A BORD DE L'ALZINA - ALZINAIRES: 2011\nL'Alzina al programa "Tiramisú" d'IB3 Televisió\nDilluns dia 31 d'octubre a les 21,30 h, emisió del programa "Tiramisú" a IB3 Televisió. "El Mar" és el tema que es tractarà, on hi participen entre d'altres, Miquel Huguet, mestre d'aixa de Ciutadella i l'"Alzina".\nPublicat per Alzina a 9:18 Cap comentari:\nL'Alzina protagonista del programa d'IB3-TV, "Tiramisú"\nEl dimecres passat, dia 21 de setembre, amb unes condicions de mar i temperatura ideals, un equip de gravació de la productora de televisió "Singular" compost per una productora, un presentador, un tècnic de sò i un càmara, feren un enregistrament a bord de l'"Alzina" d'un capítol del programa "Tiramisú" de la nostra televisió autonòmica, IB3.\nA l'esmentat programa, molt semblant al "Caçador de paraules" de TV3, es repasa el lèxic emprat en diversos àmbits de la nostra geografia illenca. El tema del capítol gravat tractava de la mar.\nFotografies de l'enregistrament.\nPublicat per Alzina a 20:40 Cap comentari:\nL'"Alzina", juntament amb la "Balear", col·labora amb el GOB\nLa "Balear" rumb a l'illa de Cabrera\nA les nou del dematí ens trobarem tots al Club Nàutic s'Estanyol per embarcar tots els queviures i material necessari per l'estada del grup a l'illa durant una setmana. Quan les dues barques estigueren llestes sortiren cap a Cabrera. Amb bona mar férem la travessia en una hora i escacs. Al arribar al Port de Cabrera ens esperaven personal del Parc Natural per tal de traslladar el material embarcat al barracó que emprarien durant la seva estada a l'illa.\nA continuació ens tornàrem a embarcar per anar a fer un capfico i a dinar a l'Olla. Abans de tornar cap el ports base de les dues barques (16,00 h) ens despedirem al Port tot desitjan-los una bona i profitosa estada a l'illa.\nLa gent de l'Alzina agraeix al GOB l'oportunitat de poder col·laborar amb ells en la preservació dels nostres espais naturals, per la qual cosa esteim oberts a noves experiències con aquesta.\nFotografies de l'anada a i l'estada a Cabrera. GOB1 - GOB2\nPublicat per Biel Rosselló a 13:14 Cap comentari:\nL'Alzina i el Club Nàutic s'Arenal amb el Projecte Jove.\nTal i com havíem programat amb els psicòlegs i educadors socials del Projecte Jove, el 18 i el 25 de maig sortírem a navegar a bord de l'Alzina amb un total de dotze alumnes, dividits en dos grups.\nPunt de trobada: instal·lacions de l'Escola de Vela del mateix club nàutic.\nBon temps. Baixa nuvolositat, temperatures altes, dies assolellats i bon vent.\nAcompanyats per n'Úrsula i en Marcos, dos dels terapeutes que dirigeixen el projecte, enfocàrem les jornades des d'una perspectiva pedagògica, aprofitant els primers cinquanta minuts per a explicar als joves assistents les particularitats de la barca i del seu aparell, però també des d'un caire lúdic, car després de navegar durant gairebé dues hores encara disposàrem de temps per a nedar plàcidament just al davant del Cap Orenol, amb el vaixell a la ronsa.\nCal destacar la bona voluntat i excel·lent predisposició dels novells tripulants, que s'involucraren de\nvalent en l'execució de les maniobres i fins i tot en el govern de la pròpia embarcació, com en Fran o el mateix Marcos. El que més em complau és el fet que alguns d'ells manifestessin la seva intenció de repetir l'experiència.\nJa saben que estan convidats a embarcar-se amb l'Alzina quan vulguin। De fet, n'Albert ho ha fet en nombroses ocasions, és un mariner expert i és un dels membres de la nostra tripulació.\nPel que fa al capítol d'agraïments, menció especial del nostre patró Gabriel Rosselló Torres, sempre disposat a participar de forma altruïsta, i de la sensibilitat manifestada per la junta directiva del club nàutic, que a més de promocionar la vela lleugera i de col·laborar activament en la preservació del nostre patrimoni marítim, també dóna suport a activitats de caire social dirigides a diversos col·lectius que sovint descobreixen per primera vegada el món de la vela i l'agradable experiència de navegar-hi.\nPublicat per Antoni Josep Munar Reus a 9:08 Cap comentari:\nIII Trofeu Illes Balears\nAquest cap de setmana estirem navegant per aigües de sa Ràpita tot participant en el III Trofeu Illes Balears. Esperem que faci bon temps i poguem tornar compartir la navegació amb tots els aficionats a la vela llatina\nPublicat per Biel Rosselló a 11:32 Cap comentari:\nPublicat per Biel Rosselló a 1:07 3 comentaris:\nL'Alzina protagonista del programa d'IB3-TV, "Tira...\nL'"Alzina", juntament amb la "Balear", col·labora ...\nL'Alzina i el Club Nàutic s'Arenal amb el Projecte...


Art2-Full informatiu Quincacau – Juny – 2016 – Des de la Dignitat, contra la repressió sindicaL – CAU-IAC\nArt2-Full informatiu Quincacau – Juny – 2016 – Des de la Dignitat, contra la repressió sindicaL\n28M, mobilitzacions Marxes de la Dignitat\nDes de la IAC vàrem participar activament en les mobilitzacions de les Marxes de la Dignitat (treball, sostre i pa) enfatitzant especialment el rebuig a la repressió social i sindical. Les mobilitzacions varen començar el dia 27 a les 15h amb un dejuni de 24h.\nEl dejuni de 24 hores ha estat una iniciativa col·lectiva per donar suport a la va ga de fam iniciada el passat 16 de maig per exigi\nla immediata excarceració d’Andrés Bódalo (SAT) condemnat per les mobilitzacions dels jornalers andalusos.\nPerò aquest no ha estat l’únic motiu per a sumar-nos al dejuni reivindicatiu, són molts els casos de repressió que precisen denúncia i solidaritat. A Barcelona continua empresonat Sidil Moctar del “sindicat de manters” (Sindicato Popular de Vendedores Ambulantes, SPVA). Hem de recordar també el casos com els dels estudiants Ismael i Dani de la UB i tants d’altres que han destruït carreres i vides senceres com la de Patrícia Heras. La “in-Justícia” dels estats neoliberals s’evidencia devant la desproporció entre les duríssimes condemnes als activistes per un món millor i la impunitat paternalista amb que són tractats els abusos i agressions policials (exemple: casos Benitez i Quintana).\nLa repressió no és només una xacra de les grans ciutats. A Cerdanyola hem conviscut amb la intensa fortor de muntatge policial del cas Andrea i Àlex i la persecució penal contra 27 activistes, socials i sindicals, de la comunitat universitària UAB, per les mobilitzacions de la primavera del 2013. Recordem, però, l’actuació exemplar de l’ajuntament de Cerdanyola posicionant-se clarament en contra de la repressió, tant en el cas Bódalo com “A i A” i els del campus universitari.\nActualment, la repressió dels estats neoliberals segueix un patró comú que té com a objectiu la “descapitalització” individual i col·lectiva dels moviments que qüestionen l’actual sistema. Aquesta descapitalització s’aconsegueix tant amb condemnes com exculpacions, seguint la lògica kafkiana “del procés”: el procés judicial és un càstig en si mateix (la llei “Mordass a” n’és el més clar exponent). Sobre acusacions falses, desproporcionades o directament muntatges policials s’acusa els activistes que, per una banda han de passar a lluites reactives contra la repressió i, per l’altra, es veuen forçats a despeses econòmiques en costes legals desproporcionades. L’objectiu és la destrucció econòmica, moral, organitzativa i personal dels activistes: una “re-invenció” de l’assetjament legal conspicu. Això sí, a costa de l’erari públic i en benefici d’una minoria privilegiada. Aquesta mateixa tàctica és la que ha intentat l’equip de govern de Ferran Sancho a la UAB contra la legítima oposició del Campus a les polítiques d’austeritat.\nCom s’està clarament demostrant els atacs de la repressió es superen només des de la solidaritat de classe en la lluita antirepresiva; al marge de l’origen i diferències entre organitzacions. Potser per això, a la manifestació de la Marxa de la Dignitat de Barcelona, el crit amb més seguiment va ser el de “nativa o estrangera, la mateixa classe obrera”.\nEl dissabte 28 de maig al Passeig de Gràcia de Barcelona, el gran aparador del “pijisme” barceloní, es va omplir de manifestants que varen unir l’esperit de Gràcia i de la Plaça de Catalunya, marxant per la Dignitat! Contra el TTIP, denunciant el “Maremortum”, contra la repressió i els desnonaments, contra les privatitzacions i el neoliberalisme. I a favor del papers (per tothom!), la pau, el treball, el pa i alguna cosa més per omplir-lo! Solidaritat treballadora en marxa un dia més!!\nDarrera actualització de dimecres, 1 de juny de 2016 10:55


recomana.cat - Crítica de l'obra: 5.100 m/s | Matar l'ombra d'un cop de mall (i unes ametlles) per Jordi Bordes\nCom Damià Huguet (Pep Tosar l'elogiava a Esquena de ganivet) que sabia casar el treball a la cimentera amb el vers més sublimat. Joan Català ha trencat el seu fantasma. Del rebuig al món de detall i planxes del taller del seu pare ha passat a construir una peça carregada d’aire, de sensibilitat. La mitja hora que es va presentar al Grec ha crescut fins a tenir una durada que s’apropa a l’hora i mitja. I que, tot i que juga amb la contemplació (els moments que si no són hipnòtics per a l’espectador funcionen com un llast) aconsegueix salvar l’estrena amb nota. Potser és el treball que combrega més amb els referents de Jordi Galí. Però en comptes de construir un element escultòric que tomba i que gira fins que hi clava el màstil final elaboren una coreografia amb la resistència de les bates, amb els equilibris descentrats i, puntualment, munten uns elements que floten per sobre del cap dels artistes i del públic, tot i el pes de l’enclusa.\nSi al Grec la planxa deia, sentenciava «el Grec no es xapa» ara és irònic amb allò de «Si la cultura és segura ‘apaga y vámonos’». Perquè, efectivament, la cultura és un espai on es transgredeix i es trenquen les convencions (s’estigui o no, en plena pandèmia independentment que es respectin les normes sanitàries). La ironia de José Luís Redondo casa amb el Paco Mir de Tricicle, però també amb el de Piero Steiner (Bèsties). I que la planxa dugui dibuixada el nervi d’una ploma, evoca a Falaise i Là, els altres dos treballs de Baró d’Evel. Tot casa des de la subtilitat, sintonitza com aquella ràdio mig esmorteïda que s’engega quan algú activa els ploms, fins que l’últim del taller baixa els ploms, i sense ni adonar-se que la ràdio no ha callat en cap moment Tant poètic com auster i rude.\nComentari del 21 de juliol (Grec 2020)\nJoan Català presentarà el seu 5.100 m/s al Mercat de les Flors la temporada vinent. Però el que va ensenyar dilluns ja era molt suggeridor. En mitja hora ensenyava el perímetre del metall; pràcticament ni el tocaven. Però ja es percep la mateixa sensibilitat que els seus dos anteriors muntatges: Pelat (a partir d’un tronc per penjar cables elèctrics) i Menar (amb unes cordes). Ara vol treballar el ferro, que és l’ofici de la família, i per això hi ha l’enclusa omnipresent i les planxes. Una barra d’uns cinc metres serveix per fer equilibris i sobretot jugar amb la frontera i el límit. La sonoritat es desplega principalment en directe microfonant peces de ferro. Molt de ferro, però, en canvi, molt més aire.\nEl joc poètic amb els elements més aspres (la bata de la feina, els sargents, la barra de ferro) els moviments més quotidians (vestir-se), palpar el pes del metall transporta a la pregunta mes etèria: Perquè volen els ocells? (Una pregunta retòrica que ressona amb un programa de televisió d'entrevites i denúncia oberta a les altres mirades). Com una peça de ferro pot sortir projectada i sorprendre's amb l'aire? La planxa pintada amb guix com si fossin unes ales sintonitzen amb el treball de circ i dansa Falaise o Là dels Baró d'Evel. L'ús sonor del material d'estudi coincideix amb el solo de Fang de Quim Giron. En aquests 30 minuts la sonoritat és pràcticament absoluta, té quasi més jerarquia que l'element del ferro i l'acrobàcia, fins i tot en el silenci. Corprenedora connexió.\nEl gust per treballar el material menys poètic, aparentment, entronca amb el treball de Jordi Galí (Abscisse) i també de Magi Serra (La mesura del detall). Des del moviment, el circ agafa embranzida i s'hi familiaritza: ahir eren cosins; avui ja són germans.


Segona jornada de la tonyina roja del Mediterrani a l'Ametlla de Mar - 04/11/2009 » La Cala RTV\nSegona jornada de la tonyina roja del Mediterrani a l'Ametlla de Mar\n04 . Nov, 2009 a les 08:00\nL'Hotel Ametlla de Mar va acollir, el passat 28 d'octubre, la segona jornada sobre la tonyina roja organitzada pel Grup Balfegó. A l'acte van assistir prop de 200 persones. Els ponents van reflexionar sobre el futur de l'espècie i la convivència amb la pesca i l'aqüicultura.\nXavier Castella, Secretari General del Departament d'Agricultura, Alimentació i Acció rural de la Generalitat (DAR), va ser l'encarregat de donar el tret de sortida d'una jornada on la investigació per a la sostenibilitat va ser l'eix vertebrador de la trobada. El grup Balfegó destina prop d'un milió d'euros anuals a l'estudi de la tonyina roja per tal que es coneguin millor els patrons alimentaris, de reproducció i migració d'aquests túnids. I sobretot, per veure com es pot aconseguir un equilibri sostenible entre la perduració de l'espècie i l'activitat pesquera i l'aqüicultura.\nEl primer ponent vas ser Antonio Medina, professor de la Universitat de Cadis. Medina va mostrar les investigacions que havia realitzat amb col·laboració amb el Centre Oceanogràfic de Múrcia que depèn de l'Institut Espanyol d'Oceanografia (IEO). L'exposició es va centrar en les migracions tròfiques i la reproducció d'aquesta espècie. El relleu el va agafar el doctor Fernando de la Gándara, investigador del Centre Oceoanogràfic de Múrcia. Gándara va posar sobre la taula un dels grans reptes del futur del sector, la domesticació de la tonyina roja. Per tant, la cria, engreix i comerç d'aquesta espècie. Una qüestió que condicionarà de ple el futur de la tonyina i l'activitat econòmica vinculada.\nEl doctor José Luis Cort, investigador del Centre Oceaongràfic de Santander que també depèn de l'IEO, va reflexionar sobre l'evolució històrica de la població de la tonyina roja i va dibuixar un futur prou optimista per a l'espècie ja que considera que el Pla de Recuperació de la Comissió Internacional per a la Conservació de la Tonyina Atlàntica (ICATT) dóna resultats. D'altra banda, va carregar contra certs col·lectius científics que han estat reticents davant indicadors positius referents al futur d'aquests túnids. Quan parlo de que en les últimes reunions ha hagut una certa oposició a fer comentaris sobre els indicadors positius no em refereixo a l'Administració, sinó que m'estic referint a grups d'investigació que haurien de ser més independents", afirma Cort. Tot i això, afegeix que malgrat la reticència als indicadors positius, finalment, s'han afegit als estudis presentats al Govern".\nLa doctora Ana Gordoa, investigadora del Centre d'Estudis Avançats de Blanes, va parlar sobre el patró temporal d'abundància i fresa de la tonyina balear. Gordoa va exposar uns resultats especialment reveladors pel que fa a la reproducció en captiveri i els períodes de pesca i veda. La conclusió de l'estudi és que l'actual període de pesca és majoritàriament prereproductiu. És a dir, que estem extraient la tonyina sense deixar que la tonyina desovi. El període de veda actual s'aplica a tot el Mediterrani però la reproducció al Mediterrani té un desfasament temporal de la zona més oriental a la zona més occidental. I per tant, la nostra zona des del punt de vista sostenible de la reproducció, no està ajustat. Per aquest motiu, recomano que hi hagi una readaptació", afirma Gordoa.\nJuan Serrano, director general del Grup Balfegó, va ser l'encarregat de realitzar la darrera exposició. Serrano va demanar responsabilitat als pescadors, comerciants, consumidors, ONGs, als científics i a l'administració. A més, va remarcar que és important controlar amb la llei el sector, però que no haurien de pagar justos per pecadors. El grup Balfegó és pioner en impulsar un nou model de gestió de pesca de la tonyina roja, regional i sostenible. Juan Serrano afirma: Nosaltres proposem que s'adapti el període de pesca just amb el període reproductor encara que pareixi una bogeria. Però amb el compromís que els que pesquin aquí només puguin pescar aquí i que, a més a més, deixin les gàbies de transport al calador reproductor fins al 2 de juliol que és el període marcat com el moment on les tonyines han deixat anar el màxim d'ous. A més, demanem que estigui coordinat pel CSIC, IOE, IRTA, i la resta d'organitzacions científiques, que haurien d'estar capitanejades per la Secretaria General del Govern d'Espanya".\nDes de la Direcció general de Recursos Pesquers i Aqüicultura, del Ministeri de Medi Ambient i Medi Rural i Marí, Alejandro Polanco, va transmetre la voluntat de l'administració d'escoltar els plantejaments científics exposats. L'administració ha de compaginar tots els interessos presents. El que hem escoltat és evident que és interessant i que s'ha de tenir en compte", afirma Polanco.\nPesca controlada i sostenible\nCom a representant del Grup Balfegó, el president Manel Balfegó es va mostrar molt satisfet per com havia anat la jornada. Manel Balfegó: Estic molt satisfet perquè hem tingut unes ponències molt boniques, molt clares i molt contundents. Esperem que serveixin per transmetre una idea de pesca controlada i sostenible".\nEls assistents també van poder gaudir del visionat d'un petit avanç del documental Ultimatún", del biòleg i director Fernando López. Segons López els documentals ajuden a canviar consciències". I va afegir que aquest treball mostrarà que l'equilibri entre la pesca i la supervivència de la tonyina roja és possible".\nA l'acte també va assistir l'alcalde del municipi, Andreu Martí, que va mostrar el compromís de l'Ajuntament en treballar per tal de potenciar la tonyina. Un dels projectes serà el Tuna tour. Un recorregut turístic i gastronòmic per la vila que permetrà als visitans conèixer de prop la riquesa d'aquesta espècie. La jornada també va comptar amb la presència de Martí Sans, director general de Pesca i Acció Marítima del Departament d'Agricultura, Alimentació i Acció rural de la Generalitat. El cònsol japonès a Barcelona també va assistir-hi. La propera cita de debat sobre el futur de la tonyina roja és el mes vinent, a Recife, Brasil, on es trobaran representants mundials de l'ICCAT.\n0 respostes a "Segona jornada de la tonyina roja del Mediterra..."\nDescarrega'l (6,11 MB)


Els salvadorenys que han vençut les mineres transnacionals - Jornada\nEls salvadorenys que han vençut les mineres transnacionals\nEl Salvador és el primer país del món que prohibeix la mineria metàl·lica. Darrere la llei, oficialitzada el 27 d’abril, hi ha una lluita social d’anys i almenys 4 morts per evitar la contaminació d’un país que, després d’Haití, és el segon més devastat d’Amèrica Llatina.\nMAJO SISCAR, Sensuntepeque (El Salvador)\nAl jardí de la Lidia Urías les flors són de plàstic. On abans creixien fruitals i un centenar d’animals de granja, queden només plataners i blat de moro. Els ullals que abans alimentaven les terres quan no plovia, s’han assecat. El que sí hi ha sota la casa de Lidia Urías és or.\nAl nord del Salvador, la minera canadenca Pacific Rim va calcular que podria extreure més d’un milió i mig d’unces d’or. Però el benefici que li quedaria a la zona era ínfim comparat amb les conseqüències, segons l’Avaluació Ambiental Estratègica de la Mineria publicada pel Ministeri salvadoreny de Medi ambient.\nNomés al 2015 l’Amèrica Central va exportar més d’un milió de tones de minerals metàl·lics. Però el Salvador és el país més vulnerable. És el més petit d’Amèrica i el que té més densitat de població. La desaparició dels boscos per l’ús d’una agricultura extensiva, l’erosió del sol fruit dels fenòmens climàtics tropicals i la manca d’una regulació integral que distribueixi i protegeixi eficientment els recursos, l’han condemnat a ser el país més devastat ambientalment d’Amèrica, segons l’ONU, només després d’Haití.\nNo obstant, a principis d’aquest segle, el govern conservador va donar més d’una dotzena de concessions per explorar el subsòl a empreses mineres. No li va importar que almenys 5 d’aquestes estiguessin en àrees protegides o que haguessin de consultar les poblacions afectades. «Tot tremolava, nit i dia, era insuportable, i ningú ens havia avisat que anaven a perforar aquí, a un parell de quilòmetres», explica ara Urías mirant amb tristesa els seus horts erms. Les perforacions van trencar l’aqüífer i els pous van començar a assecar-se, com assenyala l’informe governamental. El veïnat de la Lídia ho constata. L’escola de la comunitat està tancada perquè al camp salvadoreny, quan l’agricultura falla, només queda la migració o la delinqüència.\nEntre 2006 i 2012, Lidia va encapçalar la lluita contra la mineria al seu cantó. Al 2012, el seu fill de 19 anys va aparèixer mort al camí de tornada de la universitat\nEntre 2006 i 2012, Lidia va encapçalar, com a part de l’Asociación de Desarrollo Social, ADES, la lluita contra la mineria al seu cantó. Aviat van arribar les amenaces de treballadors de l’empresa. Al 2012, el seu fill de 19 anys va aparèixer mort al camí de tornada de la universitat. Urías va assenyalar directament l’empresa, que hauria contractat la mare. David Amaya Urías, amb Marcelo, Ramiro i Dora, són revindicatsper ADES com a assassinats per la seva oposició a la mineria.\nMarcelo Rivera era un dels líders més visibles fins que al juny del 2009 el van baixar d’un autobús de línia a punta de pistola. El seu cos va aparèixer 12 dies desprès amb senyals de tortura. Ja havia rebut amenaces públiques de gent relacionada amb la minera, segons conta el seu germà Miguel. Al país amb més assassinats del món, la Fiscalia diu que aquests crims encara s’investiguen.\nADES, l’Església i d’altres organitzacionsde base van conformar una Mesa contra la Mineria que va convèncer el govern conservador d’aprovar una moratòria que cancel·lés els permisos d’explotació a les mineres. Pacific Rim i la seva sòcia australiana Oceana Gold van recórrer la decisió i van asseure el govern del Salvador en un tribunal d’arbitratge del Banc Mundial en un judici milionari. El govern salvadoreny va guanyar.\nEl Congrés salvadoreny ha aprovat per majoria absoluta prohibir qualsevol tipus de mineria metàl·lica al país\nAl 2015, 8 de cada 10 veïns potencialment afectats per la mineria metàl·lica al Salvador estaven d’acord en prohibir-la, segons una enquesta de la Universitat Centreamericana. Amb aquest suport, el Congrés salvadoreny ha aprovat per majoria absoluta prohibir qualsevol tipus de mineria metàl·lica al país.\nMiguel Rivera s’emociona. «Seguim buscant els assassins del meu germà, però aquesta iniciativa fa una miqueta de justícia», diu amb els ulls plorosos. La portaveu d’ADES, Vidalina Morales, és més contundent: «Ara ha estat una victòria, però aquest govern no és garantia de res, hem de seguir defensant el territori; si no, acabaran els pocs recursos que ens queden».\nAmèrica Central, la regió més perillosa per defensar la natura\n200 defensors del medi ambient van ser assassinats l’any passat arreu del món, segons el recompte anual que fa l’organització Global Witness. D’aquests, 122 eren llatinoamericans. L’Amèrica Central és, per població, la regió més conflictiva. A Nicaragua, un país amb menys habitants que Catalunya, han assassinat 14 opositors a megaprojectes en un any. A la veïna Hondures, l’assassinat de Berta Cáceres, qui encapçalava la lluita dels indígenes lencas contra una represa que deixaria sense aigua les seves comunitats, va ser el més visible, però hi ha 127 ambientalistes assassinats al seu país des de 2007. Honduras ha estat el país més letal per a aquests activistes en la darrera dècada.\nL’Amèrica Central és, per població, la regió més conflictiva. A Nicaragua, un país amb menys habitants que Catalunya, han assassinat 14 opositors a megaprojectes en un any\nEn aquest context, que el Salvador sigui el primer país del món a prohibir la mineria metàl·lica és insòlit. Al voltant del món hi ha algunes prohibicions, per exemple, contra l’ús del cianur per extreure l’or, o la mineria d’or a cel obert, però a cap altre país «la vida guanya a l’or», com lluïen les pancartes al Congrés salvadoreny al març.\nPer a la ministra de Medi Ambient, Lina Pohl, es va poder aprovar gràcies a la mobilització ciutadana, al suport de l’Església i sobretot perquè «les empreses mineres eren transnacionals sense connexions amb empreses nacionals amb interessos polítics». El repte ara és aprovar una Llei general d’aigües que garanteixi, amb or o sense, l’accés universal en un país on tres de cada deu camperols no tenen dret a l’aigua potable.


El Consell deu encara 98,1 milions per les obres del circuit de Fórmula 1\nLa consellera d’Obres Públiques, María José Salvador, ha revelat aquest dijous que només l’any que ve la Generalitat haurà d’abonar 43,5 milions d’euros.\nSalvador ha donat trasllat a la Fiscalia i al jutjat que investiga la compra de Valmor per la Generalitat de diverses factures impagades per l’empresa.\nRita Barberá, Bernie Eccleston, el patró de la Fórmula 1, i Francisco Camps, en la presentació del circuit.\n“El PP va assegurar que la Fórmula 1 no costaria res als valencians i només l’any que ve la Generalitat haurà de fer front a 43,5 milions d’euros per diferents crèdits relacionats amb la prova”.\nAixí ha denunciat aquest dijous la consellera d’Obres Públiques, María José Salvador, les despeses que haurà d’abonar el Consell, és a dir, tots els valencians, al llarg de l’any que ve, després de quatre anys des que es va celebrar l’última cursa.\nSalvador ha revelat que només les obres de construcció del circuit urbà i d’adequació dels coberts per a acollir els boxs i el pàdoc han tingut un cost de 98,1 milions d’euros i un sobrecost mitjà del 22,6%.\nPer a finançar una part d’aquest projecte, la Generalitat va sol·licitar al seu moment un préstec de 60 milions d’euros a pagar del 2016 al 2023 a raó de 7,5 milions d’euros l’any. S’hi va sumar un altre crèdit circulant de 36 milions a abonar l’any que ve, que, juntament amb els 7,5 sumen els 43,5 milions esmentats anteriorment.\nSalvador ha criticat l’enorme balafiament que ha suposat la Fórmula 1 per a les arques públiques: “Aquesta és la política que ha dut a terme el PP en aquesta Conselleria en què han prevalgut despeses que van dir que no es produirien en una cosa que ha tingut tan poca repercussió en el dia a dia dels ciutadans, com ha estat aquest esdeveniment”.\nLa consellera ha afegit que han donat trasllat a la Fiscalia i al jutjat que investiga la gestió d’aquest esdeveniment de dues factures impagades per Valmor (empresa creada per a gestionar i organitzar les curses) que ascendeixen a 617.000 euros corresponents al lloguer dels coberts 4 i 5 del port per als boxs, entre altres aspectes.\nA més, ha denunciat que només han aparegut factures corresponents a la prova celebrada en els anys 2008 i 2012, de la qual cosa dedueix que la resta dels anys (2009, 2010 i 2011) Valmor va usar aquestes instal·lacions de manera gratuïta.\nA totes aquestes despeses cal afegir els 111 milions d’euros en concepte de cànon per la celebració de les curses a València durant cinc anys, 24,8 milions més en concepte d’organització, 22 milions d’euros de Canal 9 pels drets de retransmissió i els 34,2 milions d’euros que va assumir la Generalitat quan va comprar l’empresa Valmor, operació per la qual estan imputats Francisco Camps, l’exconsellera Lola Johnson i l’expilot Jorge Martínez Aspar.\nEls tres havien d’haver declarat davant del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat (TSJCV) el mes de novembre passat, però finalment la seua compareixença va quedar ajornada sense data fins a escoltar tots els testimonis i tenir traduïts tots els contractes i documents de l’anglés al castellà.


Enric I. Canela » Blog Archive » Vist-i-plau al Consell d’Estudiants espanyol\nEl dia 26, a proposta del Ministeri d’Educació, el Consell d’Universitats i la Conferència General de Política Universitària aprovar el nou Estatut de l’Estudiant Universitari. El text crea un Consell d’Estudiants de l’Estat i garanteix la participació de l’alumnat en la política i la gestió universitària.\nEl Consell estarà presidit pel ministre d’Educació i comptarà amb un membre per cada universitat pública i privada existent a Espanya, amb representants de les associacions estudiantils amb presència en el Consell Escolar de l’Estat, i amb fins a tres estudiants procedents d’associacions que, encara que no compten amb aquesta presència al Consell, estiguin involucrades en almenys sis universitats i tres comunitats autònomes.\nEl text d’aquest Nou Estatut de l’Estudiant haurà de rebre l’informe favorable del Consell d’Estat i, posteriorment, del Consell de Ministres on serà aprovat de forma definitiva.\nNo conec el document definitiu, però el fet que no intervinguin les comunitats autònomes en el procés, una mostra de centralisme equivocat, fa que no m’agradi el model.


Diumenge començarà un temporal que s'allargarà fins dimecres\nL’anticicló que ens acompanya des de Nadal s’ha acabat. Per al cap de setmana es preveu un canvi radical de temps que portarà tempestes, pluja, mala mar i nevades a cotes baixes. Segons que informa l’Agència espanyola de Meteorologia (Aemet), diumenge arribarà entre la costa i les Illes, però tendirà a desplaçar-se cap al sud amb el pas dels dies. Es preveu una llevantada amb aire fred i neu a cotes baixes a l’interior del País Valencià i una possible gran nevada al massís del Port, al Montseny i al Pirineu oriental.\nLa combinació de la borrasca i l’anticicló, centrat sobretot sobre les Illes Britàniques, farà que arribi una massa d’aire fred provinent d’Europa que, afegit a l’entrada d’humitat del Mediterrani, causarà nevades en cotes molt baixes. També es preveuen ràfegues de vent molt intenses al litoral mediterrani de la península i les Illes, que en alguns punts podran arribar a superar els 120 km/h. A conseqüència, l’estat de la mar serà molt advers, amb onades que podrien arribar als set metres.\nAquests fenòmens aniran acompanyats de pluja intensa i persistent. Es preveu que en alguns punts es podrien arribar a registres de 150 litres per metre quadrat. Les nevades seran intenses a partir d’uns 300-500 metres i es podrien acumular gruixos de deu centímetres de neu en punts on no és habitual que nevi.\nAvui ja ha començat a nevar al vessant nord del Pirineu i hi ha hagut alguns plugims per tot el Pirineu i Prepirineu en direcció a la Mediterrània. Demà el panorama encara serà tranquil i no serà fins diumenge que començarà l’episodi meteorològic, que es preveu que durarà fins dimecres.


Vi Château Clos de Sarpe Saint-Émilion: totes les anyades a Uvinum\nChâteau Clos De Sarpe Saint-Émilion\nVi Château Clos de Sarpe Saint-Émilion\nFitxa tècnica · Château Clos de Sarpe Saint-Émilion\nQuina és l'opinió sobre altres anyades o volums de/d' Château Clos de Sarpe Saint-Émilion?\nChâteau Clos de Sarpe Saint-Émilion 1993 - Saint-Emilion\n“Aquest 1993 el vaig acompanyar amb verdures al vapor. El millor de Château Clos de Sarpe per beure en parella. És un vi negre amb tonalitat opaca. Aromes a regalèssia, mentolats i balsàmics. És un vi dens, amb presència.”


Arxius de Comunitat Marroquina del Baix Penedès - Ràdio Televisió El Vendrell\nComunitat Marroquina del Baix Penedès\nInici / Etiqueta: "Comunitat Marroquina del Baix Penedès"\nEl Pessebre del Grup Muntanyenc de la Lira puja a la Mussara\nLa cinquena Trobada de Tions reuneix 40 exemplars\nUna quarantena de tions, i per tant una quarantena de famílies, han participat aquest dissabte a la cinquena edició de la Trobada de Tions del Vendrell. El temps no va acompanyar, però tot i així la festa va resistir. La\nPrevisions optimistes del comerç a l’inici de la campanya de Nadal\nEl primer festiu amb els comerços oberts engega la campanya de Nadal amb bastant moviment al Vendrell. Força afluència a les botigues i les primeres compres de les festes deixen sensacions optimistes al sector.\nLes activitats del Jokirama on tour han envaït els espais del Centre Cívic l'Estació amb una gran ludoteca, inflables, jocs, tallers ¡ vídeojocs. Propostes familiars que s'allargaran fins el dia 4 i que inclouen espectacles com el de màgia que\nConcert de Sant Esteve a la Lira Vendrellenca\nLa Lira Vendrellenca ha acollit aquest dimecres el tradicional concert de Sant Esteve de l’entitat. Una notable quantitat de públic ha assistir a l’actuació, que és una d’aquelles propostes que identifiquen el Nadal a la ciutat des de fa molts\nAixí sonaven nadales, ‘villancicos’ i cants populars de la mà dels Ço del Botafoc\nL’església de Fàtima acollia la tarda del dia de Nadal el ja tradicional concert dels Ço del Botafoc que des de fa 16 anys ofereix un repertori de nadales amb el so d'instruments de música popular.\nEl Petit Estel, el Cor-Orfeó i les Joves Veus omplen de nadales la nit del dia de Nadal\nDe gom a gom l'església del Vendrell al tradicional concert coral del la nit del dia 25 de desembre. La Coral el Petit Estel, el Cor-Orfeó parroquial i el Cor Joves Veus van oferir un concert de nadales, la majoria\nForça comerços oberts aquest diumenge al centre del Vendrell\nLa crida del CIT als comerços ha funcionat. Aquest diumenge molts han obert les seves portes al centre del Vendrell, especialment durant el matí. Això ha permès que molts compradors, en comptes de marxar a altres localitats de la zona,


Identifiquen petjades de fa 3,1 milions d’anys al jaciment del Camp dels Ninots\nEs tracta d'un mamífer encara per determinar i s'ha localitzat en un sector que no s'havia excavat abans\nLes excavacions al jaciment del Camp dels Ninots, a Caldes de Malavella (la Selva), han permès d’identificar petjades d’un mamífer de fa 3,1 milions d’anys. La troballa s’ha fet al sector de Ca n’Argilera, al vessant sud de l’edifici volcànic, una zona que no s’havia intervingut abans. Tot i que encara no se sap quin animal era, sí que s’ha pogut determinar que caminava en un espai subaquàtic. Després de la identificació, l’equip encarregat dels treballs va extreure les petjades i les ha traslladat al laboratori per ser restaurades.\nMalgrat que se sabia que en el període de temps en el qual el llac del Camp dels Ninots va ser actiu, hi havia presència d’animals i plantes de tipus subtropicals, aquesta és la primera vegada en divuit anys que es localitzen petjades al jaciment.\nDe fet, el jaciment ha proporcionat proves directes dels diferents taxons animals i vegetals que ocupaven les proximitats de les aigües, amb esquelets complets i en connexió anatòmica de grans i petits vertebrats. Però mai abans s’havien localitzat proves indirectes de la presència dels mateixos i això proporcionarà informació “molt rellevant” a l’hora de conèixer quins eren els comportaments d’aquests animals tant dins com fora de l’aigua. En concret, s’han trobat quatre petjades alineades en direcció sud-oest.\nEls treballs d’excavació d’aquesta campanya, que porta a terme l’Institut Català de Paleoecologia Humana i Evolució Social (IPHES-CERCA), s’ha centrat en l’exploració de les cales 9/10 de Ca n’Argilera. En concret, l’actuació ha consistit en el desmuntatge horitzontal dels nivells 10 i 11, tots dos de 3,1 milions d’anys d’antiguitat. A la zona 10 és on s’ha trobat el rastre del mamífer. Pel que fa a l’11, el que els estudiosos consideren el més ric des del punt de vista paleontològic, és on s’han localitzat la major part dels esquelets de macrovertebrats recuperats fins ara.\nMalgrat això, no es coneixia a fons què hi havia a la base d’aquest nivell i s’ha actuat en aquest punt. Als nivells lacustres d’aquesta àrea, s’hi han trobat gran quantitat de restes de petits vertebrats, especialment peixos, rèptils, aus i amfibis, en un estat de conservació excepcional, preservant-se en alguns casos restes de possible matèria orgànica.\nLes plantes de la zona\nFins ara, els estudis realitzats sobre les macrorestes vegetals (empremtes de fulles, fruits, troncs, etc.) han permès de reconstruir amb detall el paisatge dominant d’aquest entorn d’ençà del moment que es va formar el llac fins que aquest es va assecar i es va omplir de sediments.\nA les vores d’aquestes zones pantanoses es va desenvolupar un bosc de ribera, constituït fonamentalment per verns, tot i que s’hi ha documentat altres espècies vegetals, com ara els pollancres, els salzes i els plataners. Lluny de les aigües del llac i darrere dels boscos de ribera, hi havia les laurisilves.\nLes diferents línies d’investigació que es duen a terme han posat al descobert una “seqüència sedimentària contínua”, molt ben conservada i amb un “alt grau de resolució temporal”, essencial per al coneixement de l’evolució climàtica i paisatgística del continent europeu de finals del Pliocè (3,1 milions d’anys). En els sediments del llac acumulats en el volcà, s’hi ha preservat un ecosistema complet. Unes dades que permeten d’aportar un coneixement de la biodiversitat d’aquella etapa de la història.\nLa campanya s’ha fet sota la direcció dels doctors Gerard Campeny, Bruno Gómez de Soler i Jordi Agustí, tots tres investigadors de l’IPHES-CERCA. Hi han participat una vintena de persones, entre professionals de l’arqueologia, la paleontologia, la biologia, la geologia i la restauració, principalment d’aquest centre de recerca, però també de la Universitat Rovira i Virgili (URV), de l’Institut Català de Paleontologia (ICP), del Research Centre in Applied Geosciences (ICRAG), de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) i de la Universitat de Barcelona (UB). També hi ha participat alumnat del màster en Arqueologia del Quaternari i Evolució Humana de la URV.\n“La conservació excepcional d’esquelets complets i en connexió anatòmica de grans i petits vertebrats, corresponents a espècies molt poc representades en el registre fòssil internacional, el fan un patrimoni singular i únic en el país”, asseguren.\nAquesta és la segona campanya d’excavació que es du a terme amb el centre d’interpretació Espai Aquae obert. Ubicat a l’antic castell de Caldes de Malavella, és un equipament municipal on es combina la recerca, la didàctica i la socialització del patrimoni. Hi ha materials originals del Camp dels Ninots de 3,1 milions d’anys i es proposa un recorregut per conèixer el llegat natural i cultural del municipi. Durant aquesta campanya també s’han reactivat les visites escolars, seguint les mesures contra la covid-19.\nEls treballs d’intervenció i investigació arqueològica en el Camp dels Ninots estan subvencionats per l’Ajuntament de Caldes de Malavella, el Departament de Cultura amb el projecte ‘El Plio-pleistocè del Camp dels Ninots i la depressió prelitoral: evolució paleoclimàtica, dispersions faunístiques i humanes II’ i el grup de recerca consolidat de l’AGAUR Paleoecologia Humana del Plio-Pleistocè.


Les 5 preguntes que t'has de fer en comprar un electrodomèstic | ENDESA CLIENTS\nNecessites un frigo o una rentadora o un forn… i acabes en una botiga, ja sigui en línia o física. La varietat de models t'aclapara. Quins són els criteris recomanables per triar un aparell en lloc d'un altre?\nHi ha moltes variables que distingeixen els diferents electrodomèstics. Però una de les que més pes té per saber quin model ens convé és l'eficiència. Per això, i pel seu impacte sobre el benestar del planeta, creiem que abans de preguntar-te una altra cosa, has d'entendre bé l'etiqueta energètica dels electrodomèstics.\nEl 1995, la Unió Europea va començar a obligar els fabricants a incloure aquestes etiquetes, avui dia obligatòries a la majoria d'electrodomèstics. La informació que donen és absolutament fonamental.\nUna vegada tinguis present la importància de l'etiqueta energètica, ja pots començar a fer-te preguntes directes. Les responem amb claredat.\n1. Per a què ho utilitzaràs?\nIgual que la qüestió crucial de l'etiqueta, hi ha molta gent que ignora aquesta pregunta transcendental. De fet, abans d'adquirir qualsevol cosa no t'hauries de preguntar per a què serveix, sinó per a què et serveix a tu. Un frigorífic s'utilitza per mantenir els aliments a baixa temperatura, i tu per a què el vols utilitzar? Serà la nevera principal de casa teva o és simplement un extra per guardar refrescs i coses que no et caben en un altre lloc?\nLa resposta a aquesta pregunta descartarà ràpidament un ample nombre de models i delimitarà moltes de les prestacions que busques. Seria ideal que fessis una llista amb les necessitats concretes que tinguessis. Si vols comprar un microones però ja tens un forn, probablement no necessites un microones amb funció grill. Si la rentadora ha de ser a una habitació allunyada i a part, potser el seu nivell de soroll no és un factor important. Si tens problemes d'espai, les combinacions 2 en 1 (com per exemple: rentadora+assecadora) et convenen.\nAquesta pregunta és també prioritària per escollir la capacitat del model. Els litres de càrrega de la rentadora o la potència del forn es paguen: com més coses vulguis, més car et sortirà. Per això et recomanem triar la capacitat que s'ajusta a les teves necessitats: ni massa gran ni massa petit.\nAltres aspectes com si són dispositius smart (amb connexió a Internet) o el seu disseny i ergonomia tindran molta o cap importància segons com responguis aquesta pregunta.\nFes una llista amb les coses que necessites que l'electrodomèstic faci per a tu. Pots recolzar-te en això per triar un model o altre\n2. Quant et pots gastar?\nCom veus, hem començat prioritzant l'etiqueta energètica i tot seguit t'hem portat cap a una decisió racional: per què comprar un electrodomèstic. Només després d'examinar aquests dos punts podem passar a la qüestió del preu. Comprenem que és molt rellevant, però et recomanem que no sigui mai el motiu principal d'elecció (per molt barata que sembli alguna cosa, si no et serveix per a res sempre serà cara).\nEl pressupost és determinant quan compres un electrodomèstic, per això sempre es recomana que tinguis una forquilla de preus pensada quan vagis a comprar un aparell. D'aquesta manera, podràs establir comparacions entre els diferents models i les marques. Tampoc has d'ignorar les despeses addicionals com el transport o la instal·lació, perquè no és un assumpte trivial per a la teva butxaca.\nI, sobretot, no pensis que la teva despesa acaba quan surts de la botiga. Els electrodomèstics consumeixen energia, i en funció del model, en consumiran més o menys i acabaran pesant més o menys a la factura.\n3. Quina és la garantia?\nEl tema estrictament econòmic no acaba després de la compra de l'electrodomèstic, però tampoc queda tancat amb el que et costen a les factures de llum i gas. Hi ha una tercera pota: les avaries. Durant quant de temps et cobreix una garantia? A la Unió Europea el mínim legal són 2 anys, però molts fabricants decideixen estendre aquesta garantia més enllà. A aquesta pot sumar-se una garantia específica de la botiga on estàs comprant.\nÒbviament, com amb la resta de condicions, hauràs de triar sempre l'electrodomèstic amb major garantia. Però no et fixis només en quant dura, intenta investigar també què cobreix exactament i, fins i tot, fins a quin punt és senzill trobar peces per reparar l'aparell una vegada expiri la garantia.\nEl que et costa un electrodomèstic no és només el seu preu: has de sumar el seu consum d'energia (ho pagaràs en les teves factures de llum i gas) i les possibles avaries\n4. Què opinen altres persones que el van comprar?\nNo et demanem que et fiïs a cegues de l'opinió dels altres, però com a quarta pregunta has de tenir presents les valoracions que altres usuaris fan d'un model en concret. Això és important: només pots fer servir opinions sobre el mateix model que vols comprar, rebutja tot el que es refereixi a models diferents o, pitjor encara, a la marca en general.\nAvui dia Internet funciona com un recomanador de recomanadors i et servirà una cerca ràpida a Google per trobar tot tipus de valoracions i fòrums.\n5. És respectuós amb el medi ambient?\nLes teves necessitats són importants, per descomptat, però no cometis l'error d'oblidar que depenen d'una cosa més gran: les necessitats del planeta en què vius.\nCercar electrodomèstics sostenibles, que limitin la seva petjada de carboni i que el seu material es pugui reciclar fàcilment quan ja no s'utilitzin és una responsabilitat compartida entre tots. Premiant aquests models i descartant la resta contribuïm a un avanç tecnològic respectuós amb el medi ambient.\nNo ho deixis per a un altre moment: abans de sortir de la botiga informa't a fons sobre què fer amb el teu electrodomèstic quan vulguis desfer-te d'ell (si es recicla en la seva totalitat o per parts, a quin tipus de punt net portar-lo, etc.).\nLa millor tarifa elèctrica per al teu electrodomèstic\nEl preu que pagaràs pel teu electrodomèstic et quedarà clar, ja que hauràs de desemborsar-lo. El mateix passarà amb la durada de la garantia. Però quant et costarà exactament a la factura de la llum? No hi ha cap resposta senzilla per a aquesta pregunta, ja que dependrà de l'ús que en facis i de la tarifa.\nNo totes les tarifes elèctriques són iguals. Algunes tenen un preu fixat durant totes les hores del dia. Altres permeten triar unes hores concretes en què el consum elèctric és gratuït. Per exemple: si tens clar en quines hores o dies concentraràs l'ús de la rentadora (o del forn, o de l'aspiradora), et convé una tarifa com Tempo Happy d'Endesa:


Després de cometre moltes errades ofensives, en solen venir de defensives i que són més determinants per al desenllaç final. El Mallorca ha estat desencertat a l’àrea de l’Espanyol, després d’haver remuntat un zero a u gràcies a un gran gol d’Amath. Ell mateix ha tingut la victòria a les botes, però les dues errades que ha comès han fet guanyar el rival, possiblement de manera poc merescuda. Acabi com acabi la jornada, el Mallorca continuarà sent el líder de la classificació. Els jugadors ja ho tenien clar abans de començar el partit i mai no sabrem si haurà estat bo o dolent. L’Espanyol també era conscient que no encapçalaria la classificació, un detall no menor per a un equip dissenyat per ascendir directament a la Primera Divisió, sense passar per les eliminatòries.\nTot i això, el partit s’ha decantat per als visitants, que, sense fer res de l’altre món, però amb més ofici i gràcies a les nombroses errades dels mallorquinistes, han partit amb els tres punts. Després de l’u a dos, els de Vicente Moreno han sabut manejar millor el joc, i els canvis introduïts per Luis García Plaza no han aportat absolutament res. Ni Mollejo ni Álvaro ni Murilo (un jugador totalment fora de forma) ni Febas no han sabut reconduir una situació prou complicada.\nTota la setmana s’ha parlat d’estadístiques, de la trajectòria dels dos equips i del factor camp, cosa que no serveix per a res, ja que són els professionals els qui tenen raó, amb la seva feina, l’actitud i la passió que hi aboquen. Tots aquests detalls han estat presents a Son Moix, però la quarta derrota de la temporada no ha deixat bona boca, precisament a l’hora de dinar.\nLa imaginació dels aficionats per donar suport a l’equip ha estat un detall interessant. La cotxada per acompanyar els jugadors ha resultat un èxit i, després, entre cullerada d’arròs sec o escaldums, han seguit el partit a través de la televisió, amb més nervis dels que hem vist en algun moment, sobre una gespa impecable.\nSegurament els jugadors han sentit més pressió del que era recomanable, perquè, si no, no entenem tantes errades, unes accions que gairebé sempre determinen el resultat final. El Mallorca ha estat víctima de la seva poca clarividència a l’àrea de l’Espanyol, però l’equip català se’n torna a Barcelona segurament amb un premi massa gros. Ara el Mallorca hauria de guanyar l’Almeria, diumenge que ve, a les quatre del capvespre. Aquesta vegada sí amb el lideratge en joc.\nFutbol Segona Divisió Reial Mallorca Espanyol


La pobresa té causes i la “nova pobresa” també – + arguments?\nData: Juny 5, 2012Autor: Albert Sales\nA partir dels anys vuitanta amb la fi de les polítiques de plena ocupació i l’inici del retrocés dels estats del benestar per la imposició ideològica del neoliberalisme, assistim a una clara extensió dels riscos de pobresa i d’exclusió social. Les formes de família es diversifiquen i, per tant, el nombre de llars que no troben encaix en un sistema de protecció social patriarcal augmenta substancialment. Les trajectòries laborals de les persones treballadores es fragmenten i els canvis de lloc de treball i els períodes de desocupació passen a ser molt més freqüents que l’etapa anterior. Els processos de reconversió industrial expulsen obreres i obrers qualificats de les grans industries europees que ha de passar a ocupar un lloc entre el proletariat de serveis o entre les files de persones desocupades de llarga durada. I els salaris reals s’estanquen fent cada cop més imprescindible que les llars comptin amb dos salaris per subsistir. En definitiva, els factors de protecció que allunyaven a un grup important de la classe treballadora de la pobresa deixen de ser efectius. La crisi ha accelerat aquest procés a través de la destrucció de llocs de treball i l’empobriment generalitzat de la població i de les retallades de la inversió social.\nL’expansió dels riscos de pobresa no és nova però la intensitat amb la que aquesta afecta a la ciutadania sí que és recent. El primer impacte de la crisi se’l van endur les persones nouvingudes. Amb una xarxa de suport social més dèbil i unes ocupacions més inestables, les vides de les persones immigrants són més vulnerables als alts i baixos de l’economia. Just abans de l’esclat de la crisi, el 56% de la població activa d’origen estranger tenia contractes temporals, mentre que entre la població activa autòctona la temporalitat afectava al 34% dels treballadors i les treballadores. No és d’estranyar que hagin estat les persones immigrants les primeres en patir la pobresa derivada del deteriorament de la situació econòmica doncs en molts casos no ha calgut ni que fossin acomiadades i s’han quedat sense feina per la no renovació del seu contracte. En els primers compassos de la crisi, entre finals de 2007 i finals de 2009, la taxa d’atur entre la població d’origen nacional va passar del 8% al 17%, mentre que la de la població estrangera es va disparar del 12% al 30%.\nAixò no ha provocat una “invasió dels serveis socials” per part de la població estrangera. Més aviat al contrari. En el cas dels recursos destinats a l’atenció de persones sense llar, situació extrema de pobresa i exclusió social, la presència de població immigrant ha baixat. Mentre al 2008 el 52% de les persones ateses en els seus recursos residencials eren d’origen estranger no comunitari, el 2011 la proporció de persones no comunitàries havia baixat fins al 38%. Aquest canvi no respon a una disminució de persones estrangeres en situació d’exclusió residencial, ans al contrari, en els recursos de baixa exigència, al carrer i als assentaments, trobem cada cop més persones no comunitàries en una situació administrativa irregular. És la falta de documentació la estableix una trava insalvable per iniciar processos d’inclusió social i fa que la seva situació quedi estancada en un llimb jurídic en el que els agents d’exclusió són les pròpies institucions incapaces d’acompanyar itineraris de sortida de l’exclusió, el mercat laboral i el propi mercat de l’habitatge.\nEl segon embat de la crisi, sí que ha afectat a les autodenominades classes mitges. En gran part dificultant l’accés de la gent jove a oportunitats de treball i de vida, però també afectant a moltes persones que gaudien de certa estabilitat material. El resultat és l’increment de la vulnerabilitat social i de totes les formes de pobresa. Però malgrat l’extensió dels riscos, no és cert que la crisi hagi aconseguit posar-nos a tots i a totes més a prop de la pobresa. Les classes dominants, les que lideren la contrarreforma neoliberal des de molt abans de l’esclat de la crisi, continuen beneficiant-se de mecanismes d’enriquiment i salvaguarda dels seus privilegis. Així ho indiquen les vendes d’articles de luxe, en augment constant, i els indicadors de desigualtat com el coeficient de GINI, que a l’Estat espanyol només ha fet que créixer en els darrers cinc anys superant el de tots els països veïns inclosos, Grècia, Irlanda o Itàlia.\nLa reproducció social de les desigualtats\nL’evidència empírica assenyala que la posició socioeconòmica de les famílies, mesurada en funció del nivell d’ingressos i de les credencials educatives de pare i mare, manté una associació significativa amb el rendiment acadèmic dels infants i amb el risc d’abandonament escolar. La qualitat de l’educació i els nivells de pobresa es retroalimenten convertint així les polítiques de lluita contra l’exclusió social de la infància i les polítiques educatives de qualitat en accions complementàries. Retallar la capacitat de l’escola pública per atendre la diversitat i per donar oportunitats als infants amb problemes d’aprenentatge que no podran pagar-se un suport educatiu privat és minar la cohesió social futura i reproduir les desigualtats socials existents.\nEs parla ara de polítiques de lluita contra la pobresa. Si de debò existeix voluntat política de frenar l’increment de la pobresa extrema la primera mesura que cal exigir és desbloquejar les 4.500 sol·licituds de Renda Mínima d’Inserció desateses per la Generalitat de Catalunya des del setembre (segons denuncia l’Assemblea de Treballadores i Treballadors d’Acció Social, ASSACS). Tot i que en la creació del PIRMI (Programa Interdepartamental de Renda Mínima d’Inserció) no hi havia voluntat de crear una renda mínima de subsistència, el cert és que la realitat havia consolidat aquest ajut com un element imprescindible per frenar itineraris d’exclusió abans de que les situacions de desarrelament social es convertissin en irreparables.\nA mig termini, davant la precarització de la vida de les persones sense ingressos, cal garantir que les famílies puguin mantenir el mateix dret a la supervivència exigint, per exemple, subministraments (aigua, gas i electricitat) gratuïts a les llars sense ingressos. En el mateix sentit, cal cercar estratègies que permetin a les persones a l’atur poder, almenys, sortir al carrer a buscar-se la vida. Avui, a ciutats com Barcelona, la mobilitat s’ha convertit en un petit luxe amb el bitllet senzill de transport públic a 2 euros.\nA llarg termini, els moviments socials han de seguir innovant en les propostes i impulsant la reconquesta dels drets socials. Davant la constatació quotidiana de que les persones amb un lloc de treballen viuen angoixades per la sobrecàrrega de feina mentre que l’angoixa de la resta és, precissament, no tenir un lloc de treball, hem de començar a qüestionar la centralitat del món laboral en les nostres vides. Cal buscar mecanismes per redistribuir el temps de treball i la riquesa que genera la societat. Lluitar contra la pobresa és lluitar contra la mercantilització de la quotidianitat amb propostes com la renda bàsica de ciutadania.\nAnterior Entrada anterior: Nou “fons ètic” de Caixa Bank lligat als negocis de Bayer i Inditex\nSegüent Entrada següent: Somos así?\n3 respostes a “La pobresa té causes i la “nova pobresa” també”\nR.Fawkes ha dit:\nJuny 8, 2012 a les 10:11 am\nDesprés de llegir-lo, només tinc ganes de lluitar més, cada dia, cada minut.\nRetroenllaç: Sessió de Sociologia curs de monitorxs d’activitats de lleure « + arguments?\nRetroenllaç: Xerrada sobre els mites i les realitats de la nova pobresa « + arguments?


Estudi per conèixer els motius per rebutjar la proposta de Pfizer\nEstudi per cončixer els motius per rebutjar la proposta de Pfizer. Foto: ICS\nAstraZeneca o Pfizer per a la segona dosi? Aquesta és la pregunta que es fa la ciutadania menor de 60 anys, majoritàriament professionals essencials i col·lectius sanitaris, quan són citats per a l’administració de la segona dosi de la vacuna. Fa unes setmanes se’ls va administrar AstraZeneca però, arran dels esdeveniments de trombosi notificats a mitjan març, el Ministeri de Sanitat va dilatar la decisió sobre el tipus de vacuna a administrar per tal de finalitzar la pauta. Malgrat la conclusió d’un balanç benefici-risc favorable, de l’Agència Europea del Medicament, el Ministeri de Sanitat va acordar l’administració de Pfizer com a segona dosi. Tanmateix, els ciutadans poden rebutjar específicament la proposta i sol·licitar que se’ls vacuni amb AstraZeneca.


Guies de muntanya deprimits | Muntanya.net\n← Premi Margalef\nConvivència a les pistes d’esquí →\nGuies de muntanya deprimits\nPublicat el 15 Gener 2005 per muntanya\nEs va publicar fa poc al diari francès Liberation un article de François Carrel sobre la realitat dels guies de muntanya a França. Sota el provocador títol de “Cordades deprimides”, l’autor intenta fer una diagnosi de l’estat del sector a França. Segons el periodista, els guies de muntanya francesos estan patint una situació de crisi d’identitat. Sotmesos a la pressió de clients que volen viure grans emocions amb la màxima seguretat i garanties absolutes, sense acceptar els riscos inherents a les activitats de muntanya, la pressió d’empreses i agències a la recerca de la màxima rendibilitat i uns accidents cada cop més nombrosos i amb importants conseqüències judicials, sembla que els guies hagin perdut la seva raó de ser clàssica.\nA França existeixen al voltant de 1.300 professionals, quasi tots associats al Sindicat Nacional de Guies de Muntanya. Durant decennis els accidents estaven estabilitzats al voltant dels 4,5 morts anyals, però al 2002 n’hi ha hagut 6, el 2003 5 i 9 al 2004. En aquest context, sota la pressió dels clients, de les empreses, dels jutges i les assegurances, els guies es troben insegurs, descontents i desconcertats.\nEl mite del guia-heroi, superhome, capaç de resoldre qualsevol situació de perill, sembla que s’ha acabat. Els guies no es troben còmodes en el nou context social.\nPotser és que l’entorn està canviant, adaptant-se a les noves realitats, i la professió de guies sigui reàcia a acceptar aquest canvi perquè qüestiona el seu estatus? El problema és complex i amb importants implicacions ètiques, però em penso que el problema és més de canvi i adaptació que d’autèntica crisi estructural.\nCom està la situació aquí? Properament en parlarem, però com diu el proverbi castellà, “Cuando veas las barbas de tu vecino cortar, pon las tuyas a remojar”…


Càritas diocesana de Lleida crida al compromís\n“Comprometre’s és una manera de ser, de relacionar-nos amb nosaltres mateixos, amb els altres i amb el món”\n“El teu compromís millora el món” és el nom de la campanya institucional de Càritas dels anys 2017 i 2018, però també és el nom de l’article que ha escrit recentment Rafael Allepuz Capdevila, director de Càritas diocesana de Lleida.\nL’article, que anuncia la trobada catalana del voluntariat de Càritas Catalunya que es farà a Lleida el 14 d’abril, és una clara crida al compromís de la societat, ja que Rafael Allepuz l'utilitza per avisar-nos: “el món es troba cada cop pitjor, i facilita que el dolor i la injustícia se n’apropiïn”. És per aquest motiu que Allepuz ens demana recuperar el veritable significat del compromís, que segons ell “és un manera de ser, de relacionar-nos amb nosaltres mateixos, amb els altres i amb el món”.\nTal com explica Allepuz, el compromís ens ha de treure de la nostra zona de confort, i “ens ha de posar en comunicació amb el món, perquè la cerca del bé comú és responsabilitat nostra”.\nEl director de Càritas diocesana de Lleida ha volgut recordar també totes les persones que ja dediquen bona part del seu temps al servei dels més necessitats, com són tots els voluntaris de Càritas que participaran en la trobada el dia 14. Com explica a l’article, la trobada serà un moment per “compartir amb alegria i esperança els nostres espais d’interioritat i les nostres experiències de compromís”.


La 4a edició del Premi Lluís Carulla continua impulsant iniciatives culturals transformadores\nEl principal objectiu és promocionar i fer viables projectes i idees culturals que millorin la societat\nParticipar ja té premi i sessions informatives territorials\nPer optar als Premis Lluís Carulla 2020 la Fundació ofereix diversos recursos com ara:\n1- Les presentacions territorials que tindran lloc a Barcelona, Tàrrega, Reus, Girona i Manresa entre el mes de novembre i desembre, on es presentarà el premi i s’aclariran dubtes al respecte:\nTàrrega: Dilluns 25/11/19 a les 19h a la Biblioteca Comarcal.\nGirona: Dilluns 02/12/19 a les 19h a la Casa Cultura.\nReus: Dimecres 04/12/19 a les 18h al Centre de Lectura.\nManresa: Dilluns 09/12/19 a les 19h a la Biblioteca Central.\n2- Assessorament personal i grupal on es plantejaran propostes de millora i decisions estratègiques de cara a la presentació del projecte o idea. L’oficina tècnica del premi oferirà aquest servei amb cita prèvia.\n4- Acompanyament dels mentors empresarials Netmentora i Autoocupació i mentors culturals, per tal de treballar el contingut i la viabilitat de les iniciatives.\nD'aquesta manera es crea l'ecosistema Premi Lluís Carulla, un espai en què tots els projectes i totes les idees presentades s’enriqueixen al llarg del procés de selecció.\nEl premi compta amb una dotació de 100.000 € que es reparteix d’aquesta manera:\n- Premi a ‘Millor projecte’: 60.000€ pel projecte i 10.000€ en acompanyament durant dos anys.\n- Premi a ‘Millor idea’: 10.000€ per a la incubació i prototipat i 5.000€ en acompanyament durant un any.\nA més, els 4 projectes i les 2 idees finalistes no guanyadores tenen accés a un fons de beques de 15.000€ en total i un seguiment cultural i empresarial.\nRequisits i terminis per presentar-se\nLes idees i projectes culturals presentats han de tenir una clara vocació transformadora, de naturalesa cultural a més d'incorporar el vessant artístic. Així doncs, les iniciatives poden girar entorn la música, les arts plàstiques i audiovisuals, la literatura i propostes multidisciplinàries, entre d'altres, i emmarcar-se en àmbits com el de l’educació, les ciències, la tecnologia, la mediació i gestió cultural...\nAl Premi Lluís Carulla 2020 hi poden optar des de particulars, organitzacions i entitats sense ànim de lucre, i el període d'inscripció és del 9 de desembre de 2019 al 2 de febrer 2020. Els guardonats es donaran a conèixer a mitjans de novembre de l’any que ve.\nProjectes i idees culturalment transformadores\nEl Premi Lluís Carulla 2020 neix com una oportunitat per posar en pràctica el coneixement que, des de la Fundació, s’ha anat teixint amb Mūtāre: un espai de reflexió i cocreació entre els sectors cultural i social que busca facilitar recursos per desenvolupar i avaluar projectes culturals transformadors.\nA partir del decàleg de Mūtāre s’ha pogut concretar els elements que incrementen la capacitat transformadora dels projectes culturals i algunes accions concretes a l’hora de planificar, desenvolupar, avaluar, millorar i comunicar un projecte o idea cultural.\nS’entén com a projecte cultural transformador aquell que incorpora processos per provocar impactes sostinguts en el temps a persones, comunitats i territoris. La sostenibilitat de la iniciativa és un aspecte clau, com també ho és el treball en xarxa i que afecti com més persones millor.\nPer la seva banda, una idea és socialment transformadora quan un o diversos agents culturals s’organitzen per primera vegada i posen en marxa un procés de treball amb una hipòtesi ben formulada al voltant d’un repte social.\nLa Fundació Carulla i el seu compromís envers la cultura\nDes de la Fundació Carulla es reivindica la cultura com un mitjà per millorar la societat catalana, raó per la qual segueixen fent possible un any més el Premi Lluís Carulla. Un guardó que reconeix l’esforç i dedicació dels agents culturals del país que aposten per la cultura viva, transformadora i sostenible. Com recorda Marta Esteve, Directora de la Fundació Carulla: “La cultura genera riquesa, no només econòmica, sinó individual i col·lectiva perquè fomenta l’esperit crític de les persones, cohesiona les societats i genera un benestar, sovint intangible, que ens ajuda a viure millor”.


Associació Albi, és una associació sense ànim de lucre, creada el 3 de juliol del 2007, per persones afectades per una malaltia biliar inflamatòria: Colangitis Biliar Primària, Colangitis esclerosant primària, Hepatitis autoimmune, Síndrome de solapament\nFacilitar la comunicació i trobades entre entre les persones amb malalties, i el diàleg amb el personal mèdic i d’investigació.\nMantenir informat al col·lectiu associat dels avenços de les investigacions.\nIntercanviar informacions, idees, accions, i mantenir els contactes amb associacions homòlogues d’aquí i d’altres països, amb el propòsit d’estar al dia en els avenços científics que es produeixen en el marc de la nostra malaltia.\nCol·laborar amb els professionals de la Salut i amb aquelles associacions els objectius siguin compatibles amb els de ALBI-ESPANYA , en els treballs de sensibilització social relatius a les donacions d’òrgans, investigacions biomèdiques i trasplantaments d’òrgans.\nPersones sòcies, per autonomia i amb el tipus de malaltia biliar inflamatòri. I diferenciat en dones i homes.\nEls totals amb * vol dir que potser una o més persones tenen dues malalties i aleshores en el total no coincideix.


Notícies de Marc Timón - Empordà\nEstrenen «Christmas Epic Poem» del compositor Marc Timón a Birmingham\nEl concert l'interpreten la City of Birmingham Symphony i el CBSO Chorus el 19 i 20 de desembre\nEMPORDA.INFO 09.12.2019 | 19:09\nEl compositor castelloní Marc Timón FACEBOOK MARC TIMON\nEl compositor castelloní Marc Timón\nEl compositor i músic castelloní Marc Timón torna a ser notícia amb l'estrena de la seva obra «Christmas Epic Poem» a Birmingham els dies 19 i 20 de desembre. El concert anirà a càrrec de la City of Birmingham Symphony Orchestra i CBSO Chorus dirigits per Simon Halsey.\nCom ha explicat Marc Timón, aquesta estrena «és una de les més èpiques i emocionants per mi com a compositor». «Mai abans havia escrit una obra per a tants músics a la vegada», afegeix tot concloent que serveix «per acabar un any intens». «Christmas Epic Poem» presenta, segons l'autor, «un Nadal quàntic on res és el que sembla; un Nadal brillant i fosc al mateix temps, depenent de com creuis el text i les harmonies, que vol reflectir i mostrar les llums i les ombres d'aquest temps».\nEl Symphony Hall of Birmingham.\nLa reestrena, al Palau\nD'altra banda, aquesta obra es reestrenarà al Palau de la Música de Barcelona el proper 26 de desembre, dia de Sant Esteve. Serà, com diu el mateix Timón, una nova versió especialment composta pels cinc cors residents al Palau, un quintet de metalls, orgue, piano i percussió.\nEl Concert de Sant Esteve acaba amb reivindicacions i una pancarta del Tsunami.\nEl Palau de la Música aclama l'estrena del 'Poema èpic de Nadal' de Marc Timón.\nMarc Timón estrena «Poema èpic de Nadal» per Sant Esteve al Palau de la Música Catalana.


Ja s'acosta NADAL i és hora de buscar manualitats, decorats, cançons....\nAquestes són algunes de les idees que he trobat per la web:\nAQUEST NADAL JA ESTIC CONTENT- LA PEGATINA\nVídeoclip oficial de la campanya de nadal de l'any 2010 de TV3 i Catalunya Ràdio. La música i la lletra són de La Pegatina i el vídeoclip l'ha ideat Chobichoba.\nPodeu descarregar-vos tota la música del grup a http://www.lapegatina.com. http://www.aquiesnadaliesticcontent.cat\nPublicat per Sara Vidal a dimarts, de novembre 18, 2014 3 comentaris:\nEl meu primer glogster!\nHui he fet el meu primer glogster, l'he fet molt sencill, poc a poc espere anar millorant en este nou recurs que he descobert i que trobe molt interessant.\nPublicat per Sara Vidal a dilluns, de juliol 28, 2014 1 comentari:\nEm fa moltíssima il·lusió rebre aquesta xapa d'agraiment de part de\nMoltes gràcies per el vostre treball\nQuina alegria més gran rebre aquest premi en aquest xicotet blog.\nMoltíssimes gràcies a les mestres del blog:\nUn dels objectius d'aquest premi és fer difució dels blogs que tenen pocs seguidors, i animar així a que segueixquen en la seua tasca de compartir i que puguen tenir més seguidors.\nPassar el Premi a 5 nous blogs.\n"Mi Primera Fantasía"\nYa sé decir la rr\nPublicat per Sara Vidal a dimarts, de juliol 15, 2014 Cap comentari:\nAquest curs anem a treballar tot el professorat en un projecte de centre basat en les emocions, aquestos són alguns dels recursosi pàgines interessants referents al tema:\nPublicat per Sara Vidal a dijous, d’abril 10, 2014 3 comentaris:


Promoció del 2007 | Escola Mallorca\nPROJECTE SOBRE L’ELECTRICITAT\nEl 25 de març, nosaltres, els alumnes de 6è, vam començar a estudiar un tema interessant: L’electricitat.\nPrimer ens van explicar què és un circuit elèctric, com funciona i els diversos tipus. L’objectiu era que nosaltres fóssim capaços de fer-ne un.\nDesprés ens vam distribuir en… Llegeix més»\nPromoció del 2007 1\nELS 25 IMPERDIBLES! NOVA EXPOSICIÓ-JOC DE LLIBRES IL·LUSTRATS I ÀLBUMS\nPer fomentar la lectura de llibres il·lustrats i àlbums entre els infants, la Biblioteca Rosa Sensat proposa una nova dinàmica: 25 imperdibles. Una activitat destinada a infants d’Educació Infantil i Primària que els permetrà conèixer 25 narracions il·lustrades que cap infant pot perdre’s durant la… Llegeix més»\nProjecte Bons Lectors - Biblioteca, Promoció del 2007, Promoció del 2008, Promoció del 2009, Promoció del 2010, Promoció del 2011, Promoció del 2012 2\nfa uns dies els vostres fills i filles van fer un taller sobre robòtica. En ell vam treballar 4 aspectes :\nQualitats que ha de tenir un robot. Consistia en dir un adjectiu sobre els robots mentre una piloteta anava passant per tots… Llegeix més»\nPromoció del 2007, Promoció del 2008 0


RUA DE CARNESTOLTES DE PALAFOLLS | Vade.cat\nA les 12 h rua de Carnestoltes del poble amb la participació de comparses i carrosses d’aquí i d’allà. Els interessats en participar han de formalitzar la inscripció a través del web municipal www.palafolls.cat complimentant el formulari específic i on també hi ha per a la seva consulta les normes de participació a la festa.\nTermini: 7 de febrer.\nQuan finalitzi la Rua, hi haurà el lliurament dels trofeus commemoratius i tot seguit festa amb música i servei de bar a la Rambla Les Ferreries/Pàrquing de la zona escolar. A més també hi haurà oferta de pack de menjar: entrepà de botifarra + beguda + bossa de patates – Preu anticipat a El Cafè: 5 euros (fins el 14 de febrer). Preu el mateix dia: 8 euros. Organitza: Comissió de Reis i Carnestoltes i El Cafè.\nRUA DE CARNESTOLTES DE PALAFOLLS\ndiumenge, 18 de febrer, 2018 - 12:00h.


La Falla Oeste, en aquest 25 de Novembre, Dia internacional per a l'eliminació de la violència contra la dona, volem manifestar la nostra més contundent denúncia contra tot tipus de violència masclista, manifestació brutal de la desigualtat entre dones i homes i un greu atemptat contra els drets humans.\nDes de la delegació d'igualtat volem expressar la nostra repulsa per l'assassinat de cadascuna de les dones mortes tot l’Estat a mansde les seves parelles o exparelles, que fa imprescindible un major i més contundent compromís dels poders públics, administracions i institucions així com de la societat en el seu conjunt, per l'eliminació de aquesta xacra social que té les seves arrels en la desigualtat de les relacions de poder entre dones i homes.\nSón imprescindibles les polítiques de conscienciació i sensibilització social també en les festes populars per tal d'acabar amb aquesta situació social. Des de la delegació d'igualtat de la Falla Oeste continuarem encapçalant iniciatives per tal de conscienciar des de la festa en valors d'igualtat i respecte entre dones i homes.\nDes de la Falla Oeste reivindiquem la plena igualtat entre dones i homes i per aixó ho apliquem també en els nostres actes, festes, en el llenguatge, les accions i estatuts on totes les falleres i fallers son iguals i formem part de la falla en les mateixes condicions sense condicionants tenint totes i tots els mateixos drets i obligacions. Perqué tots els dies son 25 - N, també a les falles.\nEscena "Els altres" de Malèfics 2019\nTots els sectors de la societat, incloses les falles, hem de fer una reflexió al voltant de la igualtat entre dones i homes. A continuació vos deixem els versos on les falles del 2019 manifestavem aquesta reflexió junt una escena on els protagonistes de la pel·licula "Els altres" eren el centre de la crítica:\nLa societat pasa per un moment que un dels temes de més actualitat\nsense dubte es el de l’igualtat ja tocaba lluitar per eixe reconeixement\nTots hem d’aportar per l’ansiada igualtat ha de ser un camí asfaltat sense pedres que ens puguen aturar\nNo es una tasca gens fàcil\nacabar amb algo tan arrelat\nperò amb força i constancia\nel viatge no serà tan dificil\ndonant-mos molta seguretat\nper acurtar la distància\nTots podem i debem aportar\nperque així creguem\ns’acaba amb el menyspreu\nTotes les accions desenvolupades per la delegació d'igualtat les podeu trobar a bit.ly/nomdedona.\n8M: La cadena fallera front al masclisme\n#25N: Guerreres falleres


Una final per tastar les dues cares de Madrid\nL'ambient festiu va predominar malgrat l'excessiu zel de la policia per intentar evitar la xiulada a l'himne\nMés de 50.000 aficionats del Barça i l'Athletic van gaudir de l'hospitalitat de Madrid. Ara, també molts van veure com els requisaven banderes o xiulets durant una jornada marcada per la forta calor.\nT. PADILLA / C. FITÉ MADRID Actualitzada el 26/05/2012 00:00\n260x366 Una final per tastar les dues cares de Madrid / M. TOÑA / EFE REUTERS K. RODRIGO / EFE Una final per tastar les dues cares de Madrid / M. TOÑA / EFE REUTERS K. RODRIGO / EFE\n"Segurament ens tocarà perdre, així que més val perdre amb la panxa contenta", deia un veterà aficionat de l'Athletic acabant-se les postres en un bon restaurant del Paseo de la Castellana ahir. Més de 50.000 aficionats bascos i catalans van ocupar ahir els carrers de Madrid en una jornada festiva que podria resumir-se perfectament en la filosofia de vida d'aquest senyor de l'Athletic: més val riure i gaudir abans del matx, per si toca perdre després, que no pas anar-hi amb cara de pocs amics.\nMadrid, una ciutat històricament d'acollida, sol ser una gran amfitriona. I ahir no va ser una excepció, més enllà dels episodis puntuals propis de tot gran esdeveniment. Existeixen dues Madrid, de fet. L'una és la ciutat i la seva gent. L'altra és la ciutat que és seu d'un govern i que, per tant, és maleïda quan en el fons es vol maleir cert partit polític o una Constitució. L'una fa bona cara i l'altra, en canvi, sol estar emprenyada, especialment amb els que porten barretina i txapela. La primera, però, no té problemes per acollir catalans o bascos.\nLa Madrid esquerpa, seu d'institucions molts cops dirigides per gent que no és madrilenya, va mostrar la seva cara de pocs amics en controls policials innecessaris a les carreteres, especialment en les provinents del nord. El PNB, de fet, fins i tot va demanar al ministeri d'Interior que es retiressin, ja que generaven cues sense fi a l'autopista. Molts aficionats de l'Athetic, a més, van queixar-se de multes de fins a 80 euros de la Guàrdia Civil pel sol fet de portar banderes del seu club a les finestres dels cotxes.\nAlguns aficionats del Barça van ser multats pel mateix motiu. D'altres van trobar-se amb policies que els requisaven xiulets o màscares en forma d'elefant durant els controls instal·lats a les carreteres d'accés a Madrid. A mesura que s'acostaven a l'estadi Vicente Calderón provinents dels aparcaments per autobusos i la zona festiva dels blaugranes, situada a prop de l'antic escorxador, altres catalans van ser escorcollats per la policia, especialment encaparrada a quedar-se amb xiulets. Uns xiulets que no van evitar una xiulada espectacular contra l'himne espanyol.\nLa recerca del xiulet\nDe fet, l'excessiu zel policial per evitar la xiulada a l'himne espanyol (que va durar només 21 segons, ja que l'acte era presidit pel príncep d'Astúries i no pas el rei Joan Carles) va ser el principal problema, ja que la ciutat de Madrid, la que està formada pels ciutadans, va estar, com sempre, a l'altura. La llàstima va ser que la major part d'aficionats catalans van decidir venir el mateix divendres, i van passar menys hores en una ciutat que dijous a la nit ja estava tenyida de blanc i vermell.\nEl barri de La Latina i la Plaza Real van bullir amb la festa dels bascos, que van fer esclatar l'Athletic Hiria, la zona destinada per a ells, on la festa no es va aturar ni un sol segon. A la carpa blaugrana la festa també es va viure, però va costar més d'arrencar, ja que molts catalans hi van anar arribant passat el migdia. L'expedició oficial del Barça també va arribar sobre les 12 a l'aeroport de Barajas, amb un munt de familiars de jugadors i de Pep Guardiola. Les famílies de Cesc, Xavi o Piqué no hi van fallar, així com la major part de la junta directiva. Qui no va volar va ser Dani Alves, que inicialment havia de ser amb els seus companys però després de parlar amb els serveis mèdics va decidir fer bondat, ja que segueix amb molt de dolor a la clavícula. Tampoc va volar, evidentment, Éric Abidal.\nL'hora dels àpats\nGent amant del bon beure i la bona taula, els aficionats de l'Athletic van ocupar les millors taules de les famoses braseries de Madrid. De fet, es calculava que uns 15.000 seguidors de l'Athletic hi van viatjar sense entrada, prioritzant la festa i lluitant després per intentar trobar-ne com fos. Gent més ordenada i més acostumada a les finals, tots els blaugranes que van ser ahir a Madrid tenien entrada. Dues maneres de fer per gaudir igual d'una jornada que, després de totes les animalades llançades al vent per determinats polítics, va ser un dia per riure, i no pas per odiar.\nMés enllà d'alguna bandera espanyola als balcons i altres casos aïllats, els aficionats desplaçats a Madrid no van tenir més problemes que l'actuació d'unes forces de seguretat de l'Estat que també van evitar incidents relacionats amb la manifestació feixista a Madrid. Sota el lema " Contra el separatismo, una bandera " la Falange i l'associació Nudo Patriota Español van liderar una marxa que es va concentrar a la plaça d'Alonso Martínez amb uns milers de persones que es van retirar sense haver-se topat amb aficionats catalans ni bascos. A la manifestació no hi van faltar un munt de banderes preconstitucionals i feixistes, unes banderes que la policia va permetre. De fet, oficialment la policia va anunciar que no posaria cap problema per deixar entrar estelades a l'estadi (perquè no són esvàstiques, segons el seu portaveu), però no tots els policies en van fer cas.\nSempre un espectacle de masses, una final és un èxit si la major part de l'afició decideix que és una festa, com va passar ahir a Madrid. De fet, no tots els aficionats del Barça van saber estar a l'altura, com els tres brètols que van agredir una periodista d'Intereconomía quan estava fent una connexió en directe i els que van apedregar una seu d'una penya del Madrid. Una minoria que no va poder silenciar les més de 50.000 persones que ahir van decidir viure un dia meravellós a Madrid, patint la calor, tastant la bona tradició culinària i, un cop al Camp, demostrant què senten amb uns xiulets que es van fer amb la boca, ja que de xiulets en van entrar pocs.\nLa cara bona de Madrid és la dels seus ciutadans. La cara amable de la gent que va riure amb les bromes dels catalans o la de les noies que es posaven vermelles amb les floretes dels bascos. A ells no els va agradar la xiulada, però no van perdre els papers com una Esperanza Aguirre que ahir es va amagar. Ella forma part de la Madrid malcarada.


El jutge mentider i bruixot, LLarena castigat, sense rosa !!! // Teresa Carreras\n23 abril, 2018 / Al matí a la Plaça de Santa Anna de Mataró, a la tarda a la Rambla de Barcelona. Sol, roses, llibres … amigues i amics.\nAquest és un Sant Jordi especial. No hi ha hagut Creus després de 37 anys ininterromputs concedint-se, tampoc hi ha president de la Generalitat, mig govern és a l'exili i l'altre mig a la presó. És una situació d'anormalitat democràtica davant l'aplicació de l'article 155. S'ha de formar un Govern el més aviat possible per llevar aquest article que ara està fent a Catalunya i que, d'aquí a poc, farà .\nAquest Sant Jordi ha de ser per a tots nosaltres un compromís amb la democràcia i amb el país. Una vegada més, Sí. Un compromís de dir les coses clares sempre que volem expressar un pensament. Felicitats a les darreres declaracions dels nostres presos polítics. Ja n'hi ha prou de no voler-nos expressar del tot davant la possibilitat rebre encara més. Ells s'exposen a molts Sant's Jordi's sense els seus éssers estimats. I malgrat això han parlat alt i clar. D'aquests polítics si que n'hem de prendre exemple.\nSi veieu a n´en Llarena, el mentider jutge bruixot, pel carrer, no li regaleu cap rosa. I si en porta una serà perquè l'ha pispat, feu-li pessigolles fins que li caigui i així la podeu oferir a un/a demòcrata. Un petó fort des de Mataró als empersonats i als exiliats: al president Carles Puigdemont, a la Presidenta, Carme Forcadell, a la consellera i amiga Dolors Bassa, al vicepresident Oriol Junqueras, i als consellers Quim Forn, a l'amic, Raül Romeva, Jordi Turull, Josep Rull, a l'amic i conseller, Toni Comin, a la també consellera, Clara Ponsatí, a la consellera, Meritxell Serret, a la consellera, Meritxell Borràs, al conseller Lluís Puig, al conseller i amic, Carles Mundó i als nostres grans líders i amics Jordi Sànchez i Jordi Cuixart. a la Diputada Marta Rovira i a la diputada Anna Gabriel. Amb ells la projecció de tot un poble guanya molts enters.


Barcelona Activa ofereix assessorament gratuït a comerços per reactivar-los després de la crisi\nPublicat 20/01/2021 19:24CET\nBarcelona Activa ha impulsat el programa 'Comerç a punt' per oferir entre cinc i 12 hores d'assessorament presencial o telemàtic gratuït als comerços de la ciutat arran de la crisi sanitària i econòmica de la Covid-19.\nLa iniciativa té com a objectiu definir una nova estratègia empresarial per a tots aquells comerços que ho demanin, així com adaptar nous models de márqueting i desenvolupament de noves fórmules per incentivar la demanda.\nAquestes mesures preveuen aportar "solucions de valor" que permetin la continuïtat i la consolidació de l'activitat o negoci, després dels efectes de les mesures i restriccions per tractar de detenir la propagació del coronavirus.\nOfereix entre 250 i 300 places, en funció de les hores d'assessorament de les que gaudeixin els participants, i les places són limitades fins a esgotar-se la borsa d'hores disponibles.\nD'acord amb l'equip tècnic del programa, es podrà triar quan i de quina manera es vol rebre aquest assessorament, ja que es busca "garantir la participació sense interferir en el compliment de les mesures vigents que s'adopten en matèria de salut pública".\nEl servei es pot sol·licitar a través de la pàgina web de Barcelona Activa, que contactarà amb el comerç per valorar la sol·licitud i el redirigirà a l'equip tècnic per concretar les visites presencials o a través d'algun mitjà telemàtic.\nAquest programa està impulsat per la Direcció de Comerç de l'Ajuntament i per Barcelona Activa, i compta amb la col·laboració dels deu districtes de la ciutat.


Manresa FS » LA SOGA ACABA ASFIXIANT EL MANRESA (3-4)\nDerrota dramàtica del Manresa (3-4), que veu com s’escapa un punt del Pujolet in-extremis, a falta de cinc segons pel final.\nEl Cerdanyola fa valer la seva victòria per superar el Manresa a la taula (7 punts a 6), que ja acumula cinc derrotes en set partits.\nDebut amarg de Sito Rivera, just aterrat aquest dijous i amb només un entrenament a les esquenes.\nPartit espès i poc vistós el viscut aquest dissabte entre dos equips necessitats a la part baixa de la taula. Només la igualtat, la incertesa i l’emoció del tram final del matx justificarien la presència al Pujolet. I és que, en un últim minut d’infart, Ambrós aconseguia igualar el partit (3-3) amb un gol que tenia gust a victòria. Quedaven només quinze segons pel final, però el peix no estava venut: en la última bala, el Cerdanyola responia amb porter jugador i aconseguia anotar el gol definitiu (3-4). El dolç de l’empat havia caducat en només deu segons, tornant-se de cop negre com la gola del llop.\nÀRBITRES: Xavier Garcia – Victor Pasamontes – Juan Alberto Duaso\nEn una represa balancejada i vibrant, el Manresa intentaria donar un pas endavant però donava un pas endavant tot i anar sempre a remolc en el marcador. Així, Pedro avançava el Cerdanyola rematant una jugada ben trenada i davant l’expectació manresana (1-2). El temps corria i els nervis, també. Havia de ser un visitant qui s’introduïa la pilota en pròpia porteria per alegria manresana (2-2). Els manresans entraven de ple en la disputa d’una victòria entre dos equips que estaven disposats a arriscar i deixar-se d’especulacions. Aleix li negava un penal a Gordillo, i estaria a punt de fer el mateix davant Toti des dels 10 metres (2-3). Quedaven tres minuts i mig per endavant i Sito tirava de porter jugador. El Manresa jugava amb foc i ho intentava amb més ànima que cap, mentre Aleix mantenia el seu equip amb vida aturant, ara sí, un nou doble penal a Tito en el segon intent. Quan la soga començava a fer pressió, apareixeria Ambrós culminant una llarga possessió de cinc (3-3). Un empat amb regust a victòria que seria ràpidament capgirat amb el fatídic, agònic i definitiu gol d’Alex (3-4).\nSito Rivera, en declaracions posteriors al partit, lamentava la mala fortuna del resultat final en un partit equilibrat i competit, però donava crèdit a l’equip en un moment especialment delicat: “Ha faltat confiança, practicitat, profunditat i picardia. Ara tocar treballar i canviar certes dinàmiques de joc.”\nPRÈVIA: MANRESA – CERDANYOLA (Dissabte 26, 18:30h)


Josep Feliu i Codina va néixer a Barcelona, al maig de 1845 -altres fonts afirmen que en el 1847-, va ser periodista, novel·lista i dramaturg.\nDe jove donava el que tenia perquè el deixessin sortir a les taules, entre coristes i figurants. El 1866, a l'edat de 21 anys, Josep Feliu i Codina va estrenar a Barcelona la seva primera comèdia "Un mosquit d'arbre". Es va llicenciar -com després ho va fer també el seu germà Antoni- en Dret a la Universitat de Barcelona el 1867, any en el que va fundar la publicació setmanal "La Pubilla" i es va afiliar al Partit Liberal Dinàstic. Va començar a col·laborar amb el màxim representant del teatre romàntic català, Frederic Soler Hubert, conegut com Serafí Pitarra (Barcelona, 1839-1895), en la realització de diverses comèdies, utilitzant el pseudònim de Josep Serra, com "El rovell de l'ou o el Pla de la Boqueria" amb música de Joan Sariols i Porta, i que va ser estrenada en el Teatre Romea de Barcelona, el 20 d'abril de 1869 o com "La Rambla de les Flors" amb música de Josep Teodor i Vilar, i que va ser estrenada en el Teatro Novedades de Barcelona, el 21 de maig de 1870.\nRetrat de Josep Feliu i Codina.\nLa primera obra teatral de Josep Feliu i Codina va ser la comèdia de costums catalans en tres actes i en vers "Els fadrins externs", que es va estrenar el 1871 i ja va assenyalar la línia de la seva producció posterior: la mitificació del món rural per mitjà d'un sentimentalisme distorsionat. El seu germà petit, Antoni (Barcelona, 1846-1917), va ser periodista i polític. Es va llicenciar en Dret a la Universitat de Barcelona i va ser membre del Partit Republicà Federal i del Club dels Federalistes. Més home de lletres que d'acció, va col·laborar en les publicacions "Lo Tros de Paper" el 1865, "La Campana de Gràcia" el 1870 i el 1877 en "El libro del ciudadano" amb Francesc Pi i Margall i Gonçal Serraclara i Costa. El 1879 va col·laborar a "El Diluvio", on va publicar unes inacabades "Memorias de un veterano de la República". També va fundar i va dirigir el 1891 el setmanari "La Barretina".\nRetrat d'Antoni Feliu i Codina.\nEl 1874 Josep Feliu i Codina va estrenar a Madrid el drama en dos actes i en vers "Ocaso y aurora" i el 1875, a Barcelona en col·laboració de nou amb Frederic Soler (Serafí Pitarra), el drama en tres actes i en vers "La filla del marxant", que és la seva obra mestra en català. Ja en el 1876 va publicar la rondalles en tres actes i en vers adaptades al teatre: "Lo tamboriner" i "El pont del diable". Aquest mateix any va novel·lar dos drames de Frederic Soler: "La dida" i "El rector de Vallfogona", que havia estat estrenat en el Teatre Romea, el 14 de novembre de 1871, com un drama històric en tres actes de Serafí Pitarra. L'acció es desenvolupa en el poble de Vallfogona durant el regnat de Felip IV. L'obra al publicar-se va aconseguir una gran difusió i va coadjuvar, sens dubte, a incrementar encara més la popularitat de Vicent Garcia. Es coneixen tres edicions d'aquesta obra. El 1877 Josep Feliu i Codina va fundar i va dirigir a Barcelona el setmanari "Lo Nunci" i va col·laborar en el diari barceloní "La Jornada". En aquella època va escriure en castellà la novel·la curta "La Clavela" que es va publicar en l'edició "Historia de las Flores". També va estrenar, en el Circo de Paúl de Madrid, la bufonada "El Camaleón, periódico político" i per a aprofitar els decorats de l'obra "La magia nueva" que va fracassar a Barcelona, va estrenar en el Teatro del Circo de Madrid la comèdia "El testamento de un brujo", que va obtenir un gran triomf truncat pel desgraciat incendi que va reduir a cendres el teatre.\nA partir de 1878 va incrementar la seva activitat literària i llegia les seves obres com un consumat actor. El 5 d'abril va estrenar en el Teatre Romea de Barcelona el drama en tres actes i en vers "Lo rabadà" i el 8 d'octubre el quadre en un acte i en vers "El mestre de minyons", també en el Teatre Romea. De nou el 1879 va col·laborar amb Frederic Soler en l'obra "La mà de l'anglès" i el 1 d'abril va estrenar en el Teatre Romea la comèdia en tres actes i en vers "Cofis i Mofis". En aquest mateix any va publicar els contes de màgia "Las hadas del mar" i el 1880 va publicar la narració "El Bruc".\nRetrat de Serafí Pitarra.\nJosep Feliu i Codina va obtenir, el 1881, un gran èxit amb la seva comèdia en tres actes i en vers "El mas perdut", una obra més ambiciosa que les anteriors i que va tenir gran difusió. Aquest mateix any va estrenar el dimarts 11 de gener, en el Teatre Romea, amb la Societat Teatre Català, l'entremès en vers "A ca' la somnàmbula" i més tard el drama en tres actes i en vers "La volva d'or".\nPortada de "A ca' la somnàmbula".\nJa en el 1882 va estrenar el drama "La sirena", el 20 de juliol va estrenar en el Teatre Tívoli de Barcelona la revista còmic-seriosa-líric-ballable en dos actes "El barretinaire" i el 21 d'octubre va estrenar en el Teatre Circ de Barcelona la sarsuela en tres actes i cinc quadres "La tuna" amb música de Nicolau Manent.\nEl 1883 va escriure dues de les seves obres més reeixides: la comèdia en quatre actes i en prosa "Lo gra de mesc", estrenada amb èxit el 13 de novembre del mateix any en el Teatre Romea de Barcelona, i el drama en tres actes i en vers "Lo nuvi", que va ser publicat el 1898 per la Impremta de Mariano Galve i estrenat pòstumament. Margarida Xirgu va debutar en el teatre d'aficionats amb aquesta obra, a l'edat de 14 anys el 1902, en el Salón Asiático de Barcelona. El 1883 Josep Feliu i Codina va estrenar en el Teatre Circ de Barcelona la sarsuela en tres actes "L'esparver" amb música de Cosme Ribera i Miró. El 1884 va publicar la paròdia de "Don Juan Tenorio" titulada "En Joanet i en Lluiset" i el 30 de setembre de 1886, va estrenar en el Teatre Romea de Barcelona, la joguina en un acte i en vers "Del ou al sou...".\nPortada de "Lo nuvi".\nPortada de "Del ou al sou...".\nCom traductor se li deu la traducció al castellà d'algunes novel·les de l'autor italià del Renaixement, Mateo Bandello, com les "Novelas escogidas" de la Biblioteca Arte y Letras, editades a Barcelona el 1884, i altres del francès menys significatives. Josep Feliu i Codina va estrenar el 1887 la comèdia en un acte i en prosa "Un pis a l'eixample". El 1889 es va traslladar a Madrid i va estrenar la comèdia "El buen callar" protagonitzada per l'actor Emilio Mario. L'obra va ser la traducció de "Lo gra de mesc", però el públic la va xiular i la crítica la va censurar, doncs a l'adaptar i traduir la peça al castellà, va suprimir a un personatge secundari que era fonamental per al desenvolupament de la comèdia. El 1891 va estrenar la comèdia en tres actes que descriu molt humanament l'adulteri: "Un libro viejo" interpretada pel seu amic l'actor Emilio Mario.\nDurant el primer viatge amb tren de Josep Feliu i Codina a Madrid, al fer una parada a l'estació de Binéfar va escoltar cantar a un cec la famosa jota de:\nque es una amiga muy guapa\nEl tema li va servir en primer lloc per a l'argument d'un romanç publicat en el setmanari "El chiste" i en el setmanari català "Lo tros de paper", un tros del qual figura en la narració del sergent, en el primer acte del drama. Després li va servir per a la trama del drama en tres actes i en vers, titulat "La Dolores" que es va estrenar en el Teatro Novedades de Barcelona amb enorme èxit, el 10 de novembre de 1892, amb Carlota Mena i Joan Tubau en els papers principals. A Madrid el drama es va publicar en el mateix any i es va estrenar a l'any següent, el 19 de març de 1893, amb el següent repartiment: Dolores (María Guerrero), Gaspara (Sofía Alverá), Melchor (Emilio Thuillier), Lázaro (Francisco García d'Ortega) i Rojas, el sergent (Emilio Mario), entre altres actors. El drama va ser convertit més tard en obra lírica en tres actes, és a dir en sarsuela costumista i regional en castellà, amb música del mestre Tomás Bretón i llibret del mateix Josep Feliu i Codina, que va ser estrenada en el Teatro de la Zarzuela de Madrid, la nit del 16 de març de 1895. El seu argument va servir també per a diverses versions cinematogràfiques i altres versions teatrals, com "La hija de la Dolores" de Luis Fernández Ardavín el 1927 i "Lo que fue de la Dolores" de José María Acevedo el 1933 i per a la novel·la "La Dolores (Historia de una copla)" i fins i tot, per a ser difós pel cançoner popular. A "La Dolores" -com en tantes de les seves obres- una dona és l'eix de tot el drama.\nA Madrid, Josep Feliu i Codina va ser redactor de "El Rhin", "La América", "La Revolución", "La Democracia" i va ser director de "La Iberia". També va col·laborar en "El Imparcial" i en altres publicacions. Ni el seu bufet d'advocat ni el periodisme, li van donar suficientment per a menjar i per aquesta raó va entrar a formar part de l'Administració. Va ser Secretari del Govern Civil de Conca i Governador Interí de la província. Es conta que amotinant-se el poble en una cursa de braus, perquè el torero no volia entrar a matar, i en vista, que ningú li feia cas, Josep Feliu i Codina es va tirar al rodo i va dur al torero -com si d'un nen es tractés- agafat d'una orella fins al lloc de la sort. Com autor teatral va ser un dels autors més representatius del drama rural espanyol en la línia del denominat "regionalisme naturalista espanyol en llengua castellana", vinculat al Realisme, encara que alguns l'inclouen també en l'escola neoromàntica de José Echegaray.\nJosep Feliu i Codina, en un apunt de Marià Foix.\nContinuant amb els seus drames del cicle rural i regional, el 1895 va estrenar a Madrid el drama en tres actes i en prosa "Miel de la Alcarria" l'acció de la qual es desenvolupa a Castella i a causa de la seva estreta relació amb el compositor Tomás Bretón, es va convertir en una nova sarsuela. El 14 de febrer de 1896 va estrenar, en el Teatro Español de Madrid, la comèdia en tres actes i en prosa "María del Carmen" ambientada a Múrcia i la seva horta. Va ser representada per la companyia de María Guerrero i va conèixer un gran èxit de públic i crítica, doncs a més va rebre un premi de la Real Acadèmia. Margarida Xirgu al setembre de 1906 va representar aquesta obra en el teatre d'aficionats del carrer Santa Rosa de Gràcia, a Barcelona. "María del Carmen" va ser traduïda al francès, publicada amb el títol de "Aux jardins de Murcie" i estrenada en el Théâtre Odèon de París el 25 de novembre de 1911. També basant-se en aquesta obra, el compositor Enrique Granados va crear la seva òpera homònima. Aquesta sarsuela va ser estrenada a Madrid el 1898. També a Josep Feliu i Codina se li deu el llibret de l'òpera d'Enrique Granados "Goyescas".\nEl 14 de març de 1896 va estrenar en el Teatro Español de Madrid, el diàleg en prosa "Confesión general" i el 1897 tancant el seu cicle rural i regional va estrenar el drama en tres actes i en prosa "La real moza" ambientada a Andalusia, convertint-se en una dels dramaturgs de més prestigi del teatre castellà. De nou el compositor Tomás Bretón, va recórrer a aquesta obra per a crear una sarsuela. També en el 1897 va estrenar a Madrid el pas de comèdia en prosa "Boca de fraile", sobre la qual de nou el compositor Tomás Bretón va elaborar la seva sarsuela. Aquest mateix any va escriure la "Biografía de Don Federico Soler y Hubert", llegida pel seu autor en una conferència.\nJosep Feliu i Codina va morir a Madrid, el 2 de maig de 1897, a l'edat de 52 anys.\nAlguns texts han estat extrets de "Josep Feliu i Codina": Wikipedia i L'Enciclopèdia.


El Vora del Mar acosta la pau als escolars | Ràdio Cubelles\nEl Vora del Mar acosta la pau als escolars\nUna meditació conjunta, un manifest, i una cançó, serveixen per commemorar el Dia de la Pau\nAra tot just fa una setmana l’escola Vora del Mar es reunia al seu pati per commemorar el Dia de la Pau. Els infants s’aplegaven a la pista per realitzar una meditació conjunta i enviar un missatge de pau i amor al món. Cristina Ferrer, coordinadora de l’associació Elna va ser l'encarregada d'oferir aquesta meditació per acostar aquest missatge positiu de la pau. I és que l'Associació Elna és una entitat que té per objectiu treballar l'educació socioemocional amb valors per enfortir l'autoestima i l'empatis, facilitar la gestió de les emocions i desenvolupar la creativitat d'infants, joves, famílies i mestres.\nLa directora del Vora del Mar, Mercè Garcia, va ser l'encarregada d'inaugurar l'acte commemoratiu amb un missatge sobre la pau. Tot seguit, un grup d'infants del centre es van encarregar de llegir el manifest, compartit i realitzat per tot l’alumnat. L’objectiu sensibilitzar que la pau és molt més que l'absència de guerres i baralles. Conèixer i familiaritzar-se amb els conceptes d'amor universal, de no-violència. Saber resoldre els conflictes de manera pacífica i dialogant.\nL’acte es va tancar amb una cançó conjunta de la pau dirigida per la professora de música, Sónia Mateo. En definitiva, mestres i alumnes van compartir aquestes activitats que van servir per transmetre el missatge de la no violència a l’alumnat del centre educatiu durant aquesta diada de la no-violència i de la pau.