Djokovic s'imposa a Wimbledon en una final històrica contra Federer\nEl serbi es desfà del suís en cinc sets: 7-6, 1-6, 7-6, 4-6 i 13-12 [7-3]\nDjokovic celebra el seu cinquè torneig de Wimbledon. Toby Melville / Reuters\nBarcelonaNovak Djokovic ha guanyat aquest diumenge l'Open britànic de tenis en una final memorable, comparable a la del 2008, contra Roger Federer. El jugador serbi suma el seu cinquè trofeu a Wimbledon i referma la seva condició de número u del rànquing ATP. El partit ha necessitat cinc mànegues, tres de les quals amb desempat, en gairebé cinc hores de joc (7-6, 1-6, 7-6, 4-6 i 13-12 [7-3]).\nEl primer set ha sigut un homenatge al tenis, amb Federer exhibint tot el seu repertori de cops i deixades i Djokovic aguantant el joc propositiu del seu rival amb una gran fiabilitat des del fons de la pista i una consistència física superior. Tot i que el suís estava adjudicant el seu servei amb més facilitat, la mànega inaugural ha sigut per al serbi, que ha aprofitat cinc errades del seu oponent al 'tie-break' (7-5). A la primera pilota guanyadora, el número u del món ha premut el puny a l'All England Club. 58 minuts ha durat el primer set.\nPerò Federer estava jugant millor sobre la superfície que més bé s'adapta a les seves característiques. I ho ha demostrat escombrant Djokovic de la pista en un segon assalt que ha durat menys de la meitat que el primer. De cop, el balcànic ha perdut resposta de cames davant l'atac constant del suís, que sempre arrisca i moltes vegades encerta, i ha cedit per primera vegada el seu servei al joc inicial. El trencament ha acabat amb un passeig favorable (1-6) al botxí de Rafa Nadal a les semifinals del torneig britànic.\nNole ha reeixit al tercer set, que de nou ha necessitat de 'tie-break' per trobar el desequilibri. Potser no ha sigut tan brillant com el primer, però ha tornat a demostrar que Federer gestiona els escenaris tensos pitjor que el seu contrincant. El vencedor de 20 Grand Slams ha seguit fiable amb el servei. Tant, que Djokovic ha transmès impotència en alguns moments. Però el serbi, especialista en ressorgir quan sembla que està enfonsat, s'ha plantat al joc de desempat i ha dominat la situació des de la primera bola (7-4).\nResistint més que proposant, Djokovic ha arribat amb avantatge al quart set del partit, on Federer, tot i estar pressionat pel marcador, s'ha mantingut sòlid amb el seu servei i ha aconseguit un trencament favorable al cinquè joc que l'ha portat a encarar la mànega amb un altre 'break' (2-5). Davant la frustració del seu rival, el suís s'hi ha volgut recrear igual que al segon set, però Djokovic ha maquillat la desfeta trencant per primera vegada un servei en tot l'enfrontament (4-6).\nEl cinquè i definitiu set ha començat amb igualtat fins el sisè joc, en què Djokovic ha trencat el servei al seu rival (4-2). Quan serbi ja tocava el seu segon Wimbledon consecutiu, Federer li ha tornat el 'break' a les primeres de canvi, cosa que ha causat el deliri a les graderies de la central londinenca: el desempat definitiu estava servit. I quin desempat! No n'hi ha hagut prou amb 24 jocs per decidir el campió. Fins i tot Federer ha desaprofitat dues pilotes de partit amb 7-8. Però al final ha sigut el 'tie-break' l'encarregat de trencar la igualtat. I una altra vegada, Nole, més conservador i precís en moments clau, s'ha imposat al seu rival en la ronda definitiva (7-3). Caldrà temps per pair aquesta final. "Intentaré oblidar-la", ha sentenciat el subcampió.\nTENIS Wimbledon Federer Djokovic roger federer Novak Djokovic


ACAI: COMUNICAT DE L'ASSOCIACIÓ CATALANA D'AMICS D'ISRAEL\nCOMUNICAT DE L'ASSOCIACIÓ CATALANA D'AMICS D'ISRAEL\nDes de l'Associació Catalana d'Amics d'Israel (ACAI) defensem el dret a la llibertat d'expressió de Rubèn Novoa i Arranz, que arran d'un escrit mostrant una opinió personal a Twitter ha generat unes informacions fora de context que han aparegut aquesta setmana en alguns mitjans digitals. Aquests, escudant-se en calúmnies i injúries, pretenen menystenir el seu dret a l'honor i mirar d'aturar la seva activitat pública en defensa dels valors democràtics al Pròxim Orient.\nDes de l'ACAI volem recordar la nostra acta fundacional i la nostra raó de ser, que entre d'altres, és la d'oposar-se a totes aquelles càrregues d'agressivitat contra Israel, els jueus en general i els catalans que en som solidaris. En aquest sentit, trobem totalment forassenyades les reaccions dutes a terme pel senyor Saül Gordillo, que des de la seva posició de director d'una agència de notícies pública hauria d'abstenir-se d'emetre opinions i judicis on s'insulta el senyor Novoa i se l'apunta —com ell mateix ja ha denunciat en seu judicial— a rebre amenaces que poden afectar a la seva integritat personal i llibertat de moviment.\nAixí mateix també volem condemnar l'actuació del sr. Joan Puig Cordon, editor del diari digital Directe!cat on s'han publicat informacions no contrastades i que falten a la veritat sobre el sr. Novoa i Arranz.\nBarcelona, 10 de febrer de 2010


Estades als camps – Humanity Wings\nAquí trobareu un petit resum de les nostres experiències “in situ” als camps de Frakapour i Karamanlis (Tessalònica).\n1r VIATGE – JUNY 2016\nAquest matí ens hem llevat i després hem baixat a esmorzar. Cap a les 11 ha començat la reunió entre tots els voluntaris allotjats a l’hotel, la gran majoria dels quals són estatunidencs. Després de presentar-nos ens han explicat el funcionament de l’ONG, els horaris d’estada al camp (de 13.30 a 20:00) i altres qüestions organitzatives. La veritat és que jo m’esperava que anéssim tot el dia als camps però ens han dit que és molt dur i que només anant a la tarda ja acabarem esgotats. A més, Pep, aquí està fent una calor infernal! Fet pel qual suposo que tampoc és bo estar tot el dia fora.\nL’ONG es diu Salam Cultural Museum i bàsicament s’encarrega de la sanitat. Tots són metges o infermers menys nosaltres, els d’humanitats i una noia que es diu Rasha que és a qui ens han assignat d’acompanyar.\nI sí, finalment hem anat als camps. Concretament avui n’hem visitat dos, Frakapoor i Karamanlis. La nostra missió era organitzar als nens per fer algun joc i repartir menjar a totes les tendes (o millor dit khaymas, com els hi diuen ells).\nEl primer que ens ha sobtat en arribar és que malgrat que els camps estan militaritzats no estan tan controlats com imaginàvem, de fet només hi ha dos o tres militars a l’entrada demanant documentació als voluntaris. Amb nosaltres no han tingut cap inconvenient però he vist a un altre grup que no els han deixat entrar.\nPer l’altra banda, els refugiats poden sortir i entrar lliurement, tot i que de poc els serveix, ja que els camps estan allunyats de la ciutat i tenen aproximadament dues hores fins al proper supermercat o civilització. Com pots suposar no tenen mitjans de transport i per traslladar-se ho han de fer caminant.\nUn cop dins, els nens ens han vingut a saludar i a fer abraçades i m’han convidat a saltar a la corda amb ells. Bé, en realitat no puc dir que allò fos saltar a la corda. Havien agafat un cable del reixat, oxidat i trencat, amb el que jugaven a saltar. A més, cada cop que un nen fallava, el cable s’incrustava en les cames o els peus descalços, deixant una marca de record i un dolor gens agradable, i t’ho dic per experiència.\nHe acabat realment destrossada però enamorada de tots els nens.\nEn Daud m’ha portat a la seva tenda on m’ha presentat a la seva mare i al seu germà petit, un bebè d’uns pocs mesos que no ha viscut més que la guerra i l’exili. La mare del Daud m’ha ofert cafè que jo no he volgut acceptar per res del món, ja que sé que no en tenen gaire però ha insistit tant que he hagut de cedir. Ara bé, no era cafè amb sucre sinó sucre amb cafè, amb una mica d’aigua freda i quelcom més que prefereixo no saber. I sí, estava horrible Pep, el pitjor cafè de la meva vida. A continuació hem fet un recorregut general pel camp i després ens hem posat a baixar caixes.\nLa veritat és que ha estat una experiència impactant, la gent ens ha deixat molt sorpresos. Són persones que han patit més del que tu i jo ens podem imaginar i tot i així tots tenen un somriure que oferir-te. Mai havia conegut gent tant hospitalària i agraïda, no tenen pràcticament res però tots et conviden a entrar a la seva khayma i t’ofereixen un té, un cafè o el poc menjar que tenen. Per cridar-nos sempre diuen ”my friend”, malgrat que la majoria no saben ni que significa.\nTotes les famílies estan destrossades, la guerra ha acabat amb el seu habitatge, les seves feines i desgraciadament amb molts dels seus familiars i amics. La barrera idiomàtica no ens priva de llegir tristesa i la desesperança als seus ulls.\n2n VIATGE – SETEMBRE 2016\n3r VIATGE – OCTUBRE 2016\nDiari de Tardor:\n“Hem arribat molt d’hora al camp, més de l’habitual. Encara no havien arribat els camions de neteja quan hem sentit aquella forta olor. Merda! Excrements humans al costat de les tendes, de les cases improvisades on han de viure. No ho entenc fins que una nena m’ho explica… Les nits són fredes, molt fredes, i hi ha vegades en què surt més a compte aguantar aquella olor a sortir de l’únic lloc mínimament càlid on poden estar.\nSi només fos per aquest motiu em semblaria un xic exagerat, així que decideixo visitar les latrines de plàstic instal·lades al camp. Obro la porta, val més no descriure-ho. No puc contenir el vòmit.”\n“Si per alguna cosa hem tornat aquí és pels nens, són els que més pateixen en aquest tipus de situacions. Els seus ulls han vist coses que ni ens podríem imaginar, però segueixen sent nens, nens que necessiten afecte, atenció, temps. Una atenció i un temps que, els seus pares no els poden dedicar. És per això que, amb els diners que tenim recaptats, hem comprat material per a què fessin polseres i collars. Estaven encantats! Poder-los fer somriure és una experiència meravellosa.\nA la tarda ha tocat repartir roba. Detesto fer-ho. Quan les mares es posen a plorar suplicant-te que els donis una altra jaqueta pels seus fills és molt dur haver de dir que no. Saps que la necessiten però, tristament, no hi ha roba per a tots. Coses que contribueixen a fer-te sentir més impotent encara…”\n“Leggings. Avui hem comprat leggings. Són barats, pràctics i útils per aguantar el fred. Moltes tendes estan destrossades pel vent i la pluja, i el problema de la higiene segueix sense millorar. Tinc el mal hàbit de mossegar-me les ungles, però crec que, després del que m’ha passat avui, deixaré de fer-ho de per vida… M’agradaria no recrear-me massa en les descripcions escatològiques…\nTot i això, ha estat un gran dia. Els nens segueixen molt il·lusionats amb l’escola. Serveix perquè, per un moment, s’oblidin de la situació en que es troben.”\n4t VIATGE – 21 AL 28 DE DESEMBRE DE 2016\nMolta feina feta. Després de rebre les acreditacions que ens permetran l’entrada als camps, hem visitat els Frakapour i Karamanlis. Ens hem passat el matí sencer repartint samarretes tèrmiques entre els refugiats, en teníem 400. Les hem separat per talles i edats i les hem distribuït entre totes aquelles famílies que les necessitaven. Ha estat tot un èxit.\nPerò no tot són bones notícies, ens informen que els panells d’electricitat dels camps s’han cremat. Si abans tenien poca aigua calenta ara, directament, no en tenen. Tot i això, hem aconseguit que l’exercit ens deixi instal·lar diverses calefaccions a l’interior de la nau. Dins s’hi pot estar, però, a fora el fred és horrible. Et geles!\nA la nit, una de les famílies ens ha convidat a sopar a la seva tenda. Ha estat genial! Hem ballat i cantat al ritme de la música kurda. Em fascinen l’alegria i les ganes de viure d’aquesta gent…\nEstem esgotats. Hem fet molt, però ens queda molt per fer.\nS’apropa el Nadal i la il·lusió pròpia d’aquesta etapa de l’any es combina amb un regal que els refugiats del camp de Frakapour agrairan molt: un futbolí. No l’hem comprat nosaltres, però en Ricky i en Jaume han estat muntant-lo durant una bona estona.\nCom a part de les festes, també hem estat repartint mitjons de Nadal amb xocolatines per als nens. Però la feina segueix, els altres s’han quedat a Karamanlis per continuar amb la distribució de roba.\nEl Nadal és època de felicitat. De felicitat i d’hipocresia. Mentre tots els pobles gecs llueixen els seus cars ornaments nadalencs, els refugiats que malviuen a pocs kilòmetres d’ells tenen greus problemes amb l’electricitat.\n5è VIATGE – 1 AL 8 DE GENER DE 2017


L’Obra Social “la Caixa” mobilitza clients i empleats per una recollida d’aliments per a la infància | Catalunya Religió\nL’Obra Social “la Caixa” mobilitza clients i empleats per una recollida d’aliments per a la infància\nPer Catalunya Religió. Dc, 23/10/2013\n(Obra Social “la Caixa) En total, l’objectiu és reunir la suma de 490.000 kilograms d’aliments. És la campanya de Recollida d’Aliments per a la Infància a favor dels centres de la Creu Roja que impulsa l’Obra Social ”la Caixa”, a través de la qual empleats i clients de “la Caixa” poden fer donacions d’aliments que aniran destinats a famílies amb fills en risc o situació d’exclusió social.\nDels més de 3.000 nens i nenes en situació d’exclusió social atesos per la Creu Roja de Catalunya, el 6% viuen en condicions de pobresa molt alta, i una tercera part habiten en llars sense cap tipus d’ingrés. D’altra banda, de les més de 2.000 famílies ateses, el 3,8% no poden costejar el servei de menjador escolar, tot i tenir-ne la necessitat. D’entre aquestes, vuit de cada deu no poden garantir una alimentació adequada dels seus fills i filles al domicili.\nPer això, la campanya es dirigeix especialment als nens i nenes en situació o risc d’exclusió social. I per aquest motiu, es tenen en compte principalment els productes que complementin un bon esmorzar o berenar: cereals, galetes, farinetes i sucs de fruita. No obstant, no deixa de ser essencial l’aportació d’aliments bàsics d’alt valor nutritiu: arròs, pasta, llegums secs, oli i conserves.\nEls voluntaris de “la Caixa”, els empleats i els clients de l’entitat, són els tres pilars que mobilitzen aquesta campanya. Fins el 25 d’octubre, els 9.952 empleats de l’entitat a Catalunya poden aportar ajudes alimentàries als punts de recollida d’arreu del territori. En acabar el període de la recol·lecta, els prop de 2.390 voluntaris i voluntàries de “la Caixa” implicats en accions solidàries a tot Catalunya seran els encarregats de seleccionar i traslladar les caixes d’aliments als seus punts de destí. En paral·lel, i fins el 15 de novembre, l’Obra Social “la Caixa” posa a disposició de clients i empleats tots els seus caixers automàtics i canals electrònics per fer donacions econòmiques: web de Microdonatius de “la Caixa”; el portal de “la Caixa”; Línia Oberta; CaixaMòbil i bescanvi de Punts Estrella. També poden enviar un SMS amb la paraula KILO al 28029.\nEl director general de l’Obra Social “la Caixa”, Jaume Lanaspa, el coordinador general de la Creu Roja a Espanya, Antoni Bruel, el director de l’Àrea Social de l’Obra Social “la Caixa”, Marc Simón, i el subdirector del Departament d’Inclusió Social de Creu Roja a Espanya, José Javier Sánchez, han presentat aquesta campanya al CaixaForum Madrid.\nObra Social, infancia, Creu Roja, aliments


Els bous a les Terres de l’Ebre, el relleu generacional en l’associacionisme cultural, la folklorista Adelaida Ferré… Són només algunes de les temàtiques que es tracten en el dissetè volum de la revista Canemàs, editada per l’Ens de l’Associacionisme Cultural Català. La presentació se celebrarà dijous 7 de novembre (19:00h) a la sala Nicolau d’Olwer de l’Institut d’Estudis Catalans (C/ del Carme 47, Barcelona).\nCom és habitual, el nou volum de la revista inclou una àmplia gamma de temàtiques. Continguts de caràcter històric, com els proposats per Pere Baltà a La Catalunya que impulsà la Il·lustració o Francesc Fortuño a Cultura i associacionisme al Priorat durant el franquisme; cròniques sobre projectes de gran importància patrimonial, com són l’Arxiu del Folklore de la Universitat Rovira i Virgili i la commemoració de l’Any Aureli Capmany, que durant el 2018 ha recordat el llegat del famós folklorista; assajos de màxima actualitat, com l’article de Miquel Botella Castells, identitats i independentisme; i també una entrevista en profunditat a l’antropòleg Manuel Delgado, que desgrana l’estreta relació que hi ha entre la festa i la revolta social.


PHOEBE KOCHIS, 19 ANYS, DENVER, CO, JAZZ - ALISON FELLER\nPrincipal Alison Feller Phoebe Kochis, 19 anys, Denver, CO, Jazz\nFebe! Tant amor per aquest. Phoebe, que té la síndrome de Down, balla des que va aprendre a caminar per primera vegada. Ballar és quan se sent més feliç. I veure-la ballar és quan ens sentim més feliços. Phoebe explica a Cat Deeley que l'audició per a l'espectacle ha estat el seu somni des que tenia 6 anys. ...\ncrida’m del meu nom\n12 receptes d'esmorzar del sud saborós


BLOG DELS XAIS 2021-22: de març 2022\nBLOG DELS XAIS 2021-22\nESCOLA TABOR - SANTA PERPÈTUA DE MOGODA - Educació Infantil 5 anys\n18 de març, 2022\nUNGA BALUNGA OE,OE OOOOO 18.03.22\nJa hem començat el nostre projecte nou!!!! Com bé sabeu, el Sr.Manel, el vigilant del museu de la prehistòria ens va demanar ajuda per investigar i fer-nos experts sobre la prehistòria i els homes primitius. Entre tots hem acordat quins són els temes que ens agradaria treballar i aquest ha estat el resultat.\n🔥 COM SÓN ELS HOMES PRIMITIUS\n🔥 ON I COM VIVIEN\n🔥 QUÈ I COM MENJAVEN\n🔥 QUINS ANIMALS EXISTIEN\n🔥 QUINES EINES TENIEN I COM ES DEFENSAVEN\n🔥 QUINS INVENTS VAN DESCOBRIR\nCadascú de nosaltres s'ha apuntat al grup d'investigadors que més li ha interessat i ara a casa haurem de buscar informació (senzilla, clara i curta) i portar-la a l'escola per fer grups d'experts i explicar-la als nostres companys. Amb totes les imatges, fotografies i suports visuals farem uns pòsters per poder fer la nostra explicació a la resta i així de mica en mica anirem aprenent moltes coses sobre la vida dels nostres avantpassats.\nAquests dies hem tingut una sorpresa a la classe, LES MALETES DE LA PREHISTÒRIA!!! Són unes maletes ben especials que ens han deixat des de la programació estable de l'Ajuntament plena d'eines i objectes prehistòrics. Ens ha encantat veure totes les eines i material prehistòrics i aprendre una mica més sobre els seus usos, ens hem transportat en el temps.\nAquests dies hem estat aprenent també com era l'art a la prehistòria i hem estat parlant de les pintures rupestres i de com confegien i creaven joies, amulets, estris de cuina, higiene... i hem decidit convertir-nos en artistes prehistòrics i fer un taller d'argila i fang on cadascun de nosaltres ha pogut crear algun objecte (tassa, gerro, plat, bol...) i una joia per anar ben guarnits.\nLLETRA NOVA A L'AULA\nSeguim treballant les lletres i fent molts jocs de consciència fonològica, ara ja estem molt acostumats a jugar amb les lletres i el seu so i cada vegada en coneixem més. Aquesta setmana hem tingut la sort de conèixer la b i la v, unes lletres molt divertides que sonen igual però s'escriuen diferent!\nA l'hora d'Steamglish encara assagem el nostre teatre en anglès (Millicent mouse) i fent robòtica a l'aula STEAM aquesta vegada programem de les bee-boots per viatjar a diferents planetes i per buscar tresor a l'illa del PIRATAPATATA.\nVolem explicar-vos que alguns dies ve amb la teacher la nursery teacher per així poder parlar més en anglès. Tot i que ja s'ha acabat el projecte de l'espai, ens ha portat un conte molt divertit: Go to space! I com que ja sabem mooooolt sobre l'espai en anglès, ens ha agradat moltíssim!\nA més a més, desprès d'escoltar aquesta història la teacher ens anava donant instruccions per dibuixar el nostre martian 👽 per exemple ens deia:\nDraw one big head\nDraw three arms\nDraw four hands\nWe are learning a lot of English!\nEns encanta aquesta cançó en castellà que hem descobert a un conte i que té una música que s'enganxa amb molta facilitat. A més ve acompanyada d'una coreografia molt divertida. La voleu escoltar i us la voleu aprendre? Unga Balunga!!\nUna setmana més seguim parlant de la nostra joguina preferida dins de la nostra activitat de parlem pels descosits. Ens encanta xerrar durant una estoneta davant dels nostres companys/es i explicar com és la nostra joguina, qui ens l'ha regalat, com es juga, amb qui juguem... desprès contestar totes les preguntes que ens vulguin fer.\nEstem treballant els llançaments i recepcions. Hem jugat amb globus i saquets, un material que ens ajuda a millorar el control dels moviments i el temps de reacció.\nA la sala de Psicomotricitat sempre tenim un espai de joc lliure.\nAquests dies també estem fent jocs grupals. Com curses de dinosaures (tots agafats per les espatlles), "el joc dels cucs" (passar-se un saquet per sota les cames i anar avançant fins arribar a la meta)o "l'aranya peluda". Encara ens costa tenir en compte els altres companys i companyes durant el joc, no fer-nos mal i ser respectuosos. Reflexionem sobre els conflictes que sorgeixen.\n🏀 🏀 🏀 🏀 🏀 🏀\nNo volem acabar aquest blog sense donar la benvinguda a la DAFNE i a la seva família que s'ha incorporat aquests dies a la classe dels Xais. Benvinguts!!!\nLa propera entrada us seguirem explicant moltes coses més sobre la prehistòria i us ensenyarem la cova (gràcies a les famílies que es van oferir per portar-nos una capsa de cartró gran) que ens estem construint i les eines i estris prehistòrics que estem elaborant per fer joc simbòlic de la prehistòria.\nPETONS DE XAIS\na 18.3.22 Cap comentari:\n02 de març, 2022\nPER CARNAVAL TOT S'HI VAL... 03.03.22\nCom bé sabeu hem viscut la setmana més esbojarrada del curs i aprofitem el blog per explicar-vos com de divertida ha estat!\nTot va començar amb l'elaboració de les nostres disfresses amb la gran ajuda dels alumnes de 4t d'ESO que ens van venir a ajudar dues tardes a la setmana durant dues setmanes. GRÀCIES COMPANYS I COMPANYES DE L'ESO!!!\nTal i com vau veure, anàvem disfressats d'una obra ben creativa de Joan Miró que es diu GALATHEÉ i que durant setmanes hem treballat a la classe per després poder plasmar la seva obra en les nostres disfresses. Estem molt i molt contents, ja que era una disfressa que portava molta i molta feina i hem treballat de valent perquè quedés preciosa. Oi que eren molt boniques?\nCom cada any el Carnestoltes ha fet entremaliadures i ens ha vingut a desendreçar les nostres classes i tot el passadís. Quin enrenou… El terra ple de papers, les bates i bosses per terra, les cadires a sobre de les taules, la paperera tombada i els calaixos ben desordenats...\nAi Carnestoltes com t'agrada fer bretolades!!! (I a nosaltres que ens les faci 😉).\nHem seguit totes les seves ordres. Hem vingut amb pijama a l'escola, esportius, elegants, amb la roba del revés i descordinada, roba ben gran i ample d'adult i el cabell ben despentinat ...\nDIJOUS GRAS O DIJOUS LLARDER. Vam portar uns esmorzars que feien molt bona oloreta com entrepà de truita de patates, coca de llardons, botifarra d'ou,...\nI divendres per fi va arribar el gran dia de poder gaudir de la festa del Carnestoltes i la Carnestoltetes. Vam ballar, cantar, escoltar el seu pregó i gaudint de la rua com a traca final. Esperem que us hagi agradat molt la nostra disfressa i que hagueu gaudit de la desfilada pels carrers del poble tant o més que nosaltres.\nLA MÚSICA DE CARNAVAL\nHem cantat i ballat, recordat i après les cançons i balls de Carnaval. El dia de la festa vam ballar al pati de l'escola totes les classes d'Infantil i Primària. Va ser molt divertit!\nRelacionat amb el projecte, la família de la Giulia ens va venir a explicar un conte d'en Jaume Cela "L'estrella que volia tenir cua"🌟🌟🌟, un relat ben divertit d'una estrella que va en busca d'una cua i es troba molts i molts animals amb els que ha de dialogar per saber si es pot quedar amb les seves cues.\nEs troba molts entrebancs fins que al final aconsegueix que algú molt especial li faci una cua ideal per a ella.\nHem passat una estona molt divertida acompanyada de titelles preciosos, música ambiental i un conte molt màgic. A més a més, desprès ens ha explicat un relat breu acompanyat del llenguatge de signes on una guineu buscava l'aurora boreal. Moltes gràcies Teia i Miquel!!!\nSi voleu saber més sobre els seus espectacles podeu visitar la seva pàgina web https://www.addaurateatrevisual.com/es/\nI en Jordi, el pare de la Mia ens va venir a explicar la seva experiència amb els coets i amb el planeta Mart.\nJa fa uns anys van dissenyar un sensor d'aire del robot del Curiosity i va haver d'anar lluny a veure com s'enlairava el coet que arribaria fins al planeta Mart. Ens ha ensenyat vídeos de molts robots que estan a Mart i de com és el seu viatge des de la Terra fins aterrar al planeta vermell. Ha estat molt emocionant escoltar les seves aventures espacials i veure la presentació que ens va preparar amb imatges a l'ordinador.\nSeguim amb les exposicions de la nostra joguina preferida, cada setmana ens ensenyen i expliquen tres companys/es la seva joguina i així practiquem l'expressió oral. Els oients estan ben atents per no perdre's detalls de tot el que expliquem i de les preguntes que ens fan el nostres companys.\nQuins nervis i quina emoció, ja tenim informació del nostre projecte nou.\nEns hem trobat tota la classe plena de diaris on hi havia una notícia ben especial i dirigida a nosaltres. El Sr. Manel, vigilant del Museu de la Prehistòria té un petit problema, ha sortit al diari perquè les obres i peces de la sala del museu han desaparegut i es posa en contacte amb les escoles per saber si pot comptar amb nosaltres per renovar aquesta sala.\nACCEPTAREM EL REPTE?\nBON PONT, ENS VEIEM DIMARTS.\na 2.3.22 Cap comentari:\nTema Senzill. Imatges del tema creades per Blogger. Amb la tecnologia de Blogger.


Barcelona-Kpando: un Sant Jordi entre dos mons\nEl jove guanyador del premi Documenta acaba de tornar de l'Àfrica\nAssegut, respiro l’aire humit i intento situar-me. El cel és net de núvols, la pluja ens dona treva. Al meu davant, una allau immensa de mans nervioses que fullegen llibres i de dits tossuts que sostenen roses vermelles. Veig passar una riuada de turistes que no entenen res del que passa però que fan fotos perquè ho troben bonic.\nI és que no cal entendre les coses per trobar-les boniques. De vegades són més boniques precisament com menys s’entenen. O, més ben dit, són boniques perquè no s’entenen. Com ara, que soc aquí, rere una taula, amb una pila de morts lentes i cavalls negres al meu davant, i amb una sensació d’irrealitat arrapada al clatell. Com ara, que la gent em posa al davant una pàgina en blanc i em diu el seu nom, com si se m’ofrenessin. Com ara, que la ciutat vessa de vides borbollejants amb la força de les coses que comencen. Com ara, que els carrers no són carrers perquè són rius de gent que desborden les preses i avancen buscant la desembocadura que els alliberi dels límits i els llindars.\n“No podràs resistir-nos gaire més, Barcelona”, penso. “Et rebentarem totes les costures, t’enfosarem terra avall sota el nostre pes. Al final, te n’afartaràs i ens escopiràs a tots”. Però és pacient, la ciutat, i aguantarà estoicament una nova diada massiva de lletres i cultura. I a dins meu, la col·lisió: ahir, a aquesta mateixa hora, era a Kpando, a Ghana, on la terra fa olor de món i vida molla; on la majoria de carrers no tenen nom; on la calma, que gairebé és sòlida, lluita per fer-se espai a cada replec de l’aire.\nI ara soc a Barcelona, on el silenci no té espai per existir; on els carrers, cadascun amb el seu nom, acompanyen, obedients, el ritme frenètic i esverat del dia. Dos mons separats per un abisme, i jo entremig, surant al buit. El meu primer Sant Jordi a l’altra banda de la taula. Perquè ara soc aquí assegut, respirant rere una taula l’aire humit d’una Barcelona que ens acull la dèria d’estimar-nos aquest dia fet de llibres i roses i fet de nosaltres. Perquè ara soc aquí assegut, pensant en Kpando i en Barcelona, i en els turistes, i en l’aire humit, i en els carrers que tenen nom i en els que no.\nPerquè ara soc aquí assegut, entenent alguna cosa nova i no entenent-ne tantes altres que no vull acabar d’entendre mai perquè deixarien de semblar-me boniques.


Fa un temps que escric en un fòrum de bàsquet però l'altre dia vaig arribar al meu límit de la paciència. És d'aquells llocs on tothom sap molt de bàsquet i tots són uns cracs. Però jo m'hi sentia com un pop en una piscina.\nDe moment, no entenc com gent adulta i tan sabuda poden fer tantes faltes d'ortografia i expressar-se tan malament com aquesta gent. La cultura la tenen als peus però de bàsquet en saben molt encara que les pilotes només les han olorat des de la grada. Són homes, primaris i amb la testosterona molt pujada. Jo no era més que una infiltrada, no sabien que era dona sinó segur que el menyspreu hauria sigut brutal!!!\nDoncs aquests unga unga són molt xulos i molt guais fins que perden algun partit. Ui, llavors com les gasten!!! Els de Badalona són l'hòstia. Quan els trontolla la ciutat del bàsquet perden l'oremus, la compostura i la testosterona els fa pujar la cresta.\nPerò ahir vaig decidir que ja en tenia prou. Ara toca tirar merda contra la Seu perquè es puja aquí dalt i els nois del David se'ls passen per la pedra. HAHA, com cou això!!! I com que han decidit que aquí dalt fem trampes perquè diuen que els del públic ens abracem amb els àrbitres, les nenes de la taula s'hi petonegen i l'entrenador els té totalment submisos (BUP, BUP!) doncs au. Som uns prepotents, impertinents, xulos, els nou rics del bàsquet... Si sabessin la simpatia que ens tenim...!! I no vull ni pensar què deu passar en un fòrum de futbol!!!\nI, després de confessar que era una dona, ja no els he dit que era la dona de l'entrenador perquè sinó em peguen al proper partit, i que passava d'homes primitius amb testosterona molt pujada i l'encefalograma pla, els vaig aviar a pastar fang i adéu molt bones. Mare meva, quina colla de galifardeus!!! I sonarà molt sexista però potser em buscaré un fòrum de Thermomix que potser allà les maneres seran diferents!! O potser intento que m'acceptin en un fòrum informàtic o d'astrofísica. Clar que aquest també és un món d'homes, amb la testosterona molt alta però amb l'encefalograma a punt de fer petar l'agulla de l'aparell!!!\nI en un d'alta costura i cosmètica? Que m'hi deixarien entrar? A no, és veritat, que cert dia ja em van dir que era poc femenina. I a sobre jugava a futbol...\nComunicació Esports Personal\nEm sembla que tots són iguals, per que en les curses d'esquí d'alpí, que a sobre no hi ha cap contacte, els comentaris i les actituds dels papes i mames són iguals i poden ser barrueres i grolleres a més no poder.\nUf! converses de termomix.\nSi no ets una barbie, no ets femenina, ja se sap!\n30 de novembre de 2011 a les 20:02


laboratori – CIDE\nInici / Tag Archives: laboratori\nVisitam el laboratori i descobrim cèl·lules animals i vegetals (5è D de Primària)\nEls alumnes de 5è D de Primària han fet una visita tècnica al laboratori. Han observat amb lupes binoculars i microscopis diferents cèl·lules animals i vegetals. Han vist com és el plàncton, una gamba microscòpica, diversos insectes petits (com una abella, una mosca i una aranya). Han mirat l’interior …\nObservam les cèl·lules en estat pur (6è de Primària)\nDurant aquest mes, els alumnes de 6è de Primària han treballat i estudiat a classe la cèl·lula. Però quina millor forma d’aprendre que veure’n de reals. Per això han anat fins al laboratori on els professors i els alumnes de secundària els han dirigit i preparat tot un seguit …


Anna Gener: Barcelona, Barcelona, Barcelona\nper Anna Gener Presidenta-CEO de Savills Aguirre Newman Barcelona 24 de setembre de 2018 05:30\nEls barcelonins som una espècie força particular, ens queixem de tot amb una gran naturalitat, perquè ens sentim còmodes en la protesta. Aquesta exigència extrema que apliquem a coses relativament poc importants, la combinem amb una capacitat extraordinària per superar les adversitats més transcendentals, i saber-ne extreure el que hi pugui haver de fèrtil i profitós.\nPoques ciutats són tan resilients com Barcelona, perquè la nostra memòria atàvica atresora episodis en què ens ha passat de tot, i sortosament, sabem que de tot ens n'hem ensortit.\nEl que més em sorprèn dels barcelonins és l’orgull que mostrem quan pensem en Barcelona. Creiem que tenim la ciutat més bella i que som al lloc on es viu millor, malgrat la queixa constant en la qual vivim instal·lats.\nSom obstinats reivindicant un lloc especial per la nostra ciutat al món, perquè pel que fa a Barcelona, sabem ser ambiciosos.\nSort en tenim, d’haver après a alçar la mirada, doncs Barcelona està molt sola. En el decurs de les darreres dècades, ni el govern de la Generalitat, ni el Govern espanyol han estat capaços de plantejar propostes al nivell d’una ciutat que sap estimar-se. Ni tan sols l’immediata àrea metropolitana ens atorga l’espai que mereixem. Absurdament, el nostre entorn se sent fagocitat, quan en realitat, s’hauria de sentir banyat de llum.\n"Ni el govern de la Generalitat, ni el Govern espanyol han estat capaços de plantejar propostes al nivell d’una ciutat que sap estimar-se"\nEm passo el dia parlant de Barcelona a inversors que hi volen posar diners, a empreses que s’hi volen establir. Tot el dia, la seductora Barcelona. Em queixo de com és i sobretot de com està, però la realitat és que no m’hi podria sentir més orgullosa.\nDiscreta i distant, però també sofisticada i hedonista, i cada vegada més cosmopolita, amb una comunitat internacional en gran part europea, que voreja el 25% del cens.\nBarcelona, Barcelona, Barcelona. No en tinc cap dubte, trobarem el lloc que ambicionem per tu.\n"A Catalunya no hi ha trasllat ni de persones ni d'espais"\nAnna Gener: "El capital estranger està molt interessat a invertir a Catalunya"


La Casa Museu Gaudí mostra l'entorn on l’arquitecte va viure entre el 1906 i el 1925 | Barcelona Cultura\nLa Casa Museu Gaudí mostra l'entorn on l’arquitecte va viure entre el 1906 i el 1925\nL'edifici, situat al Park Güell, conté una col·lecció privada oberta al públic que permet conèixer la vida més íntima d'Antoni Gaudí\nEn el tombant del segle XIX al XX, l'empresari català Eusebi Güell i Bacigalupi va encarregar el projecte del Park Güell a l’arquitecte Antoni Gaudí. El parc es va projectar com una urbanització enjardinada i tancada, per a una seixantena de cases, a la part alta de Barcelona. Per potenciar la venda de parcel·les per fer-hi habitatges, es va construir una casa mostra, l’actual Casa Museu Gaudí.\nEs tracta d’un edifici amb tres plantes, un soterrani i una torre punxeguda. Les dues xemeneies i la coberta de la torre són revestides de trencadís ceràmic, i els murs exteriors, rosats, són estucats. El jardí és un museu a l’aire lliure on es mostren diversos elements dissenyats per Gaudí.\nL’encàrrec va ser projectat per Francesc Berenguer i Mestres, amic i col·laborador de Gaudí, i tot i que el projecte immobiliari va ser un fracàs, la casa mostra constitueix un focus d’interès inapel·lable per conèixer la vida íntima del popular arquitecte català.\nInaugurada el 28 de setembre de 1963 com a espai públic, gràcies a la tasca dels Amics de Gaudí, la Casa Museu Gaudí va ser la residència de l’arquitecte des de 1906 fins a finals de 1925. L’interior conté diversos mobles i objectes que l'arquitecte va dissenyar.\nDes de 1992, la Casa Museu Gaudí és patrimoni de la Fundació Junta Constructora del Temple Expiatori de la Sagrada Família.\nOctubre-març: de 10 a 18 h\nAbril-maig: de 10 a 20 h\nJuny-setembre: de 9 a 20 h\n25 i 26 de desembre i 1 i 6 de gener: de 10 a 14 h\nThe Gaudí Exhibition Center, un museu per entrar al cap del geni\nL'exposició permanent compta amb peces, objectes, documents de l'arquitecte i l'ús de les noves...\nEl Palau Güell revela els seus secrets\nEl 21 d'abril s'estrena una nova visita guiada a la construcció d'Antoni Gaudí situada al carrer Nou de la...\nAl terrat de La Pedrera hi sona jazz\nEl 8 de juny arrenca una nova temporada d'aquest clàssic dels estius barcelonins.\nUna obra mestra de Joan Rubió i Bellver, deixeble de Gaudí\nÉs la capella que es troba al Palau de la Balmesiana, visitable els dijous i diumenges.


Holiday home Ved H- 5036 Vejers Strand Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDescompte a Holiday home Ved H- 5036\nVeure tots els 1.430 allotjaments a Vejers Strand.\nHoliday home Ved H- 5036\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Vejers Strand, no busqui més enllà de Holiday home Ved H- 5036. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHoliday home Ved H- 5036 també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Vejers Strand. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, forn microones, renta vaixelles per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com sauna, piscina coberta que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Holiday home Ved H- 5036 és una selecció idònia per a la vostra estada a Vejers Strand.


David Moragas en un moment de la pel·lícula\n'A Stormy Night' és l’òpera prima de David Moragas, el jove cineasta que ha fet una pel·lícula protagonitzada per dos homes gais\n‘A Stormy Night’ és el títol de l’òpera prima de David Moragas (Almoster, 1993), una pel·lícula rodada entre Nova York i Barcelona. Una nit de tempesta, cancel·len el vol del Marcos i l’Alan, un amic d’una amiga del primer, ha d’allotjar-lo a casa seva. Els dos són gais. Un dels protagonistes té parella des de fa tres anys i l’altre no creu en la monogàmia. L’àngel i el diable, com diu el mateix Moragas. Un film que parla de l’homosexualitat sense tabús i de la inestabilitat dels joves. Converses transcendentals i desacomplexades al mateix temps. La pel·lícula es va estrenar en línia, mentre estàvem confinats, i a finals de desembre ha estat a les cartelleres d’alguns cinemes de Barcelona i de Madrid. Des de Surtdecasa, conversem amb David Moragas.\nLa nostra generació dubtem moltes vegades de si volem pagar el lloguer o fer allò que realment ens agrada\n- Com sorgeix la pel·lícula?\nÉs un projecte que vaig rodar en el tercer any de màster als Estats Units. El vam aixecar uns quants amics que volíem fer una pel·lícula amb pocs mitjans. A poc a poc, el projecte s’ha anat fent gran gràcies a l’ajuda de la productora, Oberon Media.\n- És una pel·lícula dirigida per David Moragas i protagonitzada per David Moragas.\nMolts cineastes, als seus inicis, sobretot quan no disposes de mitjans, troben aquesta fórmula que és molt eficaç. Era més fàcil que interpretés jo mateix aquest paper que buscar un actor extern.\n- Defineixes la pel·lícula com una comèdia romàntica.\nÉs un gènere que m’agrada molt, molt popular, fet per a tothom, fàcil d’entendre... L’amor és un tema universal i he agafat l’estructura d’aquest gènere per portar-la al meu terreny, adaptant-la a la meva història.\n- Creus que s’adequa a la comèdia romàntica que tenim en l’imaginari col·lectiu?\nLa comèdia romàntica, com a gènere, té moltes mutacions, cadascú la reinterpreta com creu pertinent. Alguns crítics, si la Julia Roberts no està entre el repartiment, ja la descarten. Jo he agafat l’estructura, com comentava.\n- Si ens fixem en l’argument de la pel·lícula, és una història de confinament en mig d’una tempesta i justament es va estrenar quan estàvem confinats.\nNo havíem anticipat que passaria tot això, però crec que s’ha estrenat en el moment idoni perquè explica la història de dues persones en una sola localització. Els dos protagonistes fan un viatge introspectiu de conèixer-se l’un a l’altre.\n- Per què vas decidir fer una pel·lícula on els protagonistes formen part del col·lectiu LGTBI?\nQuan vaig començar a escriure, no pensava a fer una pel·lícula LGTBI, però parlo d’històries personals, de la meva experiència. El cas és que jo formo part d’una identitat, d’un col·lectiu minoritari i és natural que passi això. He fet una pel·lícula LGTBI sense cap pretensió política, però al final tot és política. Volia explicar una història des de la meva identitat.\n- Potser la pel·lícula no és tant una reivindicació del col·lectiu LGTBI, sinó qüestionar la norma.\nPer part meva, seria molt pretensiós fer activisme. Crec que seria injust fins i tot per aquells que han abanderat la lluita. Tot i això, quan formes part d’un col·lectiu que no és normatiu, ho fas des de la resistència inevitablement. No tinc cap pretensió de ser un artista autoritari, només poso el dit sobre algunes coses que hauríem de qüestionar.\n- El diàleg té un paper molt important en la pel·lícula. En una entrevista comentaves: "És com un diàleg entre el diable i l'àngel, però les dues veus són meves, en realitat".\nVaig estructurar els dos personatges perquè fossin molt complementaris. El món es pot interpretar de maneres molt diferents i, al final, ningú té la raó absoluta. M’agradaria que l’espectador entengués les dues versions. En la meva ment, sovint, conviuen dues opinions. Les persones estem fetes de contradiccions i crec que és una cosa molt bonica. Pots tenir una idea molt ben argumentada i de sobte es desmunta. És fascinant i, al mateix temps, és una característica molt pròpia de l’ésser humà.\n- T’hi veus reflectit en els dos personatges?\nAbsolutament. Crear és molt terapèutic. Escriure dona una resolució a les pulsions que tenim en el nostre dia a dia. Les històries solen ser respostes a preguntes que em faig i que no tinc. A vegades són discussions amb tu mateix que necessites tenir, potser a la vida real no t’atreveixes a fer-ho, però sobre el paper sí.\n- La pel·lícula també parla d’aquesta dualitat dels joves entre l’estabilitat i la societat més líquida que definia Bauman.\nAlguns textos de Bauman com 'Szkice' em van ser molt útils a l’hora de pensar en el guió. Al cinema no se’n parla prou d’aquesta societat líquida, inestable. Fer cinema parteix d’un privilegi sociocultural i alguns cineastes joves em poden arribar a decebre perquè obvien qüestions importants com els diners o la feina. Jo tenia molt clar que aquesta havia de ser un dels temes troncals de la pel·lícula.\n- Creus que formes part d’aquesta societat líquida?\nQuan estava escrivint aquest guió o rodant la pel·lícula, tots els que hi treballàvem teníem una altra feina que ens ajudava a sobreviure econòmicament. El premuntatge de la pel·lícula el vaig fer als vespres i a les nits perquè treballava en una productora vuit hores al dia. Tot això acaba inundant el guió que estàs escrivint. L’ordinador que surt en un moment de la pel·lícula, és el meu, amb el que jo treballo cada dia. Alguns cineastes joves volen viure en una fantasia, obviant que aquesta realitat existeix. A vegades em frustra que tot siguin estius idíl·lics. La nostra generació dubtem moltes vegades de si volem pagar el lloguer o fer allò que realment ens agrada.\n- A la pel·lícula hi ha una única localització, és en blanc i negre, només dos personatges principalment... Per què és tot tan minimalista?\nEn part, per la por al fracàs. Amb el director de fotografia vam dir: “fem-ho fàcil”. Així, si surt tot malament, ens podem agafar a alguna cosa. Fer cinema és una tasca molt difícil i volíem fer una cosa molt introductòria, tractant-se de l’òpera prima. És una declaració de principis, un preludi d’allò que vindrà després. La societat actual premia la immediatesa, l’efecte, els artificis, fer productes culturals de xoc... Per què? Si al cap de dues setmanes ningú recorda allò. A Stormy Night és un tastet perquè la gent es quedi amb ganes de més.\n- Els últims anys, sobretot a Catalunya, hem vist una nova fornada de joves cineastes. Què haurien d’aportar aquesta generació al cinema?\nEls joves aporten una evolució ideològica, cada nova generació que fa cine aporta una ideologia més lliure, més oberta. És una cosa que em fa molt feliç i que, al mateix temps, hem de fer amb responsabilitat. Els joves han de tenir l’oportunitat de fer cinema. Espanya és un país que compta amb una indústria cinematogràfica molt envellida i anem tard. A mi em fa molta gràcia veure òperes primers de directors i de directores que passen els 35 anys. A fora això és inconcebible.\n- La pel·lícula es va estrenar a través de Filmin i ara fa pocs dies a la gran pantalla. Cada vegada més films estan primer disponibles a les plataformes.\nHavíem d’estrenar al Festival de Málaga, però es va suspendre. El pròxim que teníem era el D’A Film Festival i el van fer en línia. La projecció virtual va permetre que la pel·lícula la veiés molta gent i va propiciar una altra mena d’intimitat. El cinema és un acte de col·lectivitat: riure i plorar en comunitat. Al final, és una cosa molt primitiva com quan els nostres avantpassats explicaven històries al voltant del foc. Doncs amb el confinament, hem vist pel·lícules al davant del portàtil i hem descobert noves sensacions.\n- Per acabar, en què treballes ara?\nEstic escrivint la propera pel·lícula. I sóc autònom, sóc dissenyador gràfic perquè a Espanya és molt difícil viure del cinema.\nWeb David Moragas\nTwitter David Moragas\nInstagram David Moragas\nFacebook Oberon Media\nTwitter Oberon Media\nInstagram Oberon Media


Buidatge de pisos a Can Vidal | Buidatgedepisos\nUn buidatge no té per què semblar una tasca gairebé impossible, per a això existeixen aliats que resulten com la millor alternativa. En aquest cas, és buidatge de pisos Can Vidal, doncs ells són la via perquè tot el procés sigui reeixit i els resultats encara millors. Són l’empresa capdavantera en el sector i raons no fan falta.\nEn primer lloc, són amos de tots els requisits, certificats i permisos corresponents que exigeixen les normatives i ajuntaments, és a dir, són una empresa de buidatge homologada. El seu personal és un equip de professionals amb una capacitació excel·lent, fins as divideixen en grups específics per a cada tasca.\nPresten els seus serveis en cases, oficines, pisos, xalets, garatges, pensions, parcel·les, col·legis, hospitals, hotels, fàbriques, restaurants, naus industrials, col·legis, bars i empreses vàries. Quant als objectes o articles que retiren es troben mobles vells, electrodomèstics danyats o que no funcionen, roba, catifes, teles, andròmines, estris i màquines danyades.\nÉs important esmentar, tot és portat fins a punts verds o abocadors per al seu reciclat, per evitar danys en el medi ambient. El servei de buidatge de pisos Ca Vidal, està a completa disposició dels seus clients, els 365 dies de l’any, fins i tot fan buidatges en menys de 24 hores. Com uns altres dels seus serveis, ressalten les labors de neteja, desinfecció i pintura, encara que de manera secundària.\nQuant a les tarifes, cada assistència de buidatge sol·licitada ha de ser cancel·lada, no obstant això, tots els preus són els més baixos del mercat. Una vegada finalitzats els treballs, l’empresa fa lliurament de la corresponent factura.\nCom a mostra de la seva assistència directa i personalitzada, brinden assessoria, respatller i el pressupost o cotització segons les exigències i necessitats personals. Solament es tracta d’ingressar a la pàgina web i omplir allí el formulari, subministrant la informació que allí demanen.\nCom altres opcions ofereixen els seus nombres telefònics 93 450 37 48 ou 627 29 86 46, encara que també resulta vàlid dirigir-se fins a les oficines situades en Ca Vidal. En totes les vies de comunicació, el personal sempre està disponible per brindar la millor atenció i donar resposta a qualsevol dubte o interrogant que pugui tenir.


Correspondència en temps de crisi – Contes i lectures\nCorrespondència en temps de crisi\nPublicat per Eulàlia Armengol el 26 de Mai de 2020 28 de Mai de 2020\nContes de la pandèmia – 8\nEn Romeu Folch i Pla tenia un nom sonor que no es corresponia amb la discreta vida rutinària que duia. La seva dona, al poc temps de conèixer-lo, li havia dit que amb aquests noms segur que li acabarien fent una estàtua eqüestre a la plaça de la vila: “El poble agraït a Romeu Folch i Pla”! Però el seu destí, o el seu caràcter, que, si fa o no fa, és el mateix, no el va orientar a les grans gestes sinó que més aviat el dugué cap a una vida discreta, sòbria i mesurada.\nLa feina de venedor de maquinària agrícola el feia viatjar bona part de l’any; la dona treballava de professora d’ESO a Barcelona. En Romeu, quan tenien vacances, no volia desplaçar-se lluny. Accedia, de tant en tant, a anar a la caseta que la muller havia heretat en un petit poble de la Garrotxa, tot i que era força incòmoda i calia perdre temps fent-hi reparacions. En fer-se grans, van deixar d’anar-hi fins que, a l’hora de retirar-se tots dos de la vida activa, van decidir utilitzar part dels estalvis per acondicionar-la: sense corrents d’aire, amb un bon sistema de calefacció, finestres de doble vidre per disminuir els sorolls i mantenir l’aïllament tèrmic, cuina nova que incloïa espai per esmorzar i dinar…\nDesprés de quasi un any d’obres van aconseguir convertir-la en una llar confortable. El matrimoni va vendre el pis de Barcelona i s’hi va instal·lar.\nLes il·lusions per gaudir de la vellesa agombolats en el caliu de l’habitatge que s’havien construit a mida van durar menys de deu mesos. La Pepa va tenir un infart i en Romeu es quedà sol. Els coneguts de la seva dona tenien uns àmbits de relació molt estructurats: el Casino, per als homes; l’obra social de la Parròquia, per a les dones; les places i el camp de futbol, per a la canalla i l’Ateneu Obrer Cultural per a tots plegats. Ell, de moment, només volia passar el dol en solitud i es va respectar el seu desig.\nPassats tres anys, una tarda d’octubre es va veure amb cor d’anar a prendre un cafè al Casino. Amb tres sessions de cafè, els companys d’infantesa de la finada van començar a donar-li conversa, i a la setena sessió ja comptaven amb ell per jugar a la botifarra o al dòmino. Pels voltants del mes de febrer de l’any de la pesta el Romeu havia conreat un reduït cercle social, però precisament ara, que s’havia atrevit a trencar el gel amb els vilatans i, de mica en mica, se sentia acceptat, feia dos mesos que estava confinat pel malastruc de pandèmia. La xerradeta intranscendent del Casino l’havia incorporat a la seva rutina; aquelles dues o tres hores li resolien les seves necessitats de companyia, de compartir petiteses, comentaris poc compromesos, perquè no els coneixia prou, i l’actualitat política. Llegia molt, s’ocupava de la neteja de la casa i procurava mantenir els testos del pati ben regats, perquè la Puri, la dona de fer feines, també estava confinada. L’única sortida permesa era treure les escombraries cada dos o tres dies i anar a la botiga de queviures. No gaire engrescador. La gent del poble, especialment els de la seva quinta, estaven tots esparverats en imaginar-se la mort més propera del que havien calculat i, per tant, ni pensaments d’anar-los a veure amb cap excusa. No sabia per on li podrien sortir, i considerà que era millor esperar que els esdeveniments li marquessin la pauta.\nTé unes clavellines molt ufanoses, la Quitèria —pensà el Romeu en passar per davant la finestra d’una veïna—. Les meves estan a l’última pregunta. Demanar-li com s’ho feia no podia ser perquè no tenia el seu telèfon i amb el confinament tot era feixuc. Res podia ser espontani o senzill. La gent reaccionava de manera força extraordinària… Rumiava això mentre caminava fins al contenidor, que estava situat un xic més enllà de la cantonada de casa de la Quitèria. Ella i la seva dona havien estudiat juntes magisteri a la Universitat de Barcelona però la Quitèria va tornar al poble i es va quedar a treballar a l’Escola Municipal. Mai es va casar. Potser la Pepa li havia explicat la història, però aquestes coses no li interessaven gaire, al Romeu, i les oblidava mentre escoltava. No era la típica mestra conca amargada; tenia una cara afable i, quan la dona vivia, hi feia xerrades que al Romeu li semblaven eternes. Un cop la Pepa no hi va ser, ell no anava més enllà de comentar si feia o no bon dia i altres banalitats pròpies del bon veïnatge…, per si un cas s’activava aquella conversa incontrolable.\nJa té collons que ara no li pugui ni preguntar com s’ho fa amb les clavellines. Que aquesta bestiesa sigui un impossible! Quina merda de pesta. Al poble no ho ha agafat ningú, gràcies a Déu, però, quan van acostar-se els que venien de Barcelona, una mica més i els llancen pedres. Tots plegats s’han begut l’enteniment!\nUn cop a casa, tenia una carta d’Hisenda avisant-lo que havia de fer la declaració. Va somriure. Per primer cop li va semblar una bona notícia comprovar que el Ministerio s’hi posava en contacte.\nQuan vagi a fer l’excursió al contenidor li deixaré una nota a la Quitèria. Com és que no hi havia pensat?\nAls pocs dies, a la bústia es va trobar un sobre i dins un full amb les explicacions de la Quitèria: una lletra polida i regular amb unes instruccions ben precises.\nLa següent missiva del Romeu va ser per agrair-li les recomanacions; hi afegí comentaris sobre la llauna que representava l’aïllament que sens dubte ella també patia. La Quitèria s’esplaià una mica més sobre la situació personal, però, com que era una dona positiva i amb sentit de l’humor, la seva nota va fer riure el Romeu, que respongué amb ganes d’allargar la correspondència. Per carta li era més fàcil expressar-se que no pas cara a cara. Era una mica tímid i temia que, si xerrava massa, es podia fer pesat. En canvi, per escrit, la gent podia llegir-ho en diferents tongades…, o això és el que ell s’explicava després de tancar el sobre on havia introduït quatre fulls escrits per les dues cares.\nEl ritme de la correspondència, fa mal de dir, era el de les escombraries; per al Romeu, pensar que havia de sortir, si us plau per força, per llençar la brossa l’eximia d’altres consideracions en les quals no tenia ganes d’entrar.\nJa feia un mes que s’escrivien quan la resposta de la Quitèria, que puntualment arribava al cap d’un o dos dies, en feia cinc que no havia entrat per la bústia. S’havia posat malalta? No! Hauria trucat al metge i l’haurien anat a buscar amb una ambulància. Potser estava enfadada? Tampoc! Si ella tot s’ho prenia pel costat bo.\nAls vuit dies de no rebre l’esperada correspondència, en tornar de dipositar les deixalles al contenidor, amb la mascareta posada i una gran angúnia que se li aferrava a la gola, per por del que es trobaria, o què podria dir-li la seva corresponsal del cap del carrer, va trucar al timbre de la casa de les clavellines.\n—Hola, Romeu! —la Quitèria acabava d’obrir la porta i tenia un somriure maliciós: els ulls li reien més que no pas els llavis—. Que m’enyoraves? Acabes de fer un pecat trencant el confinament. Ho saps, oi? Passa, home, passa! Que encara podem fer-ne més.\nEntrada prèvia Cotó fluix de sucre\nEntrada següent Notícies d’ultramar\n5 comentaris Digues la teva\n26 de Mai de 2020 a les 17:50\nDivertit i final sorprenent, ja ja\nEl 26 maig 2020, a les 15:57, Contes i lectures va escriure:\nEulàlia Armengol posted: “Contes de la pandèmia – 8 En Romeu Folch i Pla tenia un nom sonor que no es corresponia amb la discreta vida rutinària que duia. La seva dona, al poc temps de conèixer-lo, li havia dit que amb aquests noms segur que li acabarien fent una estàtua eqüestre”\n26 de Mai de 2020 a les 20:08\nGràcies! Il.lusions fins i tot confinats.\n27 de Mai de 2020 a les 12:17\nL’he llegitamb molt de gust! Ets una mestra, cosina!\n27 de Mai de 2020 a les 13:02\n28 de Mai de 2020 a les 11:42\nQue amorós i que bonic!!! I pecaminós!!! Una barreja ideal.\nLo d’ “agombolar” intentaré colar-ho en alguna conversa 🙂


Comença el Firatast amb més de 300 propostes gastronòmiques - Empordà\nEl Palau de Fires de Girona acull la 25a edició de la campanya, que compta enguany amb cuina tradicional, exòtica, basca, argentina i asiàtica L'alcaldessa, Marta Madrenas, inaugura la fira\nddg 18.01.2019 | 06:30\nMoments de la inauguració del Firatast al Palau de Fires. aniol resclosa\nMoments de la inauguració del Firatast al Palau de Fires.\nEl Palau de Fires de Girona és fins al 20 de gener el menjador més gran de la demarcació amb la celebració del Firatast. Mitjançant l'intercanvi de tiquets, es poden tastar en aquesta 25a edició un total de 300 propostes gastronòmiques. L'alcaldessa, Marta Madrenas, va assistir ahir al vespre a la inauguració de la campanya. Acompanyada per la regidora de Promoció Econòmica, Desenvolupament Local, Turisme i Ocupació, Glòria Plana Yanes; i el regidor de Cultura, Benestar Social i Ciutadania, Carles Ribas, va fer una visita pels estands de la fira.\nMés de 40 expositors ofereixen una àmplia oferta gastronòmica pensada per a tots els paladars. Es pot desgustar des de cuina tradicional fins a exòtica, argentina, basca i asiàtica. Entre els plats més saborosos hi ha mandonguilles amb sèpia i pèsols, faves a la catalana, botifarra de castanya amb pinzellada de crema al brandi, arròs, civet de senglar, canelons, cuixeta de pollastre farcida amb salsifí, sushi, ranxo de Vidreres, gamba i pop del cap de Creus. A més, la fira compta amb propostes veganes, vegetarianes i sense gluten.\nTambé hi ha una àmplia oferta de degustacions dolces: creps de diversos gustos, galetes, brownies, crumbles, pastissos, xuixos i xocolata de garrofa. Coincidint amb l'Any del Xuixo, els visitrants trobaran un estand on podran degustar diferents tipus del tradicional dolç gironí, elaborats per diversos pastissers del Gremi de Pastisseria de Girona.\nI per acompanyar els plats es pot escollir entre un ampli ventall de vins, caves, cerveses artesanes i licors. Per als amants de la ratafia hi ha una carta de més de 40 tipus diferents d'aquest licor. I enguany, com a novetat, es poden prendre divertits cocktails a la zona chill out del Firatast. Un nou espai de l'esdeveniment còmode i relaxat.\nEntre les novetats d'aquest 2019 hi ha la creació d'una àrea amb cuina de brasa, calçots i sopa barrejada cuita al foc de llenya; i els estands de petits productors on es podran degustar productes artesans. En aquesta edició es presenta com a nova tendència gastronòmica el xef a domicili, és a dir, un cuiner que prepara el menjar per a vostè a casa seva. El preu de l'entrada és de 10 ? i inclou 5 tiquets de tast.


Residència – SOM VIA\nSOM VIA / Residència\nMOLTA CALOR I BONA COMPANYIA. ACTIVITATS D’ESTIU A LA LLAR RESIDÈNCIA MASCARÓ\nA banda dels tallers permanents, els mesos d’estiu són una època especial per organitzar activitats, deixar rutines i gaudir de la bona companyia. Així, en el marc del programa d’activitats i sortides comunitàries de la Llar Residència Mascaró i aprofitant el bon temps vam celebrar dues de les nostres activitats més estimulants en aquesta època de...\nDINAR D’ESTIU RESIDENCIA AVIS EN FAMILIA\nPlat de festa: Paella!!! El Passeig Marítim de la Barceloneta és ple a vessar i aprofitem per gaudir d’un dia assolellat . Il·lusió, cares de felicitat, converses, rialles i els plats buits!!! I perquè en bona companyia tot és més senzill, volem agrair el suport dels voluntaris. Benvingut estiu, l’any vinent tots volem repetir ...


Inici > Autors > BadiArumister\n4 Relats, 1 Comentaris\nÚltims relats de BadiArumister\nBadiArumister - 20-02-2013 - 377 Lectures - 0 comentaris\nL’Arnau arriba a casa abatut per la feina i la baixada de l’alcohol. Però les cames segueixen per inèrcia, igual que la resta del cos. Podria seguir funcionant hores i hores, l’han entrenat per allò, ha après a desconnectar el cap. més\nLes coses fàcils\nBadiArumister - 17-02-2013 - 500 Lectures - 0 comentaris\nDeixa’m dir-te adéu una vegada més mentre baixes les escales i tanco la porta i somriem per les coses que són fàcils: més\nBadiArumister - 16-02-2013 - 486 Lectures - 0 comentaris\nEn general, l’existència d’un coixí és molt més dura del que la gent s’imagina. La precarietat de la teva vida ve determinada per tres factors. El primer: el lloc on vius. El segon: la funció per a la que has estat concebut. El tercer: la mida, més\nBadiArumister - 16-02-2013 - 919 Lectures - 1 comentaris\nImagina’t que un jugador de futbol professional només entrenés un dia a la setmana. Impossible, no? Doncs a un músic professional li passa una cosa similar. Milers de notes que han de ser tocades en un instant i manera determinats. Els dit són les deu cames d’un futbolista... més


L'Hoquei Olot busca a un entrenador amb experiència a la Nacional Catalana com a relleu a Miqui Ràfols - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a L’Hoquei Olot busca a un entrenador amb experiència a la Nacional Catalana com a relleu a Miqui Ràfols\nLa junta directiva de l’Hoquei Olot busca un nou entrenador que conegui la categoria i compti amb els jugadors de casa. Aquests són els trets principals que ha de tenir el nou tècnic, que haurà de substituir a Miqui Ràfols.\nLa junta de l’Hoquei Olot fa setmanes que coneix la decisió de Miqui Ràfols, que la setmana passada va anunciar als jugadors i a l’afició que deixaria de forma voluntària la banqueta. Per al president del club, Jordi Pagès, el nou entrenador ha de ser capaç de seguir millorant el rendiment de l’Olot a la Nacional Catalana, i per aquest motiu volen un tècnic amb experiència.\nJordi Pagès, president Hoquei Olot B-Sensible: “Que conegui la categoria, que tingui ganes de treballar, i que compti amb els jugadors de la casa.”\nEl president ha volgut deixar clar que Miqui Ràfols té les portes obertes del club sempre que vulgui, i fa un balanç molt positiu de l’etapa de l’olotí a la banqueta, destacant el vincle que ha aconseguit l’equip amb l’afició garrotxina.\nJordi Pagès, president Hoquei Olot B-Sensible: “(En Miqui Ràfols) ha encomanat l’hoquei a la gent d’Olot. Hem viscut grans tardes al pavelló, i d’això n’és responsable la plantilla, però també ell.”\nL’Hoquei Olot B-Sensible encara no ha acabat la temporada, i espera rival entre el Noia i el GEiEG per disputar-se el setè i vuitè lloc de la Nacional Catalana.\nLa UE Olot ha demostrat davant la seva afició que la temporada a tercera divisió promet després de golejar el Muntanyesa per 4 a 0. Els de Nitus Santos han fet un partit esplèndit. L'entrenador ha explicat que "ha estat un partit de molt d'esforç, de molta…\nEstudiants de l'últim curs d'arquitectura de la universitat politècnica de Catalunya, concretament de l'Escola Superior d'arquitectura del Vallés i que han participat al Taller de d’arquitectura i projectes, han realitzat gairebé una vintena de propostes…


II Acord 2006 Mesa Sectorial ICS – CATAC-CTS/IAC\nEl 19 de juliol de 2006 CATAC-CTS IAC va signar el II Acord de la Mesa Sectorial de Negociació de Sanitat sobre les condicions de treball del personal estatutari de l’ICS. Aquest acord, encara vigent, és el que regula les retribucions i les condicions laborals de tots els treballadors del sector.\nLa signatura d’aquest acord, malgrat les seves mancances, va suposar un pas endavant per a tot el personal de l’ICS ja que es va aconseguir:\nEl reconeixement del dret de tot el personal de l’ICS a cobrar la direcció per objectius que fins llavors cobraven només alguns estaments.\nEl reconeixement de tots els serveis prestats en qualsevol categoria (dins del mateix grup professionanla o funcional i només durant el període transitori) a efectes de carrera cosa que ha permés millorar l’assoliment dels nivells de carrera 3er i 4rt.\nMillores importants en les atencions continuades d’hospitalls i de primària, aplicació del límit de 48 hores de jornada setmanal en AP, el reconeixement i aplicació del descans de 12h posterior a l’atenció continuada, encara que no computarà com a temps de treball, el tiquet de menjador en les guàrdies entre d’altres millores.


inici / notícies / La Pobla busca una victòria necessària al seu terreny de joc\nPublicat divendres 22 de Gener de 2021 16:29\nEl filial del Nàstic espera continuar en la bona dinàmica en la qual ha entrat l’equip en les últimes jornades. Ho vol fer jugant a casa i contra el Santfeliuenc, qui està classificat just per sobre dels pobletans. L’equip es vol retrobar amb la victòria al seu estadi. L’últim cop que van guanyar va ser fa tres mesos, tot i que en aquest període de temps han jugat tan sols dos partits.\nEl mateix entrenador del filial Dani Vidal remarca que esperen aprofitar aquesta bona dinàmica en la qual ha entrat l’equip. Dels últims tres partits, han sumat dos empats i una victòria. A més, espera que el municipal de la Pobla es comenci a veure com un estadi on costa sumar punts.\nDel rival, l’entrenador comenta que és un dels equips que porta més temps a la categoria i que compta amb jugadors consolidats. Actualment, estan classificats en la setena posició amb 13 punts, un més que la Pobla de Mafumet que es troba en la vuitena. Destaca la disposició ordenada sobre el terreny de joc i amb la capacitat d’atacar ràpidament i generar perill amb transicions ofensives.\nEl partit es jugarà diumenge 24 de gener a les 12 del migdia i es podrà seguir per la plataforma Footters.


I Mostra de Cinema Àrab i Mediterrani de Catalunya - [WEB]\nCINEBAIX · Del 18 al 21 d’octubre de 2007\nSODEPAU i el Cinebaix celebraran del 18 al 21 d’octubre de 2007 la primera Mostra de Cinema Àrab i Mediterrani a Catalunya, en col·laboració amb l’Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat i Beirut DC, l’associació de cineastes, organitzadora del Ayam Beirut Al Cinema’iya Film Festival (Festival Cinema Days of Beirut).\nLa mostra, que aposta pel cinema com a eina d’educació pel desenvolupament, projectarà durant aquests quatre dies una selecció de vuit llargmetratges (de ficció i documentals). Tots els títols són produïts per directors marroquins, egipcis, algerians, palestins i libanesos, i es podran veure a Catalunya o a l’Estat per primera vegada. Cada projecció anirà acompanyada d’un debat posterior amb el seus creadors, amb l’objectiu d’apropar a la població catalana les problemàtiques dels països del sud i l’est de la Mediterrània.\nLa mostra de cinema neix amb l’apadrinament del Ayam Beirut Al Cinema’iya Film Festival, un certamen que des de fa quatre anys aposta per la producció i la promoció de la filmografia àrab al Líban i a la resta del món. Està organitzat pel Beirut Development Cinema, una entitat fundada a Beirut l’any 1999 per un grup de cineastes i artistes amb l’objectiu general de donar suport als productors àrabs independents.\nPodeu consultar el programa visitant la web de Cinebaix


Úsula Corberó hi ha tornat. La catalana és especialista en cridar l'atenció, especialment quan és convidada a una festa i posa davant dels fotògrafs al photocall. Amant dels dissenys estrambòtics i diferents, les plomes i els patrons exagerats són els seus millors aliats.\nPrimer va començar canviant radicalment de look, apostant pel tall de moda: el pixie. I d'aquí a acaparar totes les mirades al festival de Málaga amb un disseny estrafolari, complicat i molt extremat.\nDijous a la nit arribava una de les festes més exclusives de la temporada, el 30è aniversari de Vogue. Una última aparició pública d'Úrsula en la qual ha tornat a arriscar, dient adeu a Nina Ricci i anant un pas més enllà apostant per Balmain. Les plomes han seguit estant presents al disseny, per això, concentrant-les a les espatlles. La mirada se't centra en elles gairebé sense voler, convertides en el focus d'atenció principal.\nEl to aiguamarina també ajuda a donar aquest toc divertit i cridaner: jugant amb les textures en combinar-les amb el cos del vestit. Pedreria i cristallets en tons blaus i plata als braços i a l'escot, passant a un dibuix d'inspiració tropical a la cintura. Original a més no poder i estrambòtic alhora. I les sabates? Unes sandàlies lligades en platejat.\nEl model té molta presència, amb la qual cosa els maquilladors han hagut d'adaptar-s'hi. Per tal que combinés bé, van optar per uns tons àcids amb el rosa i el coral com a protagonistes.\nL'actriu catalana va tornar a escollir el disseny més comentat de la nit, triomfant a la catifa vermella només un dia després que els paparazzi l'enxampessin amb la seva parella fent-se un munt de petons a una terrasseta madrilenya. Chino Darín i ella han passat uns luxosos dies a Grècia, començant les vacances abans de viatjar una setmana a Argentina per visitar la família del també actor.\nMés units que mai, la parella sembla que està vivint un dels moments més dolços de la seva relació. Segurament per això no va incomodar-la trobar-se amb el seu ex xicot a la festa, el model Andrés Velencoso: "Sí, tinc una bona relació amb ell. És normal que hagi vingut perquè és la festa de l'any, ho passarem bé tots junts".\nCasa Reial Letícia continua marejant: repeteix el seu vestit hipnòtic preferit Jennifer Navarro\nCasa Reial Letícia sorprèn escollint un vestit de platja per presidir una audiència Jennifer Navarro\nLos animales mas bonitos y las mujeres mas feas, llevan plumas.


espai roig i verd: Aprovades les mocions per dignificar les condicions laborals al nostre municipi.\nAprovades les mocions per dignificar les condicions laborals al nostre municipi.\nAprovades les mocions presentades pel nostre grup\nLa primera moció aprovada, la recollíem del col·lectiu Anem a mil. Moció que estableix un sou mínim municipal de 1.071,43 €, per tota persona contractada i totes les empreses de prestació de serveis o subministraments a l’Ajuntament de Premià de Mar.\nLa iniciativa “Anem a mil” vol impulsar un canvi de model laboral i productiu al nostre país, sobre la base de salaris dignes per a tothom. Un impuls que cal iniciar ja des de l’acció dels governs municipals de les ciutats en l'àmbit públic, i també en les negociacions col·lectives en l’àmbit privat. Un impuls que ha de fer-se present en el procés de futur que viu el nostre país, entre tots els agents socials, econòmics i polítics, cap a una nova Catalunya on tothom pugui viure amb dignitat.\nEl grup municipal ICV-EUiA-E va presentar una segona moció, també aprovada per permetre tècnicament que els sindicats es puguin reunir amb els treballadors i treballadores contractats mitjançant plans d’ocupació per tal que puguin explicar els seus drets com a nou personal del nostre Ajuntament.\nPublicat per Coalició Premià de Mar a 12:02 p. m.\nAprovades les mocions per dignificar les condicion...\nPressupost, ni participatiu ni social


Mor l'únic exmagistrat del TC 'sensible' amb Catalunya - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 24 de Gener de 2016. 10:08h.\nDefensava el diàleg per arribar a un acord territorial\nFrancisco Rubio Llorente (Foto: Youtube)\nL'exmagistrat del Tribunal Constitucional, Francisco Rubio Llorente, ha mort a Madrid. El jurista, que va ser president del Consell d'Estat del 2004 al 2012, es va mostrar 'sensible' amb Catalunya i defensava el diàleg per arribar a un acord territorial.\nRubio Llorente es va mostrar partidari de celebrar una consulta soberanista a Catalunya durant una conferència al Col·legi de Periodistes l'any 2013. A la seva intervenció va dir que “el mètode raonable per formalitzar jurídicament aquesta voluntat del poble català és el referèndum. D'acord amb l'article 92, no seria impossible que l'Estat convoqués un referèndum a Catalunya, prèvia reforma de la llei orgànica 2/1980 sobre la regulació de les diferents modalitats de referèndum”. Tot i així, l'exmagistrat es va mostrar contrari a la independència.\nEl president de l'associació La Tercera Vía, Mario Romeo ha lamentat la notícia i ha declarat que amb la seva mort hem perdut "un dels millors juristes que ha tingut el nostre país i un defensor incansable del diàleg". Així mateix, ha declarat que "cal aprendre dels seus consells i treballar per cercar canvis a Espanya des de la màxima concòrdia i amb constant voluntat d'acord i entesa entre els seus pobles".\nPuigdemont agraeix la tasca dels cossos de seguretat\n#7 Joan Petit, Matadepera, 25/01/2016 - 05:45\nSensible amb Catalunya? Sera sensible amb els nacionalistes catalans. Que no som pas catalans els que volem una Catalunya espanyola? I som majoria, com les urnes reflecteixen. Aquest titular es una vergonya.\n#7.1 robert g, bcn, 25/01/2016 - 10:35\nNo. Els "catalans" que voleu una Catalunya espanyola no solament no sou catalans sino que sou enemics declarats de Catalunya, i com a tals heu de ser tractats.\n#7.2 Jordi, L'H, 25/01/2016 - 10:41\n#6 isabel, La Senia, 25/01/2016 - 04:59\nNo som rés ...\n#4 Roger, L'H, 24/01/2016 - 16:59\nSera la segona cadira bioda per defuncio. Aixo o akest el substituiran eapid\n#2 Jordi, L'H, 24/01/2016 - 12:50\nPer un que pensaba per si mateix i que no era un Fidel seguidor del govern, amb aquest estil tan particular de la separació de poders.....\n#1 A, Bcn, 24/01/2016 - 12:25


Notícies - Canals Galeria d'Art és la única galeria santcugatenca al 'Talking Galleries'\nCanals Galeria d'Art és la única galeria santcugatenca al 'Talking Galleries'\nL'edició d'enguany vol traçar el camí del futur de l'art / Font: Talkinggalleries.com\nel 30/ago/13 Alex Cabrera Cultura PDF\nLa Canals Galeria d'Art participarà en la segona edició de 'Talking Galleries' (TG), una trobada internacional de professionals del món de l'art, com directors de galeries i museus, on es fan debats, col·loquis i conferències sobre temes relacionats amb aquesta disciplina. L'edició d'enguany tindrà lloc els dies 11 i 12 de novembre al Museu d'Art Contemporani de Barcelona, MACBA. L'objectiu d'aquesta trobada és compartir coneixement i dibuixar les estratègies del futur del món de l'art.\nBarcelona tornarà a acollir la 'Talking Galleries', una trobada internacional de professionals de l'art on es fan debats, col·loquis i conferències de temes generals i relacionats amb l'àmbit artístic. Com a segell santcugatenc anirà Canals Galeria d'Art, l'única galeria de la ciutat que estarà present en l'edició d'enguany. A la primera edició de la trobada, el 2011, també va ser l'única galeria de la ciutat que hi va anar, segons ha informat el seu director, Josep Canals.\nA la 'Talking Galleries' assisteixen professionals de l'art, entre els quals es poden trobar directors de galeries, de museus i artistes de totes les parts del món. Canals explica a Cugat.cat la importància de participar en la segona edició d'aquesta trobada, ja que permet tenir una visió global de com va el món de l'art i el de l'artista.\nLa primera edició va ser gratificant perquè van venir destacades personalitats del món de l'art. El debat va ser interessant i va donar una visió global de com va el mercat de l'art i els artistes.\nEl director de Canals Galeria d'art també s'ha mostrat esperançat que tot i la crisi econòmica, l'edició d'enguany sigui profitosa.\nEl lema de l'edició d'enguany de la 'Talking Galleries' és 'On estem ara', i té l'objectiu de compartir coneixements i traçar el camí del futur del món de l'art.\nJosep Canals també ha expressat que li agradaria que més galeries de la ciutat assistissin a la trobada, ja que s'imbolitzaria que la ciutat aposta per l'art i el té en consideració.\nPàgina web Talking Galleries


Rafa Xambó demana una reunió urgent del consell de RTVV - VilaWeb\nDimecres 03.08.2011 14:06\nRafa Xambó demana una reunió urgent del consell de RTVV\nEl representant de Compromís al consell administratiu de l'ens reclama la destitució de López Jaraba · Es podrien perdre 1000 dels 1800 llocs de treball\nEl representant de Compromís al consell administratiu de RTVV, Rafa Xambó, ha assenyalat l'actual director general, José López Jaraba, i l'anterior, Pedro Garcia, imputat al cas Gürtel, com els culpables de la complicada situació financera de l'ens comunicatiu, que té un deute de 1241 milions d'euros. Ahir, el diari Levante publicava que el consell acomiadaria a mil dels 1800 treballadors i plantejaria un canvi de model, segons el pla de viabilitat de Price Waterhouse que convertiria Canal 9 en una corporació.\nXambó ha criticat la mala gestió històrica de RTVV, que es remunta a l'any 2000, quan la Generalitat va decidir que les ampliacions de capital de l'ens es feien amb endeutament bancari i no incrementant les aportacions de la Generalitat. Per Xambó aquesta decisió sols 'ajornava problemes' i ara ha comportat una situació 'en la qual, segons l'informe del Síndic de Comptes, Canal 9 i Ràdio 9 es troben en un dels supòsits de dissolució prevists en l'article 260 de la Llei de Societats Anònimes'.\nTambé ha criticat que 'les contractacions s’efectuen amb tota l’arbitrarietat que el CA de RTVV ha permès, tot transgredint els principis de competència i qualificació per al lloc i de transparència que és exigible als organismes públics'.\nFabra reconeix que hi haurà un ERO\nEl president de la Generalitat va admetre les retallades i les va comparar amb les que han de fer 'totes les famílies'. Fabra, en ser qüestionat pels possibles acomiadaments a RTVV, va admetre que s'iniciarà un procés de negociació. 'Hem de reajustar-nos', va assegurar.\nD'una altra banda, el conseller d'Hisenda i Administracions Públiques, José Manuel Vela, va dir ahir que contempla 'totes les possibilitats' i que 'no hi ha res decidit ni tancat' en relació al possible acomiadament.


Taller de cants d'ocells a Montserrat, 11 i 14 abril\nReconeixement del cant dels ocells amb Eloïsa Matheu\nEn aquest taller es donaràn eines bàsiques per aprendre a reconèixer els cants i vocalitzacions de les espècies d'ocells mes properes. El taller té una vocació clarament pràctica, es pretén que els alumnes es sensibilitzin i familiaritzin amb la pràctica d'escoltar la natura.\nSessió teòrica dijous 11 d'abril a la llibreria HORITZONS (Barcelona)\nCóm aconseguir reconèixer els cants. Conceptes acústics: Freqüència, amplitud, temps, timbre. Estructura del cant\nSortida de camp diumenge 14 d'abril a Montserrat, des d'El Bruc\nDurada del taller: unes 7-8 hores, una sortida matinal i una sessió teòrica\nsessió introductòria a la Llibreria Horitzons, dijous 11 d'abril a les 19h\nsortida pràctica: Montserrat, des d'El Bruc, diumenge 14 d'abril a les 8h\nOrganitzat per la Llibreria Horitzons:\nLlibreria de muntanya, viatges i natura\nTelf. 93 451 30 97\nTaller de cants d'ocells a Montserrat


14 fantàstics vestits blancs per combinar amb el vostre estil personal (el que sigui) - Influents\nPrincipal / Influents\n14 fantàstics vestits blancs per combinar amb el vostre estil personal (el que sigui)\n@TYLNNGUYEN A INSTAGRAM\nTota aquesta regla de no vestir-se de blanc després de la jornada laboral és només una antiguitat del 2019. Tanmateix, no es pot negar que un dia calorós, res no se sent més adequat que un vestit senzill i verí blanc. No només és un enfocament elegant per mantenir-se fresc en temperatures de més de 80, sinó que també proporciona a la teva estètica un ambient sense esforç, de forma tranquil·la, tant si és cert com si no. Un altre avantatge per portar blanc sobre blanc és el fet que es pugui adaptar a qualsevol estil personal. Minimalista, simpàtic, prestat dels nois, bohemi o platja, tot funciona: només heu de saber amb quines peces jugar.\nAbans de muntar el vostre aspecte racionalitzat, heu de tenir en compte algunes coses. Primer, quan ajusteu peces blanques junts, pot ser intel·ligent escollir articles que varien lleugerament de to; això ajuda a afegir un toc de dimensió a la roba. En segon lloc, experimentar amb textures. Si porteu una brusa d’ulls, gireu un parell de pantalons de lli per donar-li un aspecte de contrast. Per acabar, no dubteu en accedir-hi amb bosses i sabates que no són de color blanc. Això ajuda a fonamentar la mirada.\nPer endavant, vegeu com portar-vos de blanc en blanc aquest estiu en funció del vostre estil estètic personal, i no us oblideu d’empaquetar el Tide To Go Pen, per si de cas.\nNod als anys 90\nSi Kate Moss i Naomi Campbell de l’època dels anys 90 són el vostre estat d’ànim per sempre, agafeu un pantaló blanc i feu un estil amb un top esportiu acanalat. L’aspecte se sent fresc i gairebé insuportable.\nSamarreta recortada Esmee amb costelles de 78 dòlars Cale See a Net-a-Porter\nEvening Avant Garde\nSi tardeu tard, potser també ho fareu bé, oi? Estilieu una brusa blanca amb unes pantalles en un to semblant per a una mirada nocturna que tots els que us envolten no s’oblidaran.\nBlusa Organza de Venècia $ 325 Rita Row See a Need Supplies\nDóna-li al teu vestit atractiu oest salvatge amb una camisa abatible en una falda midi blanca. Per acabar, un cinturó de pell i pisos o botes de vaquer.\nFalda midi amb botó de 50 $ Mango See On Mango\nDurant els dies en què vas muntar un vestit que no s’enganxi a la pell, sinó que et fa sentir polit, considera una samarreta blanca senzilla i uns pantalons espaiosos: és perfecte cada vegada.\nVoluminós Top $ 69 COS Veure a COS\nSi Alexa Chung és una de les teves icones d’estil personal, una mini dolça emparellada amb una brusa pura és una combinació que hauríeu de deixar anar aquesta temporada. Accessoritzeu amb pisos Mary-Jane i una barreta.\nMinifaldilla A-Line Capital A $ 73 Madewell See a Madewell\nQuan la platja es troba en l’itinerari del cap de setmana, un vestit blanc en blanc hauria d’estar a l’abast del braç. Una brusa de lli amb pantalons transpirables és un bon lloc per començar.\nSidra Shirt $ 148 General See On Habitual\nLlest per a l'estació\nEmballeu la maleta de vacances amb un tanc blanc, pantalons blancs i amb sandàlies simples, per obtenir un aspecte fresc i relaxat per al vostre temps de OOO.\nStyle 07 Sandals $ 275 Cuyana x Amanu Studio See On Cuyana\nCosta Oest sense esforç\nAplega una estètica californiana amb la part superior lligada a la cintura i els pantalons bruns acabats. Tireu-vos sobre un parell de lents de marc transparent i us convé anar.\nAndy Pantalons 205 dòlars Elizabeth Suzann Vegeu a Elizabeth Suzann\nAthleisure es tradueix en un aspecte blanc i blanc amb un tanc de costelles i uns pantalons de cames amples. Vesteix el conjunt amb un cinturó de cuir i mules de taló.\nTank Slub 80 $ de drac i ossos a Net-a-Porter\nNova York Cool\nUna tapa blanca esculpida i uns texans alts de cintura alta són la combinació perfecta per a una nit divertida a la ciutat.\nReforma superior de Salina 148 dòlars. Vegeu Reforma\nPrim i polit\nSaluda al vostre nou aspecte nocturn. Tot el que necessites és una brusa satinada i uns texans blancs ajustats.\nThe Bomb Pop 225 $ AYR Vegeu a AYR\nUna tapa blanca arrugada amb pantalons de lli és molt elegant! Porteu-lo al brunch, a les pícniques, a les preguntes de cuina i a qualsevol altra situació culinària digna d’Instagram (només assegureu-vos de no vessar).\nMolly Top $ 275 Loveshackfancy Veure a Shopbop\nRes per posar-me? Mai no serà el cas que tingueu un teixit i texans blancs a trencaclosques.\nShort Tee $ 40 Estàndard universal Vegeu l'estàndard universal\nBarrejar i combinar\nProva que pot combinar les vostres tendències i exemplars preferits pot ser elegant, sobretot quan tots són blancs.\nSoliman Dress $ 320 Merlette Veure a Merlette\nressenyes d’oli rodin\ngigi hadid louis vuitton


Creix el suport de voluntaris i donants a l’acció social de Càritas - La Veu de l'Anoia\nCreix el suport de voluntaris i donants a l’acció social de Càritas\nLa Memòria 2015 de Càritas és el resultat d’un esforç que uneix voluntats, generositat i esperança. I és també el diagnòstic de les dificultats que viuen un nombre de persones i famílies cada vegada més empobrides, que acudeixen a la nostra entitat.\n112 voluntaris, un 10% més\nDurant el passat any 2015 Càritas Arxiprestal Anoia-Segarra ha continuat treballant per millorar en la seva acció social, vetllant especialment per les persones marcades per situacions de pobresa. L’acció de Càritas ha estat possible gràcies al treball diari de tot l’equip tècnic que, amb la seva feina i experiència, fa que les persones que truquen a la nostra porta estiguin acompanyades en tot moment, i amb la participació de 112 persones voluntàries, un 10% més que l’any 2014.\nEl 85% dels fons provenen d’aportació privada\nEn 2015 Càritas ha disposat d’uns fons econòmics dels quals el 85% provenien d’aportacions privades i el 15% de fons públics. Una vegada més en 2015 han comptat amb el recolzament vital de desenes de socis/es i donants, i el compromís de nombroses empreses i institucions. Aquest exercici els donatius i llegats han estat un 18% més alts que l’any anterior. En aquest sentit, el projecte Empreses amb Cor de responsabilitat social corporativa de col·laboració amb empreses, entitats i institucions amb la finalitat de poder cooperar i col·laborar conjuntament en el treball a favor de la justícia, ha donat com a resultat, a banda d’algunes col·laboracions econòmiques i d’altres en espècies, la participació d’algunes empreses oferint pràctiques per alumnes de cursos formatius de Càritas. Els recursos invertits en programes estratègics davant la crisi i la precarietat laboral han estat d’un 34% per l’Acollida i Atenció Social, un 34% per Inserció Laboral, i un 9% per Inclusió Social. Tanmateix s’ha invertit un 21% per dotació de mitjans, un 1% per formació i un 1% en comunicació i campanyes.\nUn 11% menys de casos en seguiment\nDes del departament d’atenció social de Càritas observen que durant 2015 ha disminuït el nombre de casos oberts en seguiment en un 11% respecte a l’any anterior. Per primera vegada després de 7 anys estem per sota dels 400 expedients, amb 393 casos en seguiment. Igualment el nombre de persones que han arribat per primera vegada a Càritas resulta menor que en anys anterior, però tot i això representen el 20% del total de casos atesos. La necessitat econòmica i laboral continua sent la principal problemàtica atesa per Càritas, i continua la tendència d’anys anteriors amb situacions de precarietat econòmica, manca d’ingressos, endeutament i fragilitat social i sobretot en el col· lectiu majoritàriament atès, el de famílies de parelles amb fills que representen gairebé el 54% del total de la població atesa. S’observa una cronificació d’aquestes situacions en aquestes famílies que estan sense feina, que han esgotat els subsidis d’atur, sovint sense xarxa familiar, i que comporten l’aparició d’altres problemàtiques associades com l’habitatge o les dificultats en les relacions familiars. Davant d’aquestes situacions Càritas ha donat 2068 respostes a les diverses demandes d’ajut fetes. Aquestes respostes són diverses però les ajudes bàsiques facilitades han estat: Alimentació i Ajudes econòmiques. L’any 2015 s’han tramitat ajudes econòmiques d’urgència social que s’han destinat bàsicament a cobrir necessitats d’habitatge (subministraments, lloguers, butà, parament de la llar,…) que han representat un 85% del total de les ajudes econòmiques lliurades per l’entitat.\n44.000 euros en ajudes econòmiques directes\nLa quantitat econòmica destinada per a ajudes econòmiques directes ha estat de gairebé 44.000 euros. Aquests ajuts han anat destinats a pal·liar situacions de fragilitat sòcio-econòmica agreujades en moltes famílies a causa de la crisi econòmica dels darrers anys i que sovint han anat acompanyats també de les ajudes d’alimentació amb les derivacions de fins a 245 famílies al Banc de Queviures de la Ciutat d’Igualada (amb 855 lliuraments d’aliments).\nAltres ajudes complementàries d’alimentació han estat les beques menjador adreçades a infants de famílies amb greus dificultats econòmiques i on es va considerar la necessitat que acudissin al menjador escolar com a ajuda social. Així durant el curs 2014/15 fins a 10 infants pertanyents a 5 famílies diferents han pogut beneficiar-se d’una beca-menjador en uns casos complementària a l’atorgada per el departament d’ensenyament de la Generalitat de Catalunya, i en altres casos, assumida en la seva totalitat per Càritas.\nCal destacar també que gairebé un 34% de les persones i/o famílies ateses a Càritas disposen d’algun tipus d’ingrés econòmic com subsidis d’atur, prestacions no contributives,… i inclús d’aquests, un 44%, en concret en 59 casos els ingressos provenen d’una nòmina de treball. La realitat però és que en totes aquestes famílies l’ingrés econòmic no és suficient per poder fer front a totes les necessitats bàsiques del dia a dia i es veuen obligats a continuar sol·licitant algun tipus d’ajuda\nMés enllà de l’atenció social prestada per mitigar els efectes de la crisi econòmica, s’observa també un increment de les problemàtiques de salut i per Càritas també ha estat una prioritat assumir les despeses de medicació d’algunes persones ateses amb malalties cròniques i amb dificultats per assumir el cost del tractament mèdic, així com les ajudes de transport vinculades també a visites mèdiques i tractaments en hospitals de referència de Barcelona. D’altra banda. a través del reforçament del servei d’orientació laboral, des de Càritas hem volgut durant aquest any 2015 donar una empenta a aquest àmbit d’actuació per acompanyar en la formació i recolzar la recerca de treball digne creant itineraris integrats d’inserció sociolaboral.\nFins a 78 persones han passat al 2015 per aquest servei, de les quals 63 han participat en algun dels projectes formatius de Càritas, i 11 persones s’han inserit laboralment durant el procés.\nArticle anterior“El gust de l’Anoia”, nou programa a Canal Taronja\nPròxim articleL’Ajuntament d’Igualada ofereix tres tallers formatius orientats a emprenedors i empreses


ALBERT LLUCH | Conseller delegat – director general\nLa confiança i la transparència, els valors que inspiren el Grup Med\nUs lliurem amb satisfacció l'informe anual del Grup Med de l'exercici 2018 dins la Memòria anual del CoMB. Aquesta publicació és part del compromís de transparència i bon govern corporatiu que hem assumit amb el nostre accionista únic, el Col·legi de Metges de Barcelona. Un comportament responsable, la rendició de comptes i la bona gestió amb sostenibilitat són el camí per tal de continuar superant els nous reptes que se'ns plantegen contínuament.\nLa confiança i la transparència són valors fonamentals que inspiren el Grup Med i que estan íntimament relacionats. Una empresa sòlida cal que estigui convençuda de la seva pròpia identitat per tal d'esdevenir una empresa que practiqui la transparència en la gestió. Només una empresa transparent és creïble i de confiança. Per això ens cal fer "memòria" cada any, per recordar i reafirmar-nos sobre qui som, què fem i com ho volem fer.\nUs presentem aquest informe amb l'objectiu d'exemplificar com el Grup ajuda a crear valor i com el comparteix. Ens cal emfasitzar la importància de cuidar i atendre els qui ho fan possible, començant pels nostres clients i col·laboradors. Amb aquesta finalitat volem reforçar el treball d'equip i ens cal impulsar una comunicació eficaç i una col·laboració eficient entre les àrees i les diferents societats del Grup Med. Aquest objectiu es reforça mitjançant el treball amb objectius comuns, des del compromís mutu, la il·lusió i la passió que compartim dia a dia per la feina ben feta.\nEstem compromesos a garantir la sostenibilitat de la nostra Corporació professional, el Col·legi de Metges de Barcelona. El Grup ha traçat una estratègia de responsabilitat corporativa en el centre de la qual hi ha la creació de valor social sostenible en un àmbit de bon govern. Per a nosaltres és una prioritat fomentar aquest marc de treball ètic i transparent.\nA grans trets, en les pàgines següents podreu resseguir aquest esforç. Durant l'any 2018, amb la voluntat de tenir una relació més propera amb els nostres clients, s'ha treballat en l'actualització dels portals web del Grup Med i de les seves societats, un projecte laboriós el resultat del qual ha merescut l'esforç. Se'ls ha dotat amb dissenys més actuals, amb més continguts i una estructura més àgil que en facilita la recerca d'informació. Tots ells s'articulen entorn d'un nou disseny adaptat a les últimes tendències digitals: millora la usabilitat i l'arquitectura de la informació; adaptació als dispositius mòbils o tauletes, a les diferents resolucions de pantalla i més facilitat d'accés a la informació; millora del posicionament en els buscadors, i una nova secció d'actualitat amb continguts d'interès.\nContinuem vivint un temps marcat per importants desafiaments i grans oportunitats que abordarem amb la certesa de disposar d'un equip humà extraordinari i de la confiança reiterada dels nostres clients, el nostre actiu principal. Hem decidit una estratègia eficaç per tal d'afrontar-los i mantenim un entusiasme renovat per abordar el futur amb èxit, reforçar la confiança en el Grup i poder mantenir-lo com a líder en els seus camps d'actuació.\nGràcies, a tots, per formar part d'aquest projecte engrescador.


Miquel Arxer Fàbrega / Maria Luisa Esteve Pardo / Rafael Lucio Mantero Ruiz / Sebastian Martinez de Trincheria / Alberto Navarro Garcia / Montserrat Olga Pastor Moreno\nMiquel Arxer Fàbrega / Rafael Lucio Mantero Ruiz / Sebastian Martinez de Trincheria / Alberto Navarro Garcia\n2. EL DELICTE FISCAL\n3. LA PRESCRIPCIÓ A L'ÀMBIT TRIBUTARI\n4. IVA i IRPF DELS ADVOCATS: RÈGIM DEDUCCIÓ - DESPESES DEDUÏBLES\n5. LA TRIBUTACIÓ DE LES CRISIS MATRIMONIALS\n6. EL SISTEMA TRIBUTARI LOCAL: ESPECIAL REFERÈNCIA A L'IIVTNU\nProva d'avaluació 0 31,00 0 31,00\nSessió participativa 8,00 10,00 0 18,00\nTotal 42,00 83,00 0 125\nGarcía Díez, Claudio,|eautor. Derecho tributario : procedimientos tributarios (Tercera edición). . Catàleg\nProva d'avaluació continuada El format d'aquesta prova sera similar a l'examen d'accés a la professió d'advocat. 65 Sí\nResolució de supòsits pràctics, participació i assistència El lliurament juntament amb la participació i assistència a les diferents pràctiques plantejades pel professor suposen un 35 % de la nota final de l’assignatura. El contingut d’aquestes pràctiques pot format part de les proves. És de caràcter NO recuperable. 35 No\n1. PROVA D’AVALUACIÓ\nEs realitzarà una prova d’avaluació continuada al final de l'assignatura. El format d’aquesta prova és de preguntes test (on les preguntes contestades erròniament resten). Aquests tests seran similars als de la prova d’accés a la professió d’advocat del Ministeri.\nNo es podrà utilitzar cap tipus de material de suport.\nPer tal d’aprovar l’assignatura la nota d'aquesta prova ha de ser de 5. Aquesta part es valorarà amb un 65% de la nota final.\n2. ASSISTÈNCIA I SISTEMA DE PRÀCTIQUES\nDurant el transcurs de l’assignatura es realitzaran tot un seguit de pràctiques que versaran sobre el temari de l’assignatura. Algunes s’hauran d’entregar electrònicament i d’altres es realitzaran a classe individualment o en grup.\nLa participació i entrega de les pràctiques es valorarà amb un 35% de la nota final.\n3. PARTICIPACIÓ ALS TALLERS O D'ALTRES ACTIVITATS QUE S'ORGANITZIN\nAddicionalment, la participació activa i crítica als tallers que es duen a terme en la última sessió, o d'altres activitats extres que s'organitzin, pot suposar l'increment d'1 punt addicional a la nota.\nLa nota final de l’assignatura dels alumnes es formarà per la mitjana de la nota de la prova i per la nota de pràctiques. La mitjana d’aquestes dues parts ha de ser superior a 5. A aquesta nota, si fos el cas, s'afegirà el punt extra per la participació als tallers i a d'altres activitats.\nEn cas de no superar la prova d’avaluació continuada, l’alumne podrà examinar-se de la prova no superada a l’examen de recuperació establert a l’efecte. Aquest examen tindrà una estructura similar a la de la prova d’avaluació.\nLa nota de pràctiques i participació (35%) NO és recuperable.\nNomés els estudiants que no s'hagin presentat a la prova d'avaluació continuada ni a la recuperació de la prova tindran la qualificació de "No presentat".\nEls estudiants que s’acullin al sistema d’avaluació única s’hauran de presentar a una prova final que pot estar estructurada entorn a preguntes tipus test, preguntes curtes i supòsits pràctics. Aquesta prova valdrà el 100% de la nota final. La prova es realitzarà el dia marcat al calendari d’exàmens del Màster.\nLes tutories es realitzaran essencialment via presencial. Si no es pot, es faran, bé mitjançant correu electrònic o bé a través de l’aplicació oficial de videotrucades de la Universitat de Girona.\nCom s’ha exposat als criteris d’avaluació, si la situació sanitària així ho permet, les classes tindran caràcter presencial, el que facilitarà la comunicació entre estudiants i professors. Tanmateix, els fòrums de notícies o de dubtes, el correu electrònic, les classes via streaming (si fos el cas) o els diferents materials que es pengin al Moodle també garantiran la comunicació i interacció amb els estudiants.\nSi les condicions sanitàries impossibiliten la docència presencial, totes les activitats es faran virtualment


Joana Sánchez – Women 360º Congress\nJoana Sánchez, Llicenciada en Publicitat i Relacions Públiques, a més de professora d’Educació Especial per la Universitat de Barcelona, i Postgrau en Direcció de Màrqueting per la Universitat Oberta de Catalunya, porta més de 25 anys d’experiència al sector TIC, des del 1999 a Vodafone, on a partir del 2008 gestiona la direcció comercial del Sector Públic a Catalunya i Aragó.\nActualment dirigeix la estratègia comercial a Vodafone Catalunya enfocant les comunicacions del sector sanitat i els organismes públics, sota el convenciment que la transformació digital arriba amb la incorporació de les noves tecnologies com el 5G, i el desenvolupament de solucions innovadores que milloren la eficiència i simplifiquen la gestió dels serveis públics. Sempre posant les persones al centre del model i cercant la contribució a la sostenibilitat del nostre sistema.\nEl Grup Vodafone, amb més de 531,9 milions de clients connectats arreu, és una de les companyies de xarxa de telecomunicacions més gran del món per ingressos. Com a missió afavorir la vida dels clients, ajudant persones, negocis i comunitats a estar millor connectat en un món de constants transformacions.