Logopèdia a Audiopacks - El Blog Social d'Audio[Packs]\nLogopèdia a Audiopacks\nAudioPacks el 05/09/2012\nAvui en dia, tots els aspectes relacionats amb la comunicació tenen una gran importància en la nostra societat. Per tant n’hem de tenir cura des de la infantesa i al llarg de tota la vida. A Audio[packs] diagnostiquem, tractem i prevenim alteracions i trastorns del desenvolupament que fan referència a la parla, el llenguatge, la veu, la lectura i la escriptura.\nEls objectius del Servei de Logopèdia d’Audio[packs] són:\nOferir un tracte personalitzat i individual a cada un dels nostres pacients\nDur a terme el tractament més adient en cada cas\nAconseguir el rendiment màxim, òptim i eficaç en cada una de les intervencions\nLa logopèdia comprèn els processos de la comunicació humana, els trastorns que hi estan relacionats i el coneixement dels mitjans de prevenir-los, avaluar-los, diagnosticar-los i tractar-los.\nLa figura del logopeda és la del professional especialitzat en logopèdia. S’ocupa de l’estudi del procés comunicatiu i de la prevenció, el diagnòstic, el pronòstic i el tractament dels seus trastorns.\nEns tractaments comprenen:\n1. Entrada d’informació: Alteracions de la comunicació secundàries a dèficits auditius (dificultats d’adquisició, retards i trastorns). Entre d’altres cofosi, hipoacúsia (pregona, severa, moderada i lleugera), presbiacúsia, trastorns de discriminació, organització i seqüenciació auditiva (fonològica, tonal, tímbrica, rítmica..), dificultats d’adaptació a l’aparellatge protètic. (implant coclear audiòfons), disfuncions en l’adquisició del llenguatge en l’invident, alteracions secundàries a deprivació biopsicosocial i dificultats d’adquisició, retards i trastorns.\n2. Processament: Trastorns del desenvolupament, retards d’adquisició, disfàsies (trastorns específics del llenguatge),\ndificultats d’adquisició, retards i trastorns del procés de lectoescriptura (dislèxia, disgrafia, disortografia), trastorns adquirits, afàsies, alèxia i agrafia, agnòsies, apràxies, trastorns de l’atenció, trastorns de la memòria, trastorns de les funcions executives, comunicació i cognició a les patologies de l’envelliment.\n3. Sortida d’informació: Trastorns de la parla, anàrtria – disàrtria, disglòssies (nasal, palatina, velar, labial, lingual, dental,mandibular), dislàlies, retards de la parla, trastorns de la veu, disfonies orgàniques, funcionals, laringectomies (totals, parcials i reconstructives), trastorns del ritme i la fluència, disfèmia, taquifèmia, bradifèmia i disprosòdia, trastorns associats a d’altres patologies, disfuncions orofacials (respiració bucal, deglució atípica), disfuncions respiratòries i trastorns tubàrics, trastorns de la dinàmica de la deglució (disfàgia), trastorns secundaris a malalties neurològiques (degeneratives i no degeneratives), dificultats en els elements no verbals de la comunicació, proxèmica, contacte ocular, gestualitat, entonació.\nPost anterior\tAudiometria: Mesurar el discomfort\nPost següent\tAjudes Tècniques


Les xifres actuals del cas Neymar RacoBlaugrana.com\nHome Entorn Barça Les xifres actuals del cas Neymar\nLes xifres actuals del cas Neymar\nLa junta directiva votarà el proper dilluns un acord amb la Fiscalía en el cas Neymar en el quedaran al descobert algunes mentides del club i els seus dirigents en el cas del brasiler. Un acord en el que el Barça assumeix la culpa , i una multa per valor de 5 milions d’euros, alhora que allibera els responsables de l’operació, Josep Maria Bartomeu i sobretot Sandro Rosell, i que deixa clar que el club no va actuar amb la diligència necessària per evitar pèrdues posteriors a l’entitat, com ha acabat passant.\nA més el cas deixa clar algunes mentides dels dirigents blaugranes durant tot el procés, com quan l’actual president va afirmar que el club no acceptaria cap pacte pel cas i que arribaria fins al final del cas. El febrer del 2014, ja amb el seu amic Rosell fugat pel mateix tema, el president blaugrana afirmava que s’havia fet tot bé en el fitxatge del brasiler i que en cap cas el club acceptaria un pacte en el que s’assumis la culpa, com al final sembla que acabarà passant però una culpa que només afectarà al Barça.\nL’assumpció penal de la culpa per part del club és un fet sense precedents a la història del club, i pot provocar problemes en el futur en cas de produir-se qualsevol altre sentència condemnatòria contra el club, i més per qui està a punt d’executar-la. Cal recordar que quan Sandro Rosell i la majoria de directius actuals van entrar l’any 2010, el primer que van fer va ser impulsar una Acció de responsabilitat contra els anteriors directius, per un suposat perjudici en el patrimoni del club, unes pèrdues que en el cas Neymar si portaran un aval judicial al darrera.\nSi les sentències fins ara del cas contra la junta de Joan Laporta no han mostrat que el seu pas pel club deixes un saldo negatiu, l’acord amb la Fiscalia si suposaria assumir que no es va actuar com calia en l’operació, un fet que li hauria costat al club un mínim adiccional de 15 milions d’euros, 10,3 per l’ingrés fet a Hisenda i 5 per la multa. Uns diners, que seguint la via oberta pels dirigents actuals, es podrien reclamar als dirigents que eren al club al moment que es va dur a terme l’operació, una reclamación que podria venir de qualsevol soci o grup de socis o per exemple de l’ex president Joan Laporta, qui ahir ho va deixar entreveure a les xarxes socials.\nUna altre mentida que evidencia l’acord és el cost del traspàs de Neymar,molt superior a l’anunciat de 57 milions anunciat de manera oficial pel club, amb molts conceptes que han passat de ser cost de fitxatge a ser salari del futbolista, aquí teniu com queden a dia d’avui aquestes xifres, sense tenir en compte la multa dels 5 milions ni les despeses en advocats pagados pel cas.\nLes xifres del salari de Neymar\n10 milions prima de fitxatge a la societat N&N\n40 milions a la societat N&N\n2,6 milions de comissió d’aquests 50 milions pagats\n2 milions per buscar joves promeses al Santos\n4 milions per buscar patrocinadors al Brasil\n2,5 milions perquè Neyma els destini a fins socials.\n45 milions de mínim per contracte de fitxa\n10,3 milions per impostor no abonats a Hisenda\nTotal=116,4 milions d’eur/ 23, 28 milions per temporada\nCost del traspàs\n17 milions al Santos pels drets federatius\n7,9 milions per drets no exercits sobre joves promeses del Santos\n9 milions per la disputa de 2 amistosos\n2 milions si el futbolista era al podi de la Pilota d’Or\nTotal traspàs= 35,9 milions d’euros\nTotal Operació Neymar= 152,3 milions d’euros- Cost anunciat pel club= 57 milions sense anunciar el salari del fubolista\nPer tant, més enllà de l’òptim rendiment sobre el terreny de joc del brasiler, sembla clar que la operació que va servir per fer-lo decantar pels colors blaugranes no va sortir ni de bon tros tant econòmica com alguns han volgut vendre, a més de tenir un sobrecost fiscal i judicial que sembla que no pagaran els responsables del mateix sinó el propi club.\nLectures 1722 vegades per 570 lectors\ndemanda cas neymar\nPrevious articleBartomeu i Rosell deriven tota la responsabilitat al Barça pel cas Neymar\nNext articleVÍDEO triplet de gols de Messi a la Copa Amèrica\nJoan Laporta:”La junta de Rosell són uns neonunyistes”\nJoan Laporta creu que la junta de Rosell són uns desagraïts i que actuen com a neonunyists. L’ex president blaugrana s’ha mostrat contundent...


Nàufrag: PRIMER DE MAIG\nCom molta gent sap, el Primer de Maig és internacionalment conegut com el Dia dels Treballadors o Festa del Treball. Diada reivindicativa (en principi) en la qual els pencaires continuem reclamant la millora dels nostres drets, i es commemora la lluita que iniciaren els obrers de Chicago, que també un dia com aquest de l'any 1886, van sortir al carrer per demanar entre d'altres coses, la jornada laboral de 8 hores.\nPerò, el mes de maig, a casa nostra o a les ribes de la Mediterrània també és el mes de la flor, quan la natura desplega tot el seu potencial i ens mostra que la vida un cop més fa el seu cicle. Als Països Catalans tenim diverses festes relacionades amb la natura durant aquest dies, des de les catifes del Corpus a les festes de l'arbre de maig. A Grècia una de les festivitats més importants al voltant de la natura se celebra el Primer de Maig (Protomaia) i té com a eix central la flor. Durant aquest dia, són molts els grecs que es desplacen als prats per fer corones i rams de flors per col·locar-los a les balconades, finestres o portes de les cases. Així de forma pública es dóna la benvinguda a la primavera. Les corones i els rams restaran a les cases fins l'arribada de l'estiu, llavors, durant els primers dies del solstici, a moltes localitats del país, grups de quitxalla de forma improvisada o organitzada, passaran a recollir les flors ja seques per cremar-les en una foguera (com el nostre sant Joan). Així, de forma simbòlica es dóna entrada a l'estiu, l'estació més calenta, i es fa desaparèixer allò que ja no existeix, que no té vida.\nNo és que durant aquest dia no hi hagin manifestacions sindicals o no se celebri el dia del Treball, o que no hi hagin ciutadans grecs amb consciència de classe, però en el Congrés de la Internacional Socialista de 1889 (quan es va escollir la famosa data), ningú va pensar que pels grecs aquest dia ja era festiu, i això de l'ecologisme encara estava a les beceroles. Els socialistes anaven de roig, i això d'afegir-hi altres tonalitats com el verd i el violeta encara no havia arribat. Llàstima, perquè acostar-se per un dia a la natura i fer corones de flors, enlloc d'anar fer segons quins papers i amb segons quines companyies, també pot ser ben revolucionari, o si voleu (per si la paraula us a sembla massa grossa), més digne.\nPublicat per Nàufrag de l'Espai Sideral a 1:08 p. m.\nA Portugal, es conmemora el dijous d'Ascensió o la pujada de Jesucrist al cel, que tanca els quaranta dies desprès de Pasqua. És més coneguda per la Festa de l'Espiga, principalment al sud, que amb les seves planícies i petites elevacions és (va ser) l'autèntic graner del país. Aquest dia és costum anar al camp per agafar poms de flors i espigas verdes de blat que lluiràn sobre els aparells de televisió fins l'estiu.\nAquest any, any de crisis diverses i variades, i aprofitant la quoincidència amb el dia del Treball i l'afluència de manifestants per a les quatre manifestacions previstes -CGTP, UGT, MayDay i anarquistes-, als semàfors de Lisboa les venedores distribuien poms de camomil.la, dent de lleó, amapoles, i espigues de blat per 1 euro (inflació esperada anual del 2,9% i impostos diversos inclosos)\n5/26/2008 4:39 p. m.\nCarai amb els portuguesos aquesta no la sabia. A Catalunya és commemora el dilluns d'Ascensió o Pàsqua Granada.\nVés a saber, tal com estan les coses, després d'haver fet la revolució dels clavells potser fan la de l'espiga... :)\n5/28/2008 11:33 a. m.\nEngrescador això que expliques...ara ja deuen estar seques seques...a punt per incendiar-se...\n6/14/2008 7:06 p. m.


Les dioxines no ens abandonen | Sostenible\nEls alemanys prefereixen la carn de porc. En mengen més de 70 quilos per cap i any. Es calcula que la producció porcina anual de les granges alemanyes és d'uns 7,5 milions de tones, 1,6 dels quals s'exporta. Per això ha estat tan gran el trasbals del tancament de 4.700 granges després que en els animals d'una granja de la Baixa Saxònia fossin trobades dioxines, procedents del pinso d'una marca amplament difosa per tot el país. Pèrdues milionàries i erosió de la confiança, que encara deu ser pitjor.\nFa quaranta anys, ningú s'ocupava de les dioxines. Van saltar a la palestra en trobar-se'n al fum de les primitives incineradores d'escombraries d'aleshores i en descobrir-se que podien tenir efectes cancerígens. L'any 1976, l'accident de Seveso, prop de Milà, les consagrà com a vaixell insígnia de la toxicitat química. Com tot, és un tema de concentració. Els volcans o els incendis forestals emeten dioxines, com qualsevol combustió orgànica. Però no gaire. El problema és que apareixen associades als universalment difosos plaguicides organoclorats i a combustions tan igualment generalitzades com les del petroli, gas o carbó.\nS'acumulen en els greixos. Aquest és el problema. L'aigua o el vent se les emporta, com qualsevol altre contaminant, però si entren en un animal queden retingudes en els seus teixits lipídics. I si un altre animal es menja aquest animal contaminat, les hereta de cop. Vet aquí el problema de les granges alemanyes: els porcs menjaven pinso fet amb greixos d'escorxador contaminats amb dioxines. Si no talles la cadena, no hi ha res a fer. Al contrari: es van concentrant i concentrant.\nCremem combustibles fòssils i residus, fabriquem plaguicides. És difícil evitar que les dioxines es vagin concentrant. Les concentracions són encara baixes, però el camí encetat és perillós. Amb una agricultura menys depenent dels agroquímics, una economia menys depenent del petroli i una dieta menys depenent de la carn ens en sortiríem. La insostenibilitat també és això: no poder o no voler-se privar de les coses que, provadament, ens perjudiquen.\n*Article publicat El Periodico de Catalunya


Projecte Fotogràfic a la Natura. Cursos d'Iniciació Fotogràfica. IEFC.\nProjecte Fotogràfic a la Natura Presencial\n28 hores (6 classes teòriques i 2 sortides pràctiques)\nDel 25 d’abril al 30 de maig de 2022\nClasses presencials: Dilluns de 19:00 a 22:00 h\nSortides pràctiques: Dissabtes (5 hores cada dia)\nUn curs per aprofundir en el tipus de fotografia que fem a la natura. Ja no es tracta només de fer un conjunt de fotos boniques a un espai natural. Comencem a investigar on ens porta la nostra mirada. Què vull explicar, que vull narrar amb conjunt d’imatges?\nLa relació amb l’espai natural i l’atenció són dues eines essencials per a la creació artística.\nLa proposta és l’exploració de l’estil visual de cada alumne en la natura. Un espai de quietud i d’inspiració per trobar emocions que sovint queden amagades per la bellesa o l’espectacularitat d’una mirada més objectiva que sovint acaba fent tan sols fotos postal.\nAprenem una altra manera d’aproximar-nos a la natura a fer fotos d’una manera més personal i íntima.\nFotografiar la natura. Crear el nostre projecte personal. Revisarem la relació individu-entorn. Com ens vinculem amb l’espai? Com mirem? Què esperem trobar? Explicarem diferents maneres de generar el vincle amb la natura.\nQuè s’ha fet? Revisarem l´obra de diferents fotògrafs de natura. Mitjançant exemples visuals aprendrem algunes maneres d’articular un projecte.\nSortides pràctiques. Primeres experiències, primers passos a la recerca del meu interès i vincle amb l’espai. Proposta d’exercicis vivencials per avançar.\nAnalitzarem la nostra mirada. Aprendrem discursos, recursos visuals i narratives per estructurar les nostres idees. Generem un fil conductor.\nMètodes de treball. Investiguem el nostre propi mètode.\nSeguiment del treball dels alumnes.\nTancament i revisió de projectes. Traurem conclusions sobre el procés de creació individual. Diàleg amb l’obra fotogràfica\nClasses presencials: Dilluns 25 d’abril i 2, 9, 16, 23 i 30 de maig (19-22 h)\nSortides al Garraf: Dissabtes 7 i 21 de maig (5 hores cada dia)*\n* Les sortides es fan en cotxes particulars. S’organitzen el dilluns durant la classe teòrica i es comparteixen despeses.


La Cotorra de la Vall: Els grans projectes de futur de Tavernes: Balanç del treball fet en la legislatura\nEls grans projectes de futur de Tavernes: Balanç del treball fet en la legislatura\nUn gran equip per a fer realitat i acabar els projectes iniciats en la legislatura actual\nL’alcalde i candidat a la reelecció Jordi Joan ho ha explicat moltes vegades: fins el 2017 Tavernes va patir un Pla d’Ajust estricte i rígid imposat pel PP des del Ministeri d’Hisenda que impedia fer cap obra o inversió, o contractar personal per atendre serveis del poble.\nDavant això, Compromís ha dedicat aquests anys a desencallar, a preparar, a contractar les redaccions dels projectes fonamental perquè, una vegada alliberats del Pla d'Ajust, hauran d’executar-se (alguns ja ho estan) la pròxima legislatura. Ho expliquem.\nUna depuradora més a prop\nLa depuradora (en groc) i les conduccions fins el poble i la platja, segons el projecte que ja té la Generalitat\nD’on partíem? El conveni de la nova depuradora es va firmar el 2009, però a l’arribada al govern ens trobàrem que no hi havia cap document. La Generalitat del PP el 2013 va trencar el conveni de construcció i eliminar la depuradora dels plans de la Generalitat.\nQuè hem fet? Es prepara un nou projecte, pensat per a 42.000 persones del poble i platja, i es presenten tots els documents per a l’avaluació ambiental i territorial del projecte.\nQuè queda per fer? L’any 2018 la Generalitat accepta el projecte i l’inclou dins de la seua planificació de depuradores. Ara esperem l’aprovació del Pla Especial per fer les expropiacions en el Tancat i iniciar les obres, que pagarà la Generalitat amb un valor de 23 milions.\nLa piscina coberta en marxa\nVista en alçat est de l'edifici de la piscina en el nou projecte, amb el pavelló d'halterofília adossat\nD’on partíem? D’un projecte fallit i d'una concessionària que no podia acabar les obres i entrava en el 2011 en concurs de creditors: Tot el procés de la piscina es judicialitzava, passava a estar en mans d’un jutge.\nQuè hem fet? El 2016 apostàrem per anul·lar la concessió i recuperar la piscina per al poble. La resolució del contracte és recorregut per la concessionària i el banc avalista, però el jutge en setembre del 2018 dóna la raó a l’Ajuntament.\nQuè queda per fer? El projecte de redacció d’acabament de les obres està a punt. S'ha liquidat la piscina amb la concessionària i hi ha una partida en el pressupost del 2019 de 800.000 euros per a concloure les obres. Les obres s’adjudicaran a una nova empresa amb un concurs públic perquè la piscina siga una realitat ben aviat.\nEl Pla Edificant: l’IES Jaume II i les escoles en camí\nDescobrir que les promeses durant 16 anys del govern del PP eren mentida, va ser un colp molt fort\nD’on partíem? No hi havia cap projecte ni estudi sobre les necessitats dels centres. En el cas de l’IES Jaume II el Just ens trobem que després de 16 anys de promeses el PP no havia redactat cap document de la reforma de l’institut.\nQuè hem fet? L’Ajuntament s’ha adherit al Pla Edificant de la Generalitat per tal de poder remodelar les escoles i l’institut. Disposem de les memòries valorades de les escoles, per valor de 7 milions, i en uns dies s'enviarà la de l’IES Jaume II el Just\nQuè queda per fer? Aprovació del Pla Edificant de Tavernes per la Generalitat i tot seguit adjudicar els projectes finals per poder licitar les obres i acabar-les en la següent legislatura.\nUn vial i col·lector contra inundacions ja en construcció\nTraçat del nou vial i col·lector actualment en construcció\nD’on partíem? Del no res. L’any 2011 quan entra a governar Compromís, no existia projecte, ni autoritzacions, ni disponibilitat dels terrenys tot i que el PP l’havia promés el 2006.\nQuè hem fet? Obtindre les autoritzacions de l’Estat i de la Generalitat per abocament d’aigües i redactar el projecte, que es millora sobre les previsions inicials per incloure l’obertura d’un vial perimetral que unesca i descongestione el tràfic, a més de reurbanitzar el carrer Blasco Ibañez i adjacents.\nQuè queda per fer? Acabar les obres començades el passat abril: 400.000 euros per al vial, i sobre els 3 milions per al col·lector dels quals hem aconseguit que 1’5 milions els pague la Generalitat.\nLa circumval·lació, desencallada\nProjecte presentat per la Generalitat per a la circumval·lació de Tavernes\nD’on partíem? Del no res, perquè la previsió d’anteriors governs de construir la circumval·lació al costat del Vergeret era inviable: allí no cabia, i damunt era en zona inundable.\nQuè hem fet? Consensuar amb la Generalitat. La Conselleria d’Obres Públiques ha redactat un nou projecte de circumval·lació per a Tavernes, totalment viable que ja esta en la fase d’estudi d’impacte ambiental.\nQuè queda per fer? Aprovar l’impacte ambiental per part de la Generalitat. Tot seguit consignar en els pressupostos autonòmics la licitació i adjudicació de les obres.


La Policia Nacional deté una veïna de Girona per catorze estafes a Internet - Diari de Girona\nLa Policia Nacional deté una veïna de Girona per catorze estafes a Internet\nVa enganyar a venedors de plataformes de compravenda, es va quedar els productes valorats en més de 14.000 euros i a més els va estafar més de 5.500 euros · El CNP ha fet cinc intervencions aquest any per aquest tipus d'engany\neva batlle girona 11.12.2020 | 10:34\nUna agent de la Policia Nacional investigant estafes per Internet - CNP\nUna agent de la Policia Nacional investigant estafes per Internet -\nLa Policia Nacional ha detingut una veïna de Girona per catorze estafes a Internet.\nVa enganyar a venedors de plataformes de compravenda entre particulars, es va quedar els productes valorats en més de 14.000 euros i a més els va estafar més de 5.500 euros,\nEs tracta d'un nou cas de l'estafa anomenada de Wallapay que segons la policia afecta principalment a venedors que anuncien els seus productes en xarxes de compra i venda entre particulars.\nDurant l'any 2020 la Policia Nacional ha efectuat cinc intervencions a Girona relacionades amb aquesta estafa.\nL'última investigació, finalitzada el passat mes de novembre, va acabar amb la detenció d'una veïna de Girona que s'ha vist involucrada en, almenys, catorze denúncies interposades en diferents punts d'Espanya.\nLa policia assegura que darrere d'aquest tipus d'estafa, que és molt coneguda a Internet, hi ha organitzacions criminals assentades a l'Àfrica porten explotant diversos anys aquesta modalitat d'engany que, inicialment, afecta venedors d'articles que s'anuncien en plataformes de compra i venda entre particulars.\nLa trampa del fals Wallapay\nEls ciberdelinqüents fingeixen tancar un tracte amb el venedor i l'engalipen per fer el pagament a través de Wallapay, que presenten com una plataforma segura de pagament, en què el venedor només cobra si arriba el paquet i el venedor només l'envia si els diners està dipositat.\nNo obstant això, finalment les víctimes es troben que la plataforma de pagament no existeix, i el correu electrònic que rep el venedor i on se li diu que ha rebut els diners, és fals.\nAquest però, segons la Policia Nacional, és el més petit dels problemes. En la falsa comunicació de pagament, els autors de l'estafa faran constar que han pagat per l'article més del que s'ha convingut, element que en un primer moment sol passar desapercebut a les víctimes.\nReclamar el que s'ha pagat de més\nCreient que els diners ja han estat abonats pel comprador, el venedor remet el seu article a l'adreça que el ciberdelinqüent li ha proporcionat. Un cop l'article està en camí, comença la segona fase de l'estafa. El suposat comprador reclama al venedor que li torni els diners que suposadament ha cobrat de més. D'aquesta manera, les víctimes no només perden el seu article, sinó que a més els estafen quantitats que oscil·len entre els 300 i els 600 euros.\nElectrònica, robots Thermomix i bicicletes de gamma alta són els articles predilectes de les organitzacions criminals dedicades a aquest tipus d'estafes.\nEls beneficis de les bandes dels ciberdelinqüents depenen d'incorporar a les seves files a les denominades "mules", persones que rebran tant els enviaments remesos pels venedors, com els diners que els han estafat.\nEl paper de les mules\nD'una banda, l'organització capta a persones perquè rebin a casa seva els paquets i posteriorment venguin els productes que contenen. Per cada venda, perceben una comissió i la resta de diners obtinguts han de remetre-ho a l'organització criminal.\nD'altra banda, les anomenades mules de diners són reclutades per fer arribar fins als seus comptes els diners que s'estafa a les víctimes i canalitzar-per diversos mitjans fins als criminals.\nLa funció de les mules és doble: d'una banda, proporcionen als autors adreces postals i comptes bancaris a Espanya. D'una altra, són els elements identificables davant una investigació policial, els primers a ser detinguts i, habitualment, els únics que arriben a ser identificats.\nExisteixen "mules" professionals que, sabent-ho, es presten a ser la cara visible d'aquest frau. Però en bona part de les ocasions, es tracta de ciutadans que en un primer moment creuen estar portant a terme una activitat lícita. Generalment es tracta de persones que mogudes per una necessitat econòmica urgent, que s'han anunciat en diferents plataformes oferint-se per dur a terme algun treball. També afecta amb freqüència a persones joves que es disposen a incorporar-se al mercat laboral.\nLes organitzacions criminals promotores d'aquesta estafa, es presenten davant d'aquestes persones com a empreses amb base a l'estranger, que necessiten residents a Espanya per iniciar la seva activitat, desplegant tota mena d'arguments perquè els candidats a "mula" posin a la seva disposició comptes bancaris o rebin les mercaderies. Un cop en el seu poder, reben indicacions sobre com han de vendre'ls i fer arribar els beneficis fins als seus presumptes ocupadors.\nDe vegades, els problemes per a les "mules" no finalitzen quan són detectades i detingudes per la policia. Sol ser habitual que en el transcurs de la seva captació, els criminals s'apoderin de les dades personals d'aquestes persones, i amb ells contractin serveis o donin d'alta productes financers sense el seu coneixement, de manera que la seva identitat segueix compromesa i fins i tot mesos després d'haver perdut tot contacte amb els seus captadors.\nEn altres ocasions, el que inicialment semblen mules de diners no són sinó persones completament innocents i alienes als fets. En aquests casos, aquestes persones van compartir amb un desconegut en algun moment una fotografia del seu carnet d'identitat, que va ser utilitzada pels delinqüents per fer-se passar per ells, ocasionant així seriosos problemes als titulars dels documents que acaben sent denunciats per estafa.\nAlerta de la policia\nLa Policia Nacional adverteix sobre els riscos associats a compartir amb desconeguts dades identificatives i fotografies de documents d'identitat, ja que una vegada en poder de delinqüents poden ser utilitzats sense consentiment del seu titular per a la comissió de tota mena de fraus.\nA les xarxes de compra i venda entre particulars, és comú l'intercanvi de fotografies del Document Nacional d'Identitat entre comprador i venedor, en la falsa creença que davant qualsevol problema una de les parts podrà denunciar a l'altra.\nEl 90% de les víctimes d'un accident de trànsit a Girona són conductors.


Guifi.net. Tutorial/Material per per connectar-se i crear un punt d'accés - Viquillibres\nGuifi.net. Tutorial/Material per per connectar-se i crear un punt d'accés\nMaterial per per connectar-se i crear un punt d'accés\nSupernode Muntatge de la caixa\nLa finalitat d'aquest apartat és descriure el material necessari per connectar una zona geogràfica a la xarxa de Guifi i distribuir el senyal entre els veïns creant un punt d'accés.\nCom exemple, s'utilitzarà la connexió d'una àrea de Les Planes a un node de Terrassa, a fi de poder distribuir el senyal als veïns. En resum, es tractava d'instal·lar dos antenes (i el material associat):\nAntena parabòlica a Les Planes per poder enllaçar amb un altre antena parabòlica instal·lada a Terrassa.\nAntena per repartir el senyal entre els veïns.\nEl primer que es va fer va ser determinar si des de Les Planes es veia algun node de la xarxa de Guifi. Això es va fer amb els mapes que hi ha a la pàgina web de guifi (veure apartat Guifi.net. Tutorial/Determinar si tenim la xarxa a prop. Es va determinar que es podia fer una connexió amb un node de Terrassa situat a uns 17,5 km en línia recta.\nEl material utilitzat bàsicament consistia en:\nUna antena parabòlica connectada a una ràdio per enllaçar amb Terrassa.\nUna antena omnidireccional (provisional), també connectada a una ràdio, per repartir el senyal entre els veïns.\nUn encaminador (router) que organitzi el trànsit del senyal i la trameti al lloc adequat (antena parabòlica, ordinador de casa o antena veïnal).\nEls cables per connectar tot això.\nConcretament, la llista detallada era:\nAntena parabòlica de reixa per 5 GHz de 27dBi de guany.\nDos rínxols (cable d'antena) Times Microwave Systems LMR-400 d'un metre i am connectors N(M)-N(M) per les antenes.\nEncaminador (router) de placa Mikrotik RB433UAH (28 MB 3 Ethernet 3 MiniPCI 2 USB RouterOS 5).\nPoE Passiu per alimentar l'encaminador.\nFont d'alimentació Mikrotik POW-48 (48 v. 0,5 A (24 W)) per alimentar el PoE.\nConector de Intempèrie RJ-45 femella Pacific amb cable Ethernet.\nRadio Mini-PCI Mikrotik R5H (320 mW) per enllaçar amb Terrassa.\nUn Mini-rínxol ("mini-pigtail") MMCX a N famella de 30cm (PIG-MMCXNF) per connectar la ràdio Mikrotik R5H amb el rínxol de l'antena parabòlica.\nRàdio Mini-PCI Mikrotik R52 (100 mW) per distribuir el senyal entre els veïns.\nUn Mini-rínxol 5 GHz. UFL-N Jack Bulkhead 18cm per connectar la ràdio Mikrotik R52.\nAntena omnidireccional de 2,4 GHz, 8 dBi de guany i 360° Vertical Pol.\nCaixa estanca d'alumini de 4 forats.\nCinta aïllant per protegir les connexions de l'antena amb el rínxol (també es pot usar algun aïllant termoretràctil).\nVisos, brides i abraçadores per endreçar el cables.\nDonat que a guifi se sol utilitzar per les connexions a llarga distància la freqüència wifi de 5 GHz, i per distribuir el senyal entre els veïns, la de 2,4 GHz (que és l'habitual de les xarxes wifi domèstiques), en aquesta llista hi ha una barreja de materials per 5 GHz i per 2 GHz.\nLes eines imprescindibles per a construir-lo són:\nUn equip amb bon humor i ganes de treballar\nEstenalles per a cables, de corrent i de xarxa\nClaus angleses, fixes i de tub\nTornavisos de tota mena\nUna escala de peu\nUnes ràdios prèviament configurades i provades amb l'unsolclic\nUn portàtil per provar que tot funciona bé, tant per xarxa com per wifi\nMàquina de fotografiar per la posteritat\nLa llista de material pot semblar molt esotèrica i poc entenedora. Tanmateix, s'anirà explicant que és cada cosa, quina funció realitza i com s'utilitza. Es començarà per el punt d'entrada a la xarxa veïnal, és a dir, la parabòlica.\n1 Antena parabòlica\n2 Rínxol coaxial per l'antena parabòlica\n3 Encaminador (router)\n4 PoE Passiu per alimentar l'encaminador de placa\n5 Font d'alimentació pel PoE\n6 Connector Ethernet per exteriors\n7 Ràdio de 5 GHz per l'antena parabòlica\n8 Mini-rínxol per la ràdio de 5 GHz\n9 Ràdio de 2,4 GHz per l'antena veïnal\n10 Mini-rínxol per la ràdio de 2,4 GHz\n11 Antena veïnal\n12 Rínxol coaxial per l'antena parabòlica\n13 Caixa estanca alumini\n14 Esquema global simple\nA guifi s'utilitzen fonamentalment dos tipus d`antenes per connexions entre nodes:\nDe panell o rajola.\nAquestes darreres són més útils per a distàncies més grans, però són més complicades d'encarar. Les avantatges de les parabòliques per llarges distàncies es que emeten en un angle petit i, per tant, contaminen menys l'espectre electromagnètic i el senyal perd menys intensitat amb la distància que amb altres tipus d'antenes\nPer tant, per fer la connexió Terrassa - Les Planes, és va escollir una antena parabòlica de reixeta (pel vent) de 650 mm de diàmetre que treballava a 5 GHz, amb un guany (potència d'emissió relativa) de 27 dBi i polarització horitzontal o vertical. Permetia fer connexions fins a 40 km.\nQue vol dir això d'un guany de 27 dBi? És "quantes vegades més senyal posa a l'aire l'antena, en comparació amb una antena teòrica, alimentada amb la mateixa potència i que transmetés, sense pèrdues, en totes direccions" (antena patró teòrica de forma "esfèrica"). Relaciona la intensitat del senyal que emet l'antena en una direcció, amb la que emetria una antena patró ó antena isotròpica (d'aquí la "i" de "dBi"). El dBi és, per tant, una mesura relativa de la potència del senyal. Un guany de 3 dBi significa que la potència que es rep lluny de l'antena serà de 3 dB superior a la que es rebria si s'utilitzes una antena ideal que emetés sense pèrdues en totes les direccions (a igualtat de potència d'alimentació).\nEl guany estima, en part, la potència que es guanya pel fet d'emetre el senyal en una sola direcció, i no en totes. Zero dBi correspondria a una antena que emet a la mateixa potència que l'antena patró i, per tant, no aconsegueix cap guany de potència respecte a aquesta antena patró. A partir d'aquest valor de referència, es tenen valors superiors a 0 dBi:\ni valors inferiors a 0 dBi:\nEn definitiva, pels valors per sobre del zero (positius), quan més grans, més potència i pels valors per sota de zero (negatius), òbviament, quan més petits (sense tenir en compte el signe), més potència (-80 dBi representa menys potència emesa que -20 dBi).\nQuants més dBi, més guany, i per tant s'aconseguirà més distància o millor qualitat d'enllaç. Una antena millor no fa que l'enllaç vagi més ràpida, però sí que augmenta la cobertura i la qualitat.\nLes antenes solen tenir un connector per poder-les connectar a la seva ràdio mitjançant un cable anomenat "rínxol". Existeixen diversos tipus de connectors:\nN (de navy): És un connector tipus rosca molt utilitzat a les antenes. Poden ser femella (normalment el que té l'antena) o mascle (normalment el que té el rínxol).\nRP-TNC (Reverse-Polarity TNC ).\nRP-SMA (Reverse polarity SubMiniature version A): és el connector més utilitzat en les ràdios PCI. Poden ser famella (connector típic de les antenes tipus dipol) o mascle, que és el tipus que tenen els connectors de les ràdios PCI.\nSMB (http://en.wikipedia.org/wiki/SMB_connector SubMiniature version B).\nMCX (Micro CoaXial).\nMMCX (Micro-Miniature CoaXial):és similar al MCX, però més petit. S'utilitza en alguna ràdio mini-PCI (per exemple, en la Mikrotik R5H).\nMC-Card: potser famella o mascle. Utilitzat en targetes PCMCIA.\nU.FL (Hirose U.FL): s'utilitzat en les ràdios mini-PCI.\nD'aquestos, els dos primer són connectors relativamet grossos, i la resta són petits. Segurament, en les antenes parabòliques només es fan servir un dels dos primers.\nL'antena parabòlica que es va escollir tenia un connector famella del tipus N de 50 Ohm.\nRínxol coaxial per l'antena parabòlica[modifica]\nEls cables coaxials que connecten les antenes i ràdios entre si se solen anomenar rínxols ("pigtails" en anglès). En la figura "Punt d`accés del super-node TRSAjuliol22 de Terrassa" es pot veure un rínxol que va de la capsa on hi ha la ràdio a l'antena. El perquè a aquests cables s'anomenen rínxols, és evident en aquesta foto.\nEn el cas de l'enllaç amb Terrassa, el rínxol havia de connectar l'antena parabòlica amb la seva ràdio. Aquesta connexió també és feia amb un connector famella de tipus N. Per tant, el rínxol havia de tenir a cada extrem un connector de tipus N, però mascle.\nEs va fer servir un rínxol Times Microwave Systems LMR-400 d'1m d'allargada i amb dos connectors N(M)-N(M) (és a dir, dos connectors mascles de tipus N). Amb aquest model de rínxol el senyal perd poca potència amb la distància (0,217 dB per metre a la banda de 2,4 GHz; no s'ha sabut trobar quina és la pèrdua a la banda de 5GHz).\nEls encaminadors per guifi han de ser especial, en el sentit de que s'ha de poder modificar el microprogramari ("firmware"). Un llistat dels encaminadors més utilitzats per al comunitat de Guifi es pot trobar a aquesta pàgina. Com es veurà més endavant, la comunitat de guifi ha desenvolupat una metodologia per modificar fàcilment els microprogramaris sense tenir especials coneixements d'informàtica.\nEn els fòrums de guifi.net, existia el consens de que per aquest tipus de node els encaminadors més utilitzats eren els de placa de la casa Mikrotik. Per manca de criteris tècnics, es va decidir seguir a la majoria i tenir més garanties de suport. Per tant, es va escollir un encaminador de placa de la casa Mikrotik, model RB433UAH (no era ni de la gamma alta ni de la baixa). Esperem poder oferir en el futur una versió tècnicament basada sobre els tipus de encaminador a utilitzar i els criteris d'elecció.\nPunt d`accés del super-node TRSAjuliol22 de Terrassa amb la capça que conté l`encaminador i les ràdios. El corrent elèctric arriba a la capça a través del mateix cable Ethernet que porta el senyal de xarxa\nL'encaminador escollit permetia ficar-hi tres ràdios i, a grans trets, les seves característiques eren:\nTres connectors Ethernet 10/100.\nTres ranures del tipus miniPCI per poder-hi ficar fins a 3 ràdios miniPCI. Tanmateix, els encaminadors Mikrotik poden gestionar més ràdios si es munta una targeta d'expansió.\nAlimentació elèctrica de 12-28V que es podia realitzar directament amb un jack o a través d'un cable Ethernet. Subministrar l'electricitat amb una cable Ethernet te l'avantatge de que amb un sol cable es tramet el senyal de la xarxa i el corrent elèctric. Aquesta tecnologia s'anomena PoE (Power over Ethernet) i permet l'alimentació de dispositius de xarxa mitjançant el propi cable de xarxa. Possibilita alimentar dispositius que no tenen una font d'alimentació propera, sense necessitat de passar dos cables, un pel senyal i un altre per el corrent elèctric. Això és molt útil ja que l'encaminador ha d'estar instal·lat junt a l'antena. Per tant, sol estar a la teulada, terrat o lloc similar on no hi sol haver corrent elèctric (veura la figura "Punt d`accés del super-node TRSAjuliol22 de Terrassa").\nSistema operatiu: RouterOS 5.\nPoE Passiu per alimentar l'encaminador de placa[modifica]\nÉs una caixeta que es fica entre la font d'alimentació i l'encaminador. S'encarrega de rebre i trametre el senyal de xarxa a l'encaminador i de proporcionar-li corrent elèctric.\nEn ell hi han tres connexions:\nUna connexió per la font d'alimentació.\nUna endoll Ethernet que va cap el PC de casa o qualsevol altre dispositiu que permeti repartir el senyal de xarxa cap a la casa.\nUn endoll PoE Ethernet que té dos funcions:\nRep el senyal de xarxa que ve de l'encaminador de placa que està connectat a l'antena.\nEnvia corrent elèctric a aquest encaminador de placa que està tocant a l'antena.\nPer tant, del PoE surten dos cables Ethernet:\nEl que va fins al encaminador que està a la teulada i que transportant les dades i la corrent\nEl que va cap a l'ordinador o un encaminador/commutador de la casa.\nFont d'alimentació pel PoE[modifica]\nFont d'alimentació amb una sortida de 18v per alimentar el PoE. És com un carregador de mòbil.\nConnector Ethernet per exteriors[modifica]\nConnector Ethernet per exteriors\nConector de intempèrie RJ-45 famella amb cable. És per ficar a dintre de la caixa estaca d'alumini i poder connectar l'encaminador amb el cable Ethernet que ve del PoE. Un extrem es connecta al connector Ethernet PoE de l'encaminador i l'altre extrem està a la intempèrie per poder-lo connectar al cable Ethernet que ve del PoE. Permeten fer connexions Ethernet a la intempèrie en llocs on hi ha humitat o pluja.\nRàdio de 5 GHz per l'antena parabòlica[modifica]\nÉs va escollir una ràdio Mini-PCI Mikrotik R5H. Emet a la banda de 5 GHz i té una potència mitjana de 25 dBm. Té un connector MMCX tipus famella.\nLa ràdio és fica a la ranura PCI mini que té l'encaminador, com qualsevol placa d'ordinador.\nQue vol dir això d'una potència de 25 dBm? Ho explica, per exemple, en Sergi Tur. Les potències del senyal s'expressen en Watts, però en telecomunicacions és més habitual utilitzar una mesura (per a mi) més esotèrica anomenada dBm ("dB" de decibel). El dBm és una mesura que compara la potència del senyal amb el senyal de referència que és 1 mil·liwatt (1 mW). Zero dBm correspont a 1mW. A partir d'aquest valor de referència, tenim els valors superiors a 0 dBm:\n30 dBm =1 W = 1000 mW\ni els valors inferiors a 0 dBm:\n-10dBm = 100 µW = 0,1mW\n-20dBm = 10 µW = 0,01mW\nEn definitiva, pels valors per sobre del zero (positius), quan més grans, més potència i pels valors per sota de zero (negatius), quan més petits (sense tenir en compte el signe), més potència (-80 dBm representa menys potència que -20 dBm).\nMini-rínxol per la ràdio de 5 GHz[modifica]\nLes ràdios que estan en les ranures dels encaminadors tenen uns connectors per l'antena molt petits, i no es solen connectar directament al rínxol que ve de l'antena. Per això, estre la ràdio i el rínxol que ve de l'antena s'intercala un rínxol petit i fi ("mini-rínxols"). És recomanable que aquests mini-rínxols siguin curts per minimitzar la pèrdua de senyal.\nPer tant, s'ha de diferenciar entre els "rínxols", que són els cables gruixuts exteriors que es connecten directament a l'antena i els "mini-rínxols", que són cables prims i petits que serveixent per connectar les ràdios amb el "rínxols" que venen de l'antena. Per tant, el "mini-rínxol" és un pont entre la ràdio i el "rínxol" de l'antena. Aquí es pot veure un "mini-rínxol" connectat a una ràdio (R52) i aquí un "mini-rínxol" connectat a la ràdio que ja està connectada al encaminador de placa.\nAtenció, perquè la ràdio R5H no porta el connector típic de les ràdios mini-PCI (el U.FL), sinó un connector MMCX famella. Per tant, es necessitava un rínxol amb un connector MMCX mascle per l'extrem de la ràdio, i un connector tipus N famella pel cantó que s'havia de connectar amb el rínxol que venia de l'antena.\nEs va escollir un mini-rínxol MMCX a N famella de 30cm de llarg i amb un connector MMCX (MCX mascle) pel cantó de la ràdio i un altre tipus N famella pel cantó del rínxol que ve de l'antena.\nRàdio de 2,4 GHz per l'antena veïnal[modifica]\nÉs la ràdio que distribuirà el senyal al veïnat. Ha de treballar a la banda wifi de 2,4 GHz. Es va escollir una de menys potència que l'anterior, en concret, una Mikrotik R52 de 19 dBm de potència i que emet tant a 2,4 com a 5 GHz. Porta un connector tipus U.FL mascle.\nMini-rínxol per la ràdio de 2,4 GHz[modifica]\nPer connectar la ràdio veïnal amb el rínxol de l'antena veïnal. Mini-rínxol tipus U.FL famella a N famella de 5 GHz. Malgrat que en els catàleg sol ficar que són per 5 GHz, funcionen també a 2,4 GHz.\nProvisionalment, i només per fer visible el senyal de guifi al barri, es va decidir ficar una petita antena omnidireccional que més endavant seria substituïda per una o mes antenes sectorials (que "contaminen" menys).\nEs va escollir una antena omnidireccional per 2.4 GHz de 8 dBi de potència i 360° i polarització vertical. Per a més informació sobre aquest tipus d'antenes es pot consultar "Antenes omnidireccionals".\nL'antena omnidireccional portava un connector tipus N famella igual que el de la parabòlica. Per tant, el rínxol que es va fer servir per connectar amb l'encaminador va ser el mateix que per l'antena parabòlica.\nAquests rínxols convé que siguin curts, tal com es comenta a "Llargada màxima cable antena a encaminador".\nCaixa estanca alumini[modifica]\nEl encaminador ha d'estar tocant a les antenes. Per tant sovint té que està a la intempèrie i es ven sense cap mena de protecció. Per tant s'ha de ficar en una caixa per protegir-lo. Hi ha capses més o menys adaptades per ficar-hi l'encaminador. Però molta gent adapta una caixa de plàstic estanca tipica d`electricista com la que es pot veura a la figua anterior "Punt d`accés del super-node TRSAjuliol22 de Terrassa". Altres exemples es poden veure a aquesta o aquesta.\nAl ser el primer muntatge que es feia, es va escollir una caixa d'alumnin estanca que ja estava bastant adaptada per aquests tipus de encaminador.\nEsquema simple supernode de Guifi.net\nEsquema global simple[modifica]\nCom s'organitzarà tot el material? Un esquema molt simple és (només es mostre la ràdio i l'antena per l'enllaç amb Terrassa) és el de la figura "Esquema simple supernode de Guifi.net".\nEs mostrarà com s'arriba a muntar i configurar tot això. Es començarà amb el muntatge de la capça amb la placa de l'encaminador, les ràdios i els connectors de les antenes i del port Ethernet.\nObtingut de «https://ca.wikibooks.org/w/index.php?title=Guifi.net._Tutorial/Material_per_per_connectar-se_i_crear_un_punt_d%27accés&oldid=55134»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 23 juny 2016 a les 00:54.


Posicionament als cercadors Arenys de Munt - La Quadra\nPosicionament als cercadors Arenys de Munt\nLa Quadra és un estudi de disseny especialitzat en Posicionament als cercadors. L’objectiu principal dels serveis de Posicionament als cercadors és obtenir un increment de peticions d’informació augmentant així la cartera de possibles clients Al llarg de molts anys ja hem desenvolupat projectes de Posicionament als cercadors per empreses d’arreu de l’estat en poblacions com Arenys de Munt.\nLa Quadra els ofereix serveis de Posicionament als cercadors Arenys de Munt per treure’n profit de la seva pàgina web, però no volem que “existeixis”, volem que obtingui peticions d’informació i contactes vàlids. La tasca comercial no desapareix amb una web i tampoc si aquesta té un servei de posicionament web, però si que l’ajuda a obtenir nous contactes.\nSi estàs cercant Posicionament als cercadors Arenys de Munt, sàpiga que ja hem dut a terme aquestes tasques amb d’altres clients i segurament també el podrem ajudar. L’animem a que ens contacti amb nosaltres per poder valorar el seu cas i assessorar-lo per tal de que obtingui els millors resultats possibles.


terra verda: EL RIU ALGARS\nDissabte de vesprada, tan prompte ens instal.làrem en el càmping "Els Ports" d´Arnes, donàrem una volta pel poble, vam visitar el centre d´interpretació de la Mel d´Arnes i el celler Clua. Però també hi havia que fer alguna excursioneta. Fa 3 anys ja vam conéixer el preciós toll del Vidre, al riu Algars, i la curiositat de recórrer riu amunt ens va fer tornar-hi.\nTot i la eixuta primavera que hem tingut, encara portava un cabdal bastant acceptable. Aquest riu és el qui fa frontera entre Catalunya i Aragó, o millor dit, està compartit per ambdós territoris, sempre és millor veure´l com un nexe d´unió que com una barrera. La pista que porta al toll del Vidre està asfaltada fins a la meitat, més o menys, i després continua com a camí de terra. Deixem el cotxe al toll del Vidre, i comencem la caminada per la pista. Passem just per davall de la Penyagalera, i la continuació de la vall endins és encisadora. Cal travessar el riu diverses vegades. Sempre trobarem algun pas amb pedres per a creuar-lo, a més a més la seua profunditat és mínima. Anem sempre sota l´ombra del pinar de pi blanc i negre, carrasques, algun roure i sempre molt de boix i falgueres.\nDesprés de creuar el riu 5 o 6 vegades arribem al mas de Damià, a l´esquerra del camí. A la part de darrere té una gran carrasca. Quasi immediatament després hi ha que tornar a creuar-lo, i així 3 vegades més. A la segona, vora riu hi ha un gran teix. Ara hi ha un altre mas, utilitzat com a refugi: el mas de Pau. Està a la vora d´una coma erma, i també té una carrasca al darrere. No massa lluny deu de quedar el naixement del riu Algars, però va fent-se fosc. I no per l´hora, sinó perquè s´ha girat l´oratge i amenaça pluja. Pot passar com ahir, que ens toque córrer. I així fou, perquè a la tornada, just passar el mas de Damià començà la pluja, primer gotes, i més avall un bon ruixat que ens deixà calats. Gairebé tota la tornada ens tocà fer-la corrent. A més a més, la temperatura baixà de sobte. A l´arribar al cotxe encara continuava plovent sense treva, el termòmetre només marcava 13 graus, i ja al càmping es refermà la pluja. Tot i la remullada, vam agraïr la tronada, puix la serra estava molt seca, i a la terra li feia molta falta.


La defensa de l'home que volia matar Sánchez atribueix les seves amenaces al procés | NacióDigital\nLa defensa de l'home que volia matar Sánchez atribueix les seves amenaces al procés\nL'home, vigilant de seguretat de 63 anys, tenia 16 armes, algunes de les quals manipulades o sense permís i considerades "arsenal de guerra"\nper Aida Morales, 8 de novembre de 2018 a les 16:05 |\nL'arsenal d'armes trobat a casa del franctirador | Mossos d'Esquadra\nAquesta informació es va publicar originalment el 8 de novembre de 2018 i, per tant, la informació que hi apareix fa referència a la data especificada.\nEl franctirador que fa unes setmanes van detenir els Mossos d'Esquadra a Terrassa i que tenia un pla per matar el president del govern espanyol, Pedro Sánchez, tenia una "clara intencionalitat i voluntat" de portar a terme els seus objectius. Així ho ha assegurat l'inspector del cos Albert Oliva, que ha explicat alguns detalls de l'operació policial, després que s'hagi aixecat el secret de sumari aquesta mateixa setmana.\nLa defensa de l'home que volia matar el president del govern espanyol, Pedro Sánchez, va argumentar que les seves manifestacions en un xat de WhatsApp "han d'interpretar-se en el context de la problemàtica política ocorreguda a Catalunya". Així consta en la sentència de l'Audiència de Barcelona del 6 de novembre que confirma la presó per a Manuel Murillo després que el seu advocat presentés recurs d'apel·lació contra la interlocutòria del jutjat d'instrucció número 3.\nEl magistrat José Antonio Lagares Morillo sosté que els indicis existents contra Murillo són "clars" i que la possible condemna a diversos anys de presó per la "gravetat" dels delictes que se li imputen "pot animar a la fugida".\nEn aquest cas, Manuel Murillo Sánchez, que era un expert tirador de 63 anys i que havia treballat durant bona part de la seva vida com a vigilant de seguretat, tenia un total de 16 armes curtes i llargues al seu domicili, algunes de les quals sense llicència o bé manipulades per ell, de manera que resultaven il·legals. De fet, ha precisat l'inspector, tenia armament qualificat com a "munició de guerra" i "armes prohibides" sobre les quals no tenia autorització.\nEl franctirador de Terrassa que volia matar Pedro Sánchez tenia un arsenal d'armes a casa seva https://t.co/AMGFf27YOq pic.twitter.com/nODuBQhYI3\n— NacióDigital (@naciodigital) 8 de novembre de 2018\nL'home, però, ha concretat Oliva, no s'ha vinculat a l'extrema dreta, tot i que és fill, segons s'ha pogut confirmar, d'un exalcalde franquista de Rubí. "Pel que es desprèn de la investigació, no el vinculem a cap col·lectiu, per tant, estaríem parlant inicialment d'una persona amb acció i actitud individual", ha indicat Oliva, que també ha remarcat que aquesta relació familiar no és destacable per als fets.\nDisposat a "sacrificar-se"\nMalgrat que Oliva ha precisat que no donaran "detalls excessius" d'elements que puguin afectar la seguretat del president espanyol, "entre d'altres coses perquè no pertoca al cos policial català", sí que ha explicat que va ser el 19 de setembre quan el van detenir mentre sortia del seu vehicle particular, pocs dies després que es tingués coneixement, a través de la denúncia d'una persona, que l'home tenia intenció d'atemptar contra Sánchez.\nEn el moment de saber-ho, ha relatat Oliva, es va informar ràpidament als serveis de seguretat de la Moncloa i al cos de la Guàrdia Civil, i es va practicar la intervenció i registre al domicili de Murillo, on es va localitzar l'important arsenal d'armes que, de manera reiterada i pública, aquest ja havia manifestat que tenia a través de les xarxes socials.\nEn un comunicat fet públic aquest dijous, el partit ultradretà Vox ha anunciat que va ser una dirigent local de la seva formació a Barcelona qui va denunciar els fets als Mossos. Aquesta dona, ha detallat Vox, va tenir coneixement de la intenció del franctirador perquè els dos compartien un grup de WhatsApp. No obstant això, els Mossos no han volgut confirmar que això sigui així.\nA través de la xarxa social, però, l'home havia fet evident una "clara intencionalitat de dur a terme accions contra el president del govern", ha refermat l'inspector, i havia argumentat que, el que li faltava, era el suport logístic. A més, també havia manifestat que estava disposat a "sacrificar-se per Espanya" i que no li importaven les conseqüències que poguessin tenir els seus actes, ja fos en forma de detenció o presó.\nPedro Sánchez en la compareixença d'aquest dimecres Foto: Europa Press\nL'operació a casa del franctirador es va portar a terme "amb la màxima urgència i prioritat", així com també amb la "màxima rapidesa i discreció", per tal de mantenir la seguretat del president. L'atac, però, no estava desenvolupat i, segons es confirma arran de la investigació, es tractava d'actes que encara no estaven "preparats".\nMurillo, no obstant, va demanar suport logístic als membres de la xarxa social, més enllà del material que pogués tenir a casa. Això podria suposar, segons Oliva, accedir a l'agenda de Pedro Sánchez, un sistema per aconseguir escapar del lloc després de realitzar l'acció, o un lloc on acudir per evitar ser capturat.\nVoluntat de traspassar el "cordó de seguretat"\nMurillo tenia llarga experiència en el camp de la seguretat i, a més, era un expert tirador aficionat. De fet, un dels millors del del club de tir olímpic del Vallès, on solia practicar. A més, era capaç de modificar armes curtes i fins i tot construir-les. Al seu domicili vivia sol, de manera que poca gent coneixia quina era la seva activitat domèstica.\nEl detingut tenia una personalitat obsessiva (als 30 anys se li va ficar al cap fer la marató i convertir-se en un corredor de fons) i un historia familiar de problemes psicològics, tot i que els Mossos no han volgut vincular-ho als fets actuals. Ara, als 63 anys, es va irritar amb el líder socialista quan va anunciar que s'exhumaria i trauria el seu admirat Franco del Valle de los Caidos. Tal com ha assegurat Oliva, malgrat que el seu objectiu era disparar contra el president, això li hagués resultat difícil, donada la "dificultat alta de sobrepassar el cordó de seguretat".\nMurillo no tenia antecedents policials de cap tipus, la qual cosa feia molt complicat el seu rastreig per part de les forces policials. Era, tal com el qualifica una font propera a la investigació, "el perfecte llop solitari". Per això, no es va tenir coneixement dels fets fins que una persona va interposar la denúncia i va traslladar a la policia catalana informació sobre les seves declaracions.\nLa Moncloa, per la seva part, ha enviat un breu comunicat arran dels fets per assegurar que "en cap cas" s'ha vist compromesa la seguretat del president. A més, afegeixen que aquest tipus d'amenaces són "una constant" a la que es resignen a acostumar-se. També aprofiten per agrair les mostres de solidaritat rebudes i advoquen per seguir treballant per "la serenitat en el debat polític".\nNo es tipifica com a temptativa de terrorisme\nL'intent d'assassinar el president del govern espanyol no s'ha tipificat, de moment, com a temptativa d'atac terrorista. Segons el TSJC, les diligències van passar pel jutjat número 4 de Terrassa, que va acordar el 21 de setembre la presó provisional del detingut. Posteriorment, el jutjat número 3 d'instrucció va ratificar la presó sense fiança el 4 d'octubre.\nEl detingut és ara a la presó de Brians 2, acusat de delictes de conspiració per atemptat contra autoritat amb ús d'arma, delicte d'amenaces greus, delicte de tinença il·lícita d'armes, municions i explosius, i un delicte d'odi.\nPolítica, succés, procés català, govern espanyol, Pedro Sánchez, Vallès Occidental, Terrassa, atempat\nTot queda igual.\nPer Cartanya el 8 de novembre de 2018 a les 17:37\nPerfecta quedas absol, la adoctrinament a que t ha sotmès Catalunya es la culpable.


«El jurat li va dir a un membre del meu equip que les resolucions que proposem són enviades al Parlament Europeu i, a vegades, són llegides pels mateixos parlamentaris», assegura molt il·lusionada Chloé, una dels tres alumnes del col·legi britànic de Puçol que aterraren a Còrdova, ciutat on es va celebrar durant cinc intensos dies l'última convocatòria d'esta iniciativa educativa internacional.\n«La nostra pròxima parada serà Rotterdam, el mes d'octubre. Allí ens trobarem amb estudiants de més de 13 països amb els quals conviurem i treballarem en noves sessions parlamentàries», avança Carmela, una altra de les joves estudiants d'este trio de campions.\nEl format de reunions, la dinàmica, els temes, els debats, i els formalismes que experimenten els joves que participen en esta experiència educativa són exactament iguals que els que diàriament experimenten els representants polítics en les assemblees de l'Europarlament a Brussel·les. «Ens dividixen en huit comités i a cadascun ens proposen un tema concret d'actualitat en l'esfera política europea perquè ho intentem resoldre a partir de les nostres idees», explica Nicolás, l'únic varó d'este grup, que al setembre encararà el seu últim any de Batxillerat.\nLa reestructuració del sistema energètic, la idoneïtat de mantindre les institucions europees, l'euroescepticisme, la problemàtica de la precarietat laboral, la identitat cultural, les llibertats socials, el dret d'expressió, les millores en el medi ambient, entre altres temes, es debaten en este jove parlament amb enorme interés, «pensant que les nostres idees poden ajudar a canviar el món», assenyala Chloé.\nPer part seua, Nicolás fa esment de l'aprenentatge que comporta esta experiència. «Ens ajuda a reforçar les actituds de lideratge, a manejar la pressió, a mantenir un nivell d'expressió elevat i a tenir un ampli coneixement d'assumptes socials que a tots ens afecten. Com a individus, ens sentim útils en poder aportar un gra d'arena a problemàtiques difícils de resoldre. Però, a més, ens portem una vivència emotiva sensacional en treballar braç a braç amb estudiants de tots els països europeus».\nSobre este assumpte, Carmela secunda al seu company i confirma que «és molt recomanable participar en esta activitat. A mi personalment m'ha ajudat a centrar-me en el món del desenvolupament humanitari. És una experiència molt afectiva, però també, reconec que exigix un esforç intel·lectual important». Així mateix, Chloé conclou que «és molt bo eixir de la teua zona de confort i enfrontar-te a nous desafiaments que, com este, té conseqüències molt positives».\nEl premi a l'esforç d'estos participants consistix a formar part de l'organització internacional, la qual cosa els permetrà involucrar-se en futurs esdeveniments i cooperar activament en l'organització, així com atresorar una lliçó educativa immillorable.\nCal assenyalar que esta activitat està inclosa en el currículum britànic que impartix Caxton College amb la finalitat que els alumnes que ho desitgen puguen optar a ella i, d'esta manera, conéixer múltiples cultures i realitats, escoltar i respectar les opinions de ciutadans de diferents nacionalitats, comprendre i aportar idees innovadores sobre temes realment importants. Una experiència única que de ben segur deixarà empremta en el futur exercici de les seues professions.\nInforma: Caxton College | Foto: Marcus Hofferer


Pep Artigas debuta al Parlem del Poble com a cap de llista de JuntxAdM i defensa un poble més viu i que tregui més profit dels seus trets diferencials – Ràdio Televisió Arenys de Munt\nPep Artigas debuta al Parlem del Poble com a cap de llista de JuntxAdM i defensa un poble més viu i que tregui més profit dels seus trets diferencials\nby Redacció Arenys de Munt on 30 Maig, 2022 in Notícies, Política\nLa temporada del Parlem del Poble s’acosta al seu final. Divendres es va celebrar el penúltim programa del curs que va estar marcat pel debut de Pep Artigas com a cap de llista de Junts x Arenys de Munt de cara a les eleccions del maig del 2023. Pep Artigas es va estrenar al Parlem del Poble com a nou alcaldable per Junts x Arenys de Munt de cara a les properes eleccions municipals. Artigas assumeix el repte amb il·lusió, modèstia i amb ganes en un moment en el que s’ha marcat com a objectiu construir un projecte de poble que pugui explicar als veïns.\nPreguntat sobre si li agrada com està Arenys de Munt ara mateix, Artigas no va poder deixar de banda el seu sentiment cap al poble i va dir que sí. Tot i això sí que creu que el poble ha perdut vitalitat i que es troba en “una fase àtona”.\nEn aquesta mateixa línia, tan Pep Artigas com el coordinar del partit, Miquel Lladó, van coincidir en que Arenys de Munt té més potencial del que s’està explotant ara mateix i que això és responsabilitat de tothom, tan de l’administració com de la ciutadania.\nAl programa de divendres també es va tractar una de les recents problemàtiques que han sorgit al poble: l’actuació al clavegueram del carrer Generalitat. Miquel Lladó va dir que no es tracta de criticar però que no entenen perquè al desembre de l’any passat es va decidir re-asfaltar la zona sense comprovar l’estat de les clavegueres.\nAquestes i també altres qüestions les poden escoltar de forma ampliada al web de la ràdio, a la carta.


Dia 29/3/2017 - Conferències i actes literaris - Agenda - Àrea de Cultura, Ajuntament de Vic\nActivitats familiars al MEV\nDescobriu el món medieval.\nTots els diumenges a les 11h. Famílies amb infants a partir de 5 anys. Activitat gratuïta per als visitants del Museu.\nPer a infants de 5 a 10 anys. Amb català, castellà, francès i anglès. Demaneu-ho a recepció.\nPer a infants que visiten el Museu acompanyats d’adults, oferim uns fulls per buscar, dibuixar, pintar i escriure durant la visita a les sales d’art romànic.\nPer a infants de 3 a 6 anys. Demaneu-ho a recepció.\nPer a infants que visiten el Museu acompanyats d’adults, oferim un full amb uns bonics dibuixos medievals per buscar, trobar i pintar.\nData: Del 31/01/2017 al 05/04/2017\nHorari: Diversos horaris\nExposició de Mia Subirana #Murs. Murs transformats amb missatges\nData: Del 09/02/2017 al 31/03/2017\n+ info: https://www.facebook.com/609359509239526/photos/a.610668972441913.1073741828.609359509239526/729101553931987/?type=3&theater\nLa Coral Xicalla comença a preparar les cantades de caramelles\nLa Coral Xicalla un any més comença a preparar les seves singulars cantades de caramelles i corrandes. T'hi vols apuntar?\nSi tens ganes de passar una bona estona, conèixer gent, fer país, fer música,... Vine els dilluns de les 21:30 a les 23h al centre cívic de sta. Anna de Vic. Per altra banda si teniu fills, amics, néts, nebots,... amb ganes de cantar i passar-ho bé, assagem tots els dissabtes d'11 a 13h al mateix lloc.\nPer dubtes o aclariments ens podeu localitzar a: coralxicalla@gmail.com, @coralxicalla,\nData: Del 14/02/2017 al 04/04/2017\n+ info: www.coralxicalla.pagina.cat\nExposició "Arquitectures desaparegudes\nL’Arxiu Històric del COAC presenta l’exposició itinerant ARQUITECTURES DESAPAREGUDES, que mostra un conjunt d’obres situades en diferents punts del territori i que actualment ja no es poden visitar, o bé per a la seva desaparició o bé perquè han sofert una transformació considerable.\nDia: A partir del 16 de febrer\nHora: de dilluns a dijous de 9 a 13h, i de 15 a 16h; divendres de 9 a 14h\nData: Del 16/02/2017 al 07/04/2017\n+ info: https://www.arquitectes.cat/ca/osona-exposicio-itinerant-arquitecures-desaparegudes\nExposició "Fantasmes al mur"\nExposició de Xavi Bové, Miquel Garcia i Andrea Gómez. A cura d’Imma Prieto\nInauguració, divendres 17 de febrer a les 19 h a ACVic Centre d'Arts Contemporànies (Sant Francesc, 1 Vic)\nFantasmes al mur genera un espai de discussió a partir d’una sèrie d’interrogants originats a partir de la idea de fantasma i de mur en relació a l’espai polític, social i econòmic. El projecte parteix de tres preguntes: qui són avui els nostres fantasmes? qui pot creuar els murs? qui és invisible?\nL’exposició es construeix a partir de les intervencions de Xavi Bové, amb la instal·lació interactiva, Àrea de seguretat, la instal·lació d'Andrea Gómez, Perifèria, i la proposta de Miquel Garcia, Oradors.\nÀrea de seguretat reflexiona al voltant de la gran quantitat d’informació que rebem sobre conflictes específics en l’àmbit mundial, observats des d’una àrea de confort i amb certes dosis de manipulació per part dels mitjans. La instal·lació interactiva de Xavi Bové convida al visitant a entrar en una zona delimitada de seguretat des d’on descobrir, mitjançant el seu moviment, una cartografia del patiment en el món. El so reforça l’experiència, juxtaposant-se al moviment silenciós de la imatge satèl·lit. Si sortim de l’àrea, per acostar-nos o allunyar-nos, tot desapareix. Davant del mur buit, en silenci, tot està ocult. Alhora, es vol qüestionar la fragilitat d’aquests límits: realment hi estem segurs?\nLa proposta d’Andrea Gómez apel·la a la realitat virtual assenyalant l’error com a estigma de l’acció humana. Perifèria reflexiona entorn de la identitat i de la pèrdua d’aquesta. Ens situem en l’entorn de Second Life i des d’aquí ens identifiquem amb un subjecte virtual que intenta arribar fins al confí de la plataforma digital. El més interessant és veure com a mesura que l’avatar s’acosta al límit va desapareixent i desintegrant-se. Gómez crea una metàfora de la situació que pateixen les persones que han de creuar una frontera. El món virtual esdevé mirall de les estructures que condicionen el nostre esdevenir.\nEn tercer i últim lloc, Miquel Garcia presenta la instal·lació Oradors, feta a partir del discurs que diferents dictadors i caps d’estat han portat a terme. Veus d’un temps passat inunden l’espai apel·lant a presències fantasmagòriques que ocupen el present. L’obra permet pensar el present a partir d’herències ideològiques i històriques, provocant una comparació que desvela les similituds entre diferents circumstàncies.\nActivitats vinculades a l'exposició [veure article]\nData: Del 17/02/2017 al 13/04/2017\n+ info: https://www.acvic.org/ca/projectes-expositius/2279-fantasmes-al-mur\nExposició "OFICINA DE TURISME I A_A_A"\nExposició d'Helena Muñoz i el Col·lectiu A+. Projectes de mediació cultural entorn de les Adoberies de Vic\nACVic Centre d’Arts Contemporànies en col·laboració amb Sala d’Art Jove de la Generalitat de Catalunya i Collaborative Arts Partnership Programme (CAPP) presenten dos projectes de mediació cultural al voltant de les Adoberies.\nD’una banda, Oficina de Turisme és una instal·lació que permet visualitzar el procés de treball, realitzat amb joves, del projecte de mediació educativa sobre el barri adober. Està dirigit per Helena Muñoz amb la col·laboració de Jaume Guinart, Marta Ricart, el col·lectiu A+ i l’Institut La Plana de Vic. Oficina de Turisme és l’última de les capes que conformen el procés de treball i aprenentatge del projecte de mediació educativa “Adoberismes”, realitzat amb el suport de la Beca d’Educació Art Jove 2016 impulsada per la Sala d’Art Jove de la Generalitat de Catalunya, en col·laboració amb ACVic Centre d’Arts Contemporànies.\nD’una altra banda, A_A_A és un recorregut pel primer any de trajectòria del Col·lectiu A+, dedicat a la reactivació cultural del barri de les Adoberies a través de l’art i l’arquitectura. L’exposició es planteja com un espai de coneixement, treball, participació i relació amb agents per tal de trobar estratègies col·lectives de dinamització cultural. El Col·lectiu A+ es configura en el marc de la QUAM-CAPP 2015 «Interessos públics i creació col·lectiva», a partir del taller dirigit per Santiago Cirugeda, orientat a plantejar estratègies col·lectives de dinamització social i cultural del barri de la Adoberies de Vic.\n+ info: https://www.acvic.org/ca/projectes-expositius/2275-oficina-de-turisme-i-a_a_a\nExposició “Dones d’empresa”\nExposició cedida per l’Institut Català de les Dones. L’exposició té com a objectiu fer més visibles les aportacions històriques de les dones a l'activitat empresarial de Catalunya, donant a conèixer les habilitats d'un conjunt d'empresàries que van desenvolupar les seves particulars formes de lideratge i van contribuir a enriquir l'activitat econòmica del país.\nHoraris: de dilluns a divendres de 8 a 19 h i el dissabte de 9 a 14 h\nData: Del 01/03/2017 al 31/03/2017\nLloc: Vestíbul de l’Edifici del Sucre\n+ info: https://www.vic.cat/viure-a-vic/dones/activitats-8-de-marc-dia-internacional-de-les-dones-2017\nLes sol•licituds es poden presentar fins el pròxim 16 d’abril\nL’Àrea de Cultura i Museus de l’Ajuntament de Vic posa en marxa la sisena edició d’ArtdePas, el cicle de música al carrer que se celebrarà a la ciutat de Vic del 28 de maig al 27 d’agost de 2017. Aquesta iniciativa té per objectiu donar a conèixer i promocionar els grups emergents del nostre país i al mateix temps acostar la música a la ciutadania d’una forma gratuïta.\nAquest any els concerts es portaran a terme tots els diumenges de juny, juliol i agost en dos espais. Els diumenges al migdia al barri del Remei i els diumenges a la tarda, com ja és habitual, a la plaça del Carbó.\nEl tret de sortida d’ArtdePas serà el 28 de maig amb actuacions dels grups finalistes del VicSona al voltant del riu Mèder.\nAquesta sisena edició torna a fer una aposta per la música. Totes aquelles persones i grups interessats en participar han de fer arribar la seva proposta a través del formulari que trobaran a la pàgina web www.culturavic.cat juntament amb una peça enregistrada en vídeo de l’acció que es vulgui presentar. El formulari es pot lliurar directament a l’Àrea de Cultura, ubicada a la Casa Masferrer (Pl. Dom Miquel de Clariana, 5, baixos), o per correu electrònic a l'adreça següent:artdepas@vic.cat.\nData: Del 01/03/2017 al 16/04/2017\nLloc: Casa Masferrer o artdepas@vic.cat\n+ info: http://culturavic.cat/imatges/reg1004072_arxiu1_28-02-2017_15-12-03.pdf\nExposició "Jardi Interior"\nExposició Jardí Interior del forjador i escultor Adrià Noguera, exalumne de forja artística de l'escola.\nLa inauguració serà el dijous 2 de març a les 19h a la sala d'exposicions de l'EASD de Vic.\nData: Del 07/03/2017 al 31/03/2017\n+ info: http://eartvic.blogspot.com.es/2017/02/exposicio-jardi-interior-dadria-noguera.html


Educa 2.0 – CIPFP Batoi\nQuè es EDUCA 2.0?\nAquest gran projecte d’innovació educativa, a l’hora engloba diferents i multiples projectes de diversa índole.\nEns permet posar en marxa una metodologia de caràcter interdepartamental on podem intercanviar experiències i coneixements entre els diferents grups d´alumnes i professorat dels diferents cicles formatius i departaments, enriquint-se mutuament.\nA més engloba projectes amb coordinació d’entitats, empreses i altres recursos del nostre entorn, i projectes per a la millora del funcionament del propi centre, feedback alumnes/profesors sobre les necessitats de millora, gestió del centre, seguretat, difusió, dinamitzar la imatge del centre, …\nTambé ens permet intercanviar experiències i coneixements entre els propis professors, a més de disenyar i elaborar materials didàctics innovadors.\nAssenyalar que, com a EIX METODOLÒGIC, molts d’aquestos projectes comporten una implicació de l’alumnat a partir de la qual podran aprendre mitjançant el disseny i la creació directa d’activitats, continguts, materials… promovent així un\naprenentatge molt efectiu i trasnformador i plenament vinculat amb el món laboral real.\nPer a aquesta metodologia ens basem en el “cono de l’aprenentatge” d’Edgar Dale segons el qual, l’aprenentatge és més efectiu quan hi ha una implicació i participació més activa per part de l’alumnat.\nD’aquesta manera, i tenint aquest esquema com a referent, amb la realització del projecte, el nostre alumnat es situarà en el tram inferior, segons el qual l’alumnat aprendrà a partir de realitzar el que vol aprendre i per tant propícia el tipus\nd’aprenentatge més eficaç.\nPer què EDUCA 2.0?\nCada vegada, resulta més important l’adaptació dels alumnes al lloc de treball. Aquests llocs de treball cada dia són més canviants i requereixen, a banda dels coneixements tècnics clàssics, una alta capacitat d’adaptació a nous reptes i d’un\nPer altra banda, és molt important que els alumnes treballen en equip i tinguen una participació activa i amb lideratge. Actualment, en la majoria dels llocs de treballs, els treballadors necessiten una capacitat de relació amb altres persones de la\nmateixa empresa, però també sobre tot amb persones d’altres especialitats i amb formacions molts diferents.\nEn la formació professional, hem de formar a professionals per al nostre àmbit i que isquen a les empreses en una situació el més real possible. És a dir, necessitem el contacte directe amb les empreses del voltant i conèixer de primera mà quines\nmetodologies i/o tecnologies utilitzen, però també les seues formes d’organitzar-se i/o estructurar-se a l’hora d’aconseguir els seus reptes u objectius.\nAmb tot el que s’ha comentat de manera abreujada, sorgeix la necessitat de fer canvis en el sistema educatiu i començar aquests projectes on volem promoure aquestes característiques o necessitats que han de complir els nostres alumnes per a tindre\nèxit al món laboral.\nPer últim, també hi ha una part important sobre l’autoocupació i/o empreneduria, on volem crear un viver d’empreses (reals o no) de diferents característiques o perfils tècnics, que puguen dur-se a la pràctica en un futur més o menys immediat.


L'Ajuntament d'Elda prepara una exposició amb motiu del 30 aniversari de les intervencions municipals en el jaciment d'El Monastil - LOBLANC\nL’Ajuntament d’Elda, a través de la Regidoria de Cultura, va anunciar el dijous 18 de febrer la preparació d’una exposició amb motiu del 30 aniversari de les primeres intervencions municipals en el jaciment arqueològic d’El Monastil. La mostra permetrà als visitants acostar-se d’una manera didàctica als treballs realitzats al llarg d’aquests 30 anys en el jaciment.\nLa regidora de Cultura i Museus, Rosa Vidal, ha explicat que “el jaciment arqueològic d‘El Monastilés un dels principals enclavaments d’aquest tipus a la Comunitat Valenciana, amb aportacions excepcionals per a l’estudi i coneixement de la història d’Espanya i dels territoris del Mediterrani occidental.ˮ\nAquesta mostra, en realitat, arriba amb un any de retard, ja que el 30 aniversari de l’inici dels treballs va tindre lloc en 2020. No obstant això, la impossibilitat de realitzar la iniciativa, a causa de la situació de la pandèmia, ha fet que s’ajornara fins ara, tal com ha assenyalat l’edil: “per la situació sanitària no vam poder organitzar la mostra.ˮ No obstant això, Rosa Vidal ha recolzat la celebració d’aquesta exposició, basant-se en el fet que “la importància de les troballes arqueològiques justifiquen la celebració d’un aniversari que té com a objectiu posar en valor el nostre jaciment i donar-lo a conéixer a tota la ciutadania.ˮ\nEl poblat iber – romà d’El Monastil està situat al nord d’Elda, i està declarat com a Bé d’Interés Cultural. El seu origen es remunta al segle V a. C., i va ser creat en època preromana per una comunitat de contestans, un poble pertanyent a els ibers. Posteriorment, va estar sota el domini dels romans, els bizantins i els àrabs, per la qual cosa constitueix un dels jaciments més valuosos a l’hora d’entendre la història antiga del llevant espanyol.\nEl director del Museu Arqueològic de la localitat, Antonio Poveda, serà el comissari d’aquesta exposició, les dates de la qual encara estan per concretar. En aquesta mostra es podrà contemplar el material arqueològic trobat en el jaciment, i també conéixer la història d’aquestes troballes.\nAixí mateix, l’exposició també tindrà un marcat caràcter didàctic i inclourà activitats paral·leles. Tal com ha destacat Rosa Vidal, “s’oferiran teatralitzacions, tallers,visites guiades i conferències, entre altres activitats dirigides a públic de totes les edats, per a aconseguir que El Monastil transcendisca a tota la població.ˮ


Història - Derrumband\nEntre els anys setanta-vuitanta, una colla de músics de Barcelona van ser els intèrprets i creadors del que ja en podem dir la banda sonora d’una època. La seu principal era la sala Zeleste, però la majoria de pobles del país van gaudir de moltes nits de Festa Major amb aquells músics que han estat referent per molts de nosaltres. Alguns d’ells estan en actiu, altres han canviat els escenaris per altres feines, i altres, com és el cas del Xavier Patricio “Gato” Pérez, malauradament ja no hi són.\nTot va començar en una festa rumbera en la que un grup d’amics van estar tocant tota la nit. Entre copa i copa, sense més pretensió que la de passar una bona estona, es van rescatar temes com “La Rumba de Barcelona”, amb el seu glossari dels barris de la ciutat comtal i la “Rumba dels 60”, autèntica poesia musical repleta de valors avançats a la seva època. Aquests són una lliçó més del Gato, de com descriure la vida, la gent i els llocs de la seva estimada Barcelona. Nosaltres, des de un altre prisma, més de vint anys més tard, ens disposem a fer un tribut a la època. Creiem que es tracta de la primera banda estable que fa un homenatge actiu i constant a la història més recent de la vida musical barcelonina.\nDesprés d’aquella festa privada i moltes més, volem compartir amb tots vosaltres la música que ens ha unit i que va fer ballar i emocionar-se a tanta gent. És un plaer i un privilegi tornar a donar vida als temes del Gato i fer reviure a molta gent sensacions tan intenses com les que ens descriu a les seves cançons. Ho fem sense pretensions però de gala, amb una banda de 16 músics a l’escenari, donant-ho tot. Definitivament, cada bolo vol ser un homenatge a tots aquells que van regalar les seves vides a la música i amb això van escriure una pàgina més de la nostra història.\nNico Ramírez 658 827 952


Mor un home en una bassa a l'Alfàs del Pi quan intentava rescatar els seus gossos - Diari La Veu\nEscriba el número 278273\n13 maig 2019 13:50h\nEn els informes policials s'indica que la bassa es trobava tancada, correctament barrada i perimetrada. Imatge d'arxiu d'una bassa de reg. / EFE\nL'ALFÀS DEL PI. Un home de 61 anys ha mort a l'Alfàs del Pi (la Marina Baixa) en precipitar-se a una bassa de reg quan tractava d'ajudar els seus dos gossos, que es trobaven dins.\nSegons han informat a EFE fonts municipals, l'home havia eixit a passejar amb els gossos quan aquests es van endinsar en una bassa de reg que es troba al costat d'un dels camps de futbol del poliesportiu de la localitat i no aconseguien eixir.\nLa víctima, que caminava amb dues crosses, va tractar de rescatar els animals, però va esvarar, va caure a la bassa i ja no va poder eixir.\nCap al migdia dues dones van passar per la zona, van veure als gossos i els van traure de l'aigua, però no van veure l'home. La veu d'alarma no va arribar fins a unes hores després, vora les 15.00h, quan l'esposa es va alarmar perquè l'home no havia tornat al domicili.\nAleshores, la policia local va iniciar la cerca i va localitzar les crosses de la víctima al costat de la bassa, cosa que va facilitar que fora trobat poc després.\nFins al lloc es van desplaçar unitats de la Policia Judicial, bombers de rescat i bussos de la Guàrdia Civil, que van traure el cos de l'aigua a les 19.45h, segons han informat les mateixes fonts.\nEn els informes policials s'indica que la bassa es trobava tancada, correctament barrada i perimetrada, per la qual cosa tot apunta al fet que l'accés a la mateixa va ser "un error de la víctima", han indicat les fonts.\nEscriba el número 580766


Two-Bedroom Apartment with Sea View in Pisak Pisak Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Two-Bedroom Apartment with Sea View in Pisak\nConvenientment situat a Pisak, Two-Bedroom Apartment with Sea View in Pisak és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Two-Bedroom Apartment with Sea View in Pisak, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, habitació familiar.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, aparell de televisió, nevera, banyera a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Two-Bedroom Apartment with Sea View in Pisak és una elecció inteligents per a viatgers a Pisak, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Podem controlar el nostre futur? Està escrit als gens? O és qüestió de sort?\nUn nou debat AMB LA PARTICIPACIÓ EN DIRECTE DE RAFA NADAL I ROBERTO MENÉNDEZ\nEstà escrit als nostres gens? Depenem dels altres? O és qüestió de sort? Mira aquest vídeo resum per descobrir algunes de les reflexions que van sorgir en el tercer debat de Futurs. Amb la participació en directe de Rafa Nadal, Roberto Menéndez, Marta García Aller, Joan Sistiaga, Patrícia Soley-Beltran i Miguel Pita.\n“En el futur la\ntecnologia estarà integrada\no el de les escoles?\nTantes persones, tants futurs, tantes formes d’estalviar.\nSolucions d’estalvi a partir de 30 euros al mes.\nDir que es té o no es té futur és una expressió fallida. El futur existeix i existirà... Llegir-ne més\nPerquè el futur... Llegir-ne més\nprimera vegada. Mmmm… Llegir-ne més\nla vida no cal saber... Llegir-ne més\n2n DEBAT: EDUCACIÓ\nMAKING OF DEL 2º DEBAT\nVols veure què hi ha darrere d’un rodatge en directe? Així es com es va realitzar el segon debat de Sabadell Futurs: ‘Com han d'estudiar els nostres fills?\n‘La capacitat de pensar en una idea de futur és un regal del nostre cervell.’\n“PODEM CONTROLAR EL NOSTRE FUTUR?”\nLa millor eina que tenim per viatjar al futur és fer-nos moltes preguntes.\nEls nostres gens predisposen, que no és el mateix que determinen.\nJa hi ha tants models de família com persones\n"COM HAN D'ESTUDIAR ELS NOSTRES FILLS?"\nL'esport és una escola precoç de les coses que et trobaràs a la vida


El Pebrasset: Més aprop del pàncrees artificial.\nEl últim pas en la carrera que diferents grups d'investigació de tot el món mantenen per a desenvolupar un pàncrees artificial que faça la vida més fàcil a las persones amb diabetis arriba de Australia.\nXavier Homes, un nen de quatre anys amb diabetis de tipus 1 , ha recibit un tractament capaç de paralitzar els atacs d'hipoglucèmies. " És un gran avanç , tot i que encara no podem parlar de pàncrees artificial , sinó com a molt de bomba d'insulina intel·ligent" , explica Ignacio Conget , de la unitat de diabetis de l' Hospital Clínic de Barcelona . Es va crear una fase de proba per a experimentar amb aquest tractament i es van adonar que funcionava i facilitava el estudi de propers avanços.\nLes bombes d'insulina per als malalts de diabetis tipus 1 estan molt desarrollades . Es tracta d'uns petits equips portàtils de la mida d'un telèfon mòbil que administren la substància a traves d'una cànula subcutània de forma esporàdica en la dosi programada, a partir de les estimacions de la ingesta d'aliments, és a dir, sucre.\nEl nou equip va un pas més endavant, un sensor permitix detectar amb una antelació de 30 minuts el moment en el que disminuiran els nivells de sucre, alsehores el dispositiu detin la infusió de insulina per a evitar un atac d'hipoglucèmia. El cost del dispositiu està en 7000 euros segons els preus anunciats en Australia i es limita als casos de diabetis de tipus 1.\nPublicado por Estefania Llorens en 7:46\nEtiquetas: bh, curs 14-15, diabetis, hipoglucèmia, llorenssilvestree, pàncrees


El Memorial de Greuges del segle XXI - Josep Maria Loste - Blogs de l'indirecte!cat\nOpinió amb independència. Dimecres, 18 de juliol de 2018 08:55 h\nDivendres, 1.11.2013. 10:22 h\nCatalunya, drenatge, espoli, factura, greuges, Involució, memorial, so, triple fractura\nEl govern català es troba asfixiat, cosa que afecta al 100 % dels catalans, sobretot els més febles. Això és una evidència com una casa de pagès. En aquesta línia, l’executiu català ha redactat un document de 50 planes que, en mitjans periodístics s’ha batejat com a Memorial de Greuges, encara que el Govern Mas prefereix parlar de : “ Dossier de deslleialtats milionàries”, valorades en 9.375’7 milions d’euros, que el govern central deu a Catalunya i no paga. Què és, què era el Memorial de Greuges ? Doncs bé, en això ens hauríem de situar en el 1885, i es definia com la Memòria en defensa dels interessos morals i materials de Catalunya, redactat, a l’època, per Valentí Almirall - en què es formà una comissió integrada per representants d'ideologies diverses. – adreçat al rei Alfons XII, a l’estil dels greuges de les antigues Corts Catalanes.\nConclosos aquests antecedents històrics podríem dir que aquest Memorial de Greuges dels segle XXI es queda molt curt davant de la clatellada social, la invació de competència, la minorització de la llengua i l’ofensiva recentralitzadora i ultrajacobina que ens imposa l’executiu Rajoy a tot el poble de Catalunya . No hi ha dubte que la factura de la involució autonòmica va molt més enllà dels 9.375’7 milions d’euros computats per la Generalitat. De fet, a grans trets, podríem dir que el drenatge, l’espoli, el dèficit fiscal anual, d’ençà de 1986 (abans no existeixen dades) ha estat d’uns 16.000 milions d’euros . Però és que, a més més, la qüestió de fons no és només econòmica, sinó que és, eminentment, política, lingüística i social . En aquest sentit, a hores d’ara, en trobem amb unes lleis uniformitzadores, unes lleis que representen una autèntica piconadora anticatalana i antisocial, que no s’han de poder aplicar, de cap de les maneres, a casa nostra; altrament anirem molt malament. Aquest paquet legislatiu tan negatiu, que s’està debatent al Congrés dels Diputats a Madrid, engloba des de l’àmbit de l’educació - la Llei Wert o LOMQE -, l’àmbit de la justícia - la voluntat de pretendre carregar-se la justícia de proximitat i els jutjats comarcals (partits judicials) – , l’àmbit de l’administració local i, l’àmbit del comerç i l’economia - la Llei d’Unitat de mercat - .Aquestes “futures” lleis perjudicarien terriblement la gran majoria de catalans, de carn i ossos, i provocarien una triple fractura arreu del país : social, sectorial i territorial .\n4541 lectures Cap comentari


Trapologia, la nostra recomanació per a Sant Jordi | Qualsevol Nit\n«La música trap —diuen en Max Besora i en Borja Bagunyà—, és sincera i lletgista com el punk, contundent i xuleta com el rock, malparlada i perillosa com el hip hop». D’això tracta Trapologia: de trap, evidentment. Les cançons de Yung Beef, C Tangana, Bad Gyal, P.A.W.N. Gang i companyia dóna tant de si com per fer un llibre? I dos si cal. Perquè Besora i Bagunyà, dos padawans del nou periodisme de Tom Wolfe i Hunter S. Thompson, analitzen aquest fenomen des de totes les perspectives possibles: des del punt de vista sociològic, psicològic, econòmic, social, polític… Només amb això ja hauria de ser una fantasia per a nerds als qui els agrada perrear com, sorpresa, jo mateixa. Però ells no es queden aquí.\nA més d’haver-hi una interessantíssima radiografia socioeconòmica del trap de rere fons, ho vesteixen tot amb un format molt innovador i complicat. No és una novel·la i no és un assaig perquè és totes dues coses i cap a la vegada. Lluny de ser un text acadèmic, el llenguatge és directe i la narració es fa amena perquè van intercalant informació amb reflexions variades. I encara més interessant: de tant en tant barregen la narració amb una ficció o una pseudoficció, depenen del cas (quan és ficció real i quan és mitja ficció no se sabrà mai).\nEn aquest punt, m’agradaria introduir un parell de detalls que em van fallar una mica: a vegades aquestes ficcions i reflexions se’ls escapen de les mans… és too much i no s’enten res. I també que a vegades no saps si parla Borja o Max. Per acabar de complicar-ho Max Besora i Borja Bagunyà es van transformant a mesura que avança la narració en Màximus Big i en Bugga Boss, respectivament. Creen aquests personatges per no donar la nota en els concerts als que van, plens de xavals amb unes pintes que ni al Bronx. Però a poc a poc deixen de ser escriptors gonzos i s’involucren més i més en la moguda, amb l’editorial Ara Llibres com els seus complices in crime, fins a punts realment delirants. Spoiler alert: Todos mueren.\nMés enllà de si el fil narratiu està aconseguit o no, aquestes «cròniques gonzobizarres de la nova música urbana» contenen material valuosíssim per guanyar els debats intel·lectuals contra els teus amics o enemics musicals, que és el que ens interessa. I és que els autors es pregunten: «Què ens està dient el trap de la societat que l’ha engendrat?», i fan aquest exercici d’obrir i enriquir els debats al voltant d’aquest tipus de música com són el classisme, l’apropiació cultural, el masclisme, la societat del benestar, la lluita de classes, l’autenticitat, si respecten o no les lleis del mercat, els cossos normatius, què és art i què no, el lletgisme, si són cultura de masses o contracultura, l’ús de la llengua catalana, els balls suggerents, l’estereotipació de llenguatges i estètiques, etc. Algunes pistes d’aquests debats a tall de resum:\nEls haters diuen que això del trap no és música «de veritat». Però qui decideix què és música de veritat, què és «bona música» i què no? Segons ells, aquesta és una visió molt elitista i canònica de la cultura. «És una nova manera d’entendre la música i la seva indústria, agradi o no», afegeixen.\nCada generació es rebota contra l’anterior, és així. Aquesta ho fa amb l’autotune com a principal eina. L’autotune és, diuen, el do it yourself, és la democràcia, és irònic —perquè representa la connectivitat col·laborativa en un món individualista—, és la quarta ona de la societat industrial. És, en definitiva, la quintaessencia del canvi social, polític i econòmic global. Afegeixo doncs que només dir de l’autotune que és utilitzat per alguns cantants per dissimular les seves carències és simplificar-ho tot molt.\nIndependent de la música, hi ha una cosa bona al trap: la pobresa s’ha tornat visible. El debat sobre els privilegis de classe és tediós i ampli, però unes puntellades: Encara que d’autèntics i també d’estafadors, com a tot arreu, sembla que hi hagi una certa competició en mostrar qui ha patit més i qui ha aconseguit sortir millor (és a dir, amb més calés) de la seva misèria.\nPerò no ho fan de forma explícita: «El trap és el contrari de la cultura de la queixa de la què, paradoxalment, es queixen les mòmies liberals quan parlen dels joves. El que abunda en el trap és més aviat una festa de la superació d’aquesta misèria o, més finament, l’afirmació dels valors postcínics i celebratòriament desencantats que en resulten». Res a dir.\nUn incís: encara i així, «el trap català té una cosa burgueseta que no trobes en un Yung Beef», ja que aquesta «mistificació de lo cani de tant en tant fascina els modernos esquerranosos». Però no tots són fills de papá. Deien, per exemple, «vés a parlar-li de privilegis a Cecilio G, corre…». Si en vols profunditzar una mica més: llegeix la crònica del concert de Lildami a La Nau i escolta Million dollar baby, de Cecilio G.\nTornant al tema, «aquí ningú persegueix cap revolució que no sigui la de l’èxit personal», explicaven Besora i Bagunyà. Potser és això el que emprenya tant als vells. La qüestió és que un estil que neix a les zones on es mou droga d’Atlanta ha arribat al nostre país i s’ha convertit en el so d’una generació, com va ser el grunge o el punk en el seu dia.\nA més de la música i del component estètic, hi ha una cosa que acompanya també al fenomen: el ball. El perreo. El twerking. Sobre això, com que és bastant complex, només vull afegir una frase molt destacable que molts es podrien tatuar a la cara: «Potser hauríem de deixar de pensar d’una punyetera vegada sobre aquesta mena de gestos en funció de l’efecte que provoquen en l’home i començar a pensar-los en l’efecte que provoquen en qui sigui que els fa».\nTotal. Que Trapologia és un estudi complet i erudit del trap, però alhora amb unes crítiques àcides a l’estil de ‘todos contra todos‘ que hi impera, amb una meta història de fons divertidíssima. A vegades realment cultural i d’alt nivell intel·lectual i d’altres quasi com una mena de meme esdevingut en producte editorial… Trapologia tant val per a fans del gènere com per tot el contrari. De fet, tant de bo que fos llegit i —encara més difícil, entès— per molts dels haters que no tenen cap altra cosa a fer que rajar a les xarxes de la música que escolten les noves generacions.\nPD: Al mig del relat, Besora i Bagunyà tenen espai inclús per criticar la indústria editorial, on a més de mantenir i promocionar un estil mediocre i descafeïnat de literatura, ningú s’atreveix criticar per no trencar no sé quina mena de roda d’hipocresia. Dir que nosaltres no formem part d’aquesta roda i simplement recomanem Trapologia (Ara Llibres, 2018) per a Sant Jordi perquè ens sembla que és un dels títols d’àmbit musical més interessants (i necessaris) que s’han publicat aquest darrer any. Ja em dieu que tal.\nEn portada, Libro, Paula Pérez Fraga, Trap\nPrevArtículo anteriorThe Fleshtones: La noche de la gran ruleta de talento\nSiguiente artículo‘Homecoming’ de Beyoncé: Feminismo y raza en el CoachellaSiguiente


2a edició de la mostra “Un pessebre napolità del segle XXI” – CDMT\nHome/Tots els públics/2a edició de la mostra “Un pessebre napolità del segle XXI”\n12 Desembre 2019 / 18:00 - 19:00\nUs convidem a la inauguració de la segona edició d’aquesta mostra nadalenca, obra d’en Josep Massagué, figurinista amb gran experiència en dissenyar i realitzar vestuari i decorats per a cinema i teatre. A l’exposició, ampliada aquest any amb més figures, hi trobareu el rerefons de la tradició centenària dels pessebres d’estil napolità. Aquesta tradició artesana la veureu actualitzada a partir de la llibertat creativa que hi aboca l’artista, en multitud de personatges minuciosament reproduïts i vestits i amb una escenografia perfectament dissenyada.\nLa mostra “Un pessebre napolità del segle XXI” es podrà visitar del 13 de desembre al 19 de gener a l’Espai Zero, en l’horari habitual d’obertura del museu. De ben segur, aquest pessebre d’en Josep Massagué us translladarà a la Via di San Gregorio Armeno (Nàpols), el centre neuràlgic del món pessebrista encara avui dia. Més informació a: auladidactica@cdmt.cat /93 731 52 02.\n20 Setembre / 11:00 - 13:00