El bloc de l'arxiu municipal de Cubelles: 2012\nPublicat per Arxiu Cubelles a 13:08\nGuió del programa - la sega dels joncs (2)\nI aquí teniu el guió del passat programa. Recordeu que les transcripcions dels textos intenten mantenir-se fidelment a l'escriptura original, per la qual cosa hi ha força faltes d'ortografia.\nSi us en recordeu, fa 15 dies varem encetar el tema de l’aprofitament dels joncs a Marsmortes.\nMars mortes, com sabeu, era una llacuna, un prat, on es feia un aprofitament de joncs, situat entre el nostre terme i el de Cunit. Aquesta llacuna, o aquest prat –com a vegades és conegut- , era d’aprofitament comunal, que el feia el comú de Cubelles i el de Cunit, així com els veïns de Cubelles, i que també servia per alimentar els animals de la carnisseria pública de Cubelles.\nAmb la separació de Cubelles de Vilanova, els veïns de Cubelles van deixar de tenir dret del prat de l’Esquerrer, van pressionar per no perdre també el de Mars Mortes. Fruit d’això, i recordem els documents que vam llegir fa 15 dies, tant Cubelles com Cunit van actuar en un plet, que es va resoldre amb una concòrdia el 1770.\nL’Acord establia l’aprofitament del joncs pels veïns de les dues localitats així com establia 200 cavallons de jonc per l’Ajuntament, en pagament pels deutes que tenia Cunit en el plet de separació de Cubelles de Vilanova. Recordem que aleshores Cunit formava part del municipi de Cubelles, com una quadra, més petita, però com ara és la de Gallifa o Rocacrespa. També s’establien acords sobre ramaderia, establint que la carnisseria tenia dret a alimentar els seus animals al prat comunal.\nAl 1797, un cop acabats aquests 20 anys d’aprofitament que havia de fer l’Ajuntament, Cunit torna a remoure el tema, perquè Cubelles estava incomplint l’acord a què s’havia arribat.\nDeia en Jaume Torrents, regidor de Cunit:\n“La Villa de Cubellas i lugar suplicante por el interés que este le cobra para manternerse en la quieta y pacifica possecion de la corta del junco que naze en el Prado nombrado Marmorta, transhigieron, y concordaron bajo los capitulos de la concordia que presentan para instrucción de VS y como por el capítulo 2 de la dicha concordia, conste que se reserbó la villa de Cubellas por espacio de 20 años la possecion de juncos, en cada uno, que en el se expressa en pago y remplazo de sus gastos y deudas por razon de dicho pleyto, y haver cesado aquellos en el año de mil setecientos noventa y tres; entró de nuevo el mencionado lugar o sus vezinos de Cunit en la antigua posseción de cortar el junco. Y como para suportar los gastos de la guerra contra Francia en el somatén y migueletes, combinieron amigablemente de comun acuerdo y de palabra ambas universidades de Cubellas y Cunit para desaogo de sus vezinos retirar aquella parte que les correspondia la que les satisfizo la expresada villa de Cubellas en los años de 1794 y 1795, pero la de 1796 como el pretexto de un pleyto que nuevamente la villa de Cubellas ha movido contra la de Villanueva sobre el qual no entienden los vezinos del lugar suplicante hazer parte en el ni pueda obligarles a entrar en el dicho nuevo pleito.”\nRequerit l’Ajuntament de Cubelles sobre aquest tema, en fan una contra explicant “la verdad que aquel calló”.\n“Joseph Roig regidor decano y comissionado de palabra del Ayuntamiento de la Villa de Cubellas con el devido rendimiento, ante VS expone,\nQue segun manifiesta la adjunta copia que se ha entregado por parte del Ayuntamiento del lugar de Cunit, VS a consecuencia del memorial del mismo, se sirvió decretar en 3 del último julio, que el ayuntamiento exponiente satisfaga al de Cunit la cantidad que le corresponda por la annualidad del año 1796, por la corta de junco, que hicieron sus vezinos en el citado año.\nEl Ayuntamiento exponiente venera siempre como muy asertadas las providencias de VS; però sobre el memorial dado a nombre del Ayuntamiento de Cunit, no puede dexar el que expone de manifestar la verdad que aquel calló. El pleyto de que haze merito en su exordio la concordia, que se acompanya, no fué con ella terminado, sinó suspendido: durante su curso costeó por su parte (como que la havia en aquel pleyto) no solo Cubellas, sinó también Cunit: prevenida o vencidos los años, porque fue convenida la suspension que expressa el capitulo 2 de dicha concordia por lo correspondiente a la que correspondia percibir de corta de juncos, al ayuntamiento de Cunit por los años 1794 y 1795, se entregó su contingente del año 1796, allega malamente el Ayuntamiento de Cunit, que el suplicante no se lo ha querido dar, porque no hay tal cosa, sinó que sobre el particular ha suspendido tomar resolución el suplicante, hasta que el Ayuntamiento de Cunit haya explicado si quiere o no contribuir en los gastos que se ofrescan en la prosecución, no de pleyto nuevo, como figura en el memorial el Ayuntamiento de Cunit, sinó del mismo antiguo litigio, que no obstante que suspendido por tantos años, en el dia está otra vez cortante, conforme lo acredita el testimonio que se acompanya.\nPor la precedente censilla relación podrá VS muy comprender, que hasta ahora espera el suplicante la resolución del Ayuntamiento de Cunit, para determinar si le acudirá con aquel contingente, pues que pareceria nada regular que Cunit lo percibiera sinó quisiese contribuir a los gastos de dicho antiguo pleyto corriente, toda vez que pretende Cunit el dinero, que se dexa conocer sobre el tanto de aquellos juncos. No obstante todo lo expuesto a fin de excusar recursos y disputas y terminan el assumpto buenamente.\nA VS suplica\nSe sirva mandar que se suspendan los efectos del arriba dicho decreto de VS y el Ayuntamiento de Cunit explique al suplicante si quiere o no contribuir por su parte a los gastos de dicho pleyto, o bien que su senyoria se digne disponer que ambos ayuntamientos nombren sus respectivos comissionados, con competentes facultades, para que acuerden buenamente sobre las insinuadas pretensiones, y lo que resulte acordado y convenido, lo passen los dos comissionados a VS para su superior aprobación como se espera sea notoria benignidad y zelo de VS.\n17 agosto de 1797.”\nAixí, Cubelles al•lega que aquest nou plet amb Vilanova no era nou, sinó que era un desenvolupament d’aquell original de separació de Cubelles de Vilanova. En canvi Cunit al•legava que era nou i que ells ja no tenien interès en continuar finançant més disputes legals que no anaven amb ells. Davant de la queixa de Cunit, el corregidor emet un decret pel qual Cubelles ha de pagar aquests beneficis. La petició de Cubelles podrà fer canviar aquest decret?\nI respon el marquès de Vallesantoro\n19 d’agost de 1797\n“Sin embargo de lo que esta parte expone, y hasta tanto se dicide el pleito de que hace mención, llebese a debido efecto mi decreto de 3 de julio último, puesto a continuación de la instancia del Ayuntamiento del lugar de Cunit.\nAixí doncs, vegem com en aquest cas el corregidor de Tarragona decreta en favor de Cunit, que Cubelles li ha de retornar el benefici obtingut el 1796 d’aquests 200 cavallons de joncs. El plet de Cunit amb Cubelles torna a estar actiu, però el corregidor dóna en aquest cas el benefici a Cunit.\nSi tenim encara uns minuts, m’agradaria parlar-vos d’una exposició que s’ha inaugurat recentment a Barcelona. Tot i que no és d’arxius, crec que és una gran exposició que val la pena veure. Es tracta de l’exposició “Abans del diluvi. Mesopotàmia 3500-2100 aC” al Caixaforum de Barcelona.\nUna civilització que va sorgir fa 5500 anys al delta del riu Tigris i Eufrates, que va esdevenir la primera cultura del pròxim orient. Els sumeris i els babilonis van crear un dels primers sistemes d’escriptura coneguts i el que va durar més temps en el seu ús: des del segle XXXII a C fins al IV aC: quasi 4000 anys. Es tractava d’unes marques amb unes cunyes que es feien sobre argila. Una de les col•leccions més importants d’aquestes tauletes, fetes a posterioritat d’aquest període de l’exposició, són les trobades a l’excavació de Sippar, on es van trobar 60.000 tauletes que contenien les 282 lleis del codi d’Hammurabi (+ - 1800 aC). Aquest codi va unificar les diverses lleis que regien al lloc. N’hi ha de més antics, però aquest es el més extens.\nAlgun exemples de les lleis que institueixen aquest codi:\nLlei 1.- Si un senyor acusa un altre senyor i presenta contra ell denúncia d’assassinat, però no ho pot provar, el seu acusador serà condemnat a mort.\nLlei 7.- Si un senyor adquireix o rep en custòdia plata, or, o un esclau o una esclava, o un bou o una ovella o un ase, o qualsevol cosa de part del fill d’un senyor o de l’esclau d’un senyor, sense testimonis ni contractes, donat que és un lladre, serà sentenciat a mort.\nLlei 157.- Si un senyor jeu amb la seva mare després de la mort del seu pare, se’ls cremarà a tots dos.\nLlei 195.- Si un fill colpeja el seu pare, se li amputarà la mà.\nLlei 282.- Si un esclau diu al seu amo: “Tu no ets el meu amo”, que l’amo demostri que sí que l’és i després li talli una orella...\nPodeu veure aquesta exposició fins al 24 de febrer i és d’entrada lliure.\nPublicat per Arxiu Cubelles a 9:05\nTraient la pols - sega de joncs a Marsmortes (2)\nDemà dimarts 4 de desembre, a dos quarts d'onze del matí, una nova edició de l'espai Traient la pols. En aquesta ocasió, continuem el tema encetat la quinzen passada: l'aprofitament dels joncs a Marsmortes per part dels veïns de Cubelles, Cunit i l'Ajuntament de Cubelles.\nSi us en recordeu, el programa passat vam llegir el document que Cunit va presentar el 1797 al corregidor de Tarragona, reclamant la quantitat de la sega de joncs del 1796, que l'Ajuntament de Cubelles s'havia retingut al·legant que era la contribució que Cunit havia de fer al plet obert amb Vilanova. Cunit no en volia saber res d'aquest plet i, per tant, reclamava els diners a l'Ajuntament de Cubelles.\nI l'Ajuntament de Cubelles va respondre, requerit pel corregidor de Tarragona, explicant "la verdad que aquel calló" per tal que el Marquès de Vallesantoro els donés la raó.\nSi no podeu escoltar el programa, ho podreu llegir aquí mateix el dimecres 5 de desembre.\nPublicat per Arxiu Cubelles a 12:30\nProjecció de pel·lícules anys 70 i 80\nActe de presentació :\nMesos enrere, l'arxiu municipal va signar convenis amb particulars de Cubelles per tal de digitalitzar VHS amb filmacions de festes del municipi. Aquestes filmacions ens mostren actes festius i culturals d'èpoques passades, que ens permeten veure indrets de la Vila que han canvia de fesonomia i recuperar memòria visual de vilatans.\nS'han digitalitzat gravacions dels anys 70, 80, 90 i dels primers anys del segle XXI. Per aquest acte de presentació, el Grup d'Estudis Cubellencs ha preparat un resum de les següents gravacions:\nSetmana cultural 1977 i 1978\nCantada de caramelles 1986\nConcurs de roses 1986\nFesta de la bicicleta 1989\nTrobada de gegants 1989\nPublicat per Arxiu Cubelles a 9:20\nTraient la pols - 20 de novembre 2012\nAquí us deixo el guió del programa Traient la pols emés el 20 de novembre.\nVoldria començar avui donant notícia d’una pàgina web, que es diu Memòria digital de Catalunya. És la plana web d’aquest projecte, que té la voluntat de digitalitzar i posar a disposició dels ciutadans i investigadors de documents històrics interessants. Des del 2006 ha anat incrementant les col•leccions i actualment té en accés obert revistes antigues, fotografies, mapes, cartells, manuscrits, incunables o també pergamins, tots relacionats amb Catalunya i que procedeixen d’universitats, biblioteques especialitzades, arxius, etc. Actualment hi ha unes 80 col•leccions.\nLa pàgina web és mdc.cbuc.cat En el cercador podeu posar cubelles i us retorna els fons que tenen imatges de documents, mapes, fotos del nostre municipi. Ens retorna múltiples fons. Un cop dins, heu d’afinar més la consulta, sobretot pel que fa a les revistes.\nUs volia parlar d’un fons interessant, que és el de pergamins de la biblioteca de Catalunya. Per trobar-lo us heu de dirigir a la pestanya “col•leccions” i triar pergamins de la biblioteca de Catalunya. Un cop a dins, heu de posar Cubelles al cercador, i us retorna un total d’11 pergamins. El més antic és un establiment de 1199.\nLo dolent: cal tenir coneixements de llatí, per llegir els documents. També et barreja els de Cubelles amb els de Vilanova de Cubelles, o sigui que cal discriminar-ho un a un.\nLo bo: et pots descarregar la imatge i imprimir-la per finalitats d’estudi o interès, gratuïtament i sense registrar-se. També és interessant el resum de cada document que et dóna una idea sense haver de llegir-lo tot.\nEL TEMA D'AVUI: L'APROFITAMENT DELS JONCS A MARS MORTES\nAvui parlarem de l’aprofitament dels joncs a Mars mortes a través d’un parell de documents de l’arxiu municipal. Un sense datar i l’altre que és de finals del segle XVIII.\nMars mortes, com sabeu, era una llacuna, un prat, on es feia un aprofitament de joncs, situat entre el nostre terme i el de Cunit. El primer esment documental és del 1350. El fet és que aquesta llacuna, o aquest prat –com a vegades és conegut- , era d’aprofitament comunal, que el feia el comú de Cubelles i el de Cunit, així com els veïns de Cubelles, i que també servia per alimentar els animals de la carnisseria pública de Cubelles.\nAmb la separació de Cubelles de Vilanova, els veïns de Cubelles van deixar de tenir dret del prat de l’Esquerrer, van pressionar per no perdre també el de Mars Mortes. El 1768 es va iniciar un plet sobre la potestat de Cunit per tallar joncs en aquell prat, que s’afirmava que tenia 250 jornals. Ens ha arribat al nostre arxiu una còpia de part del memorial presentat per Cunit per intentar aconseguir la sega, al 1769.\n“Jayme Noguera y Cerdá, procurador de los regidores de la Quadra de Cunit. […]\nPrimeramente digo. Que en la Cuadra de Cunit y en el termino de la villa de Cubellas de tiempo antiquísimo e inmemorial, hay un prado nombrado Masmortas, de extensión unos 250 jornales poco mas o menos, en el qual nace y se cria jonco y confronta a oriente con tierras de Juan Carbonell, presbítero residente en la Villa de Piera, y con Joseph Soler, labrador de la villa de Cubellas; a medio dia con el Mar; a Poniente con los consortes Magin y Antonio Soler y Ricart, y a cierzo con tierras de la heredad nombrada el manso Padró, como lo diran los testigos practicos y noticiosos, por haverlo assi visto de todo el tiempo de su acuerdo mayor de 40 años antes del dia 19 de noviembre del año passado de 1768, y por haverlo en la misma conformidad ohido decir a sus mayores y mas ansianos en la misma conformidad, sin haver visto ni ohido decir lo contrario, y que de lo referido es y ha sido siempre tal la pública voz y fama, y es verdad, público y notorio.\n2. Otro si digo: Que los regidores y particulares de la quadra de Cunit de esta parte de 10, 20, 30, 40, 50, 100 y mas años y de tanto tiempo que no hay memoria de hombres en contrario, se hallen en la quieta y pacifica posesión de cortar Jonás, que nace en el prado nombrado Masmortas referido en el capitulo anterior, y de llevárselo en sus casas, haziendo y disponiendo de Joncs por ellos cortado a sus voluntades… […]”\nExposat el d’una part i l’altra es desistí del plet perquè al 1770 s’arribà a una concòrdia amb la qual es deixà aquest prat com a comú entre els dos termes. L’ajuntament de Cubelles es va reservar la collita de 200 cavallons de joncs durant 20 anys, a banda del que hi fessin els particulars. També s’establien acords sobre ramaderia: la carnisseria tenia dret a alimentar els seus animals al prat comunal.\nPassats uns quants anys, Cunit torna a presentar un memorial per l’aprofitament dels joncs.\n“Jayme Torrens, regidor decano del Ayuntamiento del lugar de Cunit del corregimiento de esta ciudad de Tarragona, como a su comisionado, con el debido respeto a VS expone:\nQue después de un pleito reñido vertiente en la Real Audiencia de este Principado, que duró mas de cinquenta, y cinquenta años, entre partes de los regidores, y universidad de la villa de Cubellas de una, y de Villanueva y la Geltrú de otra, ambos de este mismo corregimiento, sobre división del termino; La Villa de Cubellas i lugar suplicante por el interés que este le cobra para manternerse en la quieta y pacifica possecion de la corta del junco que naze en el Prado nombrado Marmorta, transhigieron, y concordaron bajo los capitulos de la concordia qUe presentan para instrucción de VS y como por el capítulo 2 de la dicha concordia, conste que se reserbó la villa de Cubellas por espacio de 20 años la possecion de juncos, en cada uno, que en el se expressa en pago y remplazo de sus gastos y deudas por razon de dicho pleyto, y haver cesado aquellos en el año de mil setecientos noventa y tres; entró de nuevo el mencionado lugar o sus vezinos de Cunit en la antigua posseción de cortar el junco. Y como para suportar los gastos de la guerra contra FraNcia en el somatén y migueletes, combinieron amigablemente de comun acuerdo y de palabra ambas universidades de Cubellas y Cunit para desaogo de sus vezinos retirar aquella parte que les correspondia la que les satisfizo la expresada villa de Cubellas en los años de 1794 y 1795, pero la de 1796 como el pretexto de un pleyto que nuevamente la villa de Cubellas ha movido contra la de Villanueva sobre el qual no entienden los vezinos del lugar suplicante hazer parte en el ni pueda obligarles a entrar en el dicho nuevo pleito. Por todo lo que\nA VS suplica se digne mandar al Ayuntamiento de la villa de Cubellas, entregue al lugar suplicante la partida que le corresponde de la part de junco, que beneficio en el año de 1796, y per lo perteneciente, a los vezinos de dicho lugar, con arreglo a la predicha concordia, como se le promete del acreditado y justificado proceder de VS.\nTarragona 10 de juliol de 1797.\nI la verdad que segons l’Ajuntament de Cubelles, el de Cunit va callar, l’explicarem en el proper programa, d’aquí a 15 dies.\nReprenem ara el tema de la quinzena passada, que vam parlar sobre els allotjaments i la conflictivitat que provocaven. Us vaig comentar que alguns d’aquests allotjaments havien arribat a provocar o, si mes no, havien estat l’espurna d’aixecaments de la població civil.\nPer exemple, l’anomenada guerra dels segadors, que va començar el 1640. El 1635 França va declarar la guerra a Felip IV, III d’Aragó. Catalunya es va convertir en un dels escenaris de la guerra dels 30 anys. En aquests anys, els trànsits de les tropes, els allotjaments, les lleves i l’esforç fiscal i militar dels catalans van anar augmentant. El problema dels allotjaments es va agreujar l’estiu de 1640 amb el retorn de les tropes de les campanyes del Rosselló. Els abusos que cometien aquestes tropes eren constants: crema i saqueig d’esglésies, com les de Santa Coloma de Farners o Riudarenes; abusos contra les persones, saqueig de masos i poblacions. En resum, que aquesta va ser la gota que va fer vessar el vas a la pagesia per aixecar-se.\nA banda d’això, la monarquia no parava d’insistir en aplicar la legislació castellana, empresonant fins i tot consellers de la Generalitat, no jurant les constitucions del país i fomentant i amparant aquesta violència per, així, poder fer el que volia per “dret de conquesta”\nPel document d’avui també ens hem de situar després de la guerra de successió, després de 1714, quan el Decret de nova planta va eliminar qualsevol dret anterior i va imposar una nova estructura econòmica, territorial i fiscalitat encara més perjudicial que la castellana. I els allotjaments s’havien de sufragar íntegrament per la població.\nÉs un document de 1749\nLos regidores y universidad de la villa de Cubellas de este corregimiento de Tarragona, con el devido rendimiento exponen a V.E., que en dicha villa se halla aquartelada una partida de tropa de guardias valonas, cuia se compone de un oficial comandante de dicha partida de dos sargentos y 45 soldados; para la assistencia de cuyo oficial se les ofrezen muchas expensas diarias, como son leña, velas, azeite para la guardia y carbon, lo que se va repartiendo entre los individuos de dicha villa unicamente, quienes llevan esta carga a mas de otras muy pesadas que toleran y padecen frequentamente, como son entre otras bagaxes, transitos y demas que se acostumbran, haviendose añadido de poco tiempo a esta parte la ronda de la marina a las noches. Y como el referido termino de Cubellas se compone también de una quadra vulgarmente nombrada de Gallifa y Rocacrespa, en la cual hay unas diez y seis casas o masias con poca diferencia, cuyos dueños y habitantes de dichas masias pareze ser muy justo que contribuian tambien en las mencionadas assistencias para la tropa, y en la guardia de la marina en consideración de ser individuos y particulares del término de la misma villa, y de ser muy justo el que ayuden a llevar esta carga a los habitantes de la villa, cuyo numero es corto, que llega solamente hasta unas 80 casas poco mas o menos, comprehendiendose en este numero las de los pescadores matriculados, que son exemptos del mencionado cargo.\nPor ende a VE rendidamente suplican sea de su agrado disponer y ordenar que los dueños y habitantes en las massias del termino de la villa exponiente contribuyan tambien por su turno en las assistencias necessarias para la tropa, y asimismo para la guardia de la marina, que lo recibiran a singular merced del justificado zelo de VE\nI la resposta.\nTarragona, 31 de julio de 1749\nLos vecinos y moradores de las quadras de Gallifa y Rocacrespa, y su termino contribuiran a proporcion de las casa de que componen las dichas quadras y termino en los utensilios de la tropa que guarda la Marina y demas que expresa este memorial.\nDon Melchor de Abarca\nLlegit aquest, recordem l’any passat com parlàvem de dos documents sobre allotjament de soldats i un altra sobre el pagament d’aquests allotjats amb dineritos de cruz falsificats i que van inundar el poble de moneda falsa que no servia per res. Documents de 1713 a 1720 aproximadament.\n“El síndico de la villa de Cubelles, con la veneración que debe, dice y representa a Vuestra Excelencia que desde el día ocho del corriente mes se halla en dicha villa el regimiento de Utrech, y que por ser numeroso, y las casas de la villa pocas y de corta capacidad, están muy incomodados los soldados y paisanos, pues en casi todas las casas hay mas de doce alojados; Y como por aquellas cercanías haya diferentes villa de Sitges, que consta con mas de 300 vecinos, y los lugares de Conit y calafell, y las cuadras de gallifa y Rocacrespa, y si se repartiesse por estas poblaciones dicho regimiento, los soldados estarían con conveniencias, y los paysanos no tan cargados. Por tanto suplica a V.E. muy humildemente sea servido dar las órdenes convenientes que dicho regimiento vaya a alojarse a la Villa de Sitges, o bien se reparta por los lugares y cuadras sobre referidos, que es merced que espera de la grandeza de V.E.\nEl Síndico del lugar de Cubellas, veguerio del Panadés, con la veneración que debe representa a V.E. que en dicho lugar está alojado el regimiento de Utrech, el cual se compone de siete cientos hombres, y por no tener estos otra especie de moneda que dinerillos de cruz, casi todos falsos, no consumen, ni gastan otros para el sustento diario, y no obstante de ser esta especie de moneda reprobada, dicho lugar les ha provehido de carne, vino, aguardiente y demás alimentos necesarios de lo que se ha seguido que se ha llenado dicho lugar y sus naturales de dinerillos falsos. Y como no tenga ya dicho lugar ni sus vecinos alimento que suministrar a dicho regimiento y sea preciso que hagan provisión de carne, vino, aguardiente y demás cosas necesarias para su sustento, y no puedan hacerla por no querer admitirlos en parte alguna los referidos dinerillos de la cruz. Y los soldados estén instando para que no les falte el sustento diario, y no sea justo que este se busque a propias expensas y crédito de dicho lugar, pues a mas del daño que ha padecido en tomar hasta ahora dichos dinerillos falsos a los soldados, se le seguiría el haverlo de continuar todo el tiempo se mantendrían allí, lo que redundaría en total exterminio de sus moradores.\nPor tanto suplica a V.E. muy humildemente sea servido dar las providencias necesarias para que dicho regimiento quede asistido, y el lugar preservado del daño que se le sigue con el consumo que en el hace de los dinerillos falsos el referido regimiento que es merced que espera de la grande justificación de V.E.\nPublicat per Arxiu Cubelles a 10:55\nDemà emetem una nova edició de l'espai Traient la pols, dins el Cubelles a les 10 de Ràdio Cubelles. Com cada setmana, dediquem el programa a un tema i llegim un document de l'arxiu municipal que l'il·lustra.\nAquesta és la segona edició que parlarem del tema dels allotjaments militars. Ja explicat aquest tema, recordarem un document llegit la temporada anterior, sobre l'allotjament del regiment d'Utrech a Cubelles, els quals pagaven amb "dinerillos de la cruz" falsos i generaven un greu perjudici; la necessitat de repartir els soldats entre les quadres de Gallifa i Rocacrespa per alleugerir la seva presència al poble. I un nou document, de 1749, en el qual es torna a demanar el repartiment dels allotjaments.\nI recordeu que podeu tornar a escoltar-lo a la mateixa hora de la nit i que l'endemà penjarem íntegrament.\nPublicat per Arxiu Cubelles a 0:00\nUs faig avinent sobre una interessant conferència, organitzada pel Grup d'Estudis Cubellencs Amics del Castell, "La mota de Sant Pere, un probable port púnic a la desembocadura del riu Foix". La conferència és a càrrec de Jaume Casañas, membre fundador del Grup d'Estudis Cunitencs i apassionat de l'arqueologia, ha col·laborat en nombroses excavacions a la comarca i, a més a més, és el descobridor de bona part dels jaciments d'època ibèrica i romana a Cunit.\nLa presència de materials fenicis -mot antics- a l'interior de la plana del Penedès sembla haver tingut la seva xarxa de penetració i distribució Foix amunt, a partir d'un probable ancoratge púnic a la Mota de Sant Pere, una petita illa en l'antiguitat, tot just a fregar la desembocadura del riu Foix.\nDia: 26 d'octubre (divendres)\nLloc: La rectoria\nHora: Dos quarts de 8 del vespre\nMés informació: http://www.amicscastell.blogspot.com\nJaume Casañas: http://jaumecasanas.cat/\nPublicat per Arxiu Cubelles a 10:31\nAquí us deixo un extracte del programa Traient la pols del 16-10-2012\nAvui parlarem de l’allotjament dels soldats. És un tema no exempt de conflictes a Catalunya i també a Cubelles. En aquest primer programa parlarem de l’allotjament en general i en el proper parlarem d’algun conflicte motivat per l’allotjament en concret a Cubelles.\nPrimer de tot, què entenem per allotjament?\nEns situem a l’edat moderna, segles XVI, XVII i XVIII, quan l’allotjament era la obligació que s’imposava a la població de proporcionar un lloc on hostatjar-se als soldats dels exèrcits reials europeus quan viatjaven o guerrejaven en un lloc determinat. I es va mantenir fins que es van construir les primeres casernes militars.\nEra diferent la nostra situació de la resta de la Corona?\nSí. Recordem en primer lloc, que la Corona d’Aragó tenia un rei que era el mateix que Castella fruit d’una unió matrimonial, però no estava subjecte a la seva legislació fins que Felip V va guanyar la guerra i va adquirir el territori per “dret de conquesta”.\nPer tant, fins al 1714 regia una legislació diferent i que la monarquia castellana s’intentava saltar sempre que podia per imposar la seva voluntat.\nLes Corts Catalanes van legislar sobre els allotjaments de tal manera que només eren permesos si la població no disposava de castell o d’hostal. En aquest cas, cada casa estava obligada a proporcionar el següent:\n- sal i vinagre per amanir\n- foc per escalfar-se\n- taula on menjar\n- serveis domèstics necessaris\nI la resta de despeses com ara el menjar, els soldats estaven obligats a pagar-les.\nTambé la gent s’havia de fer càrrec del manteniment i l’alimentació dels animals de l’exèrcit i prestar els seus propis carros de transport per usos militars en una pràctica que s’anomenava servei de bagatges.\nQuan un batalló arribava a una població, les autoritats locals organitzaven l’allotjament adjudicant els soldats a cada casa, a excepció dels clergues, els nobles i els qui gaudien de la categoria de ciutadans. Els ciutadans honrats eren una oligarquia ciutadana de Barcelona i també de Catalunya, de caràcter rendista, però no noble.\nPerò tot les normes, com hem dit, els soldats abusaven de la població fent ús de la força i el virrei no feia res per impedir-ho. A més a més, la durada dels allotjaments no estava definida –podia durar mesos o anys – i tampoc el nombre màxim de soldats que podia acollir cada casa.\nEls primers conflictes amb els allotjaments dels soldats del rei a Catalunya van ser el 1626.\nEl 1640, un dels detonants de la Guerra dels Segadors va ser la intenció del favorit del rei, el comte duc d’Olivares, d’imposar un allotjament a Catalunya seguint la tradició llombarda, contravenint les pròpies lleis del país: pretenia que la població pagués la totalitat de l’allotjament i la manutenció dels soldats.\nAl 1687 els allotjaments foren el motiu de l’anomenada revolta de les barretines.\nPerò a banda d’aquests esclats de violència, la persistència dels allotjaments que havia de suportar la població buscava el que es va planificar en un memorial “secret” presentat pel Comte-duc d’Olivares el 1624 al rei, amb voluntat de centralització i absolutisme, que perseguia l'objectiu de l’anul•lació de totes les lleis dels països de la monarquia i la imposició de les de Castella. I marcava 3 camins per fer aquesta assimilació:\n1- La integració gradual per mitjà d’un sistema d’aliances matrimonials i el nomenament de castellans per exercir càrrecs de poder als altres regnes.\n2- Pressionar els regnes amb un exèrcit per tal que el rei negociés des d’una posició de força.\n3- Que el rei visités un regne i que, amb motiu d’un avalot popular, utilitzés l’exèrcit per imposar per dret de conquesta les lleis de Castella.\nAquest segon punt és el que va fomentar la persistència dels exèrcits al territori, els quals causaven malvestats i ruïna per on passaven, tot esperant que el desitjat aixecament es produís.\nEl document d’avui són unes normes per l’allotjament de soldats d’infanteria, cavalleria i dragons de l’exèrcit, que no té data. Presumiblement, pel tipus d’escriptura, el paper i el conjunt de documents, és del segle XVIII. Llegim (literal):\nPrimero, que el aloxamiento para los soldados y las voletas para los oficiales se deven dar y distribuir unicamente por los jurados, paheres, cancelleres, consules de las ciudades, villas y lugares y por los demas, que como cabeças del comun de las universidades y regidores y administradores es de ellos, las rigen, administran, goviernan y representan, y que la regla para ello ha de ser formandose la tropa que transitare o se huviere de aloxar en la plasa o en otro parage mas propio de la ciudad, villa o lugar, sin permitirle que se ausente de ella, ni oficial ni soldado alguno hasta que el quartel este formado y entregadas las voletas; que formada la tropa passe el comandante de ella, o envie un oficial al comandante militar de la guarnición o quartel si le huviere para pedir el aloxamiento presentandole si itinerario y nota por escrito de la fuerça de la tropa y numero y grados de los oficiales y el comandante referido la remita a los dichos jurados o cabeças del comun, previniendoles hagan luego el aloxamiento en la forma mas conveniente, lo que estos avran de executar con todo puntualidad y restitud;\ny en las ciudades, villas y lugares a donde no huviere comandante militar el de la tropa executara lo mismo y dara o embiara con un oficial la dicha nota para el fin expressado a los jurados o cabeças de común, lo que executaran de la misma manera precediendo siempre por parte de los oficiales la presentación de lexitimo despacho de itinerario;\ny los oficiales que sueltos viajaren executaran lo mismo por lo que toca a su personas, presentandose ante los dichos comandantes militares o jurados con su itinerario para que en virtud de la correspondiente voleta advirtiéndose que el aloxamiento de tropa se podra hacer tambien baxo las mismas reglas, adelantandose un oficial este fin al lugar que le hubiere de dar.\nQue los jurados, paheres, consules o conselleres cada una en su respectiva ciudad, villa y lugar hagan el reparto para los aloxamientos que se huvieren de dar con orden y justicia distributiva adaptando las casas de los vesinos segun su comodidad a los grados y familias de los oficiales, de modo que queden esto y aquellos sin justa causa de quexa en quanto permita la posibilidad y pida la distributiva y no exempten de aloxamiento en modo ni baxo pretexto alguna casa que no sea de Eclesiasticos, ni militares empleados en el actual servicio del rei, de ministros de justicia, politica y real hasienda que lo sean por nombramientos.\nPublicat per Arxiu Cubelles a 9:23\nEn aquesta ocasió, i durant dues edicions, parlarem dels allotjaments militars. Què eren els allotjaments? Com van canviar abans i després de la guerra de successió? Plantejarem tot un seguit de qüestions sobre aquest tema per assentar les bases històriques i entendre els documents que presentarem demà i el dia 30 d'octubre.\nAquest mes d'octubre tenim a disposició dels ciutadans, les següents activitats de la Societat Catalana de Genealogia. Es tracta de cursos, conferències i visites. La majoria d'aquestes activitats es realitzen a l'Arxiu Nacional de Catalunya (C/ Jaume I, 33-51, Sant Cugat del Vallès), a excepció de les visites.\n18 OCTUBRE (dilluns)\n"Una anàlisi genètica del sistema de cognoms catalans", a càrrec del Dr. Francesc Calafell, el qual treballa a l'Institut de Biologia Evolutiva de la Universitat Pompeu Fabra, CSIC-UPF.\nHora: de les 7 a 3/4 de 9 del vespre.\n27 OCTUBRE (dissabte)\nVisita al castell Godmar (Cal Comte)\nÉs una masia fortificada i residència senyorial, guiada per Pilar Marès y de Saavedra, familiar directe dels actuals propietaris.\nMasia fortificada que amb el pas del temps va esdevenir residència senyorial. L'alou original està documentat des de 1030 i pot relacionar-se amb el que va ser adquirit pel bisbe Godmar el 989. A la fi del segle XIII la finca, amb totes les seves possessions i la torre, era un "franc alou" del qual en depenien altres masos menors. Posteriorment va ser propietat de la nissaga dels Blanes-Centelles, una descendent dels quals, Maria Concepció de Llança i de Bobadilla, el va rebre en herència el 1927. L'edifici conserva elements d'època romànica, dels segles XII i XIII, i d'època gòtica, del segle XV. Durant el segle XIX el castell va ser reformat dins l'estètica neomedieval pròpia de l'època, molt evident a la façana lateral que dóna a Barcelona. Algunes finestres pertanyen al destruït castell de Centelles (Osona).\nHora de visita: 11 del matí\nPreu: 2€ pels socis i 4€ pels no socis\nLloc: Badalona, carretera del Pomar\nLa quantitat s'haurà d'abonar al membre de la Junta responsable abans de la visita.\nAvançament més de novembre\nI ja al mes de novembre hi ha programat un curs de Llatí Iniciació.\nEl professor serà Avel·lí André\nDies: 12, 19 i 26 de novembre i 3, 10, 17 desembre.\nHora: 7 a 3/4 de 9 del vespre\nPreu: socis 50€; estudiants, jubilats i arxivers 60€; no socis 70€.\nTambé hi ha ofertes per la realització de 2 i 3 cursos.\nMés informació i inscripcions: 935897788, extensió 13758 (dilluns i dimecres de 5 a 7 de la tarda) i a l'adreça de correu electrònic scgenealogia.cultura@gencat.cat\nTaller d'utilització del GDS\nProfessor: Joaquim Casals i de Nadal\nDies: 13, 14 i 15 de novembre\nHora: de 7 a 3/4 de 9 del vespre\nPreu: socis gratuït; No socis 10€.\nPublicat per Arxiu Cubelles a 0:02\nActivitats per la canalla al Museu d'història de Catalunya\nSovint, a historiadors i pares ens preocupa com ensenyar la història de Catalunya als nostres fills per tal que la coneguin i l'estimin com nosaltres. Cèrtament, és un fet que moltes vegades no sabem com fer la història accessible per ells, perquè s'interessin i la coneguin. Per això, cal pensar en jocs, exposicions interactives i aspectes senzills de vida quotidiana per a introduïr-los en aquest coneixement. Dirigit a aquest públic, sobretot de la franja de 6 a 12 anys, el Museu d'història de Catalunya ha posat en marxa el programa Cada cap de setmana Fes un pessic d'història!\nEl Museu obre les seves portes cada diumenge amb una oferta d'activitats pensades especialment per a les famílies. Cada cap de setmana un taller diferent en el qual petits i grans podreu viure i protagonitzar escenes d'altres temps.\nLa programació per aquest mes d'octubre és la següent:\nARA ET TOCA A TU! - 7 octubre, 11.30-13.00\nAl llarg de la història petits i grans han gaudit del seu temps lliure jugant a diferents jocs: de carrer, de taula, de mans, de rol,... El joc ens permet inventar, aprendre del món, gaudir de la relació amb altres persones, i divertir-nos. A les sales del museu farem un recorregut per conèixer els jocs als quals han jugat les persones que han viscut en diferents èpoques.\nUNA FAMÍLIA MOLT ANTIGA - 14 d'octubre, 11.30-13.00\nEls romans vivien en unes cases anomenades domus. En aquesta activitat ens endinsarem en una d'elles i veurem quina mena de relacions s'establien entre les persones que hi vivien. Els uns ens vestirem de patricis, els altres d'esclaus. I tots plegats acabarem modelant el nostre Déu particular inspirant-nos en les deïtats pròpies dels cultes familiars romans: els lares.\nREPRESENTA'T - 21 d'octubre, 11.30-13.00\nL'Èsser humà sempre ha buscat maneres de representar-se. Un escut, una efígie gravada en una moneda, un segell personal, una marca o un logotip. Tots aquests elements han servit per representar persones o grups de persones al llarg de la història. Passejant pel museu buscarem la seva empremta en diferents objectes i suports - com ara escuts, segells o monedes- i acabarem creant i enduent-nos posat el nostre propi símbol de representació.\nAquestes activitats són dirigides a famílies amb nens/es de 6 a 12 anys. El seu preu de les activitats és el preu de l'entrada: 4€ l'entrada individual, 3€ els joves entre 7 i 18 anys. Gratuït els titulars del carnet Club super3. Més informació sobre preus i activitats, www.mhcat.cat\nTraient la pols: conflictes entre guàrdies i "paysanos"\nReprendrem un tema explicat la temporada passada, la creació d'un cordó sanitari contra la pesta a tota Europa. I en concret al lloc de vigilància a la platja de Cubelles. Aquest lloc estava format per una proporció de soldats i "paysanos", i des de les circulars es cridava a la concòrdia. Lògicament, si hi havia una circular que ho volia prevenir, era perquè ja s'havien donat els primers conflictes. El document que presentarem en narra un.\nI recordeu que podeu tornar a escoltar-lo a la mateixa hora de la nit i que demà penjarem íntegrament.\nPublicat per Arxiu Cubelles a 8:51\nEn el programa del dia 18 de setembre es va llegir el següent document, corresponent a un copiador de correspondència de l'Ajuntament.\nAvui hem portat un document de 1784 corresponent a un copiador de correspondència de l’Ajuntament de Cubelles.\nEn aquest, uns regidors reclamen sou endarrerits que encara els devia l’Ajuntament.\nJoseph Lleó, labrador de la villa de Cubellas, corregimiento de Tarragona, con la debida veneración a V.S. expone: Que el Ayuntamiento de la expressada villa desde el 1758, en que fueron regidores de aquel común el suplicante y su padre Jayme Lleó, también labrador de la expressada villa, les quedó debiendo por sus salarios de regidores y algunas dietas empleadas por negocios del común la cantidad de cuarenta y nueve libras, cuatro sueldos y dos dineros, moneda de ardites, según lo manifiestan los seis vales firmados por el escribano del propio ayuntamiento y sellados, con el sello del común que se acompañan; y como sea justa la satisfacción de dicha cantidad después de tantos años, que ha sufrido la deuda el suplicante.\nRendidamente suplica a VS se digne mandar a los regidores de la expressada villa satisfaga en continente al suplicante la susodicha cantidad de 49 libras, 4 sueldos i dos dineros, que a más de ser muy conforme a justicia, lo recibirá el suplicante a particular gratia del acreditado proceder de VS\n13 abril de 1784.\nAixò són 26 anys. Però vegem que més diu el document, ja que hi ha una còpia dels vals i la resposta que li dona la Contaduria de propios i arbitrios.\n“El suplicante expone en el recursos que el comun de la villa de Cubellas le es deudor de 49 libras, 4 sueldos i 2 dineros de ardites por salarios de regidor y dietas empleadas por asuntos de dicho comun, así por el suplicante como por su padre, en los años 1737, 1741, 1743, 1748 i 1756, como se reconoce en los seis documentos firmados de los secretarios de aquel ayuntamiento y solicita que se le pague esta cantidad.\nPara tomar la providencia conveniente en el asunto, podrá VS servirse pasar este recurso al ayuntamiento y junta de la villa de Cubellas, a fin de que reconociendo los libros del común, expongan si la referida deuda está o no satisfecha, y en este caso porque motivo no se ha hecho su pago en el discurso de tanto tiempo, como ha mediado. Añadiendo de que dimanan los gastos que citan dichos documentos, explicandolos por menor y si estos pagos están afectos los fondos públicos, con lo demás que se les ofrezca y parezca.\n22 d’abril de 1784.”\nEl 23 d’abril, s’envia la instància a l’Ajuntament.\nEl 14 de juny arriba a la resposta i passa a la contaduria.\nI el 18 de juny, la Contaduría respon:\n“Si en los libros y demás papeles del archivo del común de la villa de Cubellas, constase que en efecto se estuviesen debiendo las 49 libras, 4 sous y 2 dineros de que tratan los documentos, que acompaña este recurso y que a su pago están afectos los fondos públicos, como también que la citada partida no esta satisfecha en todo o en parte, es consecuente la satisfacción. Pero para que pueda procederse a ella por el ayuntamiento y junta, podrá VS servirse pasarle nuevamente este recurso, a fin de que vuelva a reconocer con toda escrupulosidad los citados libros y papeles del archivo; y si constase que la deuda está en pie, se proceda a su satisfacción firmándose a favor el Común los resguardos correspondientes.”\nAixí doncs, es devien quantitats des de feia 50 anys. I aquestes quantitats, representaven un sou suficient per al manteniment del regidor, o era més bé una ajuda a les hores que hi dedicava?\nDoncs tenint en compte que aquesta quantitat es pot traduïr en 984,1 sous, si ho dividim representaria 196,8 sous anuals. Prenent els preus i sous mitjans de 1700 fins al 1750, tenim que el preu de l'alimnetació diària d'un treballador és de 3 a 4 sous. Si dividim la quantitat de 196,8 sous pels 365 dies de l'any, resulta que diàriament representa una quantitat de 0,5 sous. Així, aquest sou que es cobrava de l'Ajuntament només representava entre un 12,5 i un 16,5% de la quantitat necessària pel manteniment d'un treballador.\nEn aquestes dates, el salari diari d'un manobre agrícola o de la construcció era de 6 a 9 sous i el d'un pagès o mestre fuster el de 14 sous. Però per exemple, si prenem de referència el salari d'un escrivà, cobrava de 0,5 a 0,71 sous per dia; també el mestre de primeres lletres i el de gramàtica estava molt mal pagat en relació a tasques manuals com pagès o mestre fuster, ja que el primer cobrava 4,93 sous al dia i el segon 5,48.\nPublicat per Arxiu Cubelles a 13:37\nAquest és el guió del programa Traient la pols del 18 de setembre de 2012. Per tant, la redacció es veu condicionada per l'objectiu d'al·locució.\nAvui, la primera part del programa i demà la segona part, el document sobre els sous no cobrats d'alguns regidors de l'Ajuntament, de 1784.\nNovetats de l’arxiu\n- S’han restaurat els llibres del cadastre de 1739\n- El bloc de l’arxiu ha arribat aquest estiu a les 10.000 visites. Ara ja anem per les 11.000 visites.\n- S’estan digitalitzant documents audiovisuals en conveni amb Isidre Rosell i Joan Vidal (festes i actes culturals 80’s, 90’s)\nParlarem sobre Mapes antics de Catalunya. On consultar-los, com consultar-los, edicions per adquirir actualment.\nRecentment, l’editorial base ha editat una obra de col•leccionista, que es tracta d’una col•lecció de 65 cartes cartogràfiques en reproducció facsímil d’alta qualitat, mapes dels segles XVII i XVIII\nAquesta és una edició de 998 exemplars numerats, de gran tamany. Tingueu en compte que les dimensions de les làmines desplegades són de 72 x 102 centímetres i la mida de l’estoig és de 72 x 51 centímetres.\nSón, com he dit, 65 làmines, individuals, que corresponen a mapes que van ser originalment publicats en diversos països europeus, com ara el Benelux, França, Itàlia, Gran Bretanya, Espanya i també a Catalunya.\nEntre aquests mapes reproduïts hi ha el primer que es va estampar a Catalunya anomenat “Nova Principatus Cataloniae descriptio”, del 1605; la primera representació de la divisió en vegueries de Catalunya, publicat al 1660 a França, diverses versions del mapa de Mercator o el primer atles de butxaca.\nI no és això sol, sinó que s’acompanya amb un ampli estudi històric i cartogràfic de tots aquests plànols fet per Jaume Sobrequès i Jordi Estruga (president de l’associació de bibliòfils de Catalunya).\nEls que vulgueu i podeu adquirir-ho, doncs a la pàgina web de l’editorial Base teniu més informació. I els qui vulgueu consultar-lo podeu dirigir-vos a la biblioteca de l’Institut Cartogràfic de Catalunya. A més a més, els interessats podeu consultar alguns plànols antics en plataformes d’internet.\nUna pàgina web molt interessant és la de consulta de la col•lecció Ryhiner. La Universitat de Berna és qui ens facilita per internet 16.000 mapes de tot el món, dels segles XVI a XIX principalment. També té algunes cartes de navegació del segle XI. Ho podeu trobar a l’adreça http://www.zb.unibe.ch/maps/ryhiner/sammlung/\nO buscant al google hi arribareu més ràpidament.\nEls mapes estan classificats països i també n’hi ha de Catalunya. Per exemple, un del 1613. Aquest va ser elaborat per francesos i aleshores ells els noms no els tenien gaire apamats tal i com es deien realment. Trobem, per exemple, en algun Cubelles no apareix i hi surt Galifa. En un altre hi apareix Cubelles com CUBELLS, també CONIT, i de Sitges ens apareixen diverses versions com SITIAS o SIGUES. Això no vol dir que al 1613 es deien així, sinó que els costava interpretar la sonoritat i transcriure-la correctament.\nL’única pega que té la web és que els mapes no es poden descarregar i que l’ampliació és limitada i a vegades costa una mica llegir alguna inscripció\nEl projecte Rumsey\nSón més de 200 mapes històrics seleccionats de la seva col•lecció de més de 150.000 mapes, que poden ser vistos amb el google Earth. N’hi ha de tot el món i són de lliure accés. Contenen una important informació sobre el passat i representen una mostra dels períodes de temps entre 1680 i 1930. Els mapes apareixen com una fitxa sobre el lloc actual que representa. Malauradament, en aquesta plataforma no podem veure cap mapa de Catalunya, però possiblement en un futur aquesta col•lecció digitalitzada s’ampliï.\nRaremaps.com – Barry Lawrence Ruderman\nÉs una pàgina web de venda de reproduccions de mapes antics d’alta qualitat a on es poden veure uns 10.000 exemplars en molt bona qualitat. No fa falta comprar-los per veure’ls. Es pot buscar per països. Heu de posar “catalonia” al cercador i podeu veure 9 mapes del 1606 fins el 1720. Després ja amb el decret de nova planta i la pèrdua de les institucions ja no es representa sola sinó englobada a Espanya.\nTambé és una botiga de documents, llibres antics i reproduccions que té un gran nombre de digitalitzacions de mapes. Per exemple tenim la digitalització del mapa de Mercator del 1613\nPodem veure la representació una mica allargada de Catalunya. Cubelles no apareix i la costa, per ordre de dalt a baix, tenim Garraf, Sirguer (sitges), arco de barà (amb un dibuixet), conit –en una espècie de banya més sortida cap al mar, i taragona.\nI ja a casa, tenim L’INSTITUT CARTOGRÀFIC DE CATALUNYA\nTé una àmplia col•lecció digitalitzada, que podeu veure a la seva pàgina web www.icc.cat\nHeu d’anar a l’apartat “mapes i fotos antics en línia, on uns els desglossen per lloc. N’hi ha de Catalunya, Espanya, Europa, Amèrica...\nDe Catalunya, mapes antics dels segle XVI a XX: 1361 documents; Vistes de catalunya i del món, XVI-XX: 1095; Fons monés de la guerra civil; municipis de catalunya, etc.\nPer buscar documents sobre Cubelles, hi ha un cercador. Heu de buscar-ho per Cubelles i us retorna també alguna fotografia. El més antic és el de 1767.\nPublicat per Arxiu Cubelles a 8:52\nAquesta setmana ràdio Cubelles inicia la nova temporada i l'arxiu també hi participarà amb un petit espai. Serà els dimarts, dins el programa Cubelles a les 10, en un espai anomenat "Traient la pols".\nSi recordeu, la temporada passada ja varem fer aquest espai i, amb satisfacció, aquesta temporada hem decidit continuar. En aquesta ocasió, però, l'espai es farà cada 15 dies. Per tant, el retorn serà el 18 de setembre i el següent el dia 2 d'octubre.\nD'entrada, en aquest primer programa parlarem de diversos temes. En primer lloc, ens posarem al dia de les novetats de l'arxiu municipal des de l'últim programa de Traient la pols, des del mes de juny.\nEn segon lloc, i prenent de referent la recent publicació de facsímils de plànols de Catalunya dels segles XVI i XVIII, parlarem d'aquesta publicació i de pàgines web on podem consultar plànols i mapes antics de Catalunya i del món.\nI finalment, traurem la pols a un document de l'arxiu corresponent a un copiador de correspondència de 1784. En aquest es reclamen els salaris endarrerits d'un regidor i el seu pare a l'Ajuntament. És interessant perquè el primer salari reclamat i degut és de prop de 50 anys. Si no tenim temps suficient, ho deixarem pel proper programa.\nI si no podeu escoltar-lo es reemet el mateix dia a la nit, a dos quarts d'onze.\nPublicat per Arxiu Cubelles a 8:58\nSi recordeu, fa uns mesos varem postejar una notícia anunciant-vos que es restaurarien els llibres del cadastre de 1739. Eren 2 llibres i un plec de documents afectats principalment amb el problema de tinta fèrrica, que s'anava menjant el paper i podia acabar fent-lo il·legible.\nPer evitar que aquesta degradació que ja havia començat continués, l'arxiu municipal va proposar a l'Ajuntament d'acollir-se al Programa de Restauració de la Xarxa d'arxius de la Diputació de Barcelona. L'any passat, també fruit d'aquest programa ja es van poder restaurar els llibres del ple de l'Ajuntament de Cubelles (1877-1891). Amb l'acolliment al programa, el cost de restauració es reparteix entre les dues institucions. Per l'Ajuntament ha representat, doncs, al voltant del 40% del cost total. La Teresa Marquès, com l'any anterior, ha estat la restauradora.\nAra aquests llibres ja estan a disposició dels investigadors que ho sol·licitin.\nLa presentació d'aquests llibres és amb uns estoig fets a mida, els quals permetran una conservació i emmagatzematge òptims. Els 3 llibres dins la capsa d'arxiu. \nLlibre del cadastre de 1739\nS'ha refet el cosit, que estava molt malmès i alguns dels plecs es trobaven solts.\nDetall de la tanca. S'ha reproduït fidelment a l'original.\nImatge del llibre de valor de terres en el seu estoig. Aquest era el llibre que estava més malmès de tots i el que ha portat més feina tan a la part exterior com a l'interior.\nEl cosit es trobava totalment desfet i s'ha refet de la mateixa forma que l'original\nLes cintes de tancament del llibre s'han mantingut fent una mínima consolidació totalment reversible. Per no malmetre-les més, i tenint en compte que el llibre es conserva en un estoig, aquestes cintes esdevindran decoratives i no s'usaran per tancar.\nDetall d'una de les pàgines restaurades. S'ha netejat, consolidat i laminat per les dues parts del bifoli. Com es pot observar, s'havia perdut bona part del foli a causa de l'ús. Recordem que aquest llibre era d'ús habitual perquè contenia el resum del que havia de pagar cadascú cada any per aquest impost.\nTal i com s'observa, els llocs on hi ha més acumulació de tinta (les lletres majúscules) s'han rovellat i destruït completament el suport.\nPublicat per Arxiu Cubelles a 10:49


Salut ha retallat 34 milions en 5 anys del pressupost per a la sanitat gironina - Diari de Girona\ngirona | alba carmona 04.04.2016 | 11:49\nEl Departament de Salut ha retallat més de 34 milions d'euros dels pressupostos destinats a la sanititat gironina en cinc anys. L'hospital Josep Trueta de Girona, l'atenció primària i l'Institut d'Assistència Sanitària (IAS) –l'empresa pública que gestiona, entre d'altres, l'hospital Santa Caterina de Salt i la Xarxa de Salut Mental–, han vist com entre els anys 2010 i el 2014 l'assignació que rebien de la Generalitat baixava gairebé un 9% i encara no han recuperat els números anteriors a aquestes retallades.\nEn el cas de l'atenció primària de la regió sanitària de Girona, la reducció del pressupost de l'any 2014 respecte al del 2010 és de gairebé 11 milions d'euros. Segons les dades facilitades pel conseller de Salut, Toni Comín, en una resposta parlamentària, el pressupost liquidat a Girona ha passat de 140,576 milions l'any 2010 a 129,649 milions el 2014.\nTot i això, el pitjor any per a l'atenció primària a les comarques gironines va ser el 2012, quan la partida liquidada va tocar fons i va ser de 120,823 milions. Els anys posteriors ha anat remuntant lleugerament –121,580 el 2013 i 129,649 el 2014–, però en cap cas s'ha tornat a arribar al nivell del 2010. Pel que fa al 2015, les dades de la conselleria arriben fins al 31 d'octubre, quan s'havien liquidat 114,262 milions dels 136,394 assignats inicialment.\nEn relació amb les dades del conjunt de Catalunya, les xifres són més sagnats. Si es calcula que en aquests anys la reducció global del Departament es va situar entorn d'un 16%, en el cas de l'atenció primària va fregar el 20%. Així, dels 1.593 milions d'euros que la Generalitat destinava a tots els dispositius d'atenció primària del país l'any 2010, el 2014 van ser 1.092 milions. A diferència de Girona, però, l'any més dolent de l'atenció primària catalana no va ser el 2013, quan els números no van superar els 1.238 milions d'euros.\nA l'hospital Josep Trueta de Girona, la diferència entre el pressupost que va tancar l'any 2010 i el del 2014 és d'uns 9,2 milions d'euros, és a dir, de vora un 6,2%menys, segons les dades difoses per la Generalitat.\nMentre que el 2010 els comptes liquidats per l'hospital de referència a les comarques gironines pujaven a 148,225 milions d'euros, fa dos anys es van situar en 139,030 milions –sense incloure-hi els nous tractaments per combatre l'hepatitis C, que llavors van tenir un cost de 557.655 euros–, una xifra lleugerament inferior al 2013, ja que eren 139,048 milions.\nL'any més dur per als números del Trueta també va ser el 2012, quan va percebre 135,569 milions d'euros.\nAmb tot, qui ha sortit més malparat de la reducció pressupostària, segons les dades del Departament de Salut, és l'Institut d'Assistència Sanitària, que en aquests cinc anys ha perddut 14,491 milions –un 14% de l'assignació provinent dels pressupostos de la Generalitat– i ha passat de percebre 101,766 milions l'any 2010 i 87,275 el 2014. La partida assignada a aquesta empresa pública als pressupostos de la Conselleria de Salut va pujar lleugerament –menys d'un 1%– l'any passat, amb 87,797 milions d'euros.\nMenys recursos i personal\nAquests ajustos pressupostaris s'han traduït en menys recursos i serveis –per exemple, el tancament d'alguns centres d'atenció primària a les nits–, així com de reduccions de plantilla i de salaris dels treballadors.\n«El pacient ho ha notat perquè triga més a ser tractat i a entrar al sistema: a menys llits i dispositius, més llista d'espera per ser atès. Un cop dins, és la voluntat dels professionals el que ha de suplir aquests diners de menys», diu la portaveu de sanitat de Comissions Obreres i delegada del sindicat a l'hospital Trueta, Maria Àngels Rodríguez.\n«Si l'usuari es troba que alguns punts d'atenció continuada estan tancats a la nit, recorre a l'hospital per patologies que podrien ser tractades a la primària i això desemboca en més saturació per als centres», assegura.\nAfegeix, a més, la reducció del personal –per baixes que no es cobreixen des del primer dia i amortitzacions de places per jubilació, per exemple– que produeix un augment de la pressió assistencial que genera un alt grau d'estrès dels professionals sanitaris.\n«Al mateix temps que atenem pacients cada vegada més complexos i dependents, se'ns redueix el personal i les condicions laborals van a pitjor, perquè en aquests anys hem patit reduccions salarials i hem deixat de percebre alguna paga extra, com la del 2012, que encara no ens han tornat», diu la representant de CCOO.\nEl portaveu del sindicat Metges de Catalunya (MC) en atenció primària de l'ICS, David Arribas, també apunta en la mateixa direcció. «És el professional el que ha d'intentar parar el cop perquè no afecti l'usuari, i l'empitjorament de les condicions de treball que pateix li genera dubtes, desànim i desconfiança cap a la gestió», assegura.\nEn aquests anys, indica el sindicalista de MC, «l'ICS ha perdut un miler de professionals, mentre el nombre de pacients atesos creixia. Entre 2010 i 2014 s'estima que cada metge fa unes 664 visites anuals més».\nArribas critica, a més, que els pressupostos castiguin especialment l'atenció primària, «el punt d'entrada al sistema i el graó més dèbil». La gestió, assegura, hauria d'escoltar més els professionals, perquè «la solució passa per injectar diners però, sobretot, per ser més eficients i, entre tots, aprendre a gestionar millor els recursos que tenim ara».


Lloguer apartament Apart planta baixa amb parking Montserrat III a Platja d'Aro | ATA\nApartament Apart planta baixa amb parking Montserrat III a Platja d'Aro\nFantàstic apartament en plena natura al costat de el centre.\nIdeal per vacances en família, aquest apartament està situat en un oasi de naturalesa a 100 m de la principal avinguda de Platja d'Aro i a 500 m de la sorra de Cala Rovira, una de les més boniques de la zona. Despertar envoltat de natura i tranquil·litat sabent que en pocs minuts es té accés a tot el que Platja d'Aro té per oferir, és un enorme privilegi.\nL'apartament és espaiós, lluminós i està recentment reformat. Té 3 habitacions, una amb llit doble i dos amb dos llits individuals, una cuina completa i un saló menjador que dóna a una àmplia terrassa moblada. Tot equipat amb el necessari per gaudir plenament de les vacances.\nAl costat de jardí hi ha espai per aparcar a peu de l'apartament i per l'estratègica situació de el mateix poder deixar el cotxe allà totes les vacances.\nVacances a Platja d'Aro.\nPlatja d'Aro és un dels més prestigiosos enclavaments a la Costa Brava, amb una oferta comercial, d'oci i de restauració que la converteixen en la capital turística de la zona. Amb activitats culturals i esportives tot l'any. La seva façana marítima, amb una platja de més de dos km i petites cales per descobrir i un preciós camí de ronda per recorrer tota la costa completen una oferta única.\nUn lloc a descobrir i gaudir!


EL VÍDEO DE 'MERMELADA' DE MACKLEMORE DEIXA ANAR AMB LIL YACHTY - NOTÍCIES\nMacklemore llança ombra a Tom Brady en vídeo de melmelada amb Lil Yachty\nMacklemore llança ombra a Tom Brady en el seu vídeo de melmelada amb Lil Yachty. Marshawn Lynch també apareix.\nFa dos anys, Tom Brady i els New England Patriots van derrotar els Seattle Seahawks 28-24 al Super Bowl XLIX. Ara, Macklemore, natural de Washington i aficionat a Seahawks des de fa molt de temps, exigeix la seva venjança en la forma del seu vídeo musical 'Marmalade'. Marshawn Lynch, que va jugar corrent per als Seahawks durant aquella desafortunada carrera del Super Bowl, s’acosta al viatge. Mireu-ho per vosaltres mateixos a continuació.\nA l’elaborat nou visual de la cançó, una cançó de bubblegum trap amb Lil Yachty, dos nens que semblen ser Macklemore i els nens de Lil Yachty prenen el fuet del raper de la Costa Oest. Pot semblar un creuer despreocupat, però, en realitat, el fan servir per infiltrar-se a les instal·lacions de pràctiques de Brady and the Patriots.\nQuan entren al vestidor, podeu veure dos membres de la plantilla desinflar un parell de futbolins, fent una referència òbvia a Deflategate, una controvèrsia que va sorgir després que Brady i els Pats ja guanyessin el Super Bowl el 2015. es va al·legar que Brady i els Patriots havien estat desinflant els futbolins segons les seves especificacions abans dels jocs. Finalment, Brady va ser suspès per quatre partits durant la temporada 2015-2016 de la NFL. Tot i així, sembla que això no va ser suficient per a Macklemore.\nDe tornada al vídeo, el noi que sembla ser el fill de Macklemore utilitza la seva petita mida i la limbernitat d'un preadolescent al màxim efecte mentre s'arrossega als Pats & apos; vestidor sense detectar, arrabassant la samarreta de Brady sense que ningú se n’adonés.\nDes d’allà, els fills de Yachty i Macklemore viatgen al bressol de Lynch per lliurar la mercaderia i els va deixar utilitzar la seva casa per a una festa a la piscina. Com dèiem, força elaborat.\nLes noves estrelles visuals de Mitchell Savitsky i Dre & moni Watts jugant a Macklemore i Yachty & s; mini-me & apos; van ser dirigides pel mateix Jason Koenig i el mateix Macklemore, que va sobreviure ahir (1 d’agost) a un accident de trànsit amb un presumpte conductor borratxo. ).\nMireu el vídeo 'Melmelada' a continuació.\nVeure 25 dels millors projectes de hip-hop del 2017 (fins ara)\nkevin miller mestre p germans fills\n4 els teus ulls només j cole llista de reproducció\n2pac all eyez on me tracklist\nels deu primers rapers del món\nal repartiment de vídeos musicals dm


El Red Bull RB11 i altres decoracions curioses de pre-temporada | Colla Verglas\nA aquestes alçades de la pel·lícula ja haurieu de conèixer la meva particular passió quasi-fetitxista pels cotxes de tests sense adhesius ni patrocinadors. En ral·lies és força comú, sobretot durant els entrenaments previs al Monte-Carlo, quan la majoria d’equips encara no han presentat els dissenys definitius.\nPer contra, la limitació dels entrenaments a la Formula 1 provoca que quan arriba el dia de posar el cotxe a pista la majoria d’equips ja han mostrat els colors que lluiran durant la temporada. Això ens priva de poder veure dissenys diferents, i als dissenyadors gràfics de poder-se lluir. Clar que no sempre ha estat així…\nDesprés de veure el RB11 m’ha picat la curiositat i m’he posat a remenar una mica per Google. I he trobat cosetes. Alguns dels dissenys ja els tenia clitxats de Tumblr, però d’altres no els havia vist mai. La majoria els he trobat als fòrums de F1Reject. Segur que hi ha més, però per començar amb una dotzena crec que hi ha suficient. Aquí en van alguns…\nUpdate: Veig que a WTF1 ha publicat una entrada smiilar amb alguns exemples que jo no he citat. Doncs això.\nFernando Alonso provant un Benetton B201 abans de la presentació del Renault R202. L’asturià es va passar tot aquell 2002 picant pedra abans de quedar-se amb un seient oficial de Renault la temporada següent. La resta, com diuen, és història…\nWilliams — o BMW, que pel cas durant unes temporades van ser més o menys el mateix — té un bon historial de dissenys de pre-temporada. Aquí teniu a Jörg Muller en un Williams FW22 amb motor BMW (corregiu-me si m’equivoco!)…\nDe nou tenim a Jörg Muller, tot i que aquest cop en un Williams FW20 durant uns tests de 1999.\nFlash forward a 2014 i trobem a Vatteri Bottas provant el FW36 amb la tradicional decoració blava que Williams ha fet servir durant els darrers anys.\nHonda també he optat per una decoració específica de pre-temporada durant un bon grapat d’anys. A la foto teniu a Rubens Barrichello amb el RA117 de 2007. Molt millor en negre que amb la nefasta decoració del planeta terra…\nJos Verstappen en un Honda RA099, un projecte desenvolupat en col·laboració amb Dallara que al final no va dur enlloc. L’any 2000 Honda acabaria tornant a la F1 tot i que com a suministradors de la escuderia BAR.\nL’EJ13 de Jordan amb la carrosseria completament negra no tenia mala pinta…\nMika Hakkinen en un preciós Lotus 101 durant uns tests de 1989. Res a envejar a la decoració ‘Camel’ definitiva que lluirien durant la temporada…\nEl Sauber-Ford C14 tampoc tenia desperdici. A la foto en teniu un sense adhesius amb Heinz-Harald Frentzen al volant…\nUn clàssic entre els clàssics: Ayrton Senna provant un McLaren MP4-8 amb motor Lamborghini de cara a la temporada 1994. Al final els de Woking optarien per continuar amb mecàniques Ford en contra de la voluntat del pilot brasiler. Aquest, empipat, va deixar-los plantats fitxant per Williams…\nNick Heidfeld provant el Sauber-BMW F106. Més blanc impossible…\nFins i tot Ferrari, que ja de per sí té pocs patrocinadors, s’ha deixat veure en alguna que altre ocasió amb decoracions sense sponsors. A la imatge un 248 F1 de 2006 amb el grandíssim Michael Schumacher al volant…\nHe deixat pel final el que per mi és el disseny més maco, evocador i bonic de quants s’han pogut veure en els darrers anys: Pedro de la Rosa en el McLaren MP4-21 durant la pre-temporada de 2006. El color, anomenat Papaya Orange, és el mateix que lluien els primers McLarens de la era Bruce…\nSegurament hi ha més dissenys, però per començar tampoc està malament. Si en coneixeu més no dubteu en deixar-los caure pels comentaris de Facebook o per Twitter. Seran benvinguts.\nL'entrada va ser publicada el Formula 1 i etiquetada Formula 1, RB11, Red Bull, Test car, tests per danidmas. Guarda l'enllaç permanent.


Les dades recaptades a través dels formularis de recollida de dades del lloc web o altres vies, seran incorporats a un fitxer de dades de caràcter personal degudament inscrit en el Registre General de Protecció de Dades de l'Agència Espanyola de Protecció de Dades, del qual és responsable la Federació Empresarial de Carns i Indústries Càrnies (FECIC) amb domicili a Barcelona (08010) a la Ronda Sant Pere nº 19-21, 5º 6º. Aquesta entitat tractarà les dades de forma confidencial i exclusivament amb la finalitat d'oferir els serveis sol·licitats, amb totes les garanties legals i de seguretat que imposa el nou Reglament Europeu de Protecció de Dades 2016/679 i la Llei Orgànica 15/1999 de 13 de desembre de Protecció de Dades de Caràcter Personal.\nLa FECIC no cedirà ni compartirà les dades amb tercers sense el seu consentiment exprés.\nL'usuari podrà revocar el consentiment prestat i exercir els drets d'accés, rectificació, cancel·lació, oposició, limitació i portabilitat dirigint-se a aquest efecte mitjançant correu electrònic a la següent adreça: fecic@fecic.es identificant-se degudament i indicant de forma expressa el concret dret que es vol exercir.\nLa FECIC es compromet a tractar les seves dades personals mentre realment siguin útils i necessaris per a poder oferir-li un servei de qualitat mitjançant el seu tractament. Per això, la FECIC realitzarà tots els esforços oportuns i raonables per minimitzar el termini de tractament i conservació de les seves dades personals.


Són els eixos principals de la 6a. edició de la Conference of the European Association for Critical Animal Studies (EACAS), organitzada pel Centre per a l’Ètica Animal i el Grup de Recerca en Comunicació Crítica del Departament de Comunicació, i l’EACAS, que se celebra del 22 al 24 de maig al campus del Poblenou.\nOrganitzada pel Centre per a l’Ètica Animal (CAE), el Grup de Recerca en Comunicació Crítica (Criticc) del Departament de Comunicació de la UPF i per l’European Association for Critical Animal Studies (EACAS), del 22 al 24 de maig, tindrà lloc la 6a. Conferència de l’EACAS al campus del Poblenou de la UPF. L’acte ha comptat amb el recolzament del Departament de Comunicació i el Departament de Dret de la UPF, a més de Lush, Ariwa, Rita Wind, ESLA, Traslosmuros, Estació Vegana, La Raposa i Apunts.\nEl tema en què se centra aquesta nova edició de la conferència porta per títol: “Repensar la revolució, animals no humans, antiespecisme i poder”. Una proposta que ha atret estudiosos de diversos àmbits i disciplines, així com també activistes al voltant dels principals eixos de la conferència: poder, alliberament total i antiespècies. L'objectiu és animar els participants a replantejar-se la revolució que representa la teoria de l'alliberament animal, una teoria i un moviment social que lluita contra l'opressió animal i que va sorgir en la dècada dels 1970.\n“S’esperen 200 persones inscrites i han estat acceptades i es presentaran 115 comunicacions”, explica Núria Almiron, membre del comitè organitzador i codirectora del CAE. El programa de l’acte inclou també un parell de taules rodones i tallers pràctics, i com a ponents convidats cal tenir en compte una important representació internacional.\nPanelistes clau de la conferència\nElisa Aaltola, investigadora en filosofia a la Universitat de Turku (Finlàndia), a càrrec de la qual anirà la conferència d’apertura de l’acte “Emotions as Political and Moral Concepts: The Need for (Radically) New “Animal Emotions””, el 22 de maig, a les 10.00 a l’auditori del campus del Poblenou. La seva recerca s'ha centrat en l’ètica animal, la filosofia animal i la psicologia moral i ha vuit llibres sobre aquesta temàtica\nClaire Parkinson, professora de cinema, televisió i mitjans digitals i codirectora del Centre d'Estudis sobre Animals Humans (CfHAS), presentarà la ponència “Rethinking a relationship between anthropomorphism and animal liberation”, el 23 de maig a les 10.00 hores a l’auditori del campus del Poblenou. Els seus interessos de recerca se centren en els mitjans de comunicació, el cinema i els estudis sobre animals, entre altres.\nGeertrui Cazaux, graduada en criminologia i ciències ambientals (1995), a càrrec de la qual anirà la conferència principal del 24 de maig, a les 10.00 hores, a l’auditori del campus del Poblenou, amb la ponència “Crip HumAnimal. On ableism, speciesism and inclusiveness in the vegan movement”. El seu tema de recerca explora la sociologia de les relacions home-animal.\nAph Ko, amb la ponència “Beyond Anti-Speciesism: AfroZoological Resistance “, es clausurarà la conferència, el 24 de maig, a les 17.15 hores, a l’auditori del campus del Poblenou. Ella és coautora d'Aphro-ism: Assajos sobre cultura pop, feminisme i veganisme negre que explora nous marcs teòrics per a la raça, el feminisme, i defensa dels animals no humans.\nFormen part del comitè organitzador de la 6a. Conferència EACAS, els membres del CAE: Núria Almiron, Catia Faria, Laura Fernández i Eze Paez, amb Daniela R. Waldhorn (UB), amb l’ajut de Maria R. Carreras (disseny gràfic) i Sandra Amigó (web manager).\nPrograma de la 6a. Conferència EACAS 2019\nPer a més informació sobre la conferència, adreceu-vos al comitè organitzador a: [email protected]


Activistes | UPIFC\nL’associació Entrepobles inaugura “Activistes per la vida”, del fotoperiodista Gervasio Sánchez, una exposició sobre activistes de drets humans i ambientals amenaçats de mort a Amèrica Central\nAparicio Pérez (Coatepeque, Quezaltenango) Foto: Gervasio Sánchez (UPIFC)\n● La mostra fotogràfica inèdita, que es podrà visitar del 4 de novembre al 14 de març del 2021 a l’Arts Santa Mònica (la Rambla, 7, de Barcelona), recull el testimoni de 40 activistes d’Hondures i Guatemala que lluiten per la defensa de la natura i dels drets humans.\n● A través de fotografies, textos i videoentrevistes, “Activistes per la vida” explica la història d’homes i dones que viuen amenaçats de mort per la defensa que fan del seu territori i la seva naturalesa, dels drets de les dones i de les llibertats ciutadanes. Aquesta defensa entra en conflicte amb els interessos de grans empreses o grups transnacionals que operen amb impunitat per a l’extracció dels recursos naturals i les matèries primeres —sobretot de mineria, hidroelèctriques i de monocultius— a Hondures i Guatemala, dos dels països més violents del món.\n● L’exposició inclou, a més, la creació d’una aula virtual amb materials pedagògics feta en col·laboració amb la Universitat de Barcelona i amb experts en defensors i defensores de l’Amèrica Llatina, adreçada a alumnes de secundària, i amb la publicació d’un llibre titulat Activistes per la vida (148 pàgines, doble edició en català i en castellà), editat per l’editorial Blume, que recull tots els testimonis.\n“Activistes per la vida”, del 4 de novembre al 14 de març. Arts Santa Mònica (la Rambla, 7), nivell 1. L’entrada és gratuïta amb capacitat limitada. Els horaris de l’Arts Santa Mònica: De dimarts a dissabte, de 10.00 h a 20.00 h. Diumenges i festius, d’11.00 h a 19.00 h. Dilluns tancat, excepte festius. Dies de tancament: 25 i 26 de desembre i 1 i 6 de gener.


Tot és Possible 03/07/2013 Consultori Laboral\nEls temes laborals han centrat un dia més la secció quinzenal que dediquem als dubtes legals. Contractes d’emprenedors, autònoms, liquidacions, baixes maternals, contractes temporals… són alguns dels temes que hem abordat amb els representants d’Arias Advocats, Fermí Arias, responsable del bufet, i Montse Martínez, experta en temes laborals.\nTot és Possible 18/06/2013 Consultori Laboral\nLa feina és una de les qüestions que més dubtes legals genera entre la nostra audiència. Una dona acomiadada durant la seva reducció de jornada per cuidar el seu fill de vuit mesos, un treballador de Caixa Penedès que signa un nou contracte amb Banc Sabadell, l’entitat amb la que s’ha fusionat la seva empresa de tota la vida, o oients afectats per Expedients de Regulació d’Ocupació són els protagonistes de les consultes que els advocats d’Arias Advocats, Fermí Arias i Montse Martínez, experta en dret laboral, han solucionat en la col.laboració d’aquesta setmana.\nTot és Possible 04/06/2013 Consultori Laboral\nEn una època laboralment complicada sorgeixen molts dubtes que requereixen d’un bon assessorament. El nostre advocat de capçalera, Fermí Arias, d’Arias Advocats, obre un consultori legal centrat en aspectes relacionats amb la feina.\nTot és Possible 22/05/2013 Consultori Legal\nTot és Possible 08/05/2013 Solucions Legals\nTemes laborals, d’herències, divorcis, subvencions, participacions preferents són motiu de consulta habitual al Tot és Possible. Amb l’ajut de l’advocat col.laborador del programa, Fermí Arias, responsable del bufet Arias Advocats, cada setmana resolem situacions personals de caire legal. En aquesta ocasió hem resolt dubtes relacionats amb la declaració de la renda com l’expropiació d’uns terrenys o el pagament d’una hipoteca per part d’una parella divorciada.\nTot és Possible 03/04/2013 L´Advocat respon\nHerències, contractacions laborals, pensions, subvencions, preferents, suboordinades… Fermí Arias, responsable del despatx Arias Advocats, respon algunes de les qüestions que ens heu fet arribar al consultori legal del Tot és possible.


Katsaneiko Chalkidiki Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Katsaneiko\nSituat en el cor de Afytos, Katsaneiko és un lloc ideal des d'on descobrir Chalkidiki. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Katsaneiko, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha instal.lacions de barbacoa, biblioteca, servei de llançadora.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen piscina exterior, jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Katsaneiko.\nCal que informeu el Katsaneiko de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 300 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.


LA FONT D'EN CARRÒS: de desembre 2007\nEl Bloc Nacionalista de La Font d’en Carròs comunica el resultat del Plenari Extraordinari de dimarts 18.\nAl plenari s’aprovaren diferents mocions del grups municipals com:\nMoció per l’alliberament del peatge de l’AP7 proposada pel Bloc.\nMoció per que l’estat invertisca més en infraestructures al País Valencia prosada pel PP.\nMoció per l’acompliment de la llei de violència de gènere propasada pel PP.\nTambé es va realitzar una moció conjunta de tots els grups encomanant a l’alcalde a que s’informe en les institucions ( Ministeri i Conselleria) ja que som una de les localitats més afectades per la Ronda Comarcal Sud. Això és perentori donades les diferents notícies de premsa que hi ha i vist que a pregunta del Bloc en la Comissió Informativa l’alcalde va comunicar que no tenia cap informació al respecte de la Ronda Comarcal.\nEl Bloc al llarg dels debats de les mocions va remarcar que era molt sintomàtic que el PP proposara mocions per les infraestructures on es citava l’AVE, però no el tren Gandia-Dènia, a més no deixara que el portaveu del Bloc parlara d’una infraestructura bàsica en el poble com és l’aigua potable. El Bloc a la Comissió Informativa va plantejar la creació d’una Comissió Especial per analitzar el problema generat per la sentència ferma que anul·la la concessió des de fa més de dos anys i que no s’ha fet res per acomplir-la des de l’Ajuntament. Aquesta proposta va ser rebutjada per l’equip de Govern del PP-PSD en la Comissió Informativa no deixant així que es parlara en Plenari.\nTambé va destacar el Bloc que a hores d’ara no s’ha informat sobre el Pressupost per l’any 2008 ni de l’elaboració d’un BIM que es presentarà el divendres 21.\nEn opinió del Bloc, l’alcalde Gaspar Pérez actua amb la mateixa prepotència i ocultisme de l’acció municipal, com ho feia l’anterior alcaldessa, reiteradament denunciada aquesta actitud pel grup popular l’anterior legislatura.\nLA IL·LEGALITAT DE LA CONCESSIÓ D'AIGUA DEL POBLE\nL’aigua potable de la Font sembla una història sense final, de desgavells, mala gestió, inclús d’actes il·legals. Tot i això, els nostres polítics no han estat mai per la tasca de donar als veïns un subministrament d’aigua de qualitat.\nAnem per pams: en el desembre de 2001 L’Ajuntament va demanar un informe a dos tècnics per tal que diagnosticaren quina era la realitat del subministrament d’aigua al nostre poble. Els tècnics foren Luis Gorgonio i Miguel Angel Talens. Aquests al seu informe analitzen la situació i conclouen que l’aigua no és apta pel consum, que calen moltes inversions en la xarxa, especialment al Tossal Gros. Donen com una de les solucions la privatització de la gestió.\nSabem que l’alcaldessa Imma Monzó va fer cas a l’informe i va privatitzar la gestió, en un primer moment l’intent va ser una fallida ja que un dels seus regidors, Jesús Escrivà , que era el seu tinent d’alcalde, no va recolzar la proposta de contracte de la concessió en el plenari que es va realitzar el 18 d’abril de 2002.\nImma Monzó, cabuda com els de la Font, torna a la carga en el 2004, després de les eleccions que guanyà amb el 50 % del vots del poble. Enceta el mateix procés, amb els mateixos arguments i amb el mateix contracte que Jesús Escrivà, advocat, no havia acceptat. Com no tenia cap advocat entre els seus regidors, aproven el que no s’havia pogut en el 2002.\nMalgrat tot, ara resulta que una sentencia del Tribunal Contenciós Administratiu n. 3 de València ha declarat nul, il·legal, el contracte. Això que és per a que els caiga la cara de vergonya als que ho van fer i aprovar en plenari. Però el fet és molt més greu, la sentència dictada el 14 de setembre de 2005 i comunicada a l’Ajuntament en reg. d’entrada de 29 de setembre de 2005. A hores d’ara encara no ha estat complerta, amb una actitud que frega la prevaricació, ja que l’anterior alcaldessa Imma Monzó, va tindre la sentència al calaix de l’oblit fins juny de 2007 (un any i mig).\nPerò una cosa té bona per al poble la inactivitat quasi prevaricadora de l’anterior alcaldessa; ara es poden fer les coses millor que ho va fer ella i aconseguir l’objectiu que ha de tindre la gestió municipal : que els veïns de la Font tinguen aigua de qualitat a uns preus raonables i amb gestió pública.\nAra estem en la possibilitat de refer el mal que s’ha fet amb la privatització de l’aigua, el que caldria pagar a l’empresa no pot ser mai més de 235.788,15, ja que aquest és la totalitat de la inversió, menys si cal ja que han estat explotant el servei un temps (més de dos anys). Una vegada la gestió de l’aigua siga municipal fer un servei de qualitat, amb una planta desnitrificadora, per veure si d’una vegada tenim aigua potable de qualitat.\nA més l’Ajuntament ja s’ha gastat més de 60.000 euros reparant la xarxa del poble amb l’ajuda dels fonts POL de la Diputació de 2005. Aleshores, l’informe del 2001 hauria de ser molt més favorable, únicament no s’acompleix el fet més complicat, que l’aigua no és bona per a beure. Cosa que sembla no ha importat mai a ningú, en cap de les propostes de contracte amb empreses es parla d’això. És cert que es conta com ha mèrit per l’empresa l’adequació a Reial Decret 140/2003 que diu exactament que l’aigua per a ser apta per al consum ha d’acomplir uns mínims que no acompleix ni ha acomplert des de fa molt de temps la de la Font. Però no es preveu quina inversió cal fer per acomplir el RD 140/2003, total que l’empresa no ha fet res per que tinguem a la Font aigua apta pel consum.\nSols des del Bloc es planteja rescatar la concessió i gestionar des de l’Ajuntament el servei d’aigua amb el compromís clar de fer una planta desnitrificadora. Ja que qualsevol acció de l’Ajuntament ha de tindre com objectiu que l’aigua del poble siga de qualitat, això és treballar pels veïns i la resta componendes que sols fan que perjudicar als veïns.\nEnviat per FONTER a 11:48 1 comentari:\nEl Bloc Nacionalista de La Font d’en Carròs comuni...


Notícies – Pàgina 2 – Font de la Canya\nHome » Notícies (Page 2)\n4 d'octubre de 2017 / Leave a comment\nAquest dijous, en el marc de les Jornades Europees de Patrimoni als Museus del Penedès, tindrà lloc la presentació del conte La Kesse i el Kosse a la Font de la Canya, dels autors Georgina Castells i Sergi Segura.\nDia: dijous dia 5 d’octubre\nAjuntament de Cubelles, Institut d’Estudis Penedesencs, Il·lustració Històrica Sergi Segura i Cooperativa ArqueoVitis.\nAdjuntem el programa amb totes les activitats!\nRecerca arqueològica a la tardor de 2017\n2 d'agost de 2017 / Leave a comment\nAquest any 2017 es tanca el cicle quadriennal 2014-2017 dels projectes de recerca i les subvencions que atorga el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya mitjançant la Universitat de Barcelona a les excavacions a la Font de la Canya. Per aquesta raó principal, enguany, l’activitat de recerca estarà més centrada en els laboratoris que no pas en el treball de camp.\nDurant els mesos d’hivern s’ha continuat amb les tasques de laboratori i de processament de dades de les excavacions realitzades els darrers anys. Paral·lelament s’han fet diverses conferències de la Font de la Canya en diversos congressos i seminaris, focalitzant els aspectes d’enomarketing i enoturisme.\nDurant el mes d’octubre es procedirà a finalitzar l’excavació arqueològica de la zona 1 o espais de magatzem del segle III aC i procedir a la seva adequació a la visita i l’itinerari del jaciment. També s’extraurà el màxim de terra possible de la zona sud del jaciment, amb l’ajuda de retroexcavadores i remolcs, on se situa la zona d’hàbitat de la primera edat del ferro. L’objectiu es preparar aquesta zona de cara al següent període quadriennal d’excavacions arqueològiques entre els anys 2018 i 2021 i conèixer de primera mà com vivia i s’organitzava la primera comunitat de viticultors del Penedès.\nParal·lelament, la major part dels esforços, com dèiem, s’invertiran en els treballs de laboratori de neteja, siglat, classificació, inventari, dibuix i fotografia de materials ceràmics, però també lítics, metàl·lics, així com la continuació de tasques relacionades amb les analítiques, com els estudis de llavors i fruits, de carbons de fusta i, altres de noves, com els estudis del pol·len fòssil i dels residus que es poden identificar a dins dels recipients arqueològics.\nFinalment, la notícia més rellevant de l’activitat de la Font de la Canya d’enguany és, juntament amb la presentació del conte infantil La Kesse i el Kosse a la Font de la Canya dels autors Georgina Castells i Sergi Segura, la imminent inauguració i obertura al públic del Centre d’interpretació de la Font de la Canya: DO Vinifera.\nUn Centre d’interpretació que contindrà, probablement, la col·lecció arqueològica sobre la cultura ibèrica més important del Penedès, amb unes 160 peces exposades. Un petit museu, que esperem serveixi per donar a conèixer la cultura dels nostres avantpassats i esdevingui un revulsiu per dinamitzar i potenciar els aspectes relacionats amb la cultura, la identitat, el patrimoni, l’enoturisme i l’economia de proximitat.\n29 de maig de 2017 / Leave a comment\nPresentació del conte a Tarragona i a Banyeres del Penedès\n19 de maig de 2017 / Leave a comment\nLa setmana vinent es faran dues presentacions del conte La Kesse i el Kosse a la Font de la Canya, dels autors Sergi Segura i Georgina Castells. La primera presentació serà dimarts dia 23 a la Llibreria la Rambla de Tarragona, a les 19,30 h, amb la presència dels autors i de Joan Gómez Pallarès, director de l’Institut Català d’Arqueologia Clàssica (ICAC), que conduirà la presentació.\nDivendres dia 26 a les 19h el conte es presentarà a la Biblioteca Municipal Ernest Lluch de Banyeres del Penedès amb la presència d’Amadeu Benach i Miquel, Alcalde de Banyeres del Penedès. En aquest cas, en Josep Pou, director de la Ciutadella Ibèrica de Calafell, serà l’encarregat de presentar el conte i els autors.\nSi no podeu assistir, podeu fer un tast del conte amb la següent animació que ens ha brindat en nostre amic Jesús Pelegrín.


L’OBC i l’Escocesa de Mendelssohn – El Cronista Musical – El Binari\nOfelia Roca 16 febrero, 2014\n– Biofonia per a orquestra (19829\n– Concert per a piano i orquestra per a la mà esquerra en Re major (1929-1930)\n– Simfonia núm. 3 en La menor, op. 65, “Escocesa” (1842)\nEl 1982, Homs va compondre Biofonia per a orquestra per encàrrec de l’Ajuntament de Barcelona amb motiu del 70è aniversari del compositor. Escrita en un únic moviment, constitueix, amb Memoràlia i Derivacions, un tríptic d’obres orquestrals que, dedicades a la memòria i al record, són les seves darreres composicions per a gran orquestra. En paraules del mateix Homs, l’ús de material procedent d’obres anteriors suggeria: “Una impressió semblant a la que provoquen en la nostra consciència els records de temps i éssres emmudits per sempre”.\nEl pianista austríac Paul Wittgenstein va perdre el braç dret a la I Guerra Mundial, però això no li va impedir continuar la seva activitat i que diversos compositors, com ara Hindemith, Prokófiev, Britten, Strauss, Schmidt i Ravel, escrvissin obres destinades a ell. La més cèlebre d’aquestes peces és la de Ravel, el seu magnífic i molt personal Concert per a piano i orquestra per a la mà esquerra, un veritable concert en el sentit romàntic del terme, molt exigent tècnicament i formalment inclassificable atesa la seva originalitat.\nTot i dividir-se en diferents parts, la interpretació es fa sense pausa, i en referència a això Ravel va dir: “En una obra d’aquest gènere, és essencial no fer la impressió d’un teixit sonor lleuger, sinó el que pugui tenir una partitura escrita per a les dues mans. Per això he reconegut aquí a un estil molt més proper al del concert tradicional. Després d’una primera part amarada d’aquest esperit, apareix un episodi amb el caràcter d’una improvisació que dóna lloc a una música de jazz. Només a continuació ens adonem que l’episodi en estil de jazz es construeix en realitat sobre els temes de la primera part”. Compost entre 1829 i 1931 per encàrrec de Wittgenstein, es va estrenar al Musikverein de Viena el 5 de gener de 1932 amb Wittgenstein com a solista i amb Robert Heger al capdavant de l’orquestra. Els retocs que va fer el pianista a l’original es van incorporar a la versió definitiva de la composició, que es va estrenar a la Sala Pleyel de Paris cinc anys després.\nL’interpretació del concert per a piano per la mà esquerra va ser interpretat per un Josep Colom amb seguretat, musicalitat, experiència i foça interpretiva amb una orquestra brillant amb la rigorosa batuta d’Antoni Ros Marbà.\nLa Simfonia núm. 3, “Escocesa” de Mendelssohn és una obra de gran poder evocador. Scumann, amic del compositor i, la va escoltar i va dir que la seva bellesa era “tanta com per compensar un oient que mai no hagrgués estat a Italia”. Efectivament, Schumann pensava que havia escoltat la “Italiana” i no pas l'”Escocesa”. Això diu molt pel que fa a les suposades referències musicals escoceses d’aquesta obra,de fet, a Mendelssohn no li agradava gens la música amb referències extramusicals.\nArram d’un dels seus sojorns britànics, va escriure sobre aquesta qüestió: “Res de música nacional. Per a mi, que tots els dimonis s’enduguin tota la nacionalitat. Ara sóc Gal·les i, valgui’m Déu, al saló de qualsevol posada de certa anomenada hi ha un arpista que toca sense parar les anomenades melodies nacionals; és a dir, l’escombraria més infame, vulgar i desentonada”. Certament, l’estada de 1829 a Ecòcia va deixar empremta en el compositor, que va quedar fascinat pel país fins al punt de moure’l a escriure una simfonia. Una altra cosa ben diferent, però, és que, com s’ha pretès, l’obra sigui plena de referències als paisatges, als ambients, als ritmes i, fins i tot, a les llegendes pròpies d’aquell indret. Precisament del 1829 daten els primers esbossos de la composici´, que no va acabar fins al 1842, i sabem que Mendelssohn, deixant de banda les pretencions evocadores que vogués abocar en aquest simfonia, es veia, com ell mateix va dir, “incapaç de reflectir l’ambient de les bromes escoceses”.\nVa ser tot un plaer poder sentir la fantàstica Simfonia nú. 3 de Felix Mendelssohn; l’interpretció a càrrec de Ros Marbà i l’OBC va ser molt correcta en tots els seus sentits, amb bona musicalitat, amb un bon so orquestral, amb contarstos sonors i dinàmics, i amb algun desajustament orquestral tant als començaments com en algun final.


Activada la fase d'alerta del Pla Inuncat a les Terres de l'Ebre\nquery_builder 5 febrer 2003 18:47\nLa Direcció General d’Emergències i Seguretat Civil informa que a les 17’20 hores ha activat el Pla Especial d’Emergències per Inundacions a Catalunya (INUNCAT) en fase d’alerta.\nAquesta activació s’ha portat a terme per les incidències derivades de la crescuda del cabal del riu Ebre. En aquests moments, el Centre d’Emergències de Catalunya té constància de les següents afectacions:\n· Miravet: L’aigua afecta alguns carrers pròxims al riu (plaça baixa de Miravet)\n· Garcia: el camp de futbol i els camps de conreu situats al costat del riu Ebre estant negats per l’aigua.\nAquests problemes es localitzen a la zona situada més avall de l’embassament de Flix. Des d’ahir, la Confederació Hidrogràfica de l’Ebre (CHE) està regulant el cabal del riu Ebre a diferents embassaments de la zona.\nA hores d’ara, els Bombers de la Generalitat no han rebut cap avís per treballar en cap sinistre derivat d’aquesta situació. Tot i això, durant el dia d’avui, diverses dotacions de Bombers han realitzat inspeccions periòdiques a determinats punts, per controlar-ne les possibles incidències.\nCerdanyola del Vallès, 5 de febrer de 2003 (18’00 h.)


Del 2 de juny (20.00h) al 4 de juny\nDesprés de la setmana dedicada a “L’anell del Nibelung”, continua la iniciativa Òpera des de casa amb l’emissió de l’òpera més important de la història de la lírica espanyola: “La vida breve”, de Manuel de Falla. El 2010, el Palau de les Arts, amb la intenció de restituir a la breu però intensa partitura del compositor gadità el seu immens valor musical i dramatúrgic, va reunir en una nova producció dos dels talents més grans del panorama operístic dels darrers anys: el mestre Lorin Maazel i el director d’escena Giancarlo del Monaco. Al seu costat, el coreògraf Goyo Montero i un formidable conjunt vocal encapçalat per la soprano Cristina Gallardo-Domâs. Maazel, per primera i única vegada en la seua carrera davant d’aquesta obra mestra de Falla, brinda una lectura brillant i rica en matisos, mai abans transitats en altres versions. Del Monaco, que va signar un dels seus treballs més elogiats, s’endinsa en el complex llibret de Carlos Fernández sense tòpics, convençut que cal explorar una dimensió més profunda: accentuar el fort component psicològic de l’obra, el terrible univers de pessimisme i premonicions que turmenten la salut mental de Salud, la protagonista.\nLa (millor) vida breve\nEstrenada a Niça l’any 1913, La vida breve és la primera obra de maduresa de Manuel de Falla. Òpera atípica, i breu com el seu nom. Amb un llibret tòpic i desmanegat de gitanes, gelosia, navalles, parra, sang i, per descomptat, mort. Un “drama líric” en dos breus actes carregat, també, de vida, amb personatges bàsics i de caràcter. La Carmen de Mérimée i Bizet impregna el discret llibret de Carlos Fernández Shaw, molt per sota dels grans moments musicals que la partitura atresora, com l’ària de Salud o les famoses danses i interludi.\nAl Palau de les Arts no el va intimidar el repte de portar a escena aquesta òpera nacionalista i andalusa -l’acció transcorre a Granada, casa de senyoret inclosa-, des d’una perspectiva rompedora i una visió musical universal allunyada de localismes, avalada per un Lorin Maazel que ja en els anys seixanta del segle passat havia deixat gravacions de referència d’El amor brujo i El sombrero de tres picos.\nPer a l’escena, Helga Schmidt -ordidora d’aquesta producció estrenada el 25 de març de 2010- va apostar per un revolucionari com Giancarlo del Monaco, el qual va esquivar clixés i costumismes per a, des d’una escenografia única i obsessiva, empresonar a Salud en el seu propi drama. Ni parra ni gerani, ni botija ni calç. Del Monaco eleva a Salud -sempre en escena- a la categoria de gran personatge operístic, i l’apropa, en la seua fatalitat psicològica i dramàtica, a contemporànies com Santuzza, Salome, o Jenůfa.\nLa revolucionària producció de La vida breve que us disposeu a escoltar i veure és la realització simfònica i dramàtica més singular i millor resolta de totes les que s’han enregistrat fins ara. En són pilar imprescindible la superba i personalíssima encarnació de la soprano xilena Cristina Gallardo-Domâs, que debutava el paper de Salud, i el ben perfilat i cantat Paco de Jorge de León.