El nostre origen cal buscar-lo en temps de Santa Joaquima, que l’any 1852 va enviar una comunitat de quatre Germanes, acceptant la invitació de l’Ajuntament i d’uns quants pares de família, a fer-se càrrec de l’escola pública de Malgrat de Mar. El títol de mestra que exigien el tenia la Gna. Josepa Fuster. Però el 1854 morí la Gna. Josepa, superiora de la comunitat i Titular de l’escola del poble. Un grup de gent del poble, que no volien l’educació cristiana que donaven les Gnes. Carmelites (degut a l’ambient anticlerical d’un sector de la societat), va aprofitar l’avinentesa que oferia la vacant per demanar a la Junta d’Instrucció de Barcelona, una mestra seglar.\nPerò les nenes que anaven a classe, al local de les Carmelites, no van voler la mestra enviada per la Junta d’Instrucció i l’alcalde es va veure obligat a buscar-li un altre lloc a la Vila.\nLa comunitat va comunicar els fets ocorreguts a la Superiora General Paula Delpuig, filla de Malgrat de Mar, i en veure el desig de moltes famílies d’educar les seves filles segons els principis cristians, va optar per la creació d’un Col·legi privat. Les Germanes es quedarien a Malgrat. Per això sol·licità l’ajut de la població i, amb les aportacions d’algunes famílies i la contribució de la Congregació, el dia 14 de gener de 1864 es comprà una finca al carrer de Mar. El dia 4 d’agost de 1865 Paula Delpuig va tenir el goig d’oferir al seu poble un centre d’ensenyança cristiana. És el mateix edifici que s’ha ocupat com Col·legi sense interrupció (excepte els tres anys de la Guerra Civil de 1936), ubicat en el número 30 del carrer de Mar i adaptant-se a les necessitats socials i culturals del moment històric, intentant respondre sempre la demanda educativa que ens han sol·licitat les famílies.\nEl Col·legi ha passat per diverses fases d’adaptació a la realitat social del poble:\n- Antigament havia estat un Centre d’Ensenyança Primària oberta a les nenes, els nens només hi feien el parvulari.\n- A partir de l’any 1967 i amb el desig de respondre a les peticions per part de les famílies de poder continuar els estudis secundaris( inexistents en la població), es va transformar en un Centre Lliure adoptat (CLA) inscrit a l’Institut de Mataró.\nEl Batxillerat a partir del 30 de gener de 1979 es va transformar en un Centre Homologat de BUP Municipal i així va poder gaudir d’una subvenció de la Generalitat però essent gestionat per les Gnes. Carmelites de la Caritat. Tots aquests passos van fer possible un preu més assequible per als estudis de BUP al màxim de nois i noies de Malgrat i poblacions properes.\nEl BUP va deixar d’ impartir-se al nostre Centre el curs 1992-93, passant a ser un IES totalment públic en un Institut de nova creació.\n- El Col·legi Vedruna ha ofert de forma continuada els ensenyaments de Preescolar i EGB. Les aules d’ Educació General Bàsica concertades des 1980.\n- Davant el repte de la Reforma Educativa i amb la implantació de la Secundària Obligatòria, que vam anticipar el curs 1994-95, el Col·legi va oferir una línia de Preescolar i Primària i dues de Secundària Obligatòria, ja que disposàvem d’aules i es va fer un Conveni d’adscripció amb una altra escola cristiana de la zona –La Mare de Déu del Roser de Pineda - ajudant-nos mútuament i donant continuïtat fins als 16 anys a tots els alumnes d’ambdues escoles. També compartim professorat de Secundària amb l’altra escola Vedruna de Tordera.\n- A petició de les famílies que desitjaven poder acabar els estudis de Batxillerat en el Centre, vàrem sol·licitar la implantació dels Nous Batxillerats d’Humanitats i Ciències de la Naturalesa i la Salut que ens fou aprovada amb caràcter privat, el 2 d’abril de 1997.\n- Aquest mateix any 1997, i amb el desig de disposar de més espais, es va comprar un terreny al Camí del Pla i s'hi construïren les aules de Parvulari, amb l’esperança de poder doblar la línia de Preescolar i Primària.\n- El curs 2008-2009 els alumnes d'Educació Primària es van traslladar al Camí del Pla després de dos anys d'obres d'ampliació de l'edifici.\n- Actualment el somni de doblar la línia és una realitat, ja que actualment, l'escola ofereix les etapes d'Infantil, primària , secundària i batxillerat totes en doble linia\nCamí del Pla Camí del Pla Camí del Pla


La Confederació d'Empresaris del comerç, servicis i autònoms de la Comunitat Valenciana (Confecomerç CV) ha expressat el seu rebuig al projecte de Intu Mediterrani, el macrocentro previst a Paterna (València), per "la sobresaturació comercial i impacte mediambiental" a la Comunitat Valenciana.\n"Rebutgem aquest projecte, ja que no veiem convenient ni necessari per a la nostra autonomia un centre comercial més als ja existents, donada la sobresaturació comercial en la nostra Comunitat Valenciana i el perjudici que provoca no solament per al teixit empresarial del comerç valencià sinó també a nivell mediambiental, tenint en compte a més que no hi ha hagut cap demanda per part dels consumidors d'una major oferta comercial", argumenta la confederació a través d'un comunicat.\nEn aquest sentit, fan notar que la Valenciana és "la tercera autonomia amb major nombre de centres comercials, per sobre de la mitjana europea, i superant a altres autonomies com Catalunya". "No volem que la Comunitat Valenciana passada a ser la comunitat autònoma més sobresaturada a nivell comercial d'Espanya", adverteixen.\nPer al president de Confecomerç CV, Rafael Torres, "açò causaria un greu perjudici a l'ocupació de qualitat, a la distribució equilibrada de la riquesa, al medi ambient i a tot allò tan positiu que representa el comerç urbà de proximitat i que hem de defensar, per la qual cosa vam mostrar el nostre rebuig a aquesta iniciativa que, de tirar endavant, provocaria un greu impacte i forts desequilibris en el territori de la nostra Comunitat".


Redacció 23/11/2014 - 09.48 Actualitzat 23/11/2014 - 21.34\nBarcelona ha acollit aquest diumenge una competició insòlita: un campionat de conductors de tramvies. Es fa al carrer Wellington, al Poblenou, i s'emmarca en una festa per celebrar els 10 anys del TRAM.\nHi han participat 17 equips de tot Europa que han superat diverses proves. Algunes d'habilitat, com ara aturar-se amb exactitud en un punt concret. D'altres, curioses i divertides, com xutar amb el tramvia una gran pilota per tombar una dotzena de bitlles.\nHa guanyat el provinent del municipi madrileny de Parla. El segon classificat ha estat l'equip de Rotterdam i el tercer, l'equip que venia de Madrid capital. Els conductors de Barcelona han quedat setens.\nLa iniciativa busca acostar aquest mitjà de transport a la ciutadania. Joan Carsi, director adjunt del Tram, valora amb dades l'alta acceptació que tenen per part de l'usuari: fins ara, l'han agafat més de 200.000.000 de passatgers i actualment té de 80.000 a 85.000 viatgers diaris. Carsi espera que, en el futur, es puguin unir les dues xarxes actuals, el Trambaix i el Trambesòs.\nEl campionat de conductors s'ha fet per tercera vegada després d'haver-se celebrat a Dresden i Budapest.\nMentre ha durat el campionat, el servei entre les parades de Glòries i Ciutadella de la línia T4 l'han fet autobusos.\nCampionat de conductors de tramvia


La Direcció General estudiarà l'ampliació de places a la sala de Bombers - Diari de Girona\nLa Direcció General estudiarà l'ampliació de places a la sala de Bombers\nMalgrat la intenció, asseguren que la creació de més llocs de treball serà un decisió que al final dependrà del Govern de la Generalitat\neva batlle. girona 23.01.2021 | 01:02\nLa Sala de Control de Girona és a la seu de la Generalitat. marc martí/ foto d'arxiu\nLa Sala de Control de Girona és a la seu de la Generalitat.\nLa Direcció General de Prevenció, Extinció d'Incendis i Salvaments de la Generalitat (DGPEIS) assegura que tenen previst estudiar una possible ampliació de places a la Sala de Control de la Regió d'Emergències de Girona.\nMalgrat la intenció, fonts de la Direcció General destaquen que finalment tot acabarà essent una decisió del Govern de la Generalitat i no de l'estament que gestiona el cos de Bombers i també els operadors de sala.\nAquesta és la resposta que dona de moment la DGPEIS davant de les demandes que fan els efectius destinats a la Sala de Control de la Regió d'Emergències de Girona i que també són extensives a la resta de les que hi ha desplegades arreu de Catalunya, que passen bàsicament per reclamar més personal i millores.\nActualment a la Sala de Girona en cas d'emergència només hi ha dues persones per torn, una situació que qualifiquen de «precària». Davant la manca de personal i la situació que això els comporta en les seves tasques diàries, com expliquen en la carta que va avançar ahir Diari de Girona, els operadors de la sala de control «no es fan responsables de les incidències lleus o greus que es puguin donar durant la gestió dels serveis».\nAquesta situació diuen que ve de fa anys, però ara han fet el crit d'alerta perquè la ciutadania sàpiga de la situació que viuen i el que pot suposar per als Bombers i els ciutadans la seva circumstància laboral.\nDavant d'aquesta situació, els operadors de sala demanen amb «urgència» que s'ampliïn les sales de control territorials tal com estava previst en el projecte Bombers 2025, que passa per ampliar les places d'operadors, entre d'altres. Un nombre d'efectius previst i que ara des de la Direcció General sembla que volen analitzar per veure si poden ampliar les places d'aquestes sales, que en el cas de Girona controlen les emergències i 19 parcs de Bombers professionals, nou de voluntaris i un d'estiu que es pot activar també durant tot l'any.


La cuina violeta: Ensaginades, corassons, coraçons, cóc de sagí, mantecats, mantegades...\nEnsaginades, corassons, coraçons, cóc de sagí, mantecats, mantegades...\nDe la mateixa manera que m'agrada conèixer les varietats dialectals de la nostra llengua també m'agrada veure els noms que reben les receptes segons el territori. Fa uns dies en un taller de cuina de Nadal de la Mariona Quadrada vaig comentar que volia les pastes que es fan amb llard i ràpidament em vam començar a dir que si eren coraçons amb la ç trencada la Sara, que si corassons amb dues esses la Mercè, que si són ensaginades en Xavi Sistaré. I així hauríem pogut continuar.\nPerò després fins i tot mirant el Corpus Culinari de la Cuina Catalana veig que també poden ser mantecats, mantegades i cóc (enyoro els diacrítics) de sagí. I finalment al llibre La Cuina de les Àvies d'en Jaume Fàbrega trobo les coquetes de sagí i els coraçons, on especifica que les primeres són del País Valencià i els segons de la regió de l'Ebre. On sí que hi ha unanimitat és amb els ingredients i unes poques variacions entre les receptes. Uns amb tres ous, altres amb dos; uns amb una quantitat determinada de farina d'altres diuen la que admeti; i fins i tot que si es pot substituir el llard per oli o mantega. M'he de decidir per una i la Sara m'envia l'enllaç de la seva, una recepta de família. Com que veig que és molt fàcil enguany opto per aquesta, tot i que només faig la meitat de les quantitats que ella ressenya. L'any vinent faré la de la Mercè que hi afegeix ametlla mòlta i així podré trobar la diferència. Per posar-hi alguna cosa de la meva collita ho faig amb l'spéculoos, que consisteix en una barreja d'espècies (pebre blanca, canyella, cardamom, gingebre, nou moscada i claus d'olor) i que s'utilitza per a fer les galetes nadalenques en alguns països del nord d'Europa, sobretot a Bèlgica i Holanda. Un ingredient que ha vingut a quedar-se a la meva cuina. Va, que ens hi posem i jo aprofito que avui tinc la meva ajudanta Violeta. Cada any sempre preparem, ella i jo, alguna cosa per Nadal. Han passat set anys que vam fer les galetes de la família Gimgebre, un i mig des dels scons i un dels massapans. Coses de les festes.\n- 1/4 kg de llard\n- 10 g de spéculoos\n- sucre de llustre per a empolvorar\n- spéculoos per a empolvorar\nManera de preparar-les:\nEn un bol gran barregem amb les mans la farina, el sagí i el sucre.\nSeguidament hi afegim els ous i pastem fins que la pasta agafi cos.\nDeixem reposar una hora.\nEstirem la pasta i la deixem a 1 cm de gruix i la tallem amb les formes: cors, estrelles, quadrats...\nEscalfem el forn a 160ºC i enfornem durant uns 30 minuts sense deixar que agafin color.\nAl treure-les les posem sobre una reixeta i empolvorem amb sucre de llustre i també amb spéculoos, si voleu.\nLa Violeta va voler xocolata desfeta per a sucar aquests deliciosos coraçons -moltes gràcies Sara per la recepta-, encara que els més grans les acompanyem amb un vi dolç de la terra.\nI de música he volgut triar una cançó de la gran cantant brasilera Elza Soares. Una dona sortida de la misèria i que ha arribat on ha volgut. Quan de joveneta es va presentar per a la prova per poder cantar li van preguntar d'on venia i ella va contestar del planeta gana. Defensora dels drets de les dones i diu que cantar li cura les ferides que li ha causat la vida. Ha vist morir marits, fills i el gran amor de la seva vida el gran jugador de futbol Garrincha. Encara recordo un cop que érem en una platja de Rio, el teníem al costat i el meu pare que era un gran fan seu el va anar a saludar. L'Elza era amb ell i em va fascinar veure aquella dona que m'agradava sentir per la ràdio. Coses que recordes de la infància. I tot això ve perquè sempre li explico a la Violeta que ja té edat d'entendre i saber que el no és no i que ha de ser una dona lliure, respectuosa, però lliure. I quan li ensenyo l'entrevista que li varen fer a la cantant al Huffpost Brasil, fa uns anys i on surt elegantíssima, ràpidament em diu que vol una fotografia per a homenatjar-la, i ella soleta es col·loca el mocador al cap i posa com si res. Es fa gran. El futur és a les seves mans. Em fa pensar en la cançó de la dona de la fi del món...\n...As asas de um anjo soltas pelo chão\nNa chuva de confetes deixo a minha dor...\nEtiquetas: cuina catalana, dolços, galetes, receptes musicals, tradicions, Violeta\nhttp://tintacirera.blogspot.com/ 27 de desembre de 2018, a les 23:26\nArribo al teu bloc per a felicitar-te el Nadal, i, ja de pas, l'Any Nou i descobreixo aquesta recepta que porta el meu petit segell. Què contenta estic de que l'hagis feta i, segur, que amb el teu toc deuen estar meravellosos, tot un orgull que la recepta de la meva padrina estigui ara al teu bloc.\nMolts petons atu i en aquesta Violeta que serà tota una gran cuinera.\nLa Cuina Violeta 31 de desembre de 2018, a les 9:49\nUn bon any per a tu i els també, Sara. Jo molt feliç d'haver fet aquests coraçons tan bons amb la Violeta i molt contenta de tenir-la al blog.\nhttp://tintacirera.blogspot.com/ 24 de gener de 2019, a les 12:44\nUna pregunta, Nani, aquestes tasses tan dolces, d'on les has tret...?\nLa Cuina Violeta 28 de gener de 2019, a les 9:00\nLes vaig comprar a Muy Mucho que cada any treuen per Nadal tasses especials...\nMercè de Cotó de Sucre 7 de gener de 2019, a les 18:05\nCom ha canviat la Violeta des de les galetes de la família Ginger! ja és una professional;)\nLes pastes fetes amb sagí són boníssimes, i segur que els coraçons de la padrina de la Sara són tan bons com la dels corassons de la meva iaia Tomasa:)\nLa Cuina Violeta 21 de gener de 2019, a les 11:04\nL'any vinent els corassons de la teva iaia Tomasa! I repetirem fotos amb la Violeta, i veurem com haurà crescut...


Josep Maria Bartomeu: “El Club atrau els jugadors, perquè som ‘més que un club’”\nEl president del FC Barcelona explica en una entrevista al diari britànic 'The Mail on Sunday' per què els grans jugadors volen venir al Barça i assenyala la Premier com la gran rival del Club\n20 de febr. 16\n[[DES_1]]El president del FC Barcelona, Josep Maria Bartomeu, ha concedit una entrevista al diari britànic The Mail on Sunday en què explica, entre altres coses, les raons per les quals els grans jugadors com Neymar Jr i Luis Suárez van volen venir i seguir al FC Barcelona. “Tot i tenir millors ofertes van decidir venir al Barça, ja que el nostre club atrau els jugadors perquè és més que un club”, comenta.\nEl president blaugrana explica el que hi ha al darrere d’aquest principi: “No som només un club de futbol, sinó que tenim cura de moltes coses. Volem ser al costat dels nens del món a través de l’Unicef, la Bill and Melinda Gates Foundation o a través del Comitè Internacional Olímpic a l’Àfrica, amb projectes per als nens”.\nBartomeu assegura que no hi ha preocupació davant les possibles ofertes a jugadors del Barça: “Estem tranquils perquè els nostres jugadors estan molt contents al nostre club i a la nostra ciutat. Gaudeixen de l’esport, de la seva professió, formen part d’un grup i no es mouran per diners”. Quant a Messi, afirma que “ell mateix va dir que el Barça seria l’únic club en què jugaria”.Mai en la història del futbol s'han ajuntat tres jugadors de tanta qualitat com Messi, Neymar Jr i Suárez\nEn l’anàlisi de l’equip, el president del FC Barcelona destaca l’esperit de grup com una de les claus de l’èxit: “De vegades en un vestidor hi ha dos o tres grups diferents. En aquest equip només n’hi ha un. Tots estan contents per l’èxit col·lectiu i per l’individual”. A més, elogia la qualitat de la plantilla i, especialment, del trident: “Mai en la història del Club, i potser en la història del futbol, s’han ajuntat tres jugadors d’aquesta qualitat”.\nSobre Suárez, molt present encara entre els mitjans i els aficionats anglesos després de la seva etapa al Liverpool, Bartomeu indica: “És una estrella, el millor del món en la seva posició. Accepta el seu rol i mira per l’èxit de l’equip abans que pel personal”.Si ens fixem en els tècnics referents per a aquest club, són els que guanyen\nEl model de club que defineix el FC Barcelona té molt a veure també amb el seu model de futbol, i en aquest sentit Bartomeu destaca el nom de Johan Cruyff i l’evolució que ha tingut l’equip a partir de la seva figura. “Cruyff va portar la manera d’organitzar l’esport modern; Louis van Gaal va donar confiança als joves com Valdés, Iniesta i Puyol, i amb Rijkaard vam guanyar la Champions a París… Si ens fixem en els tècnics referents per a aquest club, són els que guanyen. El Pep i el Tito van guanyar molt, eren un equip fantàstic. El Barça sempre els estarà agraït. I ara triomfa Luis Enrique”.


Castells Catalans: Montcortès\nLes Pallargues (Segarra)\nConcabella ( Segarra )\nMontfalcó Murallat ( Segarra )\nNom del castell: Montcortès\nMunicipi: Els Plans de Sió\nCoordenades (Geogràfica - ETRS89) E 1.230010 N 41.706742\nCom arribar-hi: situat a la carretera L-303 que va de Cervera a Agramunt i a 6 Km de Cervera. Trobem el castell de Montcortès situat aïlladamenta la part més alta del nucli, sobre una gran cinglera i davant una petita capella, a la part baixa del qual es troben les cases que posteriorment conformaren el poble\nJa existia l’any 1095, quan el cavaller Guillem Isarn de Trevics deixà en testament al seu fill o filla que havia de néixer el castell de Montcortès. L’any 1306 consta com a senyor del lloc Berenguer d’Anglesola el qual també n’era d’altres indrets propers. El 1381 havia passat als Llompard. Bernat Berenguer de Llompard, senyor de Montcortès, fou l’impulsor de la construcció del convent de Santa Clara a Cervera.\nPer raons encara desconegudes, més endavant passa a mans dels Sacirera. Joan Sacirera féu construir, al final del segle XV, el notable edifici renaixentista que veiem avui dia. La data del contracte de la construcció és de 1493, i es conserva la capitulació de l’obra que Joan Sacirera pactà amb el mestre Joan Barrufet.\nDesprés del domini de Sacirera durant el segle XVI, es feren amb la propietat els Marc, també senyors de Clariana, la Goda i Canós. D’aquest llinatge fou un membre destacat Pere Ausiàs Marc i d’Oluja (segles XVI-XVII), jurista i poeta, senyor del Canós, Montcortès, Clariana i la Goda. El fill d’aquest, Baltasar Ausiàs Marc i d’Alturub (o d’Alta-Riba segons les fonts), també jurista i poeta. A la seva mort el 1622, sense descendència, el castell va passar a la seva dona Anna Maria de Moixó. Aquest llinatge conserva encara la propietat del castell.\nL’obra del nou castell va donar com a resultat una majestuosa fortalesa que contrasta amb el petit nucli de Montcortès de Segarra, format per petites cases de pagès dels segles XVII i XVIII i l’església de Santa Anna, del segle XVI. De planta rectangular, es poden distingir tres cossos ben diferenciats, el cos central utilitzat com a habitatge, les dues torres situades paral·lelament a l’esquerra de l’edifici, amb finalitats defensives, i un tercer cos situat a la dreta i de dimensions més petites destinat segurament a usos agrícoles.\nDes de la façana principal es pot distingir la planta baixa amb la portalada d’accés d’arc de mig punt adovellat, i petites obertures en forma d’espitlleres.Per damunt d’aquesta, s’alcen tres plantes superiors, la primera presenta finestres de mida mitjana i amb poc treball decoratiu. La segona planta, on segurament estava situada la planta noble, presenta tres finestres de grans dimensions amb motllures i brancals decorats. A la tercera planta o golfes, hi trobem una sèrie d’obertures en arc rebaixat de petites dimensions juntament amb les restes de tres matacans. Les dues torres situades a l’esquerra, queden separades per l’edifici central, al qual s’hi pot observar una finestra de les mateixes característiques que les situades a la planta noble de la façana principal. Tot el perímetre de l’edifici presenta un gruixut ràfec de maó d’influència morisca com a element de decoració. El cos situat a la dreta de l’edifici, presenta una obertura per accedir al seu interior formada per un arc rebaixat adovellat, amb volta de canó al seu interior.\nExtret del web: http://ca.wikipedia.org/wiki/Castell_de_Montcortès\nElena Fàbregas & Jordi Gironès / Novembre de 2008\n+ fotografies: CastellsCatalans/Montcortès\n+ informació en PDF: CastellsCatalans/Montcortès\nPublicat per Castells Catalans a 5.11.08\nEtiquetes de comentaris: castell, Castells de Catalunya, castellsCatalans, Catalunya, Els plans de Sió, Montcortés, Segarra


Lleure, 13 results 13\nBertrand i Serra, Eusebi, 1877-1945 Indumentària\nRetrat d'Eusebi Bertrand a l'edat de tres anys, de cos sencer, dempeus, recolzat en un moble.Inscripcions: Al revers: "Eusebio Bertrand y Serra / 1881 a los 3 años" (manuscrit). "A. F. dit Napoleón é hijo / Fotógrafos de S...\nRetrat d'Eusebi Bertrand, de tres quarts, dempeus, a la terrassa d'un edifici.Inscripcions: Al revers: "324" (manuscrit)\nRetrat d'Eusebi Bertrand, de cos sencer, dempeus, a la terrassa d'un edifici.Inscripcions: Al revers: "Carte Postale" (imprès)\nRetrat d'Eusebi Bertrand acompanyat per tres homes, en motiu d'un viatge a Egipte. El primer per l'esquerra és el pintor Carlos Pellicer Rouvière i els altres dos, amb trets magribins i amb barret tipus fes al cap, tenen els càrrecs...\nRetrat d'Eusebi Bertrand amb alguns dels seus fills i altres persones en un exterior amb un fons d'arbres. D'esquerra a dreta, Eusebi Bertrand Serra, un home no identificat, Eusebio Bertrand Mata, una dona a la que no se li aprecia ...\nRetrat d'Eusebi Bertrand, de tres quarts, assegut en una butaca de vímet, a la terrassa d'un edifici.Inscripcions: Al revers: "338" (manuscrit)\nRetrat d'Eusebi Bertrand, de cos sencer, caracteritzat com a Hamlet. Està dempeus, amb una espasa a la cintura, amb un decorat al fons que simula l'interior d'un edifici amb motllures.Inscripcions: A l'anvers: "Audouard / ...\nRetrat d'Eusebi Bertrand, de cos sencer, caracteritzat com a Hamlet. Està amb una cama agenollada, amb una espasa en una mà, amb un decorat al fons que simula un bosc.Inscripcions: A l'anvers: "Audouard / Barcelona" (imprès). &...\nRetrat d'Eusebi Bertrand, de cos sencer, caracteritzat com a Hamlet. Està estirat damunt d'un seient cobert per una tela, amb el cap recolzat en una mà representant un estat pensatiu, amb un decorat al fons que simula l'interior d&#...\nRetrat d'Eusebi Bertrand, de cos sencer, caracteritzat com a Hamlet. Està agenollat sobre d'uns coixins, de perfil, representant que mira a través d'un ventall, amb un decorat al fons que simula l'interior d'un edifici amb...


Reunió de coordinació de dispositius per a les festes patronals de Finestrat que se celebren del 22 al 25 d’agost – Ayto. de Finestrat\nLes obres de canalització de pluvials en la partida Cantereria paren fins al 19 d’agost per a evitar molèsties als veïns\nPublicado por Valencia Finestrat en 07/08/2019\nEn el matí de hui s’ha celebrat la reunió de coordinació de tots els departaments municipals implicats en l’organització de les festes patronals que se celebraran del 22 al 25 d’agost. El regidor de Festes, Héctor Baldó, va presidir aquesta trobada a què també va assistir el regidor de Neteja Viària, Tomás Sellés, l’edil de Seguretat Ciutadana, Mª Dolores Viudes, el Cap de Policia Local, Agustín Rubio, així com representants del departament de Neteja viària, Serveis Tècnics, Festes i de la Comissió de Festes “Barraca El Potro”.\nDurant aquestes festes patronals hi haurà un reforç especial de neteja de manera que les brigades passaran al matí i també a la vesprada. Així mateix, es reforçarà la neteja durant els recorreguts amb major participació de persones com són l’ofrena floral, la desfilada de l’humor o els actes pirotècnics.\nEn matèria de seguretat, també hi haurà un reforç especial de la Policia Local amb torns duplicats, servei d’ambulància, així com la Unitat de Vigilància Aèria (Avió no tripulat) per a una major cobertura dels esdeveniments multitudinaris i pirotècnics. A més, des de la Regidoria de Seguretat Ciutadana han informat que estarà disponible el telèfon de contacte 24 hores amb la Policia Local de Finestrat (639620690).\nQuant al trànsit de vehicles, el dissabte 17 d’agost, hi haurà talls al trànsit en horari de vesprada des de la Fonteta, a causa de la celebració de la partida de pilota. El carrer Nou quedarà tallat el Dia de les Paelles (18 d’agost) des de les 10.00 hores fins a la finalització de l’esdeveniment. Així mateix, des del dia 22, a les 12:00 hores, fins al 25 d’agost, quedarà prohibit l’accés del trànsit rodat al nucli històric.\nEn paraules del regidor de Festes, Héctor Baldó, “estem en ple compte arrere per als dies més esperats de l’any. El programa d’actes ja està tancat i ara, la qual cosa correspon, és coordinar a tots els departaments per a establir el dispositiu de seguretat, senyalització, neteja i muntatges amb l’objectiu que tot transcórrega amb normalitat, sense incidències i garantint el gaudi de les nostres festes de veïns i visitants en les nostres festes”.\nGABINET DE PREMSA (06.08.19)


Ferrari Land supera l'incendi i inicia les proves a l'accelerador vertical | NacióTarragona\nEl parc temàtic ha començat aquesta setmana a realitzar els testos a la joia del parc i també a les torres de rebot\nper Redacció, 24 de desembre de 2016 a les 12:40 |\nFerrrari Land comença a fer les proves de les seves atraccions. Durant aquesta setmana, el parc dedicat al Cavallino Rampante, ubicat a PortAventura, ha fet els testos a l'accelerador vertical i també a les torres de rebot.\nDesprés de l'ensurt viscut al parc el passat 14 de desembre amb l'incnedi de la rèplica de la torre Campanille, la direcció va informar que es manté el calendari d'inauguració del parc, que serà el pròxim 7 d'abril i per tant, tot el timing establert abans del succés es manté intacte.\nAlguns detalls del parc\nEl parc tindrà més de 60.000 metres quadrats i s'hi han invertit més de 100 milions d'euros. Comptarà amb zones que transportaran al visitant fins al poble de Maranello, situat al nord d'Itàlia, a la regió d'Emília-Romanya. Hi haurà edificacions que estaran inspirades en la casa d'Enzo Ferrari i d'altres façanes amb reproduccions de la plaça de Sant Marc de Venècia, el Coliseu de Roma i la Scala de Milà.\nA banda, comptarà amb botigues, una sala amb vuit de simuladors semiprofessionals –sis per adults i dos per nens-, un circuit amb més de 570 metres –pensat per a tota la família-, dues torres de rebot de 56 metres d'alçada en forma de pistó i la nineta dels ulls del parc, l'accelerador vertical. El parc donarà feina a prop de 200 persones, a banda de les que ja contracta habitualment.\nPortAventura es reserva la sorpresa del que serà "una atracció icònica del parc", la Ferrari Experience, un espai dedicat al trisme familiar però també a aquells fan de la F1. Tot i que no s'han volgut donar gaires detalls per mantenir la incògnita fins al 7 d'abril de l'any vinent, han avançat que la façana inclourà elements de la part davantera d'un cotxe de Fórmula 1. PortAventura actualment disposa de dos parcs temàtics, cinc hotels, un centre de convencions, tres camps de golf i un beach club.\nMarc Gené, pilot de proves de l'escuderia Ferrari, va explicar a la premsa, el passat mes de setembre, les novetats i particularitats de l'atracció. El català destaca que l'accelerador vertical de 112 metres arribarà als 180 quilòmetres per hora en cinc segons i tindrà una caiguda en picat amb inclinació màxima de 90 graus. Tot això en un recorregut de 880 metres que es recorreran en poc més de 100 segons. "Els valents que pugin a l'accelerador vertical viuran en primera persona el que és una acceleració amb un cotxe de Fórmula 1".\nEl pilot de proves afirmava que inclús en els primers metres, l'atracció accelerarà més de pressa que un cotxe de Fórmula 1 però que després el cotxe li trauria alguns metres.\nLa pressió que suportaran els que pugin a la vagoneta –rèplica d'un Ferrari amb 12 places- serà de 4,5G, són inclús superior a la que pateixen els pilots professionals en alguna cursa. Els que pugin a l'atracció "notaran com l'estómac se'ls enfonsa i una força que els deixa clavats al seient, segons Gené.\nExtingit l'incendi al parc Ferrari Land de PortAventura\nSocietat, accelerador vertical, PortAventura, torres de rebot, Salou, proves, Ferrari Land


Com donar la volta al mitjó - Com utilitzar el Reglament de Participació de l'Ajuntament de Barcelona - Participa - FAVB\n(o com donar la volta al mitjó)\nFase Debat 23-09-2019 - 31-01-2020\nVeure les fases debatparticipacio\nCom donar la volta al mitjó\na) Primera pregunta i una resposta clara\n2) INICIATIVES CIUTADANES\na) Conceptes bàsics de la iniciativa ciutadana\nb) Val la pena fer l’esforç de recollida de signatures per aconseguir un àmbit de participació?\nc) Incloure un punt en l’ordre del dia del ple municipal o del districte\nd) Celebrar una audiència pública\ne) Crear o modificar una norma municipal\nf) Realitzar un procés participatiu\n1. Quan convé a tirar endavant un procés participatiu?\n2. Quins avantatges té fer un procés participatiu d’iniciativa ciutadana?\n3. Què cal garantir per implicar-se un procés participatiu?\n4. Sobre el procediment\ng) Crear òrgans de participació\nh) Realitzar una consulta ciutadana\n1. Es pot preguntar sobre tot?\n2. Criteris sota els quals pot ser útil per al moviment veïnal promoure una consulta ciutadana:\n3. Sobre l’àmbit territorial de les consultes\n3) ÒRGANS DE PARTICIPACIÓ\na) Què podem fer per vetllar per la qualitat democràtica dels òrgans de participació?\n4) CONSELLS DE BARRI\n5) REUNIONS AMB L’AJUNTAMENT\na) Bones pràctiques\n6) PARTICIPACIÓ PER A TOTHOM\n7) PARTICIPACIÓ I SUPORT A LA CIUTADANIA ORGANITZADA\n8) DOS APUNTS FINALS\nLa voluntat d’incidència en els afers públics que afecten els nostres barris és un dels principals signes identitaris juntament amb la promoció de la vida comunitària del moviment veïnal.\nEl sistema de democràcia representativa en què cada quatre anys es trien els polítics municipals no garanteix per sí mateix que els representants escollits apliquin les polítiques que demanda la ciutadania en el dia a dia. És un contracte que té moltes fissures: els ciutadans i ciutadanes mai atorguen amb el seu vot un xec en blanc als polítics electes, però en canvi l’incompliment del programa electoral mai ha provocat cap dimissió. Per superar aquestes limitacions i aprofundir la qualitat democràtica és imprescindible que el govern municipal estigui en contacte permanent amb la ciutadania. És imperatiu potenciar dinàmiques de democràcia participativa.\nLa ciutat és cada cop més complexa i l’administració sap com és d’arriscat aplicar polítiques que no estiguin prèviament contrastades pels actors més directament implicats. Si l’ajuntament vol fer polítiques sòlides, necessita establir uns espais de participació reglats on es debati les línies a seguir des de la pluralitat. En uns moments en els quals tothom parla de participació, veiem que massa sovint darrere de les apel·lacions a la participació no sempre hi ha la voluntat sincera d’obrir escenaris de futur (sempre incerts quan es deixa participar de veritat), sinó que es busca obtenir la pàtina “participativa” d’un suposat aval ciutadà per legitimar els seus propis projectes.\nTot i això, les problemàtiques de la ciutat sovint desborden el marc participatiu proposat pel municipi. No sempre és possible arribar a consensos donat que sovint hi ha interessos contraposats a l’hora de resoldre els problemes. Els sectors poderosos de la ciutat tenen molts mecanismes per influir en les decisions que prenen els representants municipals: pressions netes (campanyes publicitàries, mitjans de comunicació…) i, si cal, pressions brutes (portes giratòries, suborns, corrupció…). En canvi, el moviment veïnal disposa d’unes eines limitadíssimes per incidir en l’opinió pública i sovint ha de recórrer a la mobilització al carrer, que per a nosaltres també és un manera de participació absolutament legítima.\nHi ha establerts altres mecanismes formals que en ocasions poden ajudar a desbloquejar conflictes quan el marc participatiu de l’ajuntament no dona més de sí. Ens referim a sol·licitar la intervenció de la Sindicatura de Greuges de Barcelona o la de Catalunya. I després sempre queda l’opció d’interposar demandes judicials, especialment quan es creu que hi ha una vulneració dels drets garantits per la legislació vigent. Però normalment anar als tribunals requereix d’una gran capacitat econòmica difícil d’obtenir pel moviment veïnal. Malgrat això, observem que darrerament hi ha un augment de la judicialització dels conflictes veïnals. Això també és participació.\nPer qüestions de proximitat, el moviment veïnal té tendència a dirigir les seves queixes al govern municipal quan moltes vegades les competències són autonòmiques, estatals o inclús europees. Caldria demanar a les administracions inferiors que, en comptes de tirar pilotes fora, s’impliquessin a l’hora d’elevar a l’administració competent les demandes veïnals. Per una altra banda, és important reforçar la capacitat d’articulació dels moviments socials per fer sentir la seva veu en tots els estrats polítics i exigir que desenvolupin i millorin els seus mecanismes de participació, com són per exemple les iniciatives legislatives populars (ILP).\nL’octubre del 2017 l’Ajuntament de Barcelona va aprovar el reglament de participació ciutadana. Va ser després d’un llarg procés departicipació en què al final la FAVB i 58 AV van presentar 48 al·legacions, la majoria de les quals van ser incloses parcialment o totalment en el redactat final. Actualment hi ha diversos recursos contra aquest reglament, concretament contra l’apartat de les iniciatives ciutadanes interposades per empreses lligades a la multinacional Agbar.\nQueden pendent de renovar les normes dels òrgans de districtes com són el plenari, el consell ciutadà de districte i les audiències públiques de districte. A l’espera d’aquesta nova regulació, en aquest document no entrem a valorar-los. No obstant sí que avancem que aquest funcionament remet a un debat més ampli per obtenir una major descentralització política de l’ajuntament central, i l’elecció directa dels consellers i conselleres de districte.\nA més dels òrgans, hi ha els processos participatius. Alguns d’ells de gran envergadura com és la discussió del PAM i del PAD. També hi ha espais de participació no permanents en el temps com la Taula d’Emergència Climàtica.\nQueden pendent de renovar les normes dels òrgans de districtes com són el consell ciutadà de districte i les audiències públiques de districte.\nEn la disposició addicional quarta del reglament, l’ajuntament es compromet a redactar una guia que faci entenedor i útil el seu contingut per ser utilitzada per la ciutadania en la pràctica. Aquesta guia ja està editada i recomanem que estigui a l’abast de tothom. El present document no pretén fer una reformulació de la guia municipal. La nostra intenció va en direcció inversa.\nO com girar el mitjó...\nAquest document no tracta d’explicar el reglament, sinó d’analitzar les dinàmiques reals participatives del moviment veïnal i veure fins a quin punt el document ens pot ajudar a superar les dificultats que ens trobem en el dia a dia.\nTota la participació ciutadana envers les polítiques municipals ha d’estar contemplada dins del Reglament de Participació Ciutadana?\nLa resposta és rotunda: no.\nParticipar en les decisions que pren l’ajuntament també es pot fer des de fora dels canals establers i reglats. Com dèiem al principi, la mobilització també és participació, obrir fòrums i debats públics és participació, donar la veu al veïnat a través dels mitjans de comunicació és també participació. De fet, no hi ha democràcia formal sense garantir la llibertat d’expressió de les veus crítiques. Però hem de donar un pas més: una democràcia madura ha de posar els mitjans materials perquè aquesta veu sigui efectiva en tots els sectors de la nostra societat vetllant especialment pels més populars i necessitats. El dret a la participació des de fora de les institucions ha d’estar garantit però mai podrà ser regulat. En canvi, dins de l’administració és bo habilitar uns espais reconeguts de participació normativitzats per garantir els drets de la ciutadania com a subjecte actiu.\nEn aquest document farem un repàs de les propostes del reglament de participació de l’Ajuntament de Barcelona i al final ens detindrem en un aspecte de participació determinant que no està regulat: les reunions que habitualment té el moviment veïnal amb l’Ajuntament.\nL'apartat de les iniciatives ciutadanes és el més innovador que presenta l'actual reglament. A través d’elles es pot:\n1. Incloure un punt en l’ordre del dia del ple municipal o del districte\n2. Realitzar un procés participatiu\n3. Celebrar una audiència pública\n4. Crear un nou òrgan de participació\n5. Crear o modificar una norma municipal\n6. Celebrar una consulta ciutadana\n7. Celebrar un consell de barri\nLa característica principal de les iniciatives ciutadanes és que necessites recollir un nombre determinat de signatures per poder portar-les a terme. Aquest número està en funció a la població i del tipus d’iniciativa que sigui.\nSi són d’àmbit de ciutat, el reglament estableix:\nArticle 10. Signatures necessàries per a la tramitació d’una iniciativa ciutadana.\n1. Per a la tramitació d’una iniciativa ciutadana cal que obtingui el suport mínim de les signatures vàlides de persones empadronades a Barcelona més grans de setze anys que s’indiquen en els apartats següents.\n2. Les iniciatives ciutadanes d’àmbit de ciutat han de recollir el nombre mínim de signatures vàlides següents:\na) Si la iniciativa ciutadana consisteix a proposar la convocatòria d’una consulta ciutadana o a proposar l’aprovació d’una disposició de caràcter general, cal recollir 15.000 *signatures vàlides.\nb) Si la iniciativa ciutadana consisteix a proposar l’inici d’un procés participatiu o a proposar la creació d’un òrgan de participació, cal recollir *9.000 signatures vàlides.\nc) Si la iniciativa ciutadana consisteix a proposar la posada en marxa d’una audiència pública, cal recollir 7.000 signatures vàlides.\nd) Si la iniciativa ciutadana consisteix a proposar la incorporació d’un o diversos punts a l’ordre del dia del Consell Municipal, cal recollir **3.750 signatures vàlides.\n3. Les iniciatives ciutadanes d’àmbit de districte han de recollir el següent nombre mínim de signatures vàlides de persones empadronades al districte:\nDistricte | Consultes i normes | Processos i òrgans | Audiències | Punts ordre del dia\n- Ciutat Vella | 2.500 | 1.500 | 1.000 | 500\n- L’Eixample | 6.500 | 3.900 | 2.600 | 1.300\n- Sants-Montjuïc | 4.500 | 2.700 | 1.800 | 900\n- Les Corts | 2.000 | 1.200| 800 | 400\n- Sarrià - Sant Gervasi | 3.500 | 2.200 | 1.500 | 700\n- Gràcia | 3.000 | 1.800 | 1.200 | 600\n- Horta-Guinardó | 4.000 | 2.500 | 1.700 | 800\n- Nou Barris | 4.000 | 2.400 | 1.700 | 800\n- Sant Andreu | 3.500 | 2.200 | 1.500 | 700\n- Sant Martí | 5.700 | 3.400 | 2.300 | 1.100\nQuan es tracta d’àmbit de barri es necessita un 1% de signatures del total de la població del barri, amb un mínim de 25 signatures i un màxim de 450. Per promoure una consulta s’ha de recollir un 10% de signatures amb un mínim de 250. Quan es vulgui fer un procés participatiu o crear un òrgan de participació les signatures han de ser superiors al 2% de la població i entre 50 i 900.\nArticle 7. Suport tècnic i econòmic de l’Ajuntament *i despesa màxima realitzada per la Comissió Promotora.\n1. L’Ajuntament ha d’oferir suport tècnic i assessorament a les persones i entitats interessades a promoure iniciatives ciutadanes.\n2. Així mateix, l’Ajuntament ha de facilitar ajut econòmic a aquelles iniciatives que hagin obtingut el nombre de signatures mínimes necessàries per a les despeses degudament justificades. *Aquest ajut consistirà en un euro per signatura recollida, amb el màxim resultant de multiplicar aquest euro per la quantitat de signatures exigides, d’acord amb el que s’estableix a l’article 10 d’aquest reglament. Aquesta quantitat podrà ser modificada mitjançant l’acord del Consell Municipal.\n3. La despesa total realitzada per la comissió promotora no pot superar el doble de la quantitat màxima a la qual s’ha fet esment en l’apartat anterior.\nL’Ajuntament ha d’imprimir els plecs de signatures. Ha d’haver-hi un grup de persones “fedatàries” que validin la recollida de signatures. La comissió promotora de la iniciativa haurà d’entregar a l’Ajuntament una llista d’aquests “fedataris/àries”. L’Ajuntament repassa a posteriori totes les signatures recollides, una per una, per comprovar la seva validesa. La curta experiència que tenim ens diu que pot haver-hi al voltant d’un 20% de signatures mal fetes (perquè no s’entengui la lletra, perquè estigui duplicada, perquè el signant no visqui a la zona, perquè hi hagi una data errònia, etc.) Per tant, és aconsellable sobrepassar en escreix el número de signatures requerides per tal que després del sedàs definitiu se’n superi el nombre requerit. També es pot signar digitalment a través de la Plataforma Decidim.\nEl reglament indica clarament com s’ha de presentar una iniciativa ciutadana i l’Ajuntament no només no es pot negar a aquesta tramitació, sinó que ha d’ajudar a tramitar-la tal com indica l’article 7.1 abans indicat. En el cas que no s’observés aquesta col·laboració, es pot recorre a la comissió d’empara que té la missió de vetllar pel compliment del sistema de garanties de les iniciatives. Aquí teniu l’enllaç a aquesta comissió per si heu de presentar alguna queixa: www.decidim.barcelona/assemblies/comissioempara/f/2412/>\nAspectes generals a tenir en compte:\n1. La recollida de signatures al marge de ser requisit del reglament de participació també pot ser una bona excusa per difondre una problemàtica. És una oportunitat per fer una campanya per comunicar-se amb el veïnat, per estendre el problema i demanar la seva implicació.\n2. La necessitat de tenir persones voluntàries que siguin fedataris en el procés de recollida de signatura permet crear una xarxa de gent activista motivada per la problemàtica que fàcilment pot consolidar-se com a col·lectiu compromès en la reivindicació més enllà de la recollida de signatures.\n3. Qualsevol iniciativa ciutadana queda publicada a la web Decidim: www.decidim.barcelona/initiatives>. Això permet tenir un espai web gratuït a on puguis explicar la teva petició penjar el material i documents que creguis convenient. Pots tenir una direcció URL directa a la teva iniciativa per poder difondre-la a través de les xarxes. No cal que tinguis una web pròpia per fer la campanya.\n4. A través de Decidim també es poden recollir signatures digitals i que la gent pugui emetre opinions. Les signatures digitals poden facilitar molt la recollida de suports. La difusió de les campanyes per les xarxes socials és molt important especialment en dos aspectes:\na) per implicar la gent jove\nb) quan la iniciativa no estigui circumscrita a un territori determinat. Per exemple, si es tracta de canviar el nom d’un carrer el millor és posar una parada en aquest carrer per recollir signatures, però si en canvi es tracta de voler canviar de normativa sobre els drets del col·lectiu LGTBI, la recollida a través de les xarxes és molt més eficaç.\n5. La principal dificultat pera la gent no avesada al món digital per realitzar la signatura on-line es troba en la primera vegada que ho intenta fer, ja que primer t’has de de registrar a la plataforma Decidim. No és gaire complicat, però el moviment veïnal clàssic té una bretxa digital a tenir en compte. No obstant, un cop fet el registre, pots entrar tantes vegades com vulguis i en un minut signar la iniciativa que vulguis. Per tant, és important crear en les AV una complicitat entre els associats i gent afí del barri que estigui al corrent de què va això i que, d’entrada, sigui una base amb la qual comptar cada vegada que els hi requerim la seva signatura digital.\n6. Hem de tenir molt en compte que cada signatura, si s’arriba al nombre requerit, és subvencionada per l’ajuntament amb 1€. Això pot permetre contractar una persona per coordinar i fer el seguiment de tot el procés i també poder finançar el material de difusió necessari (cartells, tríptics explicatius, etc.).\n7. És molt important abans d’embarcar-se en fer una iniciativa ciutadana tenir bastant clar que és factible aconseguir el número signatures que ens emanen. Del contrari, si fracassem pot generar una gran sensació de fracàs entre la gent implicada.\n1. El moviment veïnal vol participar en els llocs on es decideixen les coses. Per això és tan important la regulació de la participació dels plens municipals que en el cas dels plens de districte encara està pendent.\n2. Fins ara en els plens dels districtes el moviment veïnal només podia incloure un punt en l’ordre del dia si ho proposava una formació política. Aquest és un mecanisme relativament senzill, però comporta la vehiculació de les demandes veïnals a través d’un partit cosa que resta la imprescindible independència política que han de tenir les AV.\n3. És molt important aconseguir que en el nou reglament dels districtes s’estableixi que quan hi hagi un punt de l’ordre del dia que, d’una manera clara correspongui a una demanda veïnal, els actors veïnals pugin fer una intervenció oral al plenari. En aquests moment això no és una pràctica habitual en la majoria dels districtes. Malgrat que l’article 68 del reglament no ho deixi del tot clar, sembla evident que els promotors de la iniciativa ciutadana són els que han d’explicar al plenari els motius de la seva demanda.\n4. Només en determinats supòsits l’eina de la iniciativa ciutadana per posar un punt en l’ordre del dia compensa l’esforç a no ser que el moviment veïnal tingui la voluntat de fer una campanya entre el veïnat per reforçar la seva posició. Això és especialment\na) Quan es tracta d’una demanda oblidada pels polítics.\nb) Quan no hi ha una majoria clara per aprovar aquest punt. La visualització del suport popular a través de les signatures pot fer canviar el sentit d’algun vot.\nc) Quan els veïns i veïnes tenen la necessitat de ser actius en aquella petició.\nd) Quan la recollida de signatures serveixi per publicitar un tema de gran importància que el veïnat desconeix.\n5. Si per incloure un punt a l’ordre del dia no es veu oportú fer una iniciativa ciutadana i tampoc es vol que la petició sigui a través d’un partit polític. Hi ha altres maneres que estan regulades:\na) L’article 63 punt 5 del reglament possibilita que les 2/3 parts dels assistents d’un consell de barri també poden demanar la inclusió d’un punt en l’ordre del dia. La junta de portaveus que prepara el plenari té l’obligació de tenir en compte la petició i, si la rebutja, ho ha de fonamentar per escrit.\nb) L’article 58 punt 3 del reglament permet que per majoria del Consell de Ciutat aquest òrgan també pugui plantejar punts en l’ordre del dia del plenari municipal i tot fa pensar que en la futura regulació del funcionament dels districtes també facultarà al seu homòleg, els consells de ciutat dels\ndistrictes, aquesta potestat.\n6. Hem de tenir en compte que el moviment veïnal tenim vies alternatives per tal de fer visibles les demandes veïnals en el plens:\na) Presència en el públic amb pancartes, concentració popular a fora.\nb) Convocatòries d’una roda de premsa abans o després del plenari.\nc) Entrega d’un manifest als regidors abans de començar el ple.\n7. Les accions del punt 6 no són incompatibles amb una iniciativa ciutadana.\nHistòricament la FAVB ha estat promotora de diverses audiències públiques (2005 audiència pública sobre l’ordenança del civisme, 2016 audiència pública sobre turisme) totes elles amb gran impacte sobre la ciutat i en les quals l’Ajuntament s’ha hagut de posicionar davant de qüestions que li eren incòmodes.\nLes audiències públiques han esdevingut eines molt potents per al moviment veïnal. Fins ara per convocar aquestes audiències, la FAVB s’havia de posar d’acord amb altres entitats socials que conjuntament acreditessin un nombre determinat de socis. Però amb el nou reglament això no és possible. Ara cal recollir 7.000 signatures a través d’una iniciativa ciutadana, cosa que la fa molt més difícil i, per tant, hem perdut possibilitats. En cada cas s’ha de valorar la rendibilitat de recollir la meitat de vots (3.750) per incloure un punt en l’ordre del dia municipal o fer l’esforç de recollir el doble (15.000) per a la convocatòria d’una consulta ciutadana de moltíssim més impacte.\nSi l’Ajuntament a iniciativa pròpia no vol convocar una audiència i la recollida de signatures sembla excessiva, també es pot buscar la complicitat del Consell de Ciutat, que també té aquesta potestat (Article 66. Punt2)\nTambé es poden convocar per iniciativa ciutadana audiències públiques a nivell de districte per tal que el govern del districte doni la cara en un determinat tema que plantegi el moviment veïnal. En aquest cas també cal valorar l’esforç de la recollida de signatures que lògicament és proporcionalment més baix. També és de preveure que els consells de ciutadans de districte prevegin en la seva futura reglamentació aquesta possibilitat.\nAquesta iniciativa ciutadana és a nivell de ciutat. Té la característica que pot anar vinculada a una consulta ciutadana. En el cas que després d’haver recollit les signatures (15.000) el govern municipal no volgués tramitar el canvi normatiu, aquest es veuria obligat a celebrar una consulta ciutadana sempre que en l’escrit de petició de canvi normatiu es prevegi aquesta consulta. (Article 9. Punt 3).\nSovint el moviment associatiu es troba esgotat per la crida constant a participar en processos que engega el propi govern municipal. En aquests casos hem d’aplicar els mateixos criteris que assenyalem per participar o no en els consells de participació. (Vegeu apartat 3. Òrgans de participació/A- i apartat 2. Presència del veïnat a través de les seves entitats- d’aquest document).\nCanvia molt la situació quan som nosaltres els que demanem un procés participatiu perquè en som els principals interessats. I aquests casos provoquen dinàmiques significatives d’apoderament de la gent.\n1. Quan el veïnat reacciona en contra d’una mesura municipal però no té clar l’alternativa. Per exemple, el procés participatiu Fem Rambla es va donar quan els veïns i veïnes van aturar les obres que treien les rajoles de la rambla del Poblenou. Es tenia clar que és el que no es volia però no que es tenia què fer.\n2. Definició de l’espai públic. Davant d’un solar que estigui destinat a equipaments i l’AV, que ha de representar el sentiment de la gent, no té clar quin tipus d’equipament s’hi ha de demanar. O bé quan s’ha de fer el disseny d’una plaça o d’un carrer. En aquests casos a vegades hi ha criteris de fons o no i en altres de gustos pels quals l’AV no té perquè definir-se.\n3. Quan es tracta de plans estratègics de barri. Per exemple el pla d’equipaments, el patrimoni històric, el de mobilitat, etc. Acostuma a passar que la complexitat d’aquests plans fa que s’elaborin, inclús amb la participació de membres de les AV, allunyats de la gent del carrer, que només reacciona quan li toquen coses concretes (una línia de bus, una escola,...). La dinàmica d’un procés participatiu permet obrir aquestes col·laboracions.\n4. Per fer participar al veïnat en una presa de decisió no sempre és necessari obrir un procés participatiu. Depèn de l’envergadura del tema. A vegades n’hi ha prou a convocar els veïns i veïnes a una assemblea o crear una comissió oberta tothom que vulgui fer el seguiment d’un determinat tema, etc..\n1. En el procés de recollida de signatura, la comissió promotora formada per l’AV i les entitats que ho considerin no només posa sobre la taula una problemàtica, sinó que envia un missatge democràtic molt potent: que el veïnat participi directament i digui la seva.\n2. Fer de manera totalment autogestionada un procés participatiu que sigui rigorós és molt lloable però requereix d’un esforç militant ingent. El col·lectiu de Fem Rambla que abans esmentaven va dissenyar un procés participatiu que va durar dos anys i que quasi acaba amb ells. En canvi, si s’aconsegueix una iniciativa ciutadana, la comissió promotora porta el control de com s’ha de fer i la infraestructura la posa l’Ajuntament. Facilita molt les coses.\n3. El respecte sobre els resultats del procés participatiu s’ha de sustentar amb una metodologia que garanteixi el debat correcte de totes les parts implicades. La iniciativa ciutadana ho permet (veure punt 2 sobre el procediment). No hi haurà credibilitat si el procés, el faci o no l’Ajuntament, és un nyap.\n4. La visibilitat i protagonisme de les AV i la gent organitzada que ha creat la comissió promotora és molt alta en tot el procés i tindrà un pes significatiu en la comissió de seguiment. Si en comptes de recollir signatures per fer una iniciativa ciutadana l’AV opta per exigir a l’Ajuntament que tiri endavant un procés participatiu com a iniciativa municipal, el control segurament s’escaparà de les mans del moviment veïnal. Si la iniciativa és promoguda pels grups municipals (màxim dos a l’any segons el reglament) la intoxicació política del procés està servida.\n5. Hem de tenir en compte que hi ha alguns processos participatius que l’Ajuntament està obligat a realitzar-los (el PAM, el PAD i el PIM, quan afecti a tot un districte o a inversions de més de 100 milions d’€, o altres planejaments generals o d’especial rellevància (això és un terme relatiu, és clar) (Article 37).\n6. De totes les tipologies d’Iniciatives ciutadanes que marca el reglament, aquesta sobre processos participatius és la que més té sentit fer-la a escala de petita, de barri. El número de signatures és relativament baix (un 2% de la població, entre un mínim de 50 i un màxim de 900), però sobretot, donat que la majoria de debats són convocatòries presencials potencia molt bé l’apoderament de les persones, la relació entre elles i els sentiment comunitari.\n1. En primer lloc, hem de tenir prèviament les garanties de que el resultat que surti es tindrà en compte. Si no es tenen no cal que perdem el temps. A resultes d’una al·legació que va fer la FAVB el govern municipal ha d’explicitar en el decret de convocatòria de quina manera aplicarà els resultats del procés (Article 22. Punt 2).\nLlavors la comissió promotora haurà de decidir si aquestes garanties són suficients per engegar el procés.\n2. Les conclusions finals del procés participatiu en forma de memòria han de ser públics i enviats personalment a totes les persones que han participat. El govern municipal ha d’explicitar l’impacte que tindrà els resultats en la seva política de manera fonamentada en el resultat. Això ho ha de fer abans de 60 dies. (Article 30). Hi ha de facilitar un seguiment de la seva aplicació (Article 32).\n1. Cal que la comissió promotora (normalment formada per l’Av i altres entitats interessades) sigui molt activa, propositiva i vigilant en la Comissió de Seguiment del procés. Ha de demanar tots el mitjans adients per garantir que les convocatòries dels debats arribin a tothom i que totes les postures veïnals estiguin en igualtat de condicions i la correcta moderació dels debats. Hem de tenir en compte que en la Comissió de Seguiment l’Ajuntament, ni altres membres que provinguin d’altres administracions mai podrà tenir la majoria de participants (Article 36) i ha de garantir tots el mitjans adients per tal que les convocatòries dels debats arribin a tothom i que totes les postures veïnals estiguin en igualtat de condicions i la correcta moderació dels debats.\n2. Cal que el procés sigui rigorós en totes les seves fases (fase d’informació, fase de debat, fase de retorn i fase de seguiment). El reglament especifica molt bé en que consisteixen aquestes fases, la seva metodologia i els drets dels participants com conèixer els resum de cada debats en quinze dies després de la seva realització i la possibilitat de fer-hi esmenes (articles 26, 27 i 28). S’ha creat una Comissió Assessora formada per persones expertes independents per transmetre’ls els dubtes que es puguin generar la bona conducció del procés. Si els promotors observessin alguna irregularitat de com es porta el procés poden acudir a la Comissió d’Empara. Per exemple, algun cop hem observat que persones funcionaries de l’Ajuntament participen del debat barrejats com si fossin veïnes. El Reglament dedica tot el Capítol 10 a aquesta comissió.\nA priori no veiem que formula d’Iniciativa Ciutadana sigui útil per crear un òrgan de participació. En l’apartat sobre Òrgans de Participació en parlem extensament d’aquests Consells de participació i senyalem que “no tots són necessaris i n’hi ha de necessaris que no hi són” com per exemple les Taules Obertes d’habitatge que la Favb reclama. Podríem pensar que a través d’una Iniciativa ciutadana podríem aconseguir aquesta demanda però el número elevat de signatures no ho fa possible. La raó és senzilla, a diferència de les altres iniciatives participatives, com les consultes, els processos participatius que impliquen directament a la participació del veïnat, els Òrgans de participació, no són uns espais oberts a tothom sinó que la seva composició es limita a la ciutadania organitzada i per tant la seva necessitat s’allunya de les prioritats del veïnat de a peu.\nDiferent seria la possibilitat de crear una Comissió de Seguiment de barri per tal com expliquem en seu apartat que al ser molt més proper a la ciutadania seria més factible recollir signatures.\nCal aclarir que les consultes ciutadanes no són una forma de democràcia directa, com en alguna ocasió s'ha dit. Hi ha molt pocs llocs en el món que es regeixin per modalitats de democràcia directa (en part, Suïssa) i aquí la Constitució, en el seu article 92, diu que els referèndums només poden ser consultius quedant explícitament prohibit que siguin vinculants, excepte en el cas d'una reforma constitucional. En el preàmbul del reglament sobre participació que estem analitzant s'especifica el marc jurídic en què es basa l'ordenament d'aquesta normativa (article 18 i 27) i marca els seus límits. Tot i això, alguns sectors empresarials (per exemple, Agbar) els consideren excessius i han activat diverses impugnacions judicials en contra de les quals el CAB i la FAVB s'han presentat com a part interessada per fer-los front.\nS'han definit les consultes ciutadanes com una forma de democràcia semidirecta. Es dona veu a la ciutadania, però en darrer terme qui pren la decisió final sempre és plenari municipal. Són doncs, consultes en el sentit estricte de la paraula i no referèndums vinculants. Malgrat aquesta limitació, aquesta eina pot esdevenir una eina política molt poderosa. Recordem, si no, la consulta sobre la Diagonal de fa 10 anys que va suposar una estocada final al govern municipal de Jordi Hereu.\nLa gran diferència entre les consultes i les altres dinàmiques que plategen les iniciatives ciutadanes del reglament és que les primeres involucren tota la ciutadania major de 16 anys. El fet que el conjunt de ciutadans i ciutadanes de Barcelona estigui cridat a votar instal·la el debat en totes les llars i en tots els mitjans de comunicació, i la repercussió política és enorme. Si el plenari municipal es negués a seguir les directrius sorgides de les urnes, malgrat que aquestes siguin consultives, de ben segur que l’equip de govern tindria assegurada una crisi de primer ordre.\nNo. Les preguntes han de ser sobre un tema competencial de l'Ajuntament. Si comporten una despesa superior al 3% del pressupost municipal l'ajuntament les pot vetar. No hi tenen cabuda les preguntes que no respectin els drets i llibertats fonamentals. No es pot repetir una consulta per un tema determinat si no han passat més de dos anys. Tampoc se'n poden fer durant els períodes electorals.\n1. En temàtiques d’interès social enquistades sobre les quals no hi ha una majoria en el plenari per tirar-les endavant. Són temes adients les demandes històriques del moviment veïnal. Necessitat de construir equipaments, realitzar infraestructures...\n2. Han de ser preguntes clares que garanteixin una resposta nítida, especialment quan la pregunta és binària (sí o no). Si és una qüestió que potencialment pot generar molts condicionals i terceres vies, la consulta no és un sistema adequat perquè pot crear confusió i donar peu a manipulacions. Hem de tenir en compte que quan una consulta està convocada, aquesta s'ha de realitzar malgrat que en el transcurs del procés la comissió promotora vulgui retirar-la.\n3. Temes que tinguin una importància evident. Posar en marxa tota la infraestructura necessària per un tema menor no té sentit. Hem de ser conscients que una consulta ciutadana té un cost econòmic elevat per a les arques municipals (la consulta de la Diagonal va costar 3,17 milions d’euros encara que les que planteja el reglament no seran previsiblement tan costoses).\n4. En relació al punt anterior, malgrat que el reglament marca que el resultat d’una consulta és vàlid amb independència del percentatge de votants, és important calibrar que la gran majoria de la població pugui estar interessada en la qüestió que es planteja. Per exemple, no tindria sentit preguntar a tots els barcelonins per la remodelació d'un carrer que molt poca gent coneix. És important adequar la consulta a l’àmbit territorial afectat (ciutat, districte, barri).\n5. A vegades tenim al davant temes complexes i difícils. És una sortida fàcil passar la pilota a la ciutadania en la decisió sobre un tema en els casos que el moviment veïnal no sigui capaç de prendre partit. En principi no semblaria adequat fer consultes sobre qüestions complexes, perquè hi ha en joc diversos interessos legítims o perquè les emocions poden desbordar argumentacions o perquè responen a reaccions viscerals que sacsegen l’opinió pública.\nLes consultes tenen el perill de polaritzar posicions, allunyar debats transversals i consensos. En canvi en aquests casos un bon procés participatiu pot ser més adequat per avançar.\n6. S'han d'evitar consultes sobre temes nimby (equipaments necessaris però que ningú vol sota casa).\n7. En canvi, és del tot adequat plantejar consultes sobre qüestions sobre les quals es consideri que l'ajuntament està condicionat per les pressions de poderosos grups econòmics. Donar veu a la ciutadania davant dels interessos de les elits de poder (per exemple la consulta sobre la municipalització de l’aigua). En aquests casos s'han de tenir en compte dues qüestions:\na) Aquests grups tenen una capacitat propagandística descomunal si ho comparem amb la millor de les campanyes que pugui fer el moviment veïnal.\nb) S'ha de tenir la percepció prèvia que tenim el recolzament de la gent. Preguntes la resposta adequada a les quals quasi caigui pel sobre propi pes. Que la campanya sigui per reforçar arguments i no per convèncer si hi ha molts indecisos els quals,sense dubte, seran atrets per suggeridors cants de sirena.\nHem de tenir en compte que el reglament de les consultes està pensat perquè aquestes siguin d’àmbit de ciutat. Quan es refereix a les consultes de districte (o districtes, doncs es pot convocar a diferents districtes alhora), el reglament parla d’excepcionalitat:\nExcepcionalment, es poden convocar consultes ciutadanes d’àmbit d’un districte o més d’un districte, si l’afectació del resultat és tan singular que es pot determinar clarament aquest àmbit territorial. Tanmateix, si el pressupost necessari per poder executar la proposta és superior al 5% del pressupost municipal, la consulta ciutadana serà d’àmbit de ciutat. (article 71/2)\nEn el cas que es vulgui fer una consulta en un àmbit més petit (un barri per exemple) el reglament posa com a condició que abans s’hagi fet un procés participatiu.\nEn aquests casos, en la justificació de la necessitat de la consulta, s’ha de ser molt curós a assenyalar que el resultat no afectarà de cap manera més enllà de l’àmbit concret. Per exemple: una consulta sobre la mobilitat en un carrer segurament que no seria admesa si forma part d’un pla més general.\nSe sap qui està empadronat o no a la ciutat i si té més de 16 anys pot votar i, per tant, no hi ha dificultat per establir els subjectes cridats a una consulta a nivell de ciutat. En canvi, sembla ser que ara per ara hi ha una dificultat tecnològica per establir censos electrònics de votants d’àmbits delimitats quan aquestes consultes es volen fer on-line.\nSón els espais temàtics o territorials que de manera estable s’estableix el contacte dels representants municipals amb la ciutadania. Es poden classificar en consells temàtics de ciutat, consells temàtics de districte, consells de barri, audiències públiques, pactes i acords, el consell de ciutat..., tots ells regulats en el reglament de participació aprovat.\nSalta a la vista la gran quantitat d’espais participatius permanents que existeixen. De consells sectorials de ciutat actualment n’hi ha creats 17. En els districtes hi ha creats un total de 66 consells sectorials amb una distribució variable, el que menys, Horta-Guinardó, amb 3; i el que més, Sant Andreu, amb 11. A més dels pactes, acords i taules, tots ells amb les seves comissions de seguiment i grups de treball, per exemple, enguany el pacte de mobilitat ha creat 8 grups de treball i el Consell de Ciutat ha establer onze comissions en el mandat anterior. Respecte als processos participatius en l’anterior mandat s’han generat ni més ni menys que 40. Sense comptar amb la trentena de consells de barri a l’any i les audiències públiques de districte.\nTenir tants espais de participació vesteix molt. Però cal dir que no tots són necessaris i n’hi ha de necessaris que no hi són. En aquest sentit, hi ha una obvietat que el reglament de participació en el seu article 51 possibilita la dissolució d’un òrgan de participació si durant un any no es reuneix. Pensem que, sempre amb un informe motivat, caldria canviar la possibilitat per exigència. Per altra banda, sorprèn que no existeixi una taula o consell sobre habitatge a cada districte quan es tracta d’una de les màximes preocupacions de la ciutadania. Aquesta és una demanda formulada per la FAVB en el seu document Necessitats ineludibles pel dret a l’habitatge. Tampoc s’entén que el reglament limiti en l’article 62 celebrar com a màxim quatre consells de barri a l’any. Contra aquesta indicació la FAVB va presentar una al·legació que no va ser acceptada.\nAl marge del nombre existent d’òrgans de participació, també és important valorar la qualitat participativa que s’hi dona. És evident que el reglament no desplega dinàmiques de democràcia directa (al respecte en parlem en l’apartat de les consultes). El marc legal no ho permet. Cap consell pot ser decisori i és lògic que sigui així. El màxim que es pot pretendre és que les seves opinions es tinguin en compte pels òrgans executius. Ara bé, hi ha una gran distància entre tenir una mera actitud de limitar-se a escoltar i no fer res, i que les resolucions aprovades en aquests espais tinguin un pes polític a l’hora de prendre decisions. Aquesta escala d’actituds marca el grau de l’assumpció per part dels polítics dels valors de la democràcia participativa. És evident que entre la gent activista veïnal està molt arrelada la percepció que l’assistència a aquests espais és perdre el temps o, en el millor dels casos, serveix de poc. No és casualitat que l’espai on hi assisteix més gent sigui el ple dels districtes, malgrat que aquest no sigui considerat un òrgan de participació, perquè és allà on es decideixen les coses. (En el reglament pendent d’elaboració sobre la participació dels districte una de les seves prioritats serà -o hauria de ser- com articular els plens de districte perquè pugi ser escoltada la veu del veïnat).\nTan mateix, en el reglament trobem a faltar la regulació d’uns espais estables de participatius molt més flexibles com són les Comissions de Seguiment de barri en els quals es pugui garantir que les AV i altres entitats i persones puguin vetllar i incidir sobre la marxa d’una actuació municipal (obres d’una infraestructura, pla d’equipaments, temes de mobilitat, etc.) Actualment aquestes Comissions són a demanda i no tenen garanties de continuïtat, ni regularitat, ni infraestructura que permeti fer estudis, difusió, etc. Els Òrgans de Participació establers en el Reglament de participació són massa complexes i burocràtics per utilitzar-los per aquesta funció.\n1) Presència dels polítics.\n1. És imprescindible la presència directa en els òrgans de participació dels polítics que tinguin capacitat d’influència en les preses de decisions de l’equip de govern. La ciutadania vol estar el més a prop possible d’on es prenen decisions i de qui les pren.\n2. El reglament diu que els consells participació estan presidits per l’alcaldessa o alcalde (Consell de Ciutat), pel regidor de l’àrea compromesa (consells sectorials de ciutat) o pel regidor/a de districte en els consells de barri. És evident que aquests primers càrrecs polítics no poden assumir materialment estar presents en totes les sessions dels òrgans participatius. El reglament contempla que el president o presidenta pugui delegar en altres persones, però no especifica les característiques d’aquesta persona ni exigeix que aquesta delegació sigui argumentada.\n3. Donat que la no presència de les presidències en els òrgans de participació es pot interpretar com un menyspreu, demanem que sempre que es doni el cas la pròpia persona absent s’excusi motivadament per escrit i expliciti que estarà pendent de les conclusions de la reunió.\n4. A tenir en compte: Els consells de participació tenen dret a convocar al responsable polític que creguin oportú per tractar un tema concret i això és obligatori si ho demana la majoria simple dels seus membres. Aquesta compareixent-se ha de ser abans de 30 dies. Veure article 45 del reglament.\n2) Presència del veïnat a través de les seves entitats.\na) La regulació sobre quines entitats han de ser membres d’un consell de participació depèn del reglament intern de cada consell. En la pàgina web: s’hi troben els enllaços de com funciona cada consell. Com a criteris generals:\n1. L’Ajuntament pot reservar la presencia de les entitats que consideri que siguin significatives per la temàtica del consell fins a una tercera part del total dels seus membres. (Article 40-1)\n2. La resta de representants de les entitats les han d’escollir 2/3 parts les pròpies entitats i el 1/3 restant a través d’un sorteig aleatori (Article 40-2)\nb) Una de les característiques de les AV és que són organitzacions de barri polifacètiques que estan obertes a abordar temàtiques de tot tipus que plantegi el veïnat. Aquesta versatilitat fa que siguin cridades per l’ajuntament a formar part de múltiples espais de participació (òrgans o processos participatius). És evident que no hi ha capacitat per estar en tots els llocs on l’ajuntament ens convoca, fet que moltes vegades provoca estrès en les entitats i, per tant, per garantir la qualitat de la participació és important expressar sense complexes la negativa a participar. Esmentem tres casos en què la negativa a participar està del tot justificada:\n1. Quan la presència del representant de l’entitat no comporta que al darrere d’aquesta persona hi hagi una reflexió col·lectiva sobre el tema del qual es parla. Les AV no tenim capacitat de treballar tots els temes. Els membres veïnals d’un consell han de ser representants reals, que sempre que sigui possible aportin postures prèviament discutides i sempre s’han de comprometre a fer un retorn del que es diu al seu col·lectiu. La participació individual per més que un sigui membre d’una AV sense aquest feedback amb la seva organització no té sentit i és denunciable.\nSer-hi per només estar informats no té cap sentit en un consell de participació, si es vol estar al corrent del que s’hi parla ja estan les actes que són públiques. També ens enganyem si creiem que, per si mateixa, la nostra presència és important. És més important i productiu prioritzar la creació de dinàmiques participatives internes de l’AV o amb el veïnat que anar a aquests òrgans si no tenim capacitat de generar aquests processos d’apoderament col·lectiu.\n2. Quan hi hagi la percepció que manca voluntat política per tenir en compte les conclusions del consell. Òrgans decoratius que netegen la imatge, no gràcies.\n3. Quan no hi ha capacitat organitzativa per ser-hi, per manca de temps o per no trobar les persones adequades. És una bona pràctica que l’AV es doni de baixa d’un consell de participació quan durant un curs no s’hi ha pogut assistir cap vegada. Del contrari, l’entitat constarà que forma part del consell avalant de facto tot el que s’hi decideixi.\nc) La qualitat de la participació requereix que l’Ajuntament garanteixi que les entitats tinguin els recursos suficients per fer el seguiment dels temes en condicions adequades. Les persones de les AV que participen en les reunions d’aquests òrgans són les úniques assistents –tret de quan hi ha públic- que no cobren per ser-hi. En efecte, el treball voluntari a favor de la comunitat és un gran valor que ens dona credibilitat i independència, però s’han de posar els mitjans per no estar en inferioritat de condicions a l’hora de participar. Els consells haurien de reservar partides econòmiques perquè les AV puguin finançar estudis i informes que elles considerin que són importants en relació al tema que es treballa. També ha de proporcionar a les AV els professionals que ells escollin per assessorar-los sobre les temàtiques tractades.\nAquesta petició no és un brindis al sol. Aquestes despeses es podrien justificar segons el que expressa l’apartat 27 del preàmbul: en el punt e.\nLes despeses que es pugin produir com a conseqüència de l’aplicació del Reglament de participació ciutadana formen part de l’activitat ordinària que es duu a terme en aquesta matèria i la seva regulació facilita l’organització dels serveis administratius implicats.\nLa participació en els consells de barris de les entitats és lliure amb dret a vot a diferencia dels tècnics, que tenen dret a paraula però no a vot. (Article 61). Formen part de comissió permanent del consell de barri les entitats escollides en la primera sessió del consell de barri (Article 64).\nLa limitació del nombre de convocatòries dels Consell de Barri a quatre a l’any és una de les qüestions que més rebuig veïnal va provocar en la tramitació del nou Reglament de participació. L’argumentació d’aquesta limitació es basava que el regidor no pot assistir a un número tan elevat de tantes cites. Aquí repetirem l’argumentació apuntada en el punt anterior “Presència dels Polítics”. En tot cas és incomprensible que aquesta limitació afecti als Consells de barri sol·licitats mitjançant una recollida de signatures a través de la Iniciativa Ciutadana.\na) Què cal saber sobre la traçabilitat dels Consells de Barri\n1. El primer que s’ha de fer en la sessió del Consell és que la representació municipal faci un retorn de les qüestions plantejades en l’anterior sessió (Article 63, punt1)\n2. En el debat tenen prioritat en parlar les entitats o persones que ho hagin per escrit sol·licitat a la Comissió de seguiment fins a dos dies abans de la sessió. (Article 62. Punt 5 i 63 punt 2).\n3. Totes les qüestions plantejades pel públic han de ser contestades a les persones interessades abans de 30 dies (Article 63 punt 3)\n4. Quan el Consell aprova per majoria un dictamen o proposta, l’Ajuntament està obligat a donar resposta per escrit sobre com actuarà al respecta abans de dos mesos. (Article 63 punt 4).\n5. El Consell, amb votació de 2/3 parts a favor pot fer incloure un punt en l’ordre del dia del Plenari del Districte. Si la Junta de portaveus del plenari ho rebutja aquesta ho ha de fonamentar per escrit. (Article 63 punt 5)\n6. Les persones assistents al Consell de barri han de rebre l’acta de la sessió per a la seva revisió. I aquesta s’ha de penjar a la web de l’Ajuntament. (Article 64)\n7. Les sessions de la Comissió de Seguiment són publiques i obertes.\nUn reglament de participació, per més ampli i detallat que sigui, i el de Barcelona ho és molt, mai podrà canalitzar totes les casuístiques que es donen en una ciutat que cada vegada més complexa. Per tant, cal contemplar espais no reglats ad hoc en funció de les necessitats concretes. Per exemple, tenir reunions amb els representants municipals al marge dels espais reglats de participació és una pràctica que sempre ha estat present en el moviment veïnal i normalment és més productiva. El reglament no les prohibeix però tampoc les esmenta. És més, observem que hi ha una tendència a considerar-les una mala pràctica sota una argumentació confusa i interessada que no és capaç de diferenciar les reunions reclamades per les associacions o col·lectius que són expressió del veïnat de les reunions en els despatxos (o restaurants) a porta tancada que històricament s’han fet amb els lobbies.\nEn primer lloc, s’ha de deixar ben clar que no tota la relació amb l’ajuntament ha de passar a través dels òrgans de participació establers. L’existència d’aquests espais (consells de barri, audiències públiques, consells sectorials,...) mai pot ser una excusa per no obrir altres canals específics per tractar temes específics. La qüestió és que aquestes reunions bilaterals, al ser uns espais no establers normativament, sovint ens trobem amb recances perquè l’ajuntament les accepti. Al marge de la sensibilitat que tingui el partit governant, l’experiència ens diu que l’acceptació d’aquestes reunions, la seva operativitat i qualitat depenen de la fortalesa de l’AV i el crèdit que tingui en el barri o/i quan hi ha prèviament una campanya veïnal per visibilitzar públicament una problemàtica (pancartes recollida de signatures, comunicats de premsa, etc.).\nQuantes vegades ha passat que la reunió no es concreta fins que el tema ha saltat als diaris! (després tothom a córrer).\nHi ha una altra motivació per tal que el moviment veïnal tingui reunions amb l’ajuntament al marge dels òrgans de participació. És la imprevisibilitat dels motius. Els problemes es donen quan es donen, el veïnat es desperta quan es desperta i no quan el tema està previst tocar-lo en l’ordre del d’una sessió d’un consell determinat. L’agilitat de l’administració a donar resposta als veïns i veïnes és un valor cada cop més exigit.\nPer descomptat que la necessitat de les reunions ad hoc no desmereixen la conveniència que existeixin òrgans de participació, aquests són necessaris i com que estan regulats gaudeixen d’unes determinades garanties que abordarem més endavant. Però malgrat que les reunions no reglades no estan contemplades en el reglament municipal, cal que siguin reconegudes com a espais imprescindibles de participació associativa en els afers de la ciutat i rebutgem que es minimitzin considerant-les com a reunions informals.\nLes reunions del moviment veïnal amb l’Ajuntament han de complir unes bones pràctiques:\n1. Que siguin públiques. Això no vol dir que estiguin obertes a tothom, sinó que figurin en l’agenda municipal. Els consellers municipals de l’oposició tenen dret a saber de la seva existència i contingut.\n2. Qui hi ha d’assistir?\na) Els representants municipals. És imprescindible que aquests tinguin capacitat d’incidència política *en l’afer que pertoca (les reunions han de ser productives).\nb) Els *representants veïnals han de garantir que expressen les opinions del col·lectiu (AV o assemblea,...) al qual representen. Si en el transcurs del debat sorgeixen temes que no s’han discutit prèviament, s’han d’especificar que les opinions són personals i provisionals a l’espera que el col·lectiu les avali.\nc) A vegades l’ajuntament vol restringir el número de veïns/es que han d’assistir a la reunió. Això es pot pactar però mai imposar. Són els veïns que han de decidir qui va a la reunió i qui no. O bé que sigui una reunió oberta.\nd) Les reunions s’ha d’establir en l’horari adequat que afavoreixi la participació del veïnat i en concret de les dones. Els interessos dels horaris laborals dels funcionaris municipals ha d’estar supeditats a aquesta finalitat.\ne) Com a regla general i per transparència és bo convidar als consellers/es de l’oposició a aquestes reunions.\n3. Sempre s’ha d’aixecar acta de les reunions. L’acta l’ha d’escriure un tècnic de l’ajuntament i ha d’estar signada pels representats de les dues parts després de fer les esmenes que pertoquin. Les actes s’han de fer abans de quinze dies i han de ser públiques.\n4. Les reunions han de començar puntualment. Per desgràcia no és una anècdota que els polítics arribin tard. Sempre qui s’ha d’esperar són els veïns. A vegades pot estar justificat, però altres traspua una sublimació de poder. Tothom té coses importants a fer. S’ha de posar en valor l’aportació social en hores de la gent voluntària del moviment veïnal.\n5. Els conflictes punyents acostumen a generar contactes informals exploratoris. Aquí s’ha d’anar amb molta cura per garantir la transparència de tot el procés. Per exemple, és normal que hi hagin telefonades però és una mala pràctica que per trobar una solució a un conflicte s’inviti un líder veïnal a parlar-ne en un dinar.\n6. Les trobades amb l’Ajuntament han de ser sempre instrumentals. Quan s’arriba a acords, aquests han de ser assumits posteriorment, per una banda, pels membres del col·lectius representats i, per l’altra, aprovats per l’organisme polític pertinent.\n7. Agilitat. No és usual que l’ajuntament es negui de manera oberta a tenir una reunió amb agents del moviment veïnal, però des de la petició de la reunió a la concreció a voltes passa un temps inadmissible. Això és degut, unes vegades, a que no l’interessa la trobada (política de desgast: “ja es cansaran”) i a vegades perquè els polítics tenen una agenda molt atapeïda amb uns criteris subjectius de prioritats. Valorem com a un problema polític l’excessiva concentració de càrrecs que tenen els regidors, cosa que els impedeix tenir temps per establir un contacte proper amb la ciutadania i les seves organitzacions. És imperatiu augmentar les capacitats polítiques dels equips de govern dels districtes.\n8. És una bona pràctica entrar la demanda de reunió per registre i que en l’acta de la reunió consti quan es va sol·licitar.\n9. No totes les reunions no reglades han d’obeir a problemes immediats. Per exemple en alguns barris les entitats creen comissions o coordinadores de seguiment d’equipaments o d’infraestructures que han d’establir calendaris de reunions amb l’Ajuntament. És una bona pràctica que les AV i els equips de govern dels districte estableixin periòdicament una reunió conjunta per fer el seguiment dels problemes del barri. I és aconsellable que aquestes es facin en els locals socials i no en les dependències municipals (allò que ells venen en comptes de nosaltres anem).\n10. Considerem que l’Ajuntament hauria de cuidar molt les relacions amb el teixit associatiu organitzat pel valor social que implica l’existència d’una voluntat participativa comunitària.\n11. Per lògica, les reunions no reglades no són incompatibles amb la participació en els espais que marca el reglament.\nÉs especialment important que el moviment veïnal tingui especial cura en que hi hagin garanties perquè tothom pugui participar. Hem de saber que aquestes garanties estan per escrit en el Reglament del qual sempre podem estirar per a fer-les complir.\nL’apartat 14 del preàmbul hi ha una relació de normativa legal que protegeix la igualtat efectiva entre homes i dones, els drets de les persones amb discapacitats, la protecció dels infants i al no discriminació en funció de la seva orientació sexual.\nSegons el reglament poden participar, en una consulta, per exemple totes les persones més grans de 16 anys que estiguin empadronades en el lloc de la consulta, independentment que tinguin o no papers i nacionalitat espanyola. L’article 3 –El dret a participar- fa especialment esment en garantir l'accessibilitat i suport a les persones amb discapacitats i en l’article 25 ho desenvolupa amb el redactat del punt 3:\n“Els perfils de les persones cridades a participar han de tenir en compte, necessàriament, la màxima pluralitat i diversitat, d’acord amb les característiques de la matèria per debatre, així com l’efectiva igualtat de gènere.\nAixí mateix, s’han de desplegar els mitjans de suport necessaris per facilitar la incorporació d’aquelles persones amb especials dificultats per les seves condicions individuals o socials, com ara l’edat, la discapacitat, l’origen o el sexe tenint en compte la composició social i poblacional de l’àmbit territorial afectat. La realització del procés ha de preveure els instruments adients per facilitar-ne la presència efectiva, particularment en el cas de la infància i l’adolescència, i ha de garantir l’accessibilitat de les persones amb discapacitat i de persones amb responsabilitats en tasques de cura.\nLa Comissió Assessora i la Comissió de Seguiment del procés participatiu han de vetllar “especialment pel desplegament dels instruments que permetin la màxima inclusió i diversitat dels participants”.\nEl redactat dels òrgans de participació en el punt 4 del capítol 40 diu:\n“En general, la composició dels òrgans de participació s’ha de basar en criteris de pluralitat i diversitat, de manera que es faciliti la més\nàmplia varietat d'opcions i opinions així com la igualtat de gènere i la cerca de persones d’origen divers a fi d’assolir la mateixa proporcionalitat que tenen en l’àmbit competencial de l’òrgan, tendint a la igualtat de gènere”.\nTan mateix hi ha alguns aspectes que no estan considerats i que pel moviment veïnals són importants:\n1. Hem de tenir en compte les dificultats d’un important sector de gent gran i/o empobrit que no té accés o coneixement suficient (bretxa digital) per utilitzar els canals de participació on-line. La participació presencial no només és una alternativa per superar aquesta discriminació sinó que genera uns valors de proximitat i comunitat que tenen sentit per si mateixos.\n2. Els espais de participació han de tenir flexibilitat horària necessària per permetre la participació de tots els sectors veïnals i en la mesura del possible que no entri en contradicció amb la seva conciliació familiar o laboral. Aquest criteris han de prevaldre per sobre de les conjuntures dels horaris dels treballadors o treballadores municipals.\nHi ha aspectes del reglament que ens fan pensar que aquest estigui inspirat per una concepció liberal de la democràcia participativa en què el pes decisori recau quasi exclusivament en l’individu. A nosaltres ens agrada més la idea de democràcia participativa i comunitària que considera les persones també des d’un punt de vista de ser subjectes socials, que s’interrelacionen entre elles creant les seus àmbits d’afinitats i de vida col·lectiva. En definitiva, que fan en el seu dia a dia, societat. De fet, el concepte de veí o veïna no té sentit si parlem de persones aïllades (no pots ser veí si no tens algú al costat que alhora és veí teu). Per això no ens diem associacions de persones sinó associacions de veïns i veïnes. Aquesta poca atenció a la ciutadania organitzada trasllueix una desconfiança vers el veïnat apoderat. Així, segons el reglament, les AV o entitats socials no poden sol·licitar per elles mateixes un procés participatiu, una audiència pública o una consulta ciutadana. Això només ho poden fer els càrrecs electes o les persones individuals amb la seva signatura a través d’una iniciativa ciutadana. Sovint s’argumenta que la gent organitzada no representen el veïnat. Certament les AV no les han escollit tota la gent que està empadronada en el seu barri i, per tant, no poden atorgar-se per se la categoria de representants del barri. Però això no treu que se’ls reconegui com a actors de primer ordre. A vegades representen només als seus associats i altres recullen el sentiment generalitzat de tot el barri, però no podem negar que esdevenen una expressió col·lectiva fonamentada en els valors de la solidaritat i la justícia social, valors que cada cop són més difícils de trobar en una societat que camina cap a la desestructuració social i la llei de la selva.\nPodem afirmar que mai es podrà gestionar la ciutat a partir de la suma dels interessos individuals sense fomentar la vida col·lectiva que es genera en els espais humanament naturals que són els barris. Per tant, cal reconèixer la importància vital de les organitzacions veïnals. Entre la gran diversitat que té l’associacionisme en els nostres barris (associacions culturals, de lleure, esportives, ONGs, etc...) n’hi ha unes que tenen una especial importància pel parer social que poden jugar en les dinàmiques barrials. Es digin aquestes AV o no ens referim a aquelles que tenen aquestes característiques:\na). Voluntat de permanència en el temps (a diferència de moltes plataformes per temes puntuals),\nb). Voluntat polièdrica de voler abastar tots els problemes que afecten el barri, i\nc). Voluntat comunitària i d'apoderament veïnal per a la millora del barri.\nAquests tres trets els hi dona aquests col·lectius un coneixement de l’entorn i una capacitat reflexiva que cap procés participatiu hauria de menysprear. Un gomet amb l’opinió d’una persona s’ha de tenir en compte, però no és correcte posar-lo al mateix nivell que una aportació col·lectiva d’una AV.\nEl reglament per allunyar-se de la formulació democràtica-liberal conté alguns apartats que fan esment a la necessitat de l’enfortiment associatiu. És important que les AV coneguem el seu contingut per reivindicar-lo:\nPreàmbul. Punt 11:\n“L’existència d’un teixit social enfortit i d’aquesta energia comunitària és cabdal per a la nostra ciutat, i la seva creació i el seu funcionament són absolutament lliures i voluntaris; les persones interessades ho fan de manera autònoma. Aquest reglament no ha d’interferir en aquest procés, en tot cas ha de preveure l’elaboració de plans i programes per a l’enfortiment social, econòmic i democràtic de l’associacionisme, respectant la seva independència.”\nEl capítol 9 es titula “Enfortiment comunitari”. Destaquem dos articles:\nArticle 109. Suport als projectes associatius.\n1. L’Ajuntament ha de posar a disposició de les associacions ciutadanes mitjans materials i econòmics perquè realitzin millor els seus projectes i les seves activitats.\n2. S’han de fer de manera regular convocatòries de subvencions i, quan sigui possible i adequat, convenis anuals o plurianuals, dirigits a la realització de les activitats de les associacions ciutadanes que siguin d’interès per a la ciutat.\n3. Igualment, s’ha de promoure el desenvolupament d’acords de col·laboració amb les associacions ciutadanes, mitjançant els quals s’ha d’ajudar, si és legalment escaient, a facilitar el suport econòmic a programes específics d’aquestes associacions, sempre queel seu contingut es consideri d’interès per a la ciutat.\nArticle 110. Àmbits de suport a les associacions.\nLes associacions, com a agrupacions de persones al voltant d’unes finalitats compartides, poden rebre el suport de l’Ajuntament en els àmbits següents:\na). Enfortiment social, dirigit a millorar la seva capacitat d’ampliar les seves bases socials i la incorporació de noves persones al projecte associatiu.\nb). Enfortiment econòmic, dirigit a millorar la seva autonomia i capacitat de produir activitats d’interès ciutadà.\nc). Enfortiment democràtic, dirigit a millorar el funcionament democràtic de les associacions, el compliment del seu codi ètic i les exigències de la Llei de transparència.\nd). Enfortiment mediàtic, dirigit a contribuir a fer més visible la tasca de les entitats, a través dels mitjans de comunicació municipals.\nI en la disposició addicional sisena diu:\nSuport als projectes associatius i comunitaris:\nDins el marc de les polítiques municipals de suport als projectes associatius i comunitaris, l’Ajuntament es compromet a:\n1. Elaborar un pla de suport als projectes associatius i comunitaris per al seu enfortiment social, econòmic i democràtic.\n2. En els termes de la legislació de contractes del sector públic, crear una declaració especial per a les entitats que compleixin determinats requisits, per tal que puguin tenir preferència en l’adjudicació, per part de l’Ajuntament, dels contractes relatius a prestacions de caràcter social o assistencial, en igualtat de condicions amb les proposicions que siguin econòmicament més avantatjoses.\n3. Cercar la col·laboració d’altres administracions competents a fi de modificar el marc normatiu que afecta l’activitat econòmica de les associacions.\nÉs important saber que en cas de dubte sobre la interpretació del reglament la Disposició addicional primera diu:\nInterpretació més favorable al dret a la participació.\nEls dubtes que es puguin plantejar en l’aplicació de les prescripcions d’aquest reglament s’han d’interpretar de manera que prevalgui la màxima participació en les actuacions politicoadministratives.\nEls criteris per establir el número necessari de signatures ha estat fet amb estimacions subjectives que lògicament a l’hora de redactar el Reglament no han tingut l’aval de ser contrastades per l’experiència pràctica. És per això, que per suggeriment de la FAVB el Reglament de Participació Ciutadana acaba amb aquesta disposició final setena:\nRevisió de la norma.\nEn un termini de tres anys s’ha de revisar el nombre de signatures i el suport econòmic establerts per a les iniciatives ciutadanes per comprovar-ne l’eficàcia i la utilitat. Cada quatre anys s’ha de fer una avaluació del funcionament del sistema.


El nou consultori mèdic de Lloma Llarga disposa a partir de hui dimecres, 31 d'octubre de servei d'extracció de sang.\nAixí ho ha anunciat hui el regidor de Sanitat, Julio Fernández, al mateix temps que ha destacat que la incorporació d'aquest servei evitarà que els veïns de Lloma Llarga hagen de desplaçar-se a altres barris per a realitzar les seues analítiques de sang.\nEl nou servei, que també inclou les extraccions de sang a menors, disposarà de dues infermeres que s'encarregaran de realitzar les extraccions els dimecres, de 8 a 10 hores.\n"Amb la implantació d'aquest servei, vam seguir millorant l'assistència sanitària que s'ofereix als veïns d'aquest barri, que no solament han vist millorades les instal·lacions mèdiques amb el canvi de consultori, sinó que a més han vist augmentat els facultatius i recursos sanitaris al seu abast", ha assenyalat Fernández.\nReferent a açò, el regidor també ha recordat que tots aquells veïns que ja tingueren cita d'extracció de sang programada per a després del 31 d'octubre en un altre consultori del municipi, poden sol·licitar el canvi al de *Lloma *Llarga.


DUGi: Item | DUGiMedia - Taula rodona: Com treballar en el suport als itineraris educatius dels estudiants?\nTaula rodona: Com treballar en el suport als itineraris educatius dels estudiants?\nTaula rodona, amb el títol ’Com treballar en el suport als itineraris educatius dels estudiants?’. Hi han participat: Narcís Badosa, pedagog i tècnic de serveis socials de l’ Ajuntament de Girona; Mercè de la Cruz Delgado, cap del departament d’orientació del Col·legi Casp de Barcelona i Albert Bayot, director dels Serveis Territorials d’ Ensenyament a Girona\nCruz Delgado, Mercè de laCruz Delgado, Mercè de la\nCruz Delgado, Mercè de la\nAbstract: Taula rodona, amb el títol ’Com treballar en el suport als itineraris educatius dels estudiants?’. Hi han participat: Narcís Badosa, pedagog i tècnic de serveis socials de l’ Ajuntament de Girona; Mercè de la Cruz Delgado, cap del departament d’orientació del Col·legi Casp de Barcelona i Albert Bayot, director dels Serveis Territorials d’ Ensenyament a Girona\nDocument access: http://hdl.handle.net/10256.1/3077\nTitle: Taula rodona: Com treballar en el suport als itineraris educatius dels estudiants?\nEnsenyament universitari -- Congressos Dret català -- Congressos Information storage and retrieval systems -- Geography -- Congresses Active learning Submersibles Molecular dynamics Educational innovations\nSolà i Puig, Miquel Bertrana, Aurora Pallisera, Maria Fullana Noell, Judit Escoda i Acero, Ma. Lluïsa Ciurana, Quim de Universitat de Girona. Departament d’Arquitectura i Tecnologia de Computadors