la reutilització dels objectes i la venda de productes de segona mà. Una pràctica que, segons Calbetó, “per desgràcia, al Berguedà està molt poc estesa”.\nL’horari de la Descarregada serà de les 10 del matí a les 8 del vespre. A més es farà una barbacoa popular a preu de cost per animar l’ambient.


FESTA DE SANT JOSE Parròquia de Sant Josep de sa Talaia 19 març 2017 - Obispado de Ibiza\nHome / Homilies / FESTA DE SANT JOSE Parròquia de Sant Josep de sa Talaia 19 març 2017\nI que li hagués succeït llavors a Maria. En la Llei jueva si una dona in estar casada esperava un fill, era castigada. Com deia la llei: «castigar qui comet pecat, en aquest cas, adulteri». Però Déu mira a les persones, a totes les persones, amb amor i misericòrdia, amb possibilitat de perdó i no amb ganes de càstig. I per evitar que Maria fos castigada, li explica a José la veritable història, José se la creu i en conseqüència protegeix a Maria. I així, com hem dit en l’Evangeli, José va fer el que li havia manat l’àngel. «Quan Josep es despertà, va fer el que li havia manat l’àngel del Senyor i va acollir a la seva dona. I sense haver-la conegut, ella va donar a llum un fill al que va posar el nom de Jesús. «(Mt 1, 24-25).\nVa prendre sobre seu tot el misteri de la Maternitat. Es va posar «tot sencer» a disposició de la Divina Voluntat. L’autèntica experiència de Déu impulsa a realitzar tota acció amb la consciència que és Déu mateix qui la vol, la fa possible i la realitza. La seva generositat va ser grandiosa: posar a disposició de Déu el seu matrimoni, la seva legítima felicitat conjugal; va renunciar al connatural amor conjugal per viure la virginitat en el matrimoni. Sabia que la seva felicitat era a fer feliç la seva dona i al seu fill. Pur servei: tot ell per Maria i per Jesús. Quant marit: totes les cures de Maria sobre ell. I per tot això pare putatiu fent totes les cures de portar Jesús endavant sobre ell i tot el fruit d’un Jesús enviat pel Pare Déu\nA Betlem va haver de patir amb la Verge la manca d’alberg fins a haver de prendre refugi en un estable. Allí va néixer el Jesús, Fill de Déu, i ell els atenia als dos com a veritable pare. Quin seria el seu estat d’admiració a l’arribada dels pastors, els àngels i més tard els mags d’Orient. Referent a la Presentació de Jesús al Temple, Sant Lluc ens diu: «El seu pare i la seva mare estaven meravellats del que es deia d’ell». (Lc 2,33). Després de la visita dels mags d’Orient, Herodes el tirà, ple d’enveja i obsessionat amb el seu poder, va voler matar el nen. Sant Josep va escoltar el missatge de Déu transmès per un àngel: «Aixeca’t, pren el nen i la seva mare, fuig cap a Egipte i estigues allí fins que jo et digui. Perquè Herodes buscarà l’infant per matar-lo» (Mt 2, 13). Sant Josep va obeir i prenc responsabilitat per la família que Déu li havia confiat. Sant Josep va haver de viure uns anys amb la Verge i el Nen a l’exili d’Egipte.


Qui no surt a la foto… es mou | Toni Aira\nEtiquetes: agenda política, CiU, comunicació, eleccions, màrqueting polític, Montilla, periodisme, política, PP, PSC, PSOE, Rajoy, ZP\nCapgirem l’ordre de la màxima aquella que diu “qui es mou no surt a la foto“. Ahir nit, davant la contundent derrota (patacada) dels socialistes a Catalunya, i de fet arreu de l’Estat, en les eleccions locals, calia veure les fotos dels guanyadors (aquí CiU, allà PP), però sobretot és interessant la foto dels grans derrotats. Aquí Hereu (i el PSC), allà ZP (i el PSOE).\nAmb el guanyadors no s’hi cabia. Una gentada que vessava pels plànols de televisió. Ara bé! I amb els derrotats?\nAmb Hereu, Miquel Iceta, José Montilla i José Zaragoza. Un gest segurament inevitable per part del trident que ha pilotat amb mà de ferro el PSC de l’última dècada, però d’altra banda, un gest que els honora. Indiquen que obren pas a una direcció nova, que ells van marxant, i que en el viatge es duen la imatge de la derrota. No la pengen a ningú altre que pogués venir al darrere.\nI a Madrid, una cosa molt semblant. ZP compareix amb la seva ministra d’Economia (Salgado), amb el president del partit (Chaves), amb el seu número dos (Blanco) i amb la responsable de la cosa municipal socialista (Valenciano). I ni rastre ni de Carme Chacón ni d’Alfredo Pérez Rubalcaba a la foto de Ferraz. La derrota, tota per a ZP. Res d’esquitxar amb cares de funeral als dos grans aspirants al dia després de l’actual líder. I mireu que havia estat protagonistes en començar la cursa electoral, eh? Doncs res, ahir a la seu socialista de Madrid, ells a la foto… no. Precisament perquè si es volen moure cap el lideratge del seu partit, ahir tocava no quedar retratats.