Què visitar a Bandar Seri Begawan (Brunei) - Fuet i Mate\nPost last modified:abril 14, 2021\nEncara no saps com has arribat aquí? Estranyament estiguis preparant un viatge específic a Bandar Seri Begawan o a Brunei, però potser fas com nosaltres i viatges practicant Turisme No Guiri.\nSigui com sigui aquí t’expliquem què fer i què visitar per Bandar Seri Begawan.\nConfessem sense por, que vam anar a Brunei perquè vam trobar un vol barat de les Filipines a Kota Kinabaro. Brunei semblava, senzillament, el pas natural de la nostra ruta per l’Àsia.\nQuè visitar a Bandar Seri Begawan\nBandar Seri Begawan, Bandar o BSB, és la capital del sultanat de Brunei. Per visitar els atractius principals, en un dia, si no és divendres, n’hi ha prou, però, si ho voleu veure tot, no tindreu temps de descansar.\nPer anar tranquil per Brunei, estudia’t el nostre Itinerari per Brunei.\nPer què diem si no és divendres? Doncs, perquè Brunei és un país musulmà i els divendres són els “diumenges”, moltes coses estan tancades. I ja us diem ara, que és una llàstima perquè hi ha museus gratuïts, aprofiteu-ho!\nPer què fem èmfasis a l’un dia? Doncs, perquè sabem que dormir-hi és car i llavors us interessa marxar corrents. Però atenció que podeu fer CouchSurfing i dels de nivell!\nAnem a veure un resum de les coses que es poden fer i visitar per Bandar Seri Begawan.\nEl mercat diürn i el nocturn de BSB\nUn dels imprescindibles al Malàisia i Brunei ja veureu que són els mercats i sobretot els Night Market. Aquí a Bandar Seri Begawan també tindreu l’oportunitat de visitar-los. Obriu bé els ulls o millor, la boca!\nPassejant pel Jalan Kipanggeh, pel costat del canal Sungai Kianggeh, ens trobarem el mercat diürn, Kianggeh Market. Un dels mercats més nets que hem vist fins ara.\nEl millor moment per visitar-lo és al matí i el millor dia, el divendres.\nAl mercat diürn també venen fruita i peix, però també hi ha alguna parada de venda d’artesanies i alguna de menjar fet. Passades les 14.00, encara en queda una d’oberta on venen el famós “chiken rice”, és a dir, pollastre amb curry fregit i arròs blanc per acompanyar, per 1 dòlar nacional.\nJust davant del mercat hi ha el temple xinès Teng Yuan Temple. Et pensaves que era un país radical amb la religió? Doncs, mira tu per on, no tot el que surt a la televisió és sempre així!\nL’altre mercat imperdible de la ciutat i potser més que el diürn, és el nocturn, el Pasar malam o Night Market. Aquí hi ha un ambient superautèntic i la varietat de plats que podreu tastar és molt més elevada que al diürn.\nPasseja’t com un expert sabent el que vols menjar a Brunei.\nEls brunesians, surten de treballar i cap al mercat nocturn a sopar. Suma-t’hi, sense cap mena de dubte un dels imperdibles de què fer i visitar per Bandar Seri Begawan.\nPer passejar i respirar per Bandar Seri Begawan\nUna alternativa entretinguda per passa una estona, pot ser anar a passejar per una muntanya. Tranquil·litat, no cal anar gaire lluny, dins mateix de Bandar Seri Begawan hi ha un lloc únic.\nSi seguim una mica més enllà, pel mateix carrer del mercat diürn, s’arriba a la desviació amb Jalan Tasek Lama, per entrar al parc Tasek Lama, on es pot fer una ruta d’1,7 km molt accessible.\nVisita la “muntanya” dins de Bandar Seri Begawan.\nSi us agrada caminar, hi ha un parell de rutes més llargues, la Laluan Berita i la Laluan Karamunting, però no us en podem donar més detalls, ja que no les vam recórrer.\nLa millor hora per anar-hi, és al matí, després del mercat, ja que no fa tanta calor. El parc, d’entrada gratuïta, està ple de gent fent esport i abans d’entrar-hi, de parades que et venen suc de coco per 1 dòlar nacional.\nAprofita per visitar els edificis gratuïts de Bandar Seri Begawan\nHeu llegit que Brunei és car? És veritat, sempre hi ha trucs motxillers que ajuden a fer els viatges més accessible a les butxaques, però en aquest cas, Bandar Seri Begawan té una cosa que ens encanta a Fuet i Mate, museus i cultura gratuïta!\nEls trucs motxillers de Brunei.\nEn sortir del parc es pot desfer part del camí fet fins a Jalan Stoney, per anar al Royal Regalia Building. Aquest edifici, obert el 1992, per ordre del Sultan, pretén mostrar una mica la infància del cap d’estat del país i els objectes que ha rebut de regal d’altres nacions. L’edifici es divideix en quatre sales.\nLa primera són fotos de la vida de Sa Majestat Sultà Haji Hassanal Bolkiah Mu’izzaddin Waddaulah Ibni Al-Marhum Sultà Haji Omar ‘Ali Saifuddien Sa’adul Khairi Waddien, el Sultà i Yang Di-Pertuan de Brunei Darussalam (buuf).\nLa següent sala es mostren els objectes utilitzats durant la coronació de l’actual Sultà, el 1968. La tercera hi ha tot d’objectes regalats per altres nacions, al Sultà en els seus viatges a l’exterior i a la planta baixa hi ha les carrosses utilitzades durant la celebració dels 25 anys al governant el país. L’entrada al museu és gratuïta.\nIncreíble la cultura gratuïta.\nAl costat mateix d’aquest edifici hi ha el Brunei History Centre, entrada gratuïta, on podrem aprendre, desafortunadament poc, de la història del país. Una de les dues exposicions consisteix en documents i parts del tractat que van establir el Sultà de Brunei Awang Ala Betatar i la Corona Britànica.\nEn aquest tractat s’establia, bàsicament, la protecció britànica a canvi del lliure comerç. Tant els britànics a Brunei com els habitants de Brunei en territoris Britànics podien entrar i establir-se al territori lliurement, passar mercaderies i gaudir de certs privilegis.\nLa segona sala és un resum dels primers contactes entre el sultanat de Brunei amb els europeus, principalment portuguesos, espanyols, italians i holandesos.\nSortint del centre, estem a uns passos de la plaça principal, la Taman Haji Sir Muda Omar Ali Saifuddien i del rellotge, que a part de marcar l’hora, actua com a quilòmetre 0 del país.\nAbans, però, veurem l’edifici del Ministeri d’Afers Exteriors, que si el sultà a tingut ganes d’anar a treballar, potser el veurem i tot. És broma… només ho diem perquè ell és el ministre d’afers exteriors (i el de defensa i el primer ministre).\nEl lloc on avui hi ha la plaça va ser on es va declarar la independència sobre el Regne Unit el 1984.\nEls imprescindibles què visitar a Bandar Seri Begawan\nA l’altre costat de la plaça hi ha la mesquita Sultan Omar Ali Saifuddien. Construïda el 1958 en estil àrab clàssic. La mesquita es pot visita interiorment, però hi ha uns horaris i dies per fer-ho.\nAquesta mesquita està oberta al públic no musulmà de dissabte a dimecres de les 8.30 a les 12.00, de les 13.30 a 15.00 i després 16.30 a 17.30. Els dijous i els divendres només de 16.30 a 17.30.\nDes de darrere, on hi ha el vaixell es pot veure la porta Perpuspaan.\nAquesta mesquita és molt bonica, però la mesquita Jame’ Asr Hassanil Bolkiah, la més gran del país, és la que ens sorprendrà.\nLa mesquita Jame’s Asr Hassanil Bolkiah es va construir per commemorar el 25è aniversari de la coronació del Sultà. La seva construcció va tardar 6 anys i va costar 1,7 bilions de dòlars nacionals. El motiu principal és que les seves cúpules són d’or massís i que el 70% dels materials utilitzats són de marbre procedent d’Itàlia.\nArribar caminant a la mesquita és més fàcil del que sembla, ja que es pot escurçar el camí, gairebé un quilòmetre, passant per davant d’un petit cementiri.\nL’opció més curta és agafar Jalan Sultan Omar Ali Saifuddien fins a l’encreuament amb Jalan Haji Basir. Una vegada travessat el riu Kedayan, girem a la dreta cap a l’estacionament que porta a un turó, on hi ha el cementiri i d’allí seguim per Simpang 64 i Jalan Kiulap, que ens portaràdirectament a la mesquita d’una manera ràpida i indolora.\nSi no voleu caminar, l’autobús 20, per 1 dòlar de Brunei, també us deixarà a l’entrada d’una manera ràpida però pel cost d’un arròs amb pollastre…\nExtra extra per la teva visita a Bandar Seri Begawan\nPer visitar el poble d’aigua, el Kampong Ayer, es pot agafar una llanxa taxi i per 1 dolar nacional et deixa al Kampong Ayer Cultural & Tourism Gallery. Pagueu només un dòlar, parleu-ho abans de pujar i dieu que és el preu que us ha dit el guia. Us oferiran, per 25 dòlars, portar-vos pels canals del poble.\nCom és la vida als Kampong Ayer.\nL’altra opció és fer-ho pel vostre compte i agafar un taxi llanxa típic dels Kampong Ayer que us porti a un veïnatge autèntic, però la millor manera de fer-ho és acompanyat per un local. Nosaltres vam fer CouchSurfing en una casa a l’aigua.\nSi agafem la carretera que porta Kota Batu, hi ha el Brunei Arts & Handiraft Center. Aquest centre està format per un conjunt de botigues que fan objectes tradicionals artesanalment, per exemple, barrets, bastons, cistelles i teles. Entrar al complex és gratis.\nJust davant, a l’altre costat de la carretera Jalan Kota Batu, hi ha un cementiri musulmà amb les botelles per buidar al voltant de les tombes.\nSeguint aquesta carretera hi ha el complex arqueològic d’un dels primers assentaments del país, quan la gent es va moure de la badia de Brunei a Kota Balu per evitar els atacs dels pirates.\nUna mica allunyats del centre, seguint per la mateixa carretera on hi ha el Brunei Arts & Handiraft Center, hi ha tres museus d‘entrada gratuïta, el museu de Brunei, el Marítim i el Tecnològic.\nEl primer, els dies que hi vam estar nosaltres, estava tancat per reformes. Una llàstima perquè és dels que en teniem més ganes. Si hi has estat, explica’ns que s’hi pot veure en un comentari.\nEl segon, el Museu Marítim és bàsicament sobre el descobriment, el 1997, d’un vaixell enfonsat. Aquest descobriment va servir per confirmar l’importància com a punt de mercadeix de Brunei a finals del s.XV i principi del s.XVI. El vaixell estava carregat de ceràmica procedent de la Xina, de Tailandia i de Vietnam, també hi havia objectes d’ivori, de bronze, de pedres i de metalls.\nEl Museu Tecnològic mostra diferents tipus de tecnologia tradicional utilitzada per la construcció de cases i d’utensilis del dia a dia, dels habitants del país en el passat.\nEl Museu Tecnològi és molt interessant.\nLa primera sala mostra sis tipus de cases dels pobles d’aigua, els Kampong Ayer. La segona sala són les tecnologies del dia a dia de la gent que vivia en aquests pobles, sigui per pescar o en treballs manuals. La última sala, és l’equivalent de les dues primeres però per la gent que vivia a la terra ferma.\nHauries de saber per visitar Bandar Seri Begawan\nEntrar i Sortir de BSB: Veure l’entrada de KK a BSB i de BSB a Miri\nMoure’t per BSB: Caminant, és tot prou petit i si de cas, autobus urbà.\nDormir a BSB: Casa particular, la millor experiència a BSB ja que pots interactuar amb gent de cultura molt diferent a la teva. A més a més, els preus dels hotels a Brunei són prohibitius per un viatge de motxilla.\nMenjar: Al mercat local trobareu coses per 1 dólar.\nHi ha moltes visites gratuïtes, veure l’apartat Atractius Turístics.\nIntenteu fer Couchsurfing, val molt la pena l’intercanvi cultural\nPer visitar BSB, si no és divendres, amb un dia n’hi ha prou però com que totes les coses tanquen a les 16.00, dos dies és millor. Tot depèn del que us costi dormir.\nEls divendres de 12.00 a 14.00 està tot tancat, ja que és el temps de pregària. Els museus i altres organismes oficials tanquen de les 11.30 fins a les 14.30.\nThe Royal Regalia Building: obert de diumenge a dijous de 9.00 a 17.00. Els divendres està tancat durant el temps d’oració de 11.30 a 14.30 i els dissabtes obra a les 9.45 i tanca a les 17.00. Entrada gratuïta. Temps de visita, 30 minuts.\nNrunei History Centre: Obert de dilluns a dijous i dissabte de 8.30 a 12.00 i de 13.40 a 16.15. Els divendres obra fins a les 11.30 i de 14.30 a 16.30. Els diumenges està tancat. Entrada gratuïta. Visita 30 minuts.\nMesquita Jame’ Asr Hassanil Bolkiah: oberta als visitants de dilluns a dimecres i els dissabtes de 08.00 a 12.00 i de 14.00 a 15.00, els diumenges de 10.30 a 12.00 i de 14.00 a 15.00. Els dijous, els divendres i durant cerimonies religioses està tancada. Entrada gratuïta.\nMalay Technology Museum: obert de dissabte a dijous de 9.00 a 17.00, els divendres de 9.00 a 11.30 i de 14.30 a 17.00 i els dissabtes de 9.40 a 17.00. Entrada Gratuïta. Visita 1 hora.\nSi vols actualitzar alguna de les dades, horaris i preus, et recomanem visitar el web oficial de Turisme de Brunei. A BSB visita l’oficina de turisme, són super agradables.\nQuè et sembla tota la informació que t’hem donat sobre què visitar a Bandar Seri Begawan? Et servirà?\nHas visitat Bandar Seri Begawan? Què en destaques?\nCoses que no t’esperes per Brunei\nKampong Ayer, els pobles de l’aigua


L’aigua permet que els grans vaixells mercants hi puguin surar i desplaçar-s’hi. Els petroliers, per exemple, viatgen pels oceans carregats amb moltes tones de petroli brut sense cap dificultat. Aquest fet converteix el transport marítim en un gran servei. El coneixement de les lleis que regeixen el comportament dels cossos a l’aigua i en altres fluids ha estat imprescindible per al desenvolupament de la navegació.\nD’altra banda, alguns éssers vius com ara les balenes, amb un pes immens, no podrien viure a terra, ja que quedarien esclafades contra el sòl. A més, poden fer grans salts fora de l’aigua i es poden submergir a gran profunditat. Vol dir això que no els afecta la pressió?\nEn realitat si que els afecta, del mateix mode que afecta a qualsevol objecte submergit en un fluid. El que ocorre és que, quan se submergeixen, la pressió que exerceix l’aigua sobre aquestes actua en totes les direccions. En conclusió, les lleis de la física expliquen per què poden viure a la mar.\nIgual que els líquids, els gasos també són fluids. Aquests també generen pressions com per exemple la pressió atmosfèrica produïda pel pes de l’aire.\nEn definitiva, hem preparat una vintena d’activitats reagrupades en diferents apartats les quals volen donar una explicació al significat de la pressió i la seva relació amb els fluids.\nPer exemple els visitants hauran de construir un ludió, comprovar com la pressió atmosfèrica pot esclafar una llauna, construir una petita font, calcular la densitat de l’oli, construir un manòmetre, jugar amb els hemisferis de Magdeburgo, analitzar el funcionament de la premsa hidràulica, etc.\nTotes les pràctiques estan preparades amb activitats dinàmiques i interactives on el visitant podrà participar en diferents experiments. A més a més, aquestes activitats estan relacionades amb els murals que prepararem de tal forma que el participant hagi de cercar informació i/o fer càlculs numèrics per contrastar amb els seus resultats.\nLa ampolla amb tres forats.\nConstrucció d’un manòmetre.\nPrincipi de Pascal aplicat a una pilota de ping-pong a la qual se l’injecta un líquid.\nEl tap que surt disparat per la pressió d’un gas dins un recipient.\nAnàlisi mitjançant vídeo digital, fet pels nostres alumnes, d’una explosió per pressió d’un gas.\nCàlcul experimental, mitjançant pressions de columnes de dos líquids, de la densitat d’un oli.\nConstrucció d’un densímetre.\nAplicació del densímetre per calcular la densitat d’una substància desconeguda.\nObservació del funcionament d’una premsa hidràulica. Càlcul numèric de la força obtinguda al èmbol gran.\nEsclafar llaunes amb la pressió atmosfèrica.\nAguantar l’aigua dins un tassó cap a baix amb un paper.\nAnalitzar els hemisferis de Magdeburgo.\nFicar un ou dins una botella.\nBustos Caparrós, Esteban\nComas Garcia, Pedro\nComas Riutord, Catalina\nComino Sánchez, Andrea\nDe Maria Roig, Soraya\nFernández Luque, Beatriz\nForteza Bonnet, Pau\nGarcia Jaume, Marta\nMoreno Moreno, Sara\nPrats Morro, Aina\nPrats Morro, Marc\nRoldán Miranda, Jorge Manuel\nSánchez Martinez, Ana Isabel\nSánchez Ocaña, Sergio\nArco Fernández, Luis\nArcos Acebedo, Eva\nBallesteros Benito, Juan\nBusquets Martorell, Llorenç\nCalzas Bordoy, Maria Neus\nCastillo Fernández, Elena\nCovas Miranda, Adrián\nCuart Moreno, Carolina\nMartinez Martorell, Eva\nPérez Munar, Rosana\nPlanas Franco, Angela\nPrats Rivera, Juan\nRiera Robles, Bibiana\nRotger Rosselló, Juan Miguel\nTajuelo Crespi, Cecilia\nÁngel Fresneda Aguilar\nEugenia Corujo González\nAdreça: c/ Colliure,22 Codi postal: 07010 Municipi: Palma Telèfon: 971750629\tFax: 971753026


Coronavirus Empordà: Veuen una parella al voral de l'AP-7 a Vilafant, diuen que busquen espàrrecs i ell acaba detingut per agredir un mosso - Empordà\nVeuen una parella al voral de l'AP-7 a Vilafant, diuen que busquen espàrrecs i ell acaba detingut per agredir un mosso\nL'home i la dona van reaccionar de manera airada quan una patrulla de Trànsit els va sorprendre\nACN 15.04.2020 | 11:20\nEls Mossos el van detenir. ACN\nEls Mossos el van detenir.\nEls Mossos d'Esquadra han detingut un home que va agredir un agent quan una patrulla de Trànsit el va sorprendre a ell i a la seva companya mentre caminaven pel voral de l'AP-7 en ple estat d'alarma. Els fets van tenir lloc aquest dilluns pels voltants de dos quarts de tres de la tarda a l'alçada de Vilafant. Després de veure la parella al voral de l'autopista, la patrulla s'hi va acostar per demanar-los què feien allà. Tant ell com ella van reaccionar de manera airada i veient que no col·laboraven, els Mossos els van demanar que s'identifiquessin. Ella hi va accedir, però ell va resistir-se. I quan els mossos li van dir que els acompanyés fins a comissaria, va ventar un cop a un dels agents.\nPer això, la patrulla el va detenir per agressió a agent de l'autoritat. L'arrestat és un home de 72 anys de nacionalitat cubana, veí de Barcelona i a qui ja li consten antecedents. A més de la detenció, els Mossos d'Esquadra l'han denunciat tant a ell com a ella per saltar-se el confinament.


batuta | RÀDIO COCENTAINA\nCLASSICS DE SEMPRE – 1 juny 15\nUna setmana més un recull d’algunes de les millors peces de la millor música clàssica de tots els temps. Grans autors interpretats per grans orquestres en una selecció realitzada i presentada per Mari Nieves Pascual.\nCLASSCIS DE SEMPRE – 16 març 15\nAplega el moment relaxant de la setmana. Eixe temps de pau (o no, depén de la peça seleccionada) que et fa desconnectar dels problemes del dia a dia i gaudir de la gran música que s’ha fet al llarg de la història. Grans autors, grans orquestres, un gran programa amb la millor música clàssica de […]\nCLASSICS DE SEMPRE – 9 març 15


Un informe per solucionar els retards a l'aeroport de Barcelona-el Prat | betevé\nLa meitat dels vols no surt ni arriba a l'hora, malgrat que és la setena infraestructura aèria més important d'Europa\nRedacció | dijous, 29 de novembre del 2018, a les 19.42\nEl Ministeri de Foment, la Generalitat i l’Ajuntament han encarregat un estudi independent a l’agència Eurocontrol per solucionar el problema dels retards en els vols a l’aeroport de Barcelona-el Prat. Segons les dades presentades per les administracions implicades, un de cada dos vols d’aquest aeroport registra endarreriments. De fet, la impuntualitat del Prat és la més acusada de tots els aeroports de l’Estat. Per aquest motiu, l’Estat, la Generalitat i l’Ajuntament s’han compromès a assenyalar les causes d’aquest problema i posar-hi solució abans de l’estiu.\nL’aeroport de Barcelona-el Prat tancarà l’any amb més de 50 milions de passatgers, i ja s’ha convertit en el setè més important d’Europa. Aquesta dada contrasta amb els 30 minuts de mitjana de retard que acumulen els seus vols.\nEl secretari d’Estat d’Infrastructures, Pedro Saura, ha destacat que “hi ha una preocupació social” i “econòmica”, i per això han decidit “agafar el bou per les banyes”. El conseller de Territori i Sostenibilitat, Damià Calvet, ha destacat que cal “corregir” aquesta situació perquè “cronificar els retards porta a la preocupació de ciutadans i empreses”. Per part de l’Ajuntament, el primer tinent d’Alcalde, Gerardo Pisarello, ha lamentat que els últims anys han tingut “algunes imatges i situacions que com a administració local” els han preocupat enormement.\n— Aeroport Josep Tarradellas Barcelona-el Prat — retards


La consellera de Treball, Mar Serna, visita les Terres de l'Ebre\nA les 10.45 hores, atenció als mitjans de comunicació a l'empresa ERCROS (Polígon Industrial Baix Ebre. Parcel·la 5 i 6 - Tortosa)\nDemà, DIMECRES 26 DE MARÇ, la consellera de Treball, Mar Serna, visitarà les Terres de l’Ebre. La visita començarà a les 10:00 hores a l’empresa ERCROS (Polígon Industrial Baix Ebre. Parcel·la 5 i 6 - Tortosa), on mantindrà una reunió amb el director de l’empresa, Santiago Rodríguez, i farà un recorregut per les instal·lacions acompanyada del delegat del Govern a les Terres de l’Ebre, Lluís Salvadó, del director dels Serveis Territorials del Departament a les Terres de l’Ebre, Fermín Andrés, i del tinent d’alcalde de l’Ajuntament de Tortosa, Jordi Folqué.\nEn acabar la visita, a les 10.45 hores aproximadament, la consellera de Treball, Mar Serna, atendrà als mitjans de comunicació.\nPosteriorment, la consellera de Treball anirà a Alcanar, on mantindrà una reunió amb l’alcalde de la localitat, Alfons Montserrat, a la seu de l’Ajuntament (c/Generalitat, 10).\nA les 12:00 hores, la consellera Serna visitarà l’empresa CEMEX (Partida la Martinenca, s/n. Alcanar), on es reunirà amb el director de l’empresa Francisco Iniesta i visitarà les instal·lacions.\nMés tard, a les 13:30 hores, la consellera de Treball, Mar Serna, celebrarà un dinar de treball amb els Arrossaires del Delta de l’Ebre i la Càmera Arrossera del Montsià ( Hotel Miami Mar. Passeig Marítim, 18-20. Sant Carles de la Ràpita). El dinar de treball comptarà amb la presència del president de la Càmera Arrossera del Montsià, Josep Miquel Fàbregas, i del president d’Arrossaires del Delta de l’Ebre, Agustí Castells.\n10:45|.Ercros (Polígon Industrial Baix Ebre. Parcel·la 5 i 6)|Tortosa (El Baix Ebre)\nLa consellera de Treball, Mar Serna, acompanyada del delegat del Govern a les Terres de l'Ebre, Lluís Salvadó; del director dels Serveis Territorials de Treball a les Terres de l'Ebre, Fermín Andrés, i del tinent d'alcalde de Tortosa, Jordi Folqué, visitarà les instal·lacions d'Ercros a Tortosa i mantindrà una reunió amb el director de l'empresa, Santiago Rodríguez.


Els Mossos i la Policia Local detenen un home per dos robatoris en habitatges de l'Escala :: Tramuntana TV\n> HOME > Els Mossos i la Policia Local detenen un home per dos robatoris en habitatges de l'Escala\nAgents de la Policia de la Generalitat – Mossos d’Esquadra juntament amb agents de la Policia Local de l’Escala van detenir el dia 25 de maig un home, de 35 anys, de nacionalitat espanyola i veí de l’Escala, com a presumpte autor de dos delictes de robatori amb força.\nEls agents van tenir coneixement que en un domicili del carrer Canigó de l’Escala hi podria haver una persona que hauria entrat dins d’un domicili a robar.\nAgents dels mossos i de la policia local van arribar al lloc i van trobar dos patinets elèctrics recolzats a la façana de l’habitatge i van sentir sorolls a l’interior de la finca. Seguidament van entrar al jardí de la casa i van trobar una motxilla que contenia dos ordinadors portàtils, dos matxets, una palanca i els dos carregadors dels patinets elèctrics, tot a punt per emportar.\nEn anar a la part del darrera, els policies van veure un home que estava forçant la persiana metàl·lica d’un altre habitatge i el van identificar.\nMentre una patrulla identificava el sospitós, una altra patrulla va fer comprovacions a domicilis del mateix carrer, on van comprovar que una de les cases tenia la porta corredissa de la planta baixa forçada i l’interior del domicili estava regirat.\nDavant aquests fets, se li van imputar a l’home dos robatoris amb força, el qual en el moment de la detenció va oferir una gran resistència.\nEl detingut, amb antecedents, passarà en les properes hores a disposició del jutjat d’instrucció en funcions de guàrdia de Figueres.


Google Street View al Penedès, començant per Gelida\n« Reconeixements Culturals Collita 2009 i Festa de la Cultura Penedès 2009\nTwitter de la setmana el 2009-04-19 »\n18 abr. 2009 per Daniel García Peris\nDesprés d’haver posat a disposició el servei a la ciutat Barcelona, era d’esperar que tard o d’hora Google Street View incorporés progressivament els municipis del voltant. Així ara ja visualitza el Penedès, amb Gelida com una de les primeres poblacions.\nPer aquesta fotografia de la Plaça de l’Església, on encara no havien traslladat el Fanal del Montcau, dedueixo que van passar la primera quinzena d’agost. Aquesta imatge també serveix per advertir-nos que cal vetllar per tenir sempre la via pública amb el millor aspecte –no és aquest el cas malauradament– i també el contrasentit del trànsit i estacionament de cotxes pels carrers peatonals. Aquesta serà la presentació al món durant molts anys de la Plaça de l’Església de Gelida, on es celebra Santa Llúcia, la festivitat gelidenca més important.\nS’ha de dir que el servei és molt complet doncs a més a més de carrers visualitza força camins, pràcticament fins a on arriba un cotxe. Ho demostra el “retrat” que hi ha del Castell de Gelida.\nTechnorati Tags: Gelida, Penedès, Google, Street View, urbanisme, imatge\nUna Resposta a “Google Street View al Penedès, començant per Gelida”\nel 18 abr. 2009 a les 15:041 latafanera.cat\nGoogle Street View al Penedès, començant per Gelida…\nDesprés d’haver posat a disposició el servei a la ciutat Barcelona, era d’esperar que tard o d’hora Google Street View incorporés progressivament els municipis del voltant. Així ara ja visualitza el Penedès, amb Gelida com una de les primere…


Aires d'estiu - Empordà\nQUIM CURBET 25.07.2016 | 06:30\nQuan arriba aquest temps de juliol i agost sembla que la ciutat s'hagi d'incendiar d'un moment a l'altre. Em veig com un d'aquells antics pobladors de Pompeia, rodejat de cendra ardent i sense escapatòria. Abans qui volia estar una mica fresc havia de buscar una església o algun indret a l'obaga vora el riu, però després de l'invent de l'aire condicionat la cosa va anar canviant.\nUn dels primers establiments comercials de Girona que va tenir un aparell d'aquests fou la ja centenària llibreria Geli. Recordo aquella sensació en entrar d'olor de llibres de tota mena i frescor d'aire polar. Sense cap mena de dubte era un bon indret per passar l'estona, repassant les novetats i els clàssics a recés de la inclemència canicular. Això sí, el xoc tèrmic en sortir del local era inversament proporcional al que havies gaudit a l'entrada.\nL'aire condicionat ha estat un dels grans invents del món modern, però poca gent sap que l'enginyer Willis Carrier va dissenyar el primer aparell de condicionament d'aire expressament per a una impremta novaiorquesa l'any 1902. O sigui que la relació entre els llibres i els aparells d'aire fred tenen més relació de la que jo m'imaginava abans. Després, als Estats Units, els grans clients de Carrier van ser les sales de cinema i és que els americans sempre han tingut clar que primer va el llibre i després la pel·lícula.\nAra totes les franquícies de roba, els supermercats i fins i tot les botigues de llaminadures ja tenen climatització, i pots travessar la ciutat de botiga en botiga, mirant i remenant, per acabar de passar la tarda. Llàstima que l'horari d'estiu no inclogui les hores de nit, perquè a mi m'hi tindrien com a client permanent. Començaria pel Decathlon a la secció de sacs de dormir i acabaria al Rei del Matalàs provant els nous models viscoelàstics i gaudint tota la nit d'aquest aire d'estiu.


El nostre pa de cada dia...: Dia mig de pluja i mig de sol i un bon regal gastronòmic.\nDia mig de pluja i mig de sol i un bon regal gastronòmic.\nUn altre matí a casa, pel temps força ennuvolat, la llenya ja ben posada, el terra escombrat de la serrada, les coses en ordre adequat, no hi ha bé que per mal no vingui. Be potser no sempre, ja que el mes habitual és el contrari. A la tarda, no ens podíem perdre el derbi i tothom al Cafè, per sort el resultat ha estat correcte i ens hem quedat contents.\nHe sopat, a casa, de restes, un poc d’olla aranesa del altre dia i una resta de faves del migdia, Ei!, no unes faves anònimes, eren regal d’en Joan de Cal Valls, i venien acompanyades d’un impressionant bròquil. Com eren molt tendres les he fet per dinar d’una manera molt simple i saborosa, en una paella grossa i de parets altes he posat el inevitable oli del Bedorc i he ofegat lleugerament ceba i all tendres, en ser un poc fets he tirat les faves esgranades, sal i un raig de vi blanc, i ha foc suau, tapades, les he deixat coure fins que han canviat de color sacsejant-les sovint . A taula les hem acompanyat amb una botifarra negre fregida al moment. No m’ha importat gens repetir per sopar i encara n’he deixat, per un altre cop, un petit platet. El vi de sempre i de postres, de nou al cafè, un gelat de xocolata i un bon carajillo i ...ja pot ploure!.\nPublicat per Pere Sans (coc) a 22:12


L’Ajuntament de Pego ha ampliat el taller ocupacional – Ràdio Pego\nL’Ajuntament de Pego ha ampliat el taller ocupacional\nAmb un pressupost que ha fregat els 20.000€ s’ha dotat de més espai al local situat a l’edifici de la Mancomunitat de Serveis Socials que s’havia quedat menut per al nombre d’usuaris que hi fan ús d’ell.\nSegurament a partir de dilluns mateix, els usuaris del taller ocupacional es mouen amb més facilitat pel seu local i és que este s’ha ampliat perquè s’havia quedat menut i no complia amb les exigències del servei que havia de donar, entre d’altres coses perquè ha augmentat el nombre d’usuaris que hi acudixen.\nAixí, en este 2016 el taller ocupacional compta amb un despatx, un servici i un aula més gran que els que tenia en 2015. Dijous estaven acabant de pintar i divendres estava previst que es passara a netejar-lo perquè dilluns puga tornar a posar-se en funcionament.\nL’obra, que ha costat al voltant dels 20.000€, s’ha realitzat en dos fases. La primera d’elles en 2015 amb un muntant de 12.000€. La resta, entre 7.000 i 8.000€, s’ha executat i pressupost en este 2016. Les obres han estat finançades al 100% per l’Ajuntament de Pego.\n← El ple de Pego cedix sòl a Iberdrola on construir dos centres de transformació al Calvari II\nEl regidor d’Hisenda avança que els pressupostos podrien estar este mes de gener →


7 de juliol de 2020 - Balaguer Televisió\nDaily Archives: 7 de juliol de 2020\nEls hospitals de la Regió Sanitària de Lleida tenen ingressats actualment 68 pacients amb covid-19, dels quals 6 estan a l’UCI, segons les dades facilitades per Salut corresponents a les vuit del matí d’aquest dimarts. En concret, 44 persones es...\nProp d’una desena de joves de La Sentiu de Sió participen al projecte JoVa, una iniciativa que va néixer des de l’Oficina Jove del Consell Comarcal de la Noguera i que ofereix la possibilitat de realitzar una activitat de voluntariat...\nUn equip d’investigadors de la UAB ha començat aquest dilluns una nova campanya d’excavacions al jaciment arqueològic del Pla d’Almatà de Balaguer. En el projecte, liderat també pel Museu de la Noguera, enguany no hi participen estudiants a causa de...\nEl proper divendres 10 de juliol la Paeria de Balaguer inaugurarà la nova zona verda i de solàrium de la piscina del poliesportiu que ha permès ampliar la superfície de gespa uns 200 metres quadrats. L’acte s’iniciarà a partir de...\nEls Agents Rurals han denunciat dos veïns de Balaguer per fer volar un dron a la zona de l’ermita de la Pertussa, a Àger (Noguera), dins l’Espai d’Interès Natural de la Serra del Montsec i en una zona del pla...\nHi ha coses que passen sempre als altres, fins que un dia et passen a tu. Una d’elles és la jubilació. Si algú t’ho hagués dit quan vas començar a treballar a la universitat, ara fa gairebé quaranta anys, i...\nEl Departament de Justícia ha adquirit 447 noves llicències per celebrar judicis per videoconferència, una per a cadascuna de les sales de vistes dels jutjats de tot Catalunya. Aquesta inversió en tecnologia farà possible que els judicis, les vistes prèvies...\n1.692 alumnes han començat aquest dimarts les Proves d’Accés a la Universitat (PAU) a la ciutat de Lleida, dels quals 640 s’han hagut de desplaçar des de poblacions de fora de la comarca confinada del Segrià i han hagut de...\nLa consellera de Salut, Alba Vergés, proposarà al Govern aquest dimarts que s’aprovi l’obligatorietat de l’ús de la mascareta a Catalunya, encara que hi hagi distància de seguretat. “En moments complexes, amb el que està passant al món, amb els...


Petita muntanya: de gener 2017\nCanal del Cavall, Elefant i Cap de Mort - Montserrat\nDissabte 21 de Gener del 2017\nJa feia temps que havia quedat amb Jose Manuel de Senderismo y Más per fer alguna sortida canyera per Montserrat i va arribar el dia. Jo anava amb Josan i per part de Pepe venia la resta del grup. Havien quedat a les 8:00 a Santa Cecília i com un rellotge puntual allí hi eren.\nLa sortida és d'un 10 quilòmetres i uns 800 metres de desnivell. No és fàcil de fer i es passa per varis pasos equipats on s'ha de tirar de braços o no tenir vertigen. Si volem fer la volta a l'agulla de mort és imprescindible fer-ho amb arnés, doncs hi ha considerable altura i el pas és delicat. Tal com acostuma a passar per les rutes a Montserrat hi ha contínues pujades i baixades, i si es fa a bon ritme es pot fer en poc més de cinc hores. Nosaltres, parant a menjar i fer fotos varem fer-la en 7 hores justes.\nLa ruta surt de Santa Cecília, segueix el camí de l'arrel i al arribar a sota del Cavall Bernat puja per la seva canal. Finalitzada la canal del Cavall Bernat girem cap a l'esquerre dirigint-nos fins a l'agulla del Elefant, que pujarem. Com que la ermita de Sant Salvador està molt aprop la visitarem. Tornarem al Cavall Bernat i pujarem fins a l'ermita de Sant Antoni, d'allí seguirem fins a l'agulla del Cap de Mort, on pujarem i després donarem la volta a l'agulla. Baixarem fins el camí de Sant Jeroni que seguirem fins continuar desviar-nos al camí que ens porta a l'Alabarda Castellena, tornarem de nou al camí de Sant Jeroni i pujarem al cim del mateix nom i tornarem als cotxes baixant pel canal de Sant Jeroni. Una sortida per Montserrat on es visiten llocs força interessants i amb molt bones vistes, amb una bona dosi d'aventura per pasos estrets, grimpades, i trams equipats que si es va a bon nivell i no ens entretenim podem realitzar com a matinal.\nEl dia està núvol, fa vent i fred, a més a més fa poc que ha plogut, per ho que la roca és molla i s'ha de vigilar no relliscar. De Santa Cecília, creuant la carretera, surt un camí, que puja cap a munt, el seguim cap a l'esquerre, és el camí de l'arrel, hi ha marques de GR, i durant 40 minuts el seguim fins arribar a sota del Cavall Bernat, inconfundible amb la seva forma allargada, on veiem un canal i una petita pedra que indica el nom de la canal (ens hem de fixar una mica per veure-la). Ens equipem i comencem a pujar.\nDia gris. Cavall Bernat al fons.\nEls primers metres de la canal s'ha de grimpar una mica, és un tram tapat per arbres on entre roques anem pujant. De seguida s'obre i veiem la pujada, uns 200 metres de pendent d'entre 45 i 60 graus amb trams de cordes que ajuden a pujar-ho. És llarg i cansat, però en uns 20 minuts pot fer-se bé, això sí, s'ha de tirar una mica de braços, i si està mullat, com és el cas, s'han d'extremar les precaucions.\nJosan i Maria venen darrere\nEl grup un cop superat la canal amb el Cavall Bernat radere\nEns apropem a la base però la visibilitat és molt reduida\nDes de la base del Cavall hi ha molt bones vistes de la Paret dels Diables, però avui el temps no acompanya. Com que fa vent i fred no ens entretenim gaire baixem cap avall per un petit corriol i de seguida en un cruilla girem cap a l'esquerre, hi ha marques grogues, per pujar a l'agulla del Elefant. Anem seguint el camí, que en alguns passa a tocar de la cinglera, però el dia està molt tapat i no podem gaudir de les vistes, fins arribar fins arribar\nEl camí passa a tocar de la cinglera però hi ha molta boira i no es veu res\nSeguim el camí, grimpant una mica, arribem a un pas força estret que ens permetrà arribar al cim de l'agulla del Elefant, també coneguda com a agulla de Sant Salvador. Ens treiem les motxil.les i superem el pas, fàcil de fer tot i que una mica incòmode, arribant a dalt de l'agulla.\nPablo al pas estret\nGerard el segueix\nGrup a l'agulla del Elefant\nBaixem per on hem vingut fins retrobar de nou el camí i girem cap a l'esquerre, arribant a l'ermita de Sant Salvador, que es troba dins una balma. Entrem però és molt petita, només una petita habitació on guarir-se del mal temps.\nEl grup a l'ermita de Sant Salvador\nVisitada la petita ermita tornem sobre les nostres passes cap el Cavall Bernat, el passem i ens desviem cap a la dreta per un petit corriol que puja fent zigazagues fins a l'ermita de Sant Santoni. El temps ha empitjorat i encara que no plou fa bastant aire, no es veu gaire i fa fred.\nEl dia cada cop més tapat\nArribem a l'ermita de Sant Antoni, però està ple i no hi ha lloc endins. Aprofitem per menjar alguna cosa. Si pugem a sobre, pel camí que passa pel davant, si fes bon dia hi hauria molt bones vistes de les parets del Diable, però com el dia no acompanya no veiem res. Sense baixar pel camí on hem pujat seguim recte per on hem vingut, passant per la base d'algunes agulles i arribem a l'agulla del Cap de Mort. Hi ha corda d'un parell de metres per pujar-hi i alguns ho fan. Jo ja vaig pujar un altre dia i no ho faig, si el dia fos bo hi hauria bones vistes, però com no ho és no es veu gaire. L'agulla deu el seu nom a la forma que té, sobretot si es mira des d'un camí que hi ha a sota a una certa distància d'ella i es veu frontalment.\nEsmorzant a Sant Antoni\nPablo pujant al Cap de Mort\nIsa el segueix\nPablo baixant l'agulla\nA sobre l'agulla del Cap de Mort\nIsa, Pablo i Josan aprofitem a pujar a l'agulla, la resta passem per l'estret coll i baixem a baix, on ens equipem. Hi ha una cordes que permeten rodejar-la. Millor fer-ho en aquest sentit, des de abaix fins arribar al pas estret per on es puja, doncs al fer-ho en sentit contrari les cordes que fem servir per rodejar-ho no tibarien i la sensació d'inseguretat és més gran. La volta a l'agulla es realitza per una lleixa força estreta que va a 20 o 30 metres d'alçada. Hi ha dues cordes que ens serviran per assegurar-nos i a més ens serviran per pujar en algun punt. En total deuen ser uns 30 metres que es fan en menys de 5 minuts, però s'ha de fer equipat i no s'ha de tenir vertigen. Uns quants del grup rodegem l'agulla.\nIniciem el flanqueig\nIsa i Pablo rodejant l'agulla\nMario fent el flanqueig\nJosan i Mario finalitzant la volta a l'agulla\nUn cop rodejada l'agulla tornem a passar pel pas estret i continuem recte, seguim per una estreta lleixa, hi ha una corda que fa de passamà, però passada la corda la roca està mullada i força inclinada, hi ha alçada i una relliscada pot ser perillosa i donem mitja volta. Si estigués sec no hi hauria problema, però tal com està és millor no arriscar-se, per ho que arribem fins Sant Antoni, baixem al ca camí principal i girem cap a al dreta, passant per sota del Cap de Mort fins arribar al camí de Sant Jeroni.\nPas de lleixa amb passamà on varem donar mitja volta\nTornant cap a Sant Antoni. Darrere Cap de Mort\nEl dia continua tapat\nPassem per sota el Cap de Mort\nArribem al camí que va a Sant Jeroni, el seguim, deixem enrere l'ermitai comencem a pujar per una rampa de ciment. En el moment que fa un gira 90 graus cap a la dreta agafem un camí que surt a la dreta i ens portarà en menys de 5 minuts al cim de l'Alabarda Castellana, cim més alt del Baix Llobregat amb molt bones vites, i el seguim recte, hi ha marques de pintures blaves, fins arribar-hi superant un petit pas amb una corda nuada, fàcil.\nPetit pas delicat\nMario superant el pas de la corda\nGrup al cim de l'Alabarda Castellana\nVistes des del camí\nTornem al camí principal i fem els 200 metres que ens falten per arribar a Sant Jeroni, cim de Montserrat. Fa fred i aire, però com està tant a prop no ens ho podem perdre. Arribem i fem la foto de rigor i iniciem la tornada als cotxes.\nGrup al cim de Sant Jeroni\nUn cop fet el cim tornem pel camí i arribem a l'ermita de Sant Jeroni. Aquí en contes de seguir el camí seguir endavant, fa pujada, fins a trobar una torre elèctrica, a 70 metres de l'ermita, amb marques vermelles. Aquí comença el Canal de Sant Jeroni, que baixa 500 metres en 1 quilòmetre, la pujada es fa molt pesada, i que ens deixarà just al costat de Santa Cecília, on hem deixat els cotxes. És un canal molt vertical on és fàcil caure, sobretot si està mullat, ho bo que té és que hi ha moltes branques que ens poden ajudar per anar-nos frenant o assegurar-nos. Hi ha alguns petits pasos equipats, algun cable, una escala, una cadena. El grup ho baixa amb precaució i després d'una hora arribem els cotxes.\nTram equipat amb escala\nLleixa amb passamans\nTram fina de la canal\nCanal per on hem baixat, molt dret\nCavall Bernat al fons\nArribem a les 3 en punt als cotxes després de 7 hores de marxa i aprofitem per anar a un bar de Monistrol a prendre alguna cosa i parlar una mica. Tot i que el temps no ha acompanyat ha estat una bona sortida i he conegut gent molt maca amb els que segur que compartiré noves sortides.\nPublicat per Petitamuntanya a 00:13 Cap comentari:\nSalt de Sallent i Escletxes de la Freixeneda\nDissabte 17 de Desembre del 2016\nS'acaba l'any i aprofitem per fer una sortida per la Garrotxa. Durant tota la setmana ha està plovent, però dissabte anuncien sol i núvols, sense pluja, cosa que no és certa, doncs al arribar-hi a Sant Privat d'en Bas està plovent, per ho que, com al poble no hi ha cap bar per prendre res anem al poble veí de les Preses a fer un cafè i esperar que el temps millori. Al cap de poc deixa de ploure i ens dirigim cap al punt d'inici.\nLa sortida d'avui té dos atractius especials: veure el Salt de Sallent i també les Escletxes de la Freixeneda. És una excursió d'entre 14 i 16 quilòmetres i d'entre 800 i 1000 metres de desnivell. Segons la pàgina on es miri surt una cosa o un altre: Wikiloc Genic o Wikiloc Sandra Ole.\nSortim de l'àrea de pícnic dels Pins, molt a prop del poble. Aquí trobareu informació: Som de picnic: Els Pins, i seguim la pista que va més o menys paral.lela al riu en sentit ascendent.\nLa intenció és anar primer seguint el riu, veure alguns gorgs que hi han, pujar per un camí i després baixar pel camí de les escales, però s'ha de travessar el riu, que va molt ple després d'una setmana de pluja i sembla una mica temerari, per ho que agafem un camí que va paral.lel riu amunt i ens porta al mateix lloc, és el camí de les Escales, que és molt fàcil de seguir i està molt ben indicat. La idea és un cop a dalt baixar pel camí dels matxos, un altre variant o per algun altre i evitar mollar-nos. Que innocents XD !!!!\nSeguint la pista cap amunt ens apropem a veure el riu, que va molt i molt ple. Tornem a la pista fins que veiem que hem de travessar el riu. Hi ha algunes pedres que en circunstàncies normals evitaria que ens mullessin, però tal com baixava estava clar que no seria així, per ho que girem cap a l'esquerre per un corriol que hi ha\nElena i Jorge observen el riu\nEl riu baixa amb molt aigua i força\nSeguim el corriol, es molt fàcil de seguir, i al cap d'una estona hem de travessar un rierol que baixa amb força aigua. Hi ha algunes roques que amb una mica d'equilibri ens ajuden a passar sense tocar l'aigua.\nSeguim caminant al costat del riu.\nTrobem un nou pas on s'ha de fer equilibris\nEl camí passa al costat d'un ¿freixe? monumental\nCarol i Òscar al costat del riu\nDesprés de seguir el camí que puja seguint el riu al cap d'una estona veiem el Salt de Sallent de lluny, que es veu impressionant. Hi ha una passarel.la que ens permet arribar fins la meitat del riu sense mullar-nos, l'altre meitat de pas s'ha de fer fent servir un parell de troncs, recolzant peus en un i mans en l'altre per arribar a l'altre cantó del riu. És divertit i una mica difícil per estar el tronc mullat, però sense haver plogut es passaria fàcilment.\nVistes del Salt de Sallent\nEl grup passant el tram de passarel.la\nDe nou toca fer equilibris\nUn cop a l'altre cantó del riu el salt es veu millor\nSeguint el camí que fa pujada. Al cap d'una estona arribem a uns indicadors per veure des de a sota el salt. Ens hi apropem. Hi ha una petita pasarel.la, algunes baranes i alguna corda per no relliscar al apropar-nos. S'agraeix, doncs al ploure el camí està enfangat i pot relliscar una mica. Un cop arribats a mirador gaudim de l'espectacle mentre "plou" per la caiguda de l'aigua del salt que esquitxa a gran distància.\nÒscar apropant-se al mirador\nAprofito per fer-me una foto amb el Jorge\nTornem cap enrere i continuem pujant. Trobem alguna corda i alguna grapa que ens ajuda per trams una mica inclinats, sobretot si el terreny està mullat, però que es superen amb facilitat.\nSeguint el camí sense pèrdua arribem a dalt de la cinglera. Travessem una tanca de ferro on hi ha una porta i girem cap a l'esquerre. Al cap de poc gaudim de molt bones vistes sobre la vall i de les cingleres dels voltants. Seguim caminant, el camí passa a tocar de la cinglera entremig d'un gran prat i arribem on s'inicia el Salt de Sallent. Podem abocar-nos fins a tocar del Salt. Impressiona la força amb la que cau.\nCaiguda del Salt de Sallent\nCent metres de caiguda\nHi ha unes pedres que en circunstàncies normals permetrien travessar el riu sense problemes, i seguir el camí (dels Matxos) que baixa de nou a Sant Privat d'en Bas, però no sembla gaire prudent fer-ho, a més les escletxes de la Freixeneda estan en sentit contrari, per ho que tornem enrere i seguim fins on hi havia la porta a la tanca de ferro.\nUn cop arribats a la porta mengem alguna cosa i després seguim en la mateixa direcció, al costat de la cinglera. Les vistes són molt bones. Al cap d'una estona el camí gira cap a l'esquerre i s'allunya de la cinglera. Seguim recte fins que creuen una pista. Aquí, tot i que gairebé no es veu hi ha un corriol que puja i que seguim. El camí es transforma en un corriol i seguim el track, doncs no hi ha camí visible. El terreny està molt enfangat i es fa difícil caminar, doncs rellisca molt.\nEs veuen dos salts\nTravessem un bosc preciós\nAvancem per terreny mullat i relliscós\nDesprés de travessar el bosc arribem a un gran prat que seguim girant cap a l'esquerre durant una estona. Al cap de poc arribem a les escletxes de la Freinexeneda. Aprofitem per dinar i explorar-les una mica. Com no tenim gaire temps fem una visita parcial i no gaire extensa, però és un lloc on podrien estar-nos força estona, doncs són molt i molt maques. S'ha de vigilar una mica, doncs hi ha forats en elles que semblen profunds, encara així en conte es poden visitar sense problemes.\nSeguint el track deixem enrere les escletxes i passem al costat de la cabana de l'anglès. Seguim la pista i sortim de nou a un ampli prat, continuem pel camí fins arribar a una masia, on agafem una pista que passa per sota.\nQuan la pista gira cap a l'esquerre veiem un corriol amb marques de pintura que segueix cap a baixa. L'agarem. És un corriol petit i amb força baixada, que degut a les pluges en algun moment sembla un petit riu. Seguim baixant i baixant, amb l'esperança d'arriva on hem deixat els cotxes sense mullar-nos, però el camí ens obliga a creuar el riu sí on sí, just per on a l'inici de l'excursió no havien volgut fer-ho. Degut a que no veiem cap pas alternatiu ens descalcem i travessem el riu sense problemes. Al cap de poc arribem de nou i marxem ràpid cap a casa, doncs se'ns ha fet tard i tenim compromisos on no podem falta.\nJosan creuant el riu\nTot i que el temps no ha estat el millor i això ens ha fet anar més lent del que pensavem ha estat una sortida molt maca.\nPublicat per Petitamuntanya a 22:51 Cap comentari:


IB3N | Gloria Pazos: “En mediació no hi ha ni vencedors ni vençuts”\nIB3 Notícies > societat > Gloria Pazos: “En mediació no hi ha ni vencedors ni vençuts”\nGloria Pazos: “En mediació no hi ha ni vencedors ni vençuts”\nComença a funcionar als jutjats d'Inca el Servei de Mediació Intrajudicial que vol impulsar la mediació com alternativa per resoldre un conflicte\nAls jutjats d’Inca s’acaba de posar en marxa el Servei de Mediació Intrajudicial. Consisteix en derivar les parts immerses en un procés judicial a una sessió informativa en la qual els proposen optar per la mediació per resoldre un litigi. El Servei ja funciona des de fa un any als jutjats de Manacor però la seva coordinadora, Catalina Llull, es queixa que encara no funciona a ple rendiment. Creu que no ajuda el fet que, en aquests jutjats, els magistrats rotin constantment. En qualsevol cas, Llull anima els jutges, els advocats i els ciutadans a explorar aquesta via. Diu que un conflicte es pot resoldre amb una mitjana de 8 sessions. Una de les coordinadores del servei d’Inca, Gloria Pazos, insisteix que els acords assolits en mediació són sempre millor que una sentència i també és una alternativa més econòmica. “A més, hi ha més grau de compliment perquè són acords voluntaris”, afegeix Pazos. Les dues mediadores recorden que la mediació es pot aplicar en tots els àmbits, des de conflictes familiars fins a mercantils. També diuen que es pot mediar en qualsevol moment del procés judicial, fins i tot quan ja hi ha una sentència. De fet, avancen que en breu els començaran a enviar casos en els quals s’incompleix la sentència i que són susceptibles de mediació. “Són processos que estan bloquejats, com impagats de pensions que s’acumulen des de fa molt temps. Amb la mediació podem aconseguir que les parts seguin i trobin una solució”, diu Pazos.


Portada > L’espai dels traductors > Meritxell Salvany > L’ombra de la sirena\nLa Louise va passar la mà pel taulell de la cuina. Marbre italià. L’Erik l’havia triat personalment durant un dels seus viatges de negocis. A ella no li agradava gens. El trobava massa dur. Massa fred. Si hagués pogut triar, ella hauria preferit la fusta; un roure fosc, probablement. Després va obrir una de les portes de l’armari i va topar amb més fredor. Era llisa i lluent i denotava un gust exquisit depurat de sentiment. Ella, en canvi, hauria combinat el roure fosc del taulell amb uns armaris allmoge de color blanc i pintats a mà, perquè es veiessin les traces del pinzell. La Louise trobava que aquell estil rústic donava molta vida a les superfícies.\nVa fregar amb la mà una de les copes de vi. Eren immenses; un regal de noces dels pares de l’Erik. La va agafar i després la va deixar caure. El vidre es va trencar en mil bocins tan bon punt va picar contra el terra de marbre negre que, per descomptat, també era italià. I és que aquella era una de les opinions que l’Erik i els seus pares compartien: els productes suecs eren tots de segona. Semblava ben bé que les coses, com més lluny les anaves a buscar ––deixant de banda Taiwan, és clar––, més bones eren. Va ofegar una rialla, va estirar el braç per agafar una altra copa i, amb molt de compte de no trepitjar els fragments de vidre amb les sabatilles, se’n va anar de dret fins a la garrafa de vi que tenia damunt del taulell. L’Erik es reia d’ella. Segons ell, si un vi no et costava centenars de corones el litre no valia la pena ni tastar-lo. A ell no se li hauria acudit mai torturar les papil·les gustatives amb un vi que costava només dues-centes corones la caixa. De vegades, per prendre-li una mica el pèl, la Louise li omplia la copa amb el seu vi i el feia passar per algun d’aquells vins tan cursis de França o de Sud-àfrica que a ell li agradaven tant. I, pel que es veia, tot i que costaven un ull de la cara, no eren pas més especials que els seus vins de garrafa, perquè l’Erik no notava mai la diferència.\nAquella mena d’actes de venjança inofensius l’ajudaven a suportar la seva avorrida existència i a oblidar que l’Erik, de mica en mica, l’estava allunyant de les nenes, que la tractava com un drap brut, i que no tenia cap escrúpol a l’hora de posar-li les banyes amb aquell coi de perruquera.\nVa posar la copa sobre el taulell i se la va omplir fins dalt. La porta d’acer inoxidable de la nevera reflectia la seva imatge i la Louise li va dedicar un brindis.\nL’ombra de la sirena. Barcelona: Amsterdam, 2012, 65-66.\nTraduït per Meritxell Salvany


Debat sobre el desenvolupament d'alta qualitat de la indústria farmacèutica intermèdia\nPatrocinat per l'Associació de la Indústria Química de la Xina i realitzat per Zouping Mingxing Chemical Co., Ltd., el seminari sobre desenvolupament d'alta qualitat de la indústria farmacèutica intermèdia es va celebrar a Dezhou, província de Shandong. El tema de la conferència és “intercanvi transfronterer, integració i ...\nZouping Mingxing Chemical avança cap a la planta química digital\nLa línia de producció d'automatització que tenim al davant és la línia de producció intel·ligent actualitzada i transformada per Zouping Mingxing Chemical Co., Ltd. amb una inversió de 100 milions de iuans aquest any. En l'actualitat, els productes químics s'han posat en producció per lots. Segons el gerent general ...\nEl desenvolupament de la indústria API i la indústria farmacèutica són inseparables, fins i tot consistents. S'entén que, a causa de la supervisió ambiental cada vegada més estricta, els fabricants d'API necessiten optimitzar el procés o reduir l'escala de producció en les condicions originals, cosa que deixarà ...


Bàsquet: La victòria en la lliga dóna màximes expectatives a la Copa - Badaweb Notícies\nBàsquet: La victòria en la lliga dóna màximes expectatives a la Copa\nLa Penya s'entrenarà avui amb el punt de mira a la Copa del Rey. La victòria de diumenge a Valladolid ha fet pujar la moral de la plantilla i afronta el torneig a Vitòria amb les màximes expectatives.\nEl DKV Joventut torna a somriure gràcies al solvent triomf de diumenge a Valladolid per 77 a 100. L'equip verd-i-negre va tornar a donar una bona imatge i va fer recordar a estones al conjunt imparable de principis de temporada.\nEl triomf a Valladolid serveix per afrontar amb les màximes garanties la Copa del Reide Vitòria. Divendres, el Joventut s'enfrontarà al Pamesa de València en l'eliminatòria de quarts de final. Un dels més destacats diumenge va ser Pau Ribas, autor de 17 punts, la seva millor marca com a professional. El base de la pedrera reconeix que la victòria a Valladolid és molt important de cara a la Copa.\nPer altra banda, la Penya continua buscant alternatives en el mercat per trobar un substitut de Lónny Báxter. No obstant, sembla poc probable que arribi un reforç abans de la Copa del Rei. Un torneig on si que hi serà Pétar Pópovic, recuperat de la gastroenteritis que el va impedir jugar a Valladolid.


Territori adequarà el tram de Pinós de la carretera B-300 - Regió7\nTerritori adequarà el tram de Pinós de la carretera B-300\nEl projecte, en fase de redacció, té un cost estimat de 2 milions d'euros\nEl departament de Territori i Sostenibilitat assumirà el projecte de condicionament del tram de Pinós de la carretera B-300. En una visita al municipi, el secretari d'Infraestructures i Mobilitat, Isidre Gavín, va anunciar que la redacció del projecte de condicionament d'aquesta via finalitzarà al maig i que posteriorment se'n licitarà l'actuació, que es preveu que tingui un cost estimat de 2 milions d'euros.\nD'aquesta manera es complirà una demanda històrica que l'Ajuntament de Pinós reclamava des de fa més de 30 anys, diu l'alcalde del municipi, Xavier Vilalta. Segons el batlle, l'Ajuntament de Pinós no té recursos per fer el manteniment d'aquest tram i per això fa tants anys que lluita perquè una administració se'n faci càrrec.\nFinalment serà el departament de Territori i Sostenibilitat qui s'encarregarà de fer els treballs de condicionament i posteriorment assumirà la titularitat del vial. «La carretera surt de Calaf i acaba a Pinós. Els 8 quilòmetres que falten per empalmar amb la BV-3002 en aquest moment són competència municipal. Té tot el sentit que la carretera acabi d'arribar fins al terme de Sant Mateu de Bages, empalmi amb la BV-3002 directament i que sigui tota propietat de l'administració», afirma Vilalta en referència a la titularitat del tram afectat.\nEl projecte constructiu que encara es troba en fase de redacció detallarà tècnicament l'actuació que s'executarà i que consisteix principalment en l'eixamplament del vial i la millora del paviment en aquest tram. Es preveu que el vial passi dels 4,7- 5 metres d'amplada que té actualment als 7 previstos.\nVilalta qualifica l'estat actual de la carretera de «deplorable» i assegura que les males condicions del paviment han provocat alguns incidents com punxades de rodes o problemes de manteniment en alguns vehicles, sobretot amb la suspensió. «Fins i tot jo que soc un apassionat de la bici m'he vist obligat a no passar-hi per no punxar», lamenta Vilalta, que afegeix que la carretera s'ha deteriorat més amb el pas del temps perquè «en principi estava pensada per a vehicles de baix tonatge però últimament hi passen camions de pinso, de porcs, tractors, vehicles de gran tonatge que contribueixen a deteriorar la carretera».\nL'adequació de la carretera satisfarà una demanda històrica dels veïns dels pobles que utilitzen aquest vial en el seu dia a dia, ja que el tram de la B-300 afectat sumat a la BV-3002 formen una carretera intercomarcal que surt de Calaf, a l'Anoia, passa pel sud del Solsonès i va a parar a la C-55, la carretera entre Manresa i Solsona, al Bages. Per tant, és una via que utilitzen veïns de tots els pobles de la zona com Salo, Vallma-nya, Pinós, la Molsosa o Castelltallat, entre d'altres.\nEn la seva visita a Pinós per comprovar l'estat del vial afectat, Isidre Gavín va aprofitar per fer una visita al Pessebre Vivent d'Ardèvol per gaudir d'una de les típiques representacions nadalenques més importants de la comarca del Solsonès.


Campanya després de l'ESO | Joventut\nCampanya després de l'ESO\nInici / Projectes / Campanya després de l'ESO\nLa campanya Desprès de l'ESO és un programa d’orientació educativa que s’ofereix a través del PIDCES, Programa d’Informació i Dinamització als Centres de Secundària, i el SIAJ des de fa més de 10 anys. Es realitza durant els primers mesos de cada any.\nEstà formada per tres accions:\nXerrades concertades amb els centres educatius, públics i concertats.\nCicle de xerrades obertes i taules rodones en horari de tarda-vespre\nAssessories individualitzades amb cita prèvia\nXerrades concertades amb els centres educatius, públics i concertats.^\nL’alumnat i professorat de 4t d’ESO (menys un centre que, a partir de la seva petició, es realitza a 3r d’ESO) de tots els centres de Vilafranca, es desplacen a l’edifici del Servei de Joventut per assistir a la xerrada informativa que s’ofereix des del SIAJ. La xerrada es centra en totes les opcions educatives un cop s’acaba la secundària i els recursos formatius de tota mena, existents actualment al territori. A més de la xerrada, es visita una exposició sobre estudis i s’ofereix una Mostra Educativa amb material que cedeix el Departament d’Ensenyament i els centres que ofereixen estudis postobligatoris de la comarca de l’Alt Penedès.\nTambé s’edita una Guia Informativa amb totes les opcions que hi ha després de la secundària obligatòria amb l’oferta formativa de la comarca. Aquesta guia es facilita a tot el professorat i també es pot consultar i imprimir des del web.\nCicle de xerrades obertes i taules rodones en horari de tarda-vespre^\nAdreçades a l’alumnat i famílies:\nXerrada informativa: Després de l’ESO... què? El procés de decisió (sobre les diferents opcions i oferta de la comarca, i una part d’orientació).\nTaula rodona: Els cicles formatius, una bona opció (amb la participació d’alumnat de diferents cicles formatius i itineraris).\nTaula rodona: Vull fer batxillerat: quines opcions tinc? (amb la participació d’alumnat que està fent batxillerat o que l’ha acabat, i també de professorat).\nAssessories individualitzades amb cita prèvia^\nLa durada de cada assessoria, és d'1 hora i hi poden assistir l’alumne sol/a o acompanyat de la família.


Reunió de la Plataforma per la Llengua amb l'Ajuntament de Sagunt | Notícies | Plataforma per la Llengua\nReunió de la Plataforma per la Llengua amb l'Ajuntament de Sagunt\nEl representant de Plataforma per la Llengua al País Valencià, Manuel Carceller, s'ha reunit amb Josep Manuel Tarazona, regidor de Cultura i Normalització Lingüística de Sagunt.\nEl regidor de Cultura i Normalització Lingüística de l'Ajuntament de Sagunt, Josep Manuel Tarazona s'ha reunit amb Manuel Carceller, delegat de la Plataforma per la Llengua al País Valencià. En la trobada s'ha acordat donar suport, des de l'Ajuntament de la capital de la comarca del Camp de Morvedre, a la divulgació en el sector de l'ensenyament de les publicacions Que faig si, de caràcter sociolingüístic, i Buna al valencià, adreçada a la comunitat de nous veïns d'origen romanés.\nIgualment l'Ajuntament de Sagunt s'adherirà a la campanya «A taula en valencià», a favor del consum de productes etiquetats en la llengua pròpia. «L'Ajuntament de la ciutat de Sagunt vol així manifestar, des de l'inici del nou govern municipal, la voluntat de col·laborar amb Plataforma per la Llengua, a favor de l'ús del valencià», segons ha manifestat el regidor Josep Manuel Tarazona. També han acordat que Plataforma participarà en alguna mostra cultural a Sagunt, com ara una Fira del Llibre en valencià, que l'Ajuntament estudia organitzar en els propers mesos.\nDes de Plataforma hem demanat als representants del nou govern de l'Ajuntament de Sagunt iniciatives cap a una societat unida per la llengua pròpia. «El valencià és un element necessari per a la inclusió social -explica Carceller-. A través de l'adopció de la llengua pròpia, podem facilitar el procés d'adaptació social de les persones nouvingudes, a la vegada que fem del valencià la llengua comuna de la vida pública, en el context d'una societat multilingüe».\nManuel Carceller s'ha entrevistat també amb el tècnic de normalització d'aquest Ajuntament, Òscar Pérez Silvestre, al qual ha agraït la seua col.laboració en la revista de l'entitat, La Corbella, de juny del 2015.


A CARTOGRAFIAR I DIVULGAR LA LITERATURA\nCamps i Arbós\nEL PROJECTE I L’AUTOR\nSobre les relacions entre paisatge i literatura, Mariàngela Villalonga ha escrit el se-güent:«La petjada de la paraula escrita sobre el territori sempre ha estat un gran atractiu. Resseguir el territori amb un llibre a la mà que descrigui aquest territori, o recrear la vi-sita a un territori amb un llibre escrit en el mateix indret són, doncs, atractius que es desprenen de l’afirmacióprimera» (Villalonga, 2011: 66). Uns mots que, sens dubte, signaria Llorenç Soldevila (Monistrol de Montserrat, 1950), un dels millors especialis-tes en la didàctica de les ruespecialis-tes literàries al nostre país. Una proposta que té com a objec-tiu primordial«intensificar aquesta interrelacióentre els paisatges que contemplem i sentim i els que ens defineixen. I entre ambdós mons, hi ha gairebé sempre un nexe: la paraula, els mots, que descriuen, perfilen i essencialitzen el paisatge extern amb la secre-ta veu de l’esperit, del paisatge interior» (Soldevila, 2006: 388). Les rutes han esdevin-gut, des dels seus inicis, una proposta interdisciplinar que, amb la literatura com a pal de paller, agrupa matèries tan diverses com l’art, la història, la geografia, el folklore, la botànica o la zoologia.\nProfessor titular de la Universitat de Vic, Soldevila és autor d’una vasta bibliogra-fia sobre els intrínsecs lligams entre literatura, territori i ensenyament, que arrenca d’uns treballs que va elaborar per a i amb els alumnes de l’INS Alexandre Satorras, de Mataró, on va exercir la docència durant gairebé trenta anys:Una ruta planiana. Guia de viatge\n(1988),Pla de viatge(1988) iEl Montseny i les Guilleries: paisatge, mite i literatura\n(1990). També va dirigir, a la dècada dels noranta del segle passat,«Els escriptors i el país», una col·leccióprematurament estroncada, a l’Aixernador Edicions, des de la qual va donar a conèixer diverses propostes que ja no es concebien només per a l’ensenyament sinóque es plantejaven també per al públic adult (els usuaris del turisme cultural, en altres mots) i que giraven al voltant d’escriptors:Jacint Verdaguer. Deu rutes literàries(1992 i 1995), del mateix Soldevila;Salvador Espriu i Sinera(1992), de Carles Móra;J. V.\nFoix. Cinc rutes literàries(1993), de Manuel Carbonell i Carmen Sobrevila; iJoan Ma-ragall. Deu rutes literàries(1995), de Glòria Casals; mites:El Comte Arnau (i el Comte Mal). Tres rutes literàries(1994), de Josep Camps i Llorenç Soldevila; i indrets:Sant Llorençdel Munt. Tres rutes literàries(1993), de Encarna Ciuraneta, Jaume Closa i Do-lors Requena, i Montserrat. Rutes Literàries(1997), de Maria-MercèBruguera i Joan Ducrós, aquesta darrera en una col·lecciónova d’Edicions de La Magrana, que volia ser continuacióde la iniciada a l’Aixernador Edicions. La cartografia literària també ha tin-gut una notable presència en les monografies que va publicar Soldevila a la col·lecció «Les Eines» d’Edicions Proa, que dirigíentre 1999 i 2011:Una novel·la són paraules. Introduccióa l’obra de MercèRodoreda(2000),Amb tinta blava. Literatura catalana a les Balears i Pitiüses(2001), novament amb Josep Camps,Ruta literària de Miquel Mar-tí i Pol(2004),Tot Porcel(2008) iAgustí Bartra. Poeta auroral(2009). Tampoc no ens podem estar d’assenyalar els múltiples articles sobre el món de les rutes literàries escam-pats entre les més prestigioses revistes del ram i que, per qüestions d’espai, no podem referenciar; només voldríem apuntar l’assaigUna proposta d’educacióintegral. Ruta li-terària al Montseny(1994) que sintetitza, ara des d’un punt de vista eminentment teòric, bona part de les propostes de l’autor sobre la qüestióque ens ocupa.\nHem fet referència a les publicacions i a l’activisme de Soldevila perquè, en certa manera,Geografia literàriaes pot considerar com la culminacióde la seva trajectòria com a divulgador—i estudiós—de la literatura catalana. Una proposta que s’insereix, com el títol reflecteix, en el marc de la geografia literària; Michel Collot, un dels seus màxims estudiosos, en remarca l’interès, que depassa l’àmbit estrictament acadèmic:\n«On assiste donc à une convergence remarquable entre les deux disciplines, les géo-graphes trouvant dans la littérature la meilleure expression de la relation concrète, affec-tive et symbolique qui unit l’homme aux lieux, et les littéraires se montrant de leur côté de plus en plus attentifs à l’espace où se déploie l’écriture»(Collot, 2014: 10). És oportú\nrecordar que Soldevila és l’impulsor, amb el professor de la Universitat de València, Alexandre Bataller, del«Congrés Internacional Geografies Literàries», del qual ja s’han celebrat dues edicions, València (2012) i Vic (2014), i que ha generat la publicacióde materials de referència sobre el tema comUn amor, uns carrers. Cap a una didàctica de les geografies literàries(2014), a cura del mateix Bataller i Héctor H. Gassó, iPels vells carrers del poble. Territori, marca, educaciói patrimoni(2015), a cura de Jordi Chumi-llas i Ricard Giramé.\nEls volums que integrenGeografia literàriahan de conformar una obra magna, enca-ra en procés de redacció, que vertebrarà els autors i els textos que han configurat la nació\ni la cultura catalanes, fonamentalment en els dos darrers segles. Un projecte concebut amb una finalitat evident: abraçar tots els territoris de parla catalana amb la voluntat de dotar-los d’un instrument de consolidaciócultural similar al que disposen països euro-peus com ara Alemanya, Gran Bretanya o França. I fer-ho mitjançant dues plasmacions distintes i, tanmateix, complementàries: la impresa i la informàtica. Publicats per Edici-ons Pòrtic amb l’ajut inestimable d’instituciEdici-ons (la Diputacióde Barcelona i la Universi-tat de Vic), d’ajuntaments (Barcelona, Sort, Balaguer i el Pont de Suert) i de mecenatges particulars (Pinsos del Segre i Mas Blanc Jové), el contingut dels volums que conformen\nCo-marques lleidatanes, l’Alt Pirineu i l’Aran, III. CoCo-marques tarragonines i Terres de l’Ebre, IV. Comarques gironines, V. Illes Balears i Pitiüses, VI. País Valencià, VII. Les Franges: Andorra, Alguer, Catalunya del Nord i Franja de Ponent, VIII. Barcelona Nova, IX. Bar-celona Vella i X: BarBar-celona Nova i el Barcelonès. A manera d’annex, hi ha projectat un darrer volum, XI. Universos literaris, centrat en una cinquantena d’escriptors nascuts entre 1846 (Narcís Oller) i 1951 (Ferran Torrent). A més, cada llibre va prologat per un autor (creador o assagista) arrelat al territori que es descriu. Un incís sobre la llengua dels materials escollits: amb puntuals excepcions, Soldevila, de manera justificada, selecciona només textos escrits originàriament en català i, en conseqüència, deixa fora de la tria pas-satges d’obres redactades en altres llengües encara que s’ambientin en ciutats o pobles del nostre país. Un exemple del que afirmem seria l’absència de la coneguda novel·la de Car-men Laforet,Nada (1945), l’accióde la qual discorre a la Barcelona de la immediata postguerra, en indrets tan emblemàtics com el carrer Aribau, la plaça de la Universitat o el Raval. Aixímateix els volums publicats demostren un coneixement del territoriin situ\nper part de Soldevila, que, a més, ha realitzat la majoria de fotografies que l’il·lustren. Pel que fa referència al contingut, cadascun dels textos proposats va precedit d’un davantal que aporta una informaciósintètica, gens erudita com ja veurem, sobre l’espai geogràfic escollit per a efectuar la lectura (pobles, ciutats, parcs naturals, cims, estanys, valls, san-tuaris, fonts, etc.) o bé sobre el seu autor.\nELS VOLUMS PUBLICATS\nCronològicament el primer volum que es va publicar fouComarques barcelonines\n(2009). Joaquim Molas, catedràtic de Filologia Catalana a la Universitat Autònoma de Barcelona i, posteriorment, a la Universitat de Barcelona, a la presentaciója assenyalava alguns dels trets de la proposta de Soldevila. En primer lloc, la defineix com«una obra ambiciosa i singular»; segonament, en remarca la imbricacióde tres àmbits: l’excursio-nisme, la docència i la literatura; perúltim, la diversitat de textos, gèneres i autors. I, al-hora, posa l’accent en la seva utilitat en tant que la nova metodologia en l’ensenyament de la literatura i les necessitats de la societat de consum—i la inevitable globalització— «han convertit en llocs obligats de peregrinacióels itineraris més modestos d’una biogra-fia. O d’una ficció. I els subratllen amb la lectura d’alguns textos significatius» (Molas, 2009: 7-8).\nSoldevila falca el volum amb una introducció(2009: 9-14) que, de fet, és una propos-ta d’anàlisi de les relacions entre paisatge, literatura i memòria. Significativament l’en-capçala amb una citacióde Josep Pla, que ve a ser tota una declaracióde principis:«El paisatge us fa comprendre la literatura, perquèla literatura és la memòria del paisatge en el temps». Deixant al marge el primer apartat, les notes personals en quèSoldevila expo-sa la seva dilatada experiència a l’hora«d’aprendre i de desvelar els secrets de la història, la petita i local, la gran i la nacional, de la nostra literatura», i el seu concepte del país (a partir d’aquella coneguda màxima planiana de saludar dient«bon dia» i que et contestin\namb un altre«bon dia», amb tota naturalitat), els altres dos apartats de la introducciósón uns breus assaigs sobre el tema que comentem. El primer esbossa el paper dels intel-lectuals catalans en la construcciód’una tradicióliterària que va permetre, amb el decurs dels anys, configurar un imaginari col·lectiu: des de les antologies nascudes en el darrer terç del seglexixamb la pioneraEloqüència catalana. Fragments escullits en prosa y en vers de diferents autors catalans, mallorquins y valencians per a exercitar els noys d’es-tudi en los diferents tons de lectura(1884),de Francesc Fayós fins aPaisatge de Catalu-nya(1990), de Joaquim Molas, que ben bé pot considerar-se com un precedent del llibre que estem comentant. El segon és una aguda reflexiósobre el concepte de«lloc literari». Soldevila ens en proporciona una tipologia de casos concrets, que podríem sistematitzar en els següents: l’indret on va néixer, viure, produir o morir un escriptor; les cases museu; els llocs on són soterrats alguns autors; els motius immortalitzats per algun text; els paratges on transcorre la trama d’algunes novel·les o els espais naturals evocats per autors diversos. Quant a la tria de textos, paga la pena insistir en un parell de qüestions que remarca Molas a la presentaciói que podem aplicar a la resta de volums deGeografia literària. D’una banda, la multiplicitat genèrica: el llibre recull poemes, narracions, cartes, notes de diari, escenes teatrals, cançons, cròniques periodístiques i fragments d’assaig. De l’altra, la se-lecciód’autors. I en aquest punt és bo observar com Soldevila no només fixa la seva atencióen aquells autors canònics, sobre els quals es fonamenta la nostra tradició literà-ria, sinóque també dóna veu als considerats menors, aquells a qui els més reputats dicci-onaris de literatura els dediquen escasses ratlles o bé hi són absents.\nSeguint un estricte ordre alfabètic, el volum ofereix un detallat recorregut per deu comarques barcelonines: Alt Penedès, Anoia, Bages, Baix Llobregat, Berguedà, Garraf, Maresme, Osona, Vallès Occidental i Vallès Oriental. Voldríem posar de relleu, amb al-guns exemples, la tasca descriptiva i interpretativa de Soldevila: les acurades explicaci-ons sobre el cementiri d’Arenys de Mar a propòsit de la tomba de Salvador Espriu; el paper de la Font del Desmai, a Folgueroles, el centre de les reunions dels components de l’Esbart de Vic, amb Jacint Verdaguer al capdavant, i de la Biblioteca de Terrassa, on hi havia hagut la fàbrica Torredemer, que servíper a recrear el Vapor Rigau a la novel·la de Jaume Cabré,La teranyina(1984); o la presentacióde l’església de Montmany, al muni-cipi del Figaró, en quèRaimon Casellas va situar l’acciódel cèlebre relatEls sots feré s-tecs(1901). De vegades, enmig d’aquesta informació, hi apunta una nota crítica respecte a la conservaciódel patrimoni: així, a propòsit del Mas Pitarra a Cervelló, s’afirma que\n«avui no té res d’idíl·lic. Les urbanitzacions han profanat el paisatge i el mas és una autè n-tica ruïna» (Soldevila, 2009: 82). Unes simples dades permeten fer-nos a la idea de l’exemplar tasca de recopilacióduta a terme per Soldevila en aquest volum: el nombre d’autors antologats és de dos-cents u i el de fragments, de cinc-cents deu, que abasten des dels trobadors (un poema de Guillem de Berguedà) fins autors nascuts a la segona meitat del seglexxcom Josep Masats, Perejaume o Xavier Lloveras.\nComarques lleidatanes, l’Alt Pirineu i l’Aran(2014) l’encapçala un suggestiu pròleg de Xavier Macià, professor de Filologia Catalana a la Universitat de Lleida, qui remarca que és el volum de la col·leccióque«segurament demanava amb més urgència una mono-grafia d’aquest tipus» ja que«no comptàvem, fins a la data, amb una obra de conjunt com aquesta, tan exhaustiva i explícitament centrada en la interrelacióde paisatge i creació\nliterària» (Macià, 2014: 7-8). Val a dir que el títol comptava amb un notable precedent: els cinc llibres que constitueixen la magna obra de Vidal VidalLes rutes de Ponent (1986-1998) que, tanmateix, no abastaven la totalitat de les comarques ponentines; a més, és clar, d’uns interessos molt diferents ja que Vidal donava preferència als esdeveniments històrics en detriment dels literaris. Soldevila estructura el volum en onze comarques lleidatanes (Alt Urgell, Alta Ribagorça, Garrigues, Noguera, Pallars Jussà, Pallars Sobirà, Pla d’Urgell, Segarra, Segrià, Solsonès i Urgell) i la Val d’Aran. Com és obvi, i impossi-ble, no es tracten tots els pobles i ciutats de cada comarca sinóaquells que l’estudiós considera que posseixen textos d’una entitat literària remarcable. Això explica que una comarca com les Garrigues se cenyeixi només a quatre pobles: Arbeca, les Borges Blan-ques, Juneda i la Granadella mentre que el Segrià es limiti a Lleida, la capital, i a Sarroca de Lleida, deixant de banda localitats com Alguaire (on va néixer l’historiador Josep Lladonosa i on es troba ubicat el seu arxiu particular). Si es mira el volum des d’una pers-pectiva literària, és d’agrair que, a més, de presentar aquells autors que es considerarien imprescindibles com J. V. Foix a Lladurs, Guillem Viladot a Agramunt, Màrius Torres i Josep Vallverdúa Lleida, Jordi Pàmies a Guissona, o Jaume Cabré, Pep Coll i Maria Bar-bal al Pallars, hi hagi també espai, com és habitual a la col·lecció, per aquells que avui dia no gaudeixen de bona salut literària o del reconeixement que es mereixen: en serien una mostra els germans Ramon i Joan Baptista Xuriguera (del primer, a més, s’ofereix el pas-satge d’una novel·la que encara roman inèdita,Tres nits), Joan Duch i Arqués i Joan Bar-celói Cullerés (ambdós prematurament desapareguts) o Francesc Pascual Greoles (tal vegada el narrador més popular del Pla d’Urgell).\nEl volumComarques tarragonines i Terres de l’Ebre(2013) presenta idèntica estruc-tura que el dedicat a les terres de Ponent ja que es divideix en deu capítols que correspo-nen a les comarques que engloben el títol i ordenades alfabèticament: Alt i Baix Camp, Baix Ebre, Baix Penedès, Conca de Barberà, Montsià, Priorat, Ribera d’Ebre, Tarragonès i Terra Alta. El precedeix un succint pròleg de Josep Murgades, catedràtic de Filologia Catalana de la Universitat de Barcelona, que considera el llibre«un sòlid maómés en el bastiment de la tradiciógeoliterària del nostre país» (Murgades, 2013: 7). Les propostes de Soldevila sobre el territori tarragoníi ebrenc serveixen per a trencar tòpics establerts: fixem-nos, si més no, en l’exemple de Valls que no queda reduït a la figura de Narcís Oller—que és l’autor predominant, això sí, i que ha estat objecte de la monografia didàc-ticaNarcís Oller: una ruta literària per Valls(2009)—sinóque hi incorpora textos que, d’entrada, podrien sorprendre el lector com són els d’Eugeni d’Ors, Josep Anselm Clavé (òbviament el poema«Los xiquets de Valls») o Josep Maria de Sagarra. També paga la pena remarcar la tasca detectivesca a la recerca de les cases familiars d’autors com Joa-quim Maria Bartrina, Gabriel Ferrater i Xavier Amorós a Reus; Ventura Gassol i Joan Puig i Ferreter a la Selva del Camp o Antoni Rovira i Virgili, Manuel de Montoliu, Josep Yxart i Domènec Guansé a Tarragona. Mencióespecial mereix el tractament d’aquesta darrera ciutat (una monografia en ella mateixa) en què, semblantment a Valls, hi detectem la presència de textos no només d’autors tarragonins de naixença o d’adopciócom Josep Pin i Soler (no hi podia faltar La família dels Garrigas), Josep Antoni Baixeras, Joan Antònio i Guàrdias, Olga Xirinacs, Joan Cavallé o MagíSunyer sinótambé d’altres, poc o gens arrelats a la ciutat, com serien Josep Carner o Vicent Andrés Estellés.\nUna configuracióben distinta tenen els volums dedicats a Barcelona, que dibuixen un magnífic tríptic sobre les relacions entre els escriptors i la capital. Un treball que compta-va amb els remarcables precedentsLa Barcelona literària(2003), de Carles Carreras, i\nPassejades per la Barcelona literària(2005), de Sergio Vila-Sanjuán i Sergi Doria. El volum sobre laBarcelona vella(2014), prologat per Lluís Permanyer, periodista i cronis-ta de la ciucronis-tat, abraça el primer districte, que inclou els barris de la Barcelonecronis-ta, el Gòtic, la Rambla, el Raval, i Sant Pere, Santa Caterina i la Ribera. Breu: la Barcelona de dins les muralles, la primigènia. Amb l’exemple que presentem és fàcil adonar-se novament de la tasca de recerca i síntesi que impregna el volum: és obvi que a la Barceloneta hi ha d’ha-ver textos de Joan Salvat-Papasseit i de Tomàs Garcés, fills del barri, però també n’hi d’altres d’autors amb qui, a priori, no hi comptaríem com són Narcís Oller i Sergi Pàmies; d’altra banda, Soldevila no se serveixúnicament dels indrets més coneguts (com la Torre del Rellotge) sinóque n’incorpora, a l’itinerari, de ben recents com els hotels Arts i Vela o el Maremàgnum. I, a més, ho fa amb textos gens falaguers en tant que critiquen aquestes edificacions faraòniques. Altres aspectes del volum que voldríem ressaltar és la presència de llibres de les darreres fornades comXocolata desfeta(2010) de Joan-Lluís Lluís o\nCabaret Pompeia(2011) d’Andreu Martín. O la reivindicaciópolítica (i el record també) en un espai tristament cèlebre com va ser laJefaturade la Via Laietana, gràcies a un col-pidor text autobiogràfic de Joan Triadú. O la reescriptura de textos per part d’un l’autor expressament per a laGeografia literària: n’és una mostra el retrat que va efectuar Josep M. Castellet de Jaime Gil de Biedma. O l’afany divulgador, que és el que presideix la versióactualitzada deLo somnide Bernat Metge. O, perúltim, la informació(de vegades, una autèntica mina de coneixements) que no cau en la banal erudició: seria el cas de la Llotja en quèno només es descriu l’edifici sinótambé se’ns apropa a la festa dels Jocs Florals, que s’hi celebrà des de mitjans del seglexix, i als guanyadors i als poemes que van ser premiats.\nEls dos volums que conformenBarcelona nova(2014) iBarcelona nova i el Barce-lonès(2015) tracten la resta de districtes de la ciutat: en el primer, Eixample, Sants-Montjuïc, les Corts i Sarrià-Sant Gervasi; en el segon, Gràcia, Horta i Guinardó, Nou Barris, Sant Andreu i Sant Martí. I, novament, cada districte resta dividit pels barris que l’integren. Com ja s’ha indicat oportunament a propòsit dels volums anteriors, això no vol dir que s’incloguin tots els barris sinónomés aquells que presenten textos d’una cert inte-rès literari: per aquest motiu a les pàgines dedicades al districte de Sant Andreu hi són absents els barris de la Sagrera, Trinitat Vella, Baróde Viver i Navas. Particularitzant en\nBarcelona nova, el volum està encapçalat per un pròleg de caire memorialístic de Josep M. Benet i Jornet en quèel conegut dramaturg—nascut a la cruïlla de les Rondes de Sant Antoni i Sant Pau—desgrana records d’infantesa i de joventut durant la postguerra. Del llibre, en voldríem assenyalar alguns aspectes que ens han cridat l’atenció: el procés de reconstruccióliterària d’edificis avui dia inexistents com la cafeteria Oro del Rhin, a la cantonada entre la Gran Via i la Rambla de Catalunya, els magatzems Capitolio, al carrer Pelai, o l’antiga seu d’Edicions 62, al carrer Provença; l’afany amb quès’inventaria les cases on van néixer, entre d’altres, Josep Palau i Fabre, Joaquim Molas—de qui se’ns ofe-reix un relat inèdit en quèdescriu com era el seu barri (l’Eixample Dret) al llarg dels anys quaranta del segle passat—o Montserrat Roig; o el recorregut pel cementiri de Montjuïc\na partir de les tombes, entre d’altres, de Jacint Verdaguer, Àngel Guimerà, Josep Carner, Joan Vinyoli, i Manuel de Pedrolo. Un apunt sobre els textos seleccionats: a banda dels que, de nou, mostren una rabiosa actualitat, seria el cas dePlans de futur(2013), de Mà-rius Serra, voldríem fer esment de la presència de cançons com pot ser«El meu carrer», de Joan Manuel Serrat, per a ser llegida al carrer Poeta Cabanyes, al Poble Sec, on va néixer el cantautor, i que responen a l’intent de dignificar—i reivindicar—un gènere popular del qual Soldevila és un especialista.\nAltramentBarcelona nova i el Barcelonèsconté una nova presentacióde Joaquim Molas que, ni que sigui de manera simbòlica, vindria a tancar el cercle que integren els deu volums que tracten específicament de geografies literàries. El treball conté interes-sants reflexions sobre el procés de construccióde la ciutat, que englobaria les que consi-dera com a tres Barcelones: la«vella», la nascuda entre muralles; la dels pobles, que van ser absorbits gradualment per l’expansióde la ciutat; i l’Eixample, la«nova», que va co-hesionar les altres dues. O bé la insistència en els criteris de la tria d’autors per part de Soldevila:«D’aquíque el conjunt constitueixi una mena de gran compendi històric, que barreja els poetes més alats amb els novel·listes més incisius, i aquests, amb els memoria-listes i cronistes més conscienciosos i, fins, de manera esporàdica, amb algun dramaturg. I que, a la vegada, contingui, com l’Arc de Sant Martí, tots els colors de l’espectre, des dels clàssics més purs als innovadors més audaços» (Molas, 2015: 13). Una tasca integra-dora que no només afecta, com ja hem posat de relleu, els autors sinótambé els espais li-teraris. Vegem-ne un parell de mostres. Al barri de Porta, al districte de Nou Barris, hi ha espai per a la tomba del poeta i dramaturg Ignasi Iglésias, al cementiri de Sant Andreu, però també per al local d’oci Heron City. Un contrast que també trobem al districte de Sant Martíon hi trobem pàgines que tracten de Xavier Benguerel o del cementiri del Po-blenou, amb les tombes d’Anselm Maria Clavé, Narcís Oller i Marià i Albert Manent, però també n’hi ha de dedicades a indrets, diguem-ne emblemàtics, de la modernitat com\nsónDiagonal Mar o la Vila Olímpica. El volum, com ja indica el mateix títol, es comple-ta amb les poblacions que formen part de la comarca del Barcelonès: Badalona (desta-quem els textos que es refereixen a Sant Jeroni de la Murtra i la casa de Pompeu Fabra o bé la utilitzacióque es fa de la celebrada trilogia de Julià de JòdarL’atzar i les ombresper il·lustrar el Passeig Marítim o els carrers Cervantes i Guifré), l’Hospitalet de Llobregat, Sant Adrià del Besòs i Santa Coloma de Gramenet.\nCom hem anat apuntant, l’esforç ingent de Soldevila permet recuperar (o donar a conèixer) autors que romanien en el més lamentable oblit. Uns noms solament: Jaume Boloix i Canela, Teresa Castellà, Ramon E. Bassegoda, AgustíVilar, Àngel Pons Guitart, Salvador Soler i Forment, Ramon Garriga, Antoni Corneig o Carme Meix. Posats a filar prim, i donat que la tria és sempre opinable, podria ser que, a algun usuari, li hagués agra-dat trobar-hi altres escriptors i textos. Aixíqui signa aquest paper, nascut a la vila mares-menca de Calella, hagués volgut que hi aparegués Felip de Saleta, un poeta romàntic força desconegut, això sí. O bé la presència a Siurana d’algun passatge de la novel·la In-certa glòria(1956), de Joan Sales, que s’emmarqués en el llogarret on l’escriptor barceloní\ntenia casa i on va voler ser enterrat. Un problema de fàcil solucióen tant que la pàgina web,endrets.cat, que complementaGeografia literàriaes va actualitzant amb la desco-berta de nous autors o de llocs literaris a partir dels suggeriments dels lectors. Per tot\nplegat, l’opciópresa per Soldevila sobre aquesta qüestiós’ha de jutjar pel que ens ofereix\n—que és molt—i no pel que voldríem que fos.\nCom tota peça ben feta, els volums es completen amb una bibliografia en quès’indica la procedència dels textos, estructurada per comarques; un utilíssimíndex onomàstic; i un innovadoríndex de posicions GPS de cadascun del llocs literaris esmentats.\nLa versióinformàtica deGeografia literàriaa quèhem fet referència,endrets.cat, impulsada per la Universitat de Vic i patrocinada per la FundacióBanc de Sabadell, la Institucióde les Lletres Catalanes, l’Enciclopèdia Catalana i el Grup 62, es troba disponi-ble a Internet. De concepciónotablement distinta a la que presenta l’associacióEspais Escrits. Xarxa del Patrimoni Literari Català(www.espaisescrits.cat) i que és, tanmateix, d’una gran utilitat, inclou els materials que són difícils d’encabir en un llibre convencional per limitacions d’espai i tècnics: fotografies, connexions a d’altres webs, links diversos (gastronòmics, didàctics, meteorològics...), audiovisuals, plasmaciódels indrets literaris en les cartografies de Google maps amb les corresponents coordenades o textos amb la veu dels autors o amb d’altres veus. O un conjunt de blocs que permeten la interaccióamb els usuaris i, d’aquesta manera, s’aconsegueix millorar els continguts de l’obra amb macions per part d’aquests. Ara bé, possiblement l’aspecte més rellevant del suport infor-màtic és que, a banda de contenir els textos difosos en paper, n’acull molts d’altres que no hi han tingut cabuda però que són indicats, en el llibre, amb la marca@endrets.catal final de la presentacióde cada lloc literari.\nEn el moment de redactar aquestes línies, el programa informàtic, que s’actualitza constantment, permet fer una cerca per autors (més de cinc-cents), textos (gairebé tres mil), indrets (uns mil cinc-cents), i rutes (tres que corresponen a Jacint Verdaguer, Miquel Martíi Pol i la ciutat de Berga). Exemplifiquem la magnífica tasca d’Endrets amb la cer-ca d’un indret, la Font de les Paitides, situada al terme de Viladrau, en el massís del Mont-seny: al web s’indica el municipi i la comarca a quèpertany i les coordenades, hi apareix una explicaciósintètica del lloc i, perúltim, la referència biogràfica dels autors que n’han parlat, Jaume Bofill i Mates (que signava poèticament amb el pseudònim de Guerau de Liost) i AgustíBartra, de qui es reprodueixen els poemes«La font de les Paitides» i«La cançóde la Paitida».\nGeografia literàriaés, en definitiva, un projecte adreçat a àmplies capes de la socie-tat: els seus lectors no han de serúnicament docents, estudiants o turistes (la seva forma\nallargada és l’habitual d’una guia turística) sinótambé gent apassionada per la literatura, la història i la geografia. Nogensmenys, es tracta d’un aplec de volums que s’ha convertit, des del moment de la seva publicació, en una aportacióde primer ordre per al coneixe-ment de la cartografia literària del nostre país. Per tot plegat, fem vots perquèen un futur no gaire llunyà el conjunt de laGeografia literàriasigui una realitat.\nCollot, Michel (2014):Pour une géographie littéraire. París: Éditions Corti.\nMacià, Xavier (2014):«Pròleg», dinsSoldevila, Ll.:Comarques lleidatanes, l’Alt Piri-neu i l’Aran. Barcelona: Pòrtic, p. 7-8.\nMolas, Joaquim (2009):«Pròleg», dinsSoldevila, Ll.:Comarques barcelonines. Bar-celona: Pòrtic, p. 7-8.\nMolas, Joaquim (2015):«Pròleg», dinsSoldevila, Ll.:Barcelona nova i el Barcelonès. Barcelona: Pòrtic, p. 7-8.\nMurgades, Josep (2010):«Pròleg», dinsSoldevila, Ll.:Comarques tarragonines i Terres de l’Ebre. Barcelona: Pòrtic, p. 7-8.\nSoldevila, Llorenç (2006):«La creacióliterària del paisatge. Menorca com a exemple», dinsCuadros i Vila, I. (ed.):Paisatge, territori i societat a les terres de parla cata-lana. Valls: Cossetània Edicions, p. 387-398.\nSoldevila, Llorenç (2009):Comarques barcelonines. Barcelona: Pòrtic.\nVillalonga, Mariàngela (2011):«Simbologia literària del territori», dinsLiteratura, territori i identitat. Girona: Curbet Edicions, p. 61-74.\nDescargar ( - 9 página - 229.45KB)\nProjecte de treball sol licitat per la Regidoria de Participació i Territori, Aj...\nAlguna de les entitats esmentades a nivell de ciutat (però que no hi són (situades) dins d'aquest districte) són el grup “Mujeres pa lante” o “Sindillar”, en les quals n'hi ha una\nAportació al coneixement de la distribució danostracis i notostracis (Crustacea...\nActualment, la presència al nord dels Paï- sos Catalans de Triops cancriformis, espècie relativament freqüent a la península Ibèrica (taula 3 annex; Alonso, 1996), és escassa i\n: BÀSIC I D EXECUCIÓ DE L EDIFICI D ACCIÓ SOCIAL I COMUNITÀRIA DE LA UNIVERSITAT...\nUna comparativa dels Països Catalans


Locazione Turistica La Tabacchiera Campagnano Di Roma Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nLocazione Turistica La Tabacchiera-, Campagnano Di Roma, Campagnano Di Roma, Itàlia, 186 - Veure al mapaLocazione Turistica La TabacchieraVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 50 fotos\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Campagnano Di Roma, no busqui més enllà de Holiday home Campagnano di Roma 2. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Holiday home Campagnano di Roma 2 ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara plat de dutxa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Holiday home Campagnano di Roma 2 la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Campagnano Di Roma.