INDRETS PER VISITAR EN FAMÍLIA: de febrer 2013\nLa comarca de la Noguera es plena de magnífics paratges per descobrir, les coves en son un, i us proposo de visitar la grandiosa Cova del Tabac, aprop de Camarasa, potser no es molt fonda, uns 180 metres, però la seva grandiosa galeria impressiona.\nComarca: La Noguera.\nAccés: Carretera C-13. Passat el poble de Camarasa.\nDistància: 4,2 quilometres aproximadament.\nCartografia: Consulteu la pàgina del Institut Cartogràfic de Catalunya.\nÈpoca de l'any: Aqust territori es molt calurós a l'estiu.\nRecomanacions:La ruta te una mica de desnivell, però es de bon fer. El que si que cal es parar atenció amb els nens, hi ha un parell de passos molt curts equipats amb graons, i algunes cadenes, tot es de bon fer, però en el darrer pas equipat abans d'arribar a la cova la cinglera està molt propera, cal vigilar!\nAneu fins a Balaguer i agafeu la carretera C-13 direcció La Pobla de Segur, passat el poble de Camarasa, a uns cinc quilometres (km 47) la carretera entra en un túnel, en sortir-ne creua per sobre la presa de Camarasa i entra en un altre túnel, a uns 50 metres de la sortida d'aquest darrer túnel a ma dreta hi ha espai per aparcar els cotxes.\nTornem enrere i passem el túnel, pareu molta atenció per que no hi gaire marge per passar, creuem la presa i agafem a ma dreta la passarel.la suspesa damunt l'aigua, que ens porta fins les runes de l'antiga casa del guarda. Seguim el camí pel marge del pantà, que es convertira en sender i començara a pujar. Trobarem un trencall, agafem el ramal de l'esquerra direcció Cova del Tabac, l'altre camí ens portaria a l'estació de Vilanova de la Sal, però es força lluny!. Anem seguint el sender que va girant i ens obre vistes cap a la vall i poble de Camarasa.\nAl fons el poble de Camarasa.\nAra el camí esta penjat sobre la vall i aviat trobarem els passos equipats, primer un resalt rocós amb varis esgraons i una cadena, després un tram on hi ha una cadena que no seria necessària, per que el terreny es inclinat, però no es vertical ni molt menys.\nEns acostem als trams equipats del camí.\nFinalment el sender ens portarà a sota L'entrada de la Cova, on trobarem el segon pas amb esgraons, en aquest cas n'hi ha sis i una cadena, aquest es el pas més delicat, ja que la cinglera es molt propera a la nostra esquerra. Un cop superat el pas som a L'entrada de la cova, on hi ha una gran figuera.\nDins la cova.\nL'entrada mesura 20 metres d'amplada per 15 metres d'alçada i te una fondària d'uns 180 metres, amb un lleuger desnivell ascendent. Als 20 metres d'entrar-hi trobem el tram més gran i ampla, els nostres humils frontals tindran feina per enfocar les parets i el sostre, però aquí la llum de L'entrada encara ens ajuda una mica. En aquest punt a má esquerra hi ha una gatera que ens permet entrar en una sala que es diu la Sagristia.\nAls 50 metres la cova fa un tomb, i ja ens quedarem en la foscor absoluta, es pot anar passant bé però sempre cal vigilar ja que hi ha zones amb gran desnivell al terra. es una cova viva on encara si estant formant estalactites, també si han trobat pintures rupestres d'estil llevantí, però estant molt malmeses per grafitis que s'hi han fet al damunt.\nUn cop al fons de la cova penseu que darrera les roques que us barren el pas hi ha una altre cova, la cova del Sastre amb una doble entrada, una a nivell de la cova i una altre per un avenc. A aquesta cova s'hi accedeix per l'altre vessant de la serra.\nExploreu bé la cova, i per tornar desfeu el mateix camí que hem fet de pujada.\nSegurament pensareu que el nom de la cova prové del tabac de fumar, dons tot i que segons sembla cap al segle XVIII els contrabandistes la van utilitzar per amagar-hi tabac, el seu nom sembla ser molt més antic. L'espeleoleg Ferran Alenxandri en el seu bloc ens ho explica:\nEl lingüista Joan Coromines, a l'Onomasticon Cataloniae (VII, 200), aclareix la qüestió. Resulta que Tabac és el nom de diverses localitats, ja antigues, de la Catalunya occidental. Tabac és el nom aplicat a tres llocs diferents des dels segles XI-XII dins la zona de Noguera-Segrià: Localitat antiga, Segre amunt de Balaguer, documentada el 1156 com Atabach; el 1450-52 apareix documentat Tabac (després Tabach), un lloc o terme prop de Camarasa, que permet identificar-lo sens dubte amb la nostra cova del Tabac.\nTabac és un despoblat del terme d'Alguaire, documentat ja el 1083.\nLa Torre de Tabach figura com un lloc de terme de la Lleida sarraïna en el segle XII.\nPer tant, Coromines no dubta que l'etimologia d'aquest nom de lloc és preromana. No només no té res a veure amb la Nicotiana, sinó tampoc amb l'arabisme tabac 'paneret'. Cal relacionar-lo amb el mot ibèric Tauacca-, documentat en inscripcions ibèriques, i documentat com a TAVACCA en una inscripció hispano-llatina.\nDavant del problema d'entendre l'ibèric, Coromines proposa que el sentit de TAVACCA, segons la naturalesa dels llocs designats, podria estar relacionat amb la noció de 'torre' o puig o lloc fortificat, i també la cova del Tabac es podria entendre com una fortificació campal. De fet, aquesta cova, d'enorme boca, dóna pas a una galeria de grans dimensions poc freqüent a Catalunya.\nSi voleu veure unes fotos espectaculars de la cova, visiteu el bloc que us indico a sota, segur que us agafaran ganes d'anar a fer-hi una visita.\nPublicat per Miquel Vidal Ayats a 20:17 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Coves, La Noguera\nTines de vi a la Vall del Flequer.\nTot i que avui costa de creure, la comarca del Bages al segle XiX era la que tenia més hectàrees de vinya plantades, el 1860 el 64% de les terres conreades eren vinya. Avui us proposo una ruta per uns indrets singulars visitarem les Tines de vi de la Vall del Flequer al Pont de Vilomara, son unes construccions úniques a Catalunya.\nEl paisatge que veureu avui boscos i amb pistes que hi donen accés, al segle XIX era ple de vinya, on només es podia accedir per camins de bast aptes solament per homes i bestiar, les Tines de vi van ser la sol.lució al problema de traginar el raïm fins als punt d'elaboració. D'aquesta manera de la vinya ja en sortia el vi acabat\nAccés: Carretera BV-1224. entre el Pont de Vilomara i Rocafort.\nDistància: 6 quilometres aproximadament.\nDesnivell: uns 100 metres.\nÈpoca de l'any: Menys a l'estiu tota la resta de l'any.\nRecomanacions: Ruta ense problemes per tota la família.\nHeu d'anar fins al Pont de Vilomara, i sense entrar a la població agafar la carretera BV-1224 direcció Rocafort i Mura. Poc abans d'arribar al quilometre nº 4 trobareu a mà dreta una pista que baixa a creuar el riu, heu d'aparcar per els marges de la carretera i començar a caminar per aquesta pista.\nAgafem la pista que baixa per la dreta i creuem la riera de Rocafort, pugem lleugerament i aviat trobarem un primer trencall a mà esquerra, no l'hem d'agafar, es la pista que porta a Ca N'Oristrell. Seguim caminant ara força planers, trobem una corba de 180º i just al mig i a l'esquerra torna a sortir una altra pista que tampoc agafem. Seguim per la pista pujant molt suaument, tenim sempre el torrent del Flequer a la dreta al fons de la vall. Quant portem recorregut aproximadament 1,2 quilometres, trobem a mà dreta una pista més estreta que baixa cap al riu, l'agafem i a 100 metres es casos ja tenim el primer grup de Tines anomenades Bleda-I.\nLes Tines d'en Bleda-I\nLes Tines solen estar agrupades en conjunts, en aquest cas trobem dues tines amb les seves respectives barraques, una mesura 180cm de diàmetre interior, i la més gran 250cm.\nTines d'en Bleda-I amb la barraca a sota.\nPodem veure al seu interior el revestiment de rajoles de ceràmica de 40X40cm, de color roig envernissades i lleugerament corbades anomenades cairons, la seva funció era emmagatzemar el suc del raïm per tal de que fermentes i es convertís en vi.\nInterior de la tina on podem veure els cairons.\nDamunt del cilindre recobert amb rajoles veurem unes fustes travesseres, s'anomenen brescat i al seu damunt s'avocava el raïm per tal d'aixafar-lo, per fer-ho s'agafaven amb els mans a unes cordes que pengen d'un troncs que hi ha sota el sostre. El suc passava entre les fustes del brescat i queia a la Tina.\nLa Tina el brescat i la corda.\nUn cop hem ben vist aquest conjunt de tines seguim baixant per la pista i creuem el torrent, als 50 metres trobem un camí que puja, aquest l'agafarem després, ara seguim pel que va recte a la vora del riu i al cap de 50 metres més trobem el conjunt d'en Bleda-II.\nAquest conjunt està format per 4 tines de planta circular, i totes tenen la seva barraca. Son molt semblants de grandària, i el seu interior mesura entre 200 i 210 cm. Si entre a les barraques veure a la paret que dona a la una pedra amb un orifici, es la boixa, aquest orifici es per on sortia en vi.\nAquí podeu veure la Boixa.\nPer seguir la ruta tornem al darrer creuament i agafem el camí de pujada que esdevé corriol, travessarem tres petits barrancs i quant el camí es torna a 'eixamplar ja tindrem davant nostra les tines de l'Escudelleta.\nTines de l?Escudelleta.\nEs el grup de tines més espectacular de la vall, està format per onze tines de planta circular i un total de set barraques, formant tres grups diferents. Estant dins de les tines fixeu-vos en el sostre i podreu veure el sistema de construcció de la cúpula, es tracta del mètode d'aproximació de filades, amb una darrera llosa central, a la part exterior s'hi posava una capa de sorra i pedruscalls.\nMétode d'aproximació de filades per fer la cúpula.\nAprofiteu bé la visita i observeu tots el racons.\nAra baixeu pel camí que surt de les tines a creuar la riera, i pugeu fins a trobar una pista ampla, es la pista que hem agafat al principi, només teniu que segui-la cap a l'esquerra i en 2,5 quilometres sereu altre cop als fins cotxes. Però si no en teniu prou, encara podeu visitar un altre grup de tines, abans de tornar pugeu 250 metres per la pista ampla i trobareu les tines d'en Ricardo format per sis tines i dues barraques. Tot i ser una pista ampla, en les dues ocasions que hem visitat les tines no hi hem trobat gens de transit. De tornada aneu mirant a la vostra esquerra, cap al fons de la vall i podreu veure els grups de tines amb una nova perspectiva.\nTines d'en Ricardo.\nLES TINES DE VI.\nA mitjans de setembre comença la verema, es recull el raïm a la vinya i es posa a la portadora, i entre dos homes es transporta a la part superior de la tina.\nEl raïm és abocat sobre el brescat. Una o més persones aixafaven el raïm. El suc que en sortia, el most, s'escolava a traves del brescat i es dipositava al fons de la tina.\nQuant el raïm està prou xafat ens queda la brisa, per acabar d'aprofitar tot el suc que hi quedava, la brisa es premsava.\nEl suc del raïm, el most, fermentava dins la tina i així s'obtenia el vi, que recollien per la boixa, que sovint estava dins la barraca.\nTota aquesta industria del vi es va acabar cap l'any 1868, quant un carregament de ceps americans va arribar a França, per que eren immunes a una plaga de fongs anomenats oïdis, i que afectaven a les fulles dels ceps d'Europa. El que va passar, es que en els ceps americans hi va viatjar la fil·loxera (Dactylosphaera vitifoliae), que és un petit insecte emparentat amb el pugó originari d'Amèrica que fa de 0,5 a 1,5 mil·límetres de longitud. Ataca a les arrels dels ceps xuclant-los la saba fins a matar-los. La plaga es va anar estenent per tota Europa, ja que els ceps no hi estaven immunitzats, i va ser una catàstrofe per l'economia de moltes regions del continent, on l'elaboració de vi i aiguardents tenia un fort per econòmic, com va ser el cas de Catalunya.\nAra ja coneixeu l'origen de les tines de vi, però hi si el seu origen va ser un altre? Aquí teniu una altre opció que podeu explicar als vostres fills quant aneu a visitar-les.\nVet aquí que fa ja molts anys, vivia a cal Flequer en Joan, que tenia cura de totes les vinyes que hi havia a la vall. En Joan sempre tenia alguna feina per fer, i quant arribava el setembre, aleshores no parava, era el temps de la verema! S’havia de recollir tot el raïm sense encantar-se i vigilar amb les darreres tempestes de l’estiu, per que si queia una pedregada podia fer malbé tota la collita. Així es que una tarda de setembre que se li havia fet una mica tard, tornava cap a casa, quant la lluna ja treia el nas, de sobte va sentir un crits d’auxili, va parar bé l’orella, però no veia a ningú! Li va semblar que els crits venien del riu, i hi va anar, a mesura que s’hi acostava els crits eren més forts, finalment va arribar a la vora del riu i va veure alguna cosa que es movia dins l’aigua i la va agafar, quina va ser la seva sorpresa quant va veure que el que havia tret de l’aigua era un follet, no pas mes alt que una col! estava ben xop! moltíssimes gràcies , va dir-li el follet tot esbufegant, en Joan no sabia que dir, mai havia vist un follet, i potser tampoc havia pensat mai que poguessin existir, i abans que pogués dir res van aparèixer un munt de follets que venien cridant:\nen Joan estava bocabadat, va deixar el petit follet a terra i els altres es van posar molt contents de veure que no s’havia ofegat. Tot seguit el follet que havia tret de l’aigua li va dir:\n-Us estic molt agraït per haver-me salvat la vida, em dic Fonoll i soc el Rei dels follets de la vall del Flequer, anavem cap a Vallhonesta a la festa que el meu cosí ens ha preparat per acomiadar l’estiu, i al passar pel costat del riu he relliscat i he caigut a l’aigua!, els follets del bosc tenim moltes habilitats i poders, però no savem nedar!.\nI tot seguit va continuar:\n-bon home, com et dius? I com es que tornes tant tard a casa? ,\nen Joan encara estava sorprès i sanglotejant li va dir:\n-soc, soc en Joan de cal Flequer i ara es temps de verema i com que la vinya està tant lluny del poble tinc molta feina per transportar el raïm.\nI el follet va acabar dient:\n-no pateixis, mirarem de fer-hi alguna cosa.\nI tot seguit van seguir camí cap a Vallhonesta, en Joan es va fregar els ulls, no es creia el que havia vist, pensava que el cansament li havia fet veure visions, i va seguir cap a casa, i sense explicar res del que li havia passat, per que pensava que ningú el creuria, va sopar i va anar a dormir!.\nEls follets van arribar a la festa sense més incidents, i s’ho van passar d’allò més bé, els hi agradava molt cantar i ballar, eren de caràcter alegre i juganer, i aprofitaven qualsevol ocasió per fer una festa, també els hi agradava cuinar i fer pastissos de tots els gustos, de bolets, de glans, de cireres d’arboç, de castanyes, d’ortiga, de mores...\nEn acabar la festa es van acomiadar fins la propera, que ben segur seria ben aviat, i els follets de la vall del Flequer vàrem tornar cap a casa seva, això si vigilant bé de no caure al riu! Però pel camí el rei Fonoll els hi va manar que per cada vinya que passessin i construïssin unes tines de vi, i així ha van fer. Els follets son capaços de treballar cent vegades més ràpid que els homes, i tot i ser tant petits tenen una força increïble, i mentre uns tallaven i picaven les pedres, els altres les transportaven, i uns altres les apilaven Així en una sola nit van construir totes les tines.\nA l’endemà al matí el Joan es va llevar d’hora i va anar a treballar com cada dia, però quant s’acostava a les vinyes va veure alguna cosa estranya, unes casetes de pedra rodones i petitones, que el dia abans no hi eren! Quant va ser davant va veure que a la porta hi havia en Fonoll:\n-bon dia Joan, va dir, i va seguir, en agraïment per haver-me salvat la vida t’hem construït aquestes tines, així ja no tindràs que carregar el raïm i podràs fer el vi al costat de les vinyes. En Joan estava emocionat, quanta feina s’estalviaria!!\nI durant molts anys en Joan va seguir tenint cura de les vinyes i fent un vi deliciós. Fins que un mal dia va arribar de mes enllà de les muntanyes dels Pirineus la fil-loxera, que es un petit insecte que xucla la saba dels ceps i els mata, totes les vinyes es van anar quedant buides, i les tines van quedar sense cap utilitat. En Joan, com han fet sempre els homes, es va adaptar a aquella nova situació, va plantar blat, ordi i tota mena de llegums i verdures, que anava a vendre als mercats dels pobles de les rodalies. I els follets van seguir fent la seva vida, de festa en festa, sempre alegres i de bon humor. Diuen que encara avui si pareu bé l’orella es pot sentir com canten i fan gatzara...\n-Tines a les Valls del Montcau,Consorci de les Valls del Montcau, Farell Editors.\nPublicat per Miquel Vidal Ayats a 13:29 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Bages, racons\nEl salt de Mir i el Molí.\nA la comarca d'Osona hi ha molts salts d'aigua, sobretot al Collsacabra, però us vull proposar d'anar a veure el Salt de Mir, no es el més alt, ni el més espectacular, però la raconada on es troba, a recer de la Serra de Bellmunt es de gran bellesa.\nAccés: Carretera BV-5227, entre Sta. Ma. de Besora i Vidrà.\nDistància: Poc més de dos quilometres.\nCartografia: Puigsacalm-Bellmunt. E:25.000. Editorial Alpina.\nÈpoca de l'any: Tot l'any, a l'estiu evitar les hores de més insolació. A la Tardor el paisatge pot ser molt bonic, pels colors del bosc.\nRecomanacions: Ruta molt curta per tota la Família. Des del Molí fins el Salt s'ha de passar pel marge del riu per terreny relliscós, si ha plogut molt pot-ser no us podreu apropar a sota el salt!\nHeu d'anar fins a Sant Quirze de Besora, allà agafeu la carretera BV-5227 que porta a Vidrà, però un cop passat el poble de Santa Maria de Besora pareu atenció a un trencall a ma dreta que trobareu poc desprès del quilometre 8. Agafeu aquesta pista de baixada, encimentada en algun tram, anireu deixant a mà dreta primer el Mas del Noguer, i després una granja i una bassa, ara la pista tornarà a pujar i us acostarà a un grup de masies, la darrera es el Mir, que fa de restaurant i que te un aparcament, però un cartell en avisa que no es pot aparcar si no som clients, abans d'arribar a la masia trobareu racons a la pista on deixar el cotxe.\nComencem a caminar seguin la mateixa pista per la que hem vingut amb el cotxe, passem entre els dos edificis del mas Mir i anem baixant entre parts de pastura, on pot-ser hi podreu trobar cavalls. Passem a fregar del bosc que tenim a mà dreta i als 650 metres aproximadament trobem un trencall, ens desviem cap a l'esquerra per la pista que en tres revolt ens baixa fins al riu on trobem una passera de fusta per creuar-lo.\nEn aquest punt podreu veure en la roca del llit del riu unes cavitats rectangulars que es on es col·locaven els troncs de L'antiga passera per on circulaven els carros que portaven el gra al molí i posteriorment en tronaven la farina. també en aquest punt hi ha la resclosa que retenia l'aigua que per un canal anava fins al molí per fer moure les moles.\nforats on es recolzava l'antiga passera per carros.\nUn cop passat el riu seguim per la pista, al cap de 150 metres ens trobem just a sobre del salt de Mir, ara la pista davalla cap al sot on trobem les runes dels tres molins de Mir.\nRestes del segon molí.\nEl primer molí tot i estar en estat ruïnós ens permet veure dues moles. El segon molí conserva l'estructura de l'edifici sense teulada. El tercer conserva part de l'estructura i podem veure molt malmès el mecanisme que aprofitant la força de l'aigua feia girar les moles.\nAquí podem veure part de la turbina i l'eix.\nSi ens acostem al riu ja podem veure el salt, per arribar a sota hem passar pel marge dret, una mica relliscós, si el cabal es abundós la vista del salt serà més bonica, però ens pot dificultar l'accés a la seva base.\nEl salt del Molí te uns 25 metres de caiguda.\nToll a la base del salt.\nPer tornar desfarem el camí que hem fet.\nSi voleu acabar d'aprofitar el dia per aquestes terres, podeu pujar fins el turó on hi ha les restes del castell de Besora. Situe-vos a entrada de Santa Maria de Besora (venint des de sant Quirze), agafeu una pista a mà esquerra que puja cap el mas el Pla, pugeu fins la masia i passant de llarg pel seu davant seguiu arribareu fins a dues basses d'aigua, poc desprès pareu atenció a un corriol que surt a mà esquerra que indica "al castell", en unes quantes llaçades sortireu dalt l'aplanat turó on hi ha les runes del castell, i on destaca encara les restes de L'església. Esteu a 1023 metres, heu caminat aproximadament 1,5 quilometres i heu pujat un desnivell de 150 metres, gaudiu de les vistes! Torneu pel mateix camí.\nRuta per anar al Salt de Mir.\nRuta per Pujar al Castell de Besora.\nEsglèsia del Castell de Besora.\nEL MOLÍ FARINER HIDRÂULIC.\nEls molins fariners normalment son hidràulics, això significa que l'energia necessària pel seu funcionament es genera amb l'aigua, els molins se situaven vora un curs d'aigua i calia un desnivell per generar un salt que era el responsable de donar l'energia per a fer girar les turbines que accionaven les moles. A Catalunya en trobem sovint restes a molt rius i rierols. Son vestigis d'un temps passat no tant llunyà, on l'economia local es fonamentava en l'autosuficiència i la proximitat. De fet fins a mitjans del segle XX el pa fet de blat i altres cereals, era la base de l'alimentació, eren moltes les terres dedicades a aquests conreus, i per tant calien molts molins per moldre els cereals, es habitual que en una mateix curs fluvial hi hagi varis molins, ja que els pagesos cercaven sempre de tenir-ne algun de proper.\nPublicat per Miquel Vidal Ayats a 0:35 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Osona, salts


L'equip de govern dóna compte en el ple de la liquidació positiva de l'exercici 2017 - Info Torrent\nInicio Gestió de Recursos i Modernització L’equip de govern dóna compte en el ple de la liquidació positiva de l’exercici 2017\nL’equip de govern dóna compte en el ple de la liquidació positiva de l’exercici 2017\nPublicado en maig 8, 2018\nL’Ajuntament de Torrent ha presentat, en el Ple Municipal celebrat dijous passat, la liquidació de l’exercici 2017 amb un superàvit de 4.648.291,83 euros. Una xifra que mostra “el bon treball dut a terme per l’equip de govern i totes les administracions, i amb el qual assegurem una bona salut i una estabilitat econòmica per a este consistori”, ha assenyalat el regidor de Recursos i Modernització, Andrés Campos.\nD’igual manera, en els últims dos exercicis s’ha reduït el deute més de 20 milions d’euros, i alhora s’ha mantingut una gran capacitat per a seguir pagant els compromisos municipals i els proveïdors, pagament que des de l’Ajuntament de Torrent es fa en una mitjana de 26 dies.\nLa bona notícia és que per primera vegada, des de les restriccions de Montoro, el consistori torrentí, a causa de la seua bona gestió, podrà invertir el superàvit gestionat en espais culturals, instal·lacions esportives, millores en urbanitzacions, zones verdes i seguretat, la qual cosa beneficiarà directament la ciutadania.\nAmb l’arribada del govern socialista a la ciutat, a causa de l’herència deixada pel Partit Popular, va caldre engegar un Pla Econòmic Financer, que es va aprovar a la fi de 2015. S’han aconseguit així, complir tots els objectius sense que açò haja suposat un minvament en els serveis de la ciutat. El deute, que al juny de 2015 era de 58,5 milions d’euros i prop del 110%, s’ha reduït fins al 65%, a 31 de desembre de 2017, i ha quedat ara 37.767.063 euros. Campos ha assenyalat que es tracta de “una gestió econòmica que ens permet tenir una capacitat de finançament de més de 6 milions d’euros sense necessitat d’autorització del Ministeri, situació que no es donava a Torrent des de fa més de quatre mandats”.\nA més, la previsió per a l’any 2018 és molt positiva, ja que “continuarem treballant per a consolidar la situació d’estabilitat econòmica, mantenir la capacitat d’inversió, i seguir pagant en menys de 30 dies. Tot açò mantenint la qualitat dels nostres serveis amb els ciutadans i ciutadanes”, confirma el regidor.\nAnterior Artículo Torrent lliura els Premis Sambori\nSiguiente Artículo Adisto celebra la 9a Tertúlia Literària en homenatge a la paella


Guia d'utensilis bàsics en una casa novaSolvia Magazine | Solvia Magazine\nSi tens previst mudar-te per primera vegada pren nota d’aquests 11 utensilis bàsics que no poden faltar en la teva nova llar.\nPer gaudir plenament d’un nou habitatge és important que des del primer dia disposis de:\n1. Tot i que un matalàs inflable pots ser una opció adequada els primers dies que visquis a la teva nova casa, a llarg termini hauries de valorar la compra d’un llit per garantir un bon descans. També són bàsiques una làmpara de nit i una calaixera per guardar roba interior. Si el pis disposa d’armaris encastats pots estalviar-te aquest mobiliari, però si no els té, pots optar per un penjador amb barra per penjar la teva roba.\n2. Els electrodomèstics imprescindibles en una nova llar són aquells que necessitem per cuinar i conservar els aliments, és a dir, una placa de vitroceràmica o fogons i un frigorífic. Una rentadora i una assecadora, en canvi, no són fonamentals si per exemple disposes d’una bugaderia autoservei al teu barri.\n3. Quan et mudes a una primera llar no és necessari comptar amb un equipament de cuina complet. Pots començar per un petit joc de gots, plats i coberts per utilitzar a diari. Recorda també comprar un escorredor de plats i com a mínim una paella, un cassó i una olla per cuinar.\n4. El sofà és un moble bàsic en qualsevol habitatge. Si no disposes d’una taula de menjador i/o de cadires, pots utilitzar el sofà i una tauleta de centre per menjar. Moltes llars prescindeixen del menjador tradicional i realitzen els àpats a la cuina o a la sala d’estar.\n5. Un petit armari al bany o cabassos per ubicar els articles d’higiene personal són indispensables. A més a més, una cortina si la banyera no té mampara, una escombreta, un portarotllos, un tovalloler i una estoreta. Existeixen penjadors que es col·loquen encaixats a la porta, també accessoris adhesius o de ventosa que eviten haver d’utilitzar el trepant.\n6. Dos jocs de llençols, dues fundes de nòrdic i l’edredó i dos jocs d’estovalles. D’aquesta manera sempre tindràs una peça de recanvi neta.\n7. Si l’habitatge no te contrafinestres, et recomanem que compris cortines o estores per salvaguardar la teva intimitat.\n8. Els productes de neteja essencials, és a dir, una escombra, un recollidor, un cubell i un pal de fregar. Draps per treure la pols o plomall, contenidors per a tirar la brossa i tot l’assortiment de productes de neteja que considerem necessaris: sabó per la vaixella, sabó de fregar el terra i per netejar a mà, netejavidres, lleixiu o qualsevol altre desinfectant, fregalls, baieta, etc.\n9. Una farmaciola que inclogui els fàrmacs bàsics, tiretes, gasses, estisores, aigua oxigenada i alcohol. Sempre és aconsellable tenir a mà un kit per pal·liar els possibles accidents domèstics.\n10. La temperatura d’una casa és bàsica pel teu confort. Si et trasllades en plena canícula pensa que potser necessitaràs un ventilador. Pel contrari, si ja s’acosta la temporada hivernal, segur que hauràs d’adquirir una estufa o un calefactor.\n11. Una caixa d’eines bàsica mai està de més ja que et servirà per anar muntant els mobles i col·locar les estanteries de la teva nova llar.\nETIQUETES: decoració, estris bàsics, primera llar


Projecció de «El meu veí Totoro» en català per al Dia de l’Associacionisme Cultural a La Ràpita – Montsià Jove\nProjecció de «El meu veí Totoro» en català per al Dia de l’Associacionisme Cultural a La Ràpita\njuny 3, 2018 @ 12:00 pm – 1:00 pm\nLa projecció gratuïta d’un dels clàssics de l’animació japonesa, que va ser l’embrió d’Studio Ghibli, la productora més important d’animació del Japó.\nA les 11 hores tindrà lloc «Un Vermouth de Cine» amb una sessió musical molt cinèfila de la mà del programa de ràdio germà Sèrie R. El CineClub La Ràpita farà una valoració del que ha suposat els sis primers mesos de projeccions, en tornar a projectar cinema a La Ràpita.\nLa pel·lícula és un retrat simpàtic de la vida rural al Japó dels anys cinquanta. Un professor universitari es trasllada amb les seves dues filles a una casa a prop d’un bosc mentre la seva dona es recupera de tuberculosi en un sanatori rural. Les seves filles descobreixen l’existència dels «conillets de la pols», d’aquesta manera aprenen que hi ha éssers que no tots poden veure, com els esperits del bosc, només aquells de cor pur. Mei, de quatre anys, resulta fascinada al trobar dos petits esperits i es determina a trobar al rei del bosc, Totoro, que habita dins de l’arbre més gran i antic del lloc.\nAquest acte s’inclou dins dels actes del dia de l’Associacionisme Cultural i es projectarà de manera gratuïta per a tothom. Les invitacions per a la projecció es podran recollir fins el divendres 1 de juny a les oficines de Ràdio Ràpita en horari laboral. També el mateix diumenge 3 de juny a partir de les 11 hores.\nMontsiaJove\t2018-05-16T09:07:24+00:00\t24/04/2018|


"La capacitat d'autosanació de les persones és més gran del que ens pensem" - Diari de Girona\n"La capacitat d'autosanació de les persones és més gran del que ens pensem"\n"La capacitat d'autosanació de les persones és més gran del que ens pensem" diari de girona\nBenito Contestí, el celebrat autor de Recuerda quién eres, el camino al equilibrio, serà demà a la fira Eco-Sí, que se celebra Girona durant tot el cap de setmana. Contestí hi dirigirà una autosanació en grup.\nContesti, Contestí: li permeten fer sanacions sense ser metge?\nNo, jo no faig sanacions. Faig un treball energètic, la persona rep aquesta coneixements i l'energia universal, i aleshores s'ho aplica ella mateixa. El resultat és que la persona pot arribar a l'autosanació. Com que jo no sóc metge i no m'agrada la paraula sanació, prefereixo dir equilibri.\nPerò tinc entès que de les seves sessions surt la gent molt millor de com ha entrat.\nLes persones tenen una capacitat per tornar a l'equilibri molt més gran del que imaginen. Molta gent pensa: "No puc fer-ho". Es tracta d'enseyar-li que sí que pot. La persona s'equilibra amb més facilitat.\nPerquè ens entenguem: què farà a Girona?\nPrimer, una explicació científica de per què tenim el poder de l'autosanació. Després agafaré uns transmissió d'energia a deu persones, i seguidament comprovaré els resultats. Aleshores si tornen a l'equilibri són ells i elles, no jo, tan sols dono una ajuda.\nNo és que vostè faci miracles com la verge de Lourdes, no?\nLa transmissió d'energia amb fins terapèutics està reconeguda per l'OMS. A Suïssa, per exemple, en el sistema públic sanitari la gent pot triar medicina convencional o teràpies naturals. Vostè pateix ara algun dolor?\nM'agrada que em faci aquesta pregunta. Fa dies que la lumbàlgia no em deixa viure. Una contractura muscular, em penso.\nDoncs la contractura muscular és en realitat un desordre biomagnètic i neix a la ment de la persona.\nD'on estic malament és del cap? És això?\nHe, he, no en aquest sentit, home. Tot el que ens afecta a la vida té influència en la nostra salut. La tensió mental pot passar a qualsevol part del cos, perquè el cervell és l'ordinador central. Si pot, vingui demà i tindrà més respostes.\nMiri que per coses com les que fa vostè beatificaven gent...\nHe, he. De petit no m'agradava el meu nom, però després m'he assabentat que Benito significa "beneït per Déu".\nSón incurables totes les malalties que ens diuen que són incurables?\nEs diu que utilitzem un 10% de la nostra intel·ligència. També es deia abans que la terra era plana, i tothom hi estava d'acord. La humanitat sempre ha anat evolucionant, i el que avui es considera incurable, demà es podrà curar. El que avui està desequilibrat, demà es pot equilibrar.\nEstà molt lluny aquest demà?\nEstan tan lluny com ho està el coneixement autèntic de la nostra ment.\nRealment es pot arribar a veure l'aura d'una persona?\nHi ha sistemes, per exemple la càmera Kirlian, que permet veure-la. Jo no la utilitzo, però altres terapeutes sí, i observant l'aura poden intuir si hi ha algun desequilibri.\nPer tant, tot està relacionat i tot té l'origen al cervell?\nLes cèl·lules responen a missatges mentals, siguin reals o irreals. O sigui, es pot donar el cas que el desequilibri que li provoca algun mal a la salut sigui causat per un somni.


La Llei de finançament de Consells és la culminació de l'estratègia recentralitzadora del Govern Bauzá\nmarç 17 La Llei de finançament de Consells és la culminació de l'estratègia recentralitzadora del Govern Bauzá\nVicenç Thomàs: "Hem presentat una esmena per demanar la retirada immediata de la taxa nàutica del PP. No cal esperar un any."\nEl PSIB-PSOE ha denunciat avui la "nul•la voluntat" del president Bauzá d'arribar a cap tipus de consens o acord sobre el futur del finançament dels Consells Insulars. "Durant dos anys, no hem tingut cap tipus d'informació; varem conèixer l'avantprojecte pels mitjans de comunicació i en les darreres setmanes, ha hagut una voluntat clara del president Bauza de no cercar cap tipus d'acords", ha denunciat el diputat socialista Marc Pons.\nEl PSIB-PSOE ha lamentat la manca absoluta de disponibilitat del PP per arribar a un model de finançament de Consells estable. "Aquesta llei consolida les retallades de finançament als consells insulars i culmina l'estratègia recentralitzadora del Govern Bauzá", ha apuntat Pons, en roda de premsa.\nEn aquests tres anys de legislatura, els Consells han patit una forta retallada en el finançament que reben per convenis –com en carreteres, serveis socials o promoció turístic-, en les bestretes i per la no actualització del IPC del finançament. En total, el Govern els ha llevat 71 milions d'euros, i ara diu que, amb la nova llei, els puja 35 milions. "En realitat, el Govern Bauzá ha llevat als consells 36 milions d'euros", ha apuntat Pons.\nEl diputat socialista demanarà demà al Govern sobre l'estratègia recentralitzadora del PP, que a Balears aplica la mateixa filosofia que a Madrid, on Montoro vol laminar la capacitat financera de les comunitats autònomes, en contra de les idees del propi conseller Marí, que defensa més autonomia financera i major corresponsabilitat fiscal.\n"Bauzá fa grans declaracions, però després, quan es veu davant els fets concrets, no planta cara a Madrid", ha dit Pons, recordant que Balears no havia rebut mai tan poca inversió per part dels Pressuposts Generals de l'Estat, ha perdut les inversions estatutàries i ni tan sols sabem el què volen fer amb el nou Règim Especial de Balears, que ha d'estar acabat enguany. Les intencions de Montoro "són una passa més de Rajoy cap ala recentralització i un silenci més de Bauzá per permetre-ho".\nEn el plenari de demà es plantejarà també una altra qüestió que posarà blanc sobre negre la voluntat –o no- del PP de plantar cara a Madrid, amb la PNL del PP sobre la taxa de navegació marítima. "El PSOE ja va advertir al PP sobre els impactes negatius d'aquesta taxa, abans que s'aprovés al Congrés dels Diputats, però el PP la va aprovar. La setmana passada, el PP va rebutjar una iniciativa socialista al Parlament en contra de la taxa. I ara presenten una PNL molt general que simplement constata el rebuig a aquesta taxa", ha recordat el portaveu parlamentari adjunt, Vicenç Thomàs.\nSegons el redactat del PP, es rebuja la taxa sense especificar, i per això el PSIB-PSOE ha presentat una esmena per demanar la seva "retirada imminent". Aquesta taxa, creada a través d'un Real decret llei no té res a veure amb el pressupost general de l'estat i per tant es pot retirar en qualsevol moment, ha explicat Thomàs. "No cal esperar un any". El PSIB-PSOE decidirà el seu posicionament de vot després de veure si el PP accepta l'esmena o no.\nEn el plenari, els socialistes demanaran també al Govern sobre educació, després de que cada vegada estigui més clar que aquesta "és una legislatura perduda" en matèria educativa. Les dades d'absentisme escolar fetes públiques avui i els informes de l'aplicació del TIL en el primer trimestre, entre d'altres, demostren que l'educació està patint les mesures i retalls del PP.\nFinalment, el PSIB-PSOE tornarà a plantejar en el plenari la necessitat de retirar l'avantprojecte de llei de Gallardón sobre l'avortament. "La salut és un dret i la salut sexual i reproductiva també. Els serveis públics tenen el deure de garantir-lo", ha explicat Thomàs. En la seva Moció, el portaveu adjunt demanarà la retirada del projecte de llei de Gallardón i la necessitat de reforçar diversos aspectes de la Llei 2/2010 actualment en vigor, com són l'educació sexual, el finançament dels anticonceptius i donar garanties per poder decidir la maternitat de forma lliure.\nTambé en matèria sanitària, el PSIB-PSOE demanarà al conseller Sansaloni si ha signat d'amagat un nou modificat del contracte de Can Misses.


VIII Trobada d'Escoles de Dansa 2009 - Portal de Xàtiva\nVIII Trobada d’Escoles de Dansa 2009\nEl Grup de Danses d’Ontinyent tÃ© els seus origens en l’escola d’adults FPA Sant Carles (curs 91/92). Ja en l’any 1997 es van formar com a grup sense deixar de banda el taller al que segueixen molt vinculats. Actualment el Grup de Danses participa en totes les dansades populars que es celebren a la nostra ciutat, en trobades d’escoles de dansa i actualment en la Festa de les Danses de la Vall d’Albaida, a mÃ©s en actes institucionals i actes de marcat carÃ cter social.\nEnguany esta trobada estÃ emmarcada dins de la programaciÃ³ d’actes de la X Fira GastronÃ²mica de la Vall d’Albaida i es realitzarÃ el dissabte dia 7 novembre.\nA les 17:30h., concentraciÃ³ en la Placeta de Sant Carles junt al CFPA dels grups i escoles participants.\nA les 18:00h., desfilada popular dels participants fins La Glorieta travessant els carrers de Maians, Gomis i plaÃ§a de la ConcepciÃ³ ambientats per la dolÃ§aina i tabal del Grup de PercussiÃ³ i DolÃ§aina El Regall.\nA les 19:00h., la mÃºsica tradicional pendrÃ ressÃ³ als Jardins de La Glorieta que donarÃ pas a la demostraciÃ³ de balls populars a cÃ rrec de tots els grups i escoles participants.\nPer la nit, i una vegada finalitzada la demostraciÃ³, sopar de germanor al salÃ³ d’actes del Centre Parroquial.\n1.- Escola de Dansa d’Atzeneta d’Albaida\n2.- Amics de les Muntanyes (Ibi)\n3.- Escola de Dansa El Convent (Cocentaiana)\n4.- Escola de Dansa El Romeral (Alcoi)\n5.- Escola de Dansa de l’EPA d’Albaida\n6.- Grup de Danses de Moixent\n7.- Grup de Danses «El RevÃ²l» (L’Olleria)\n8.- Dansadors del Casal Jaume I de la Vall d’Albaida (Ontinyent)\n9.- Grup Popular de Dansa Quatretonda\n10.- Escola de Danses «La Dulzura» (Ibi)\n11.- Escola de Danses «Les Comarques»\n12.- Escola de Danses de Canals\n13.- Escola de Danses «AlmogÃ vers» (Sueca)\n14.- CFPA Sant Carles (Ontinyent)\nInformaciÃ³ elÂ·laborada per:\nFax : 962916303\nPublicado el noviembre 6, 2009 Autor Portal de XàtivaCategorías Eventos, Ontinyent, XàtivaEtiquetas dansa, escoles, la glorieta, Ontinyent, trobada\nAnterior Entrada anterior: Ontinyent: La empresa concesionaria del bus urbano adapta un nuevo vehÃculo para los discapacitados\nSiguiente Entrada siguiente: Jornada informativa sobre ‘Estructuras holding: una opciÃ³n para la gestiÃ³n y profesionalizaciÃ³n de la empresa familiar’ esta tarde en XÃ tiva


Esteve Sala: 'Els pecats d'Amets és una reflexió sobre el nostre caràcter' - Empordà\nEsteve Sala: 'Els pecats d'Amets és una reflexió sobre el nostre caràcter'\nL'escriptor rosinc parla de la seva primera novel·la a punt de presentar el poemari 'Quinze de quaranta'\n18·04·17 | 11:46\nPortada d'Els pecats d'Amets d'Esteve Sala NEOPÀTRIA\nEls lectors coneixen a l'escriptor rosinc Esteve Sala (Roses, 1961) pels contes i la poesia. Té dues obres poètiques editades i aquesta setmana presenta una tercera. Ara s´estrena en el camp de la narrativa amb una novel·la fantàstica, 'Els pecats d´Amets', que li va merèixer ser finalista al primer premi Ciutat de Carlet. En aquesta entrevista, on parla apassionadament de la història que al llarg de vint anys ha anat fent créixer, també avança la presentació, aquest divendres a les 19.30 hores al Teatre de Roses, del seu nou poemari, 'Quinze de quaranta'.\nQuè és 'Els pecats d´Amet's: una novel·la, un recull de contes...?\nJo en dic una novel·la feta de contes. Tots els contes es lliguen, s´entrellacen.\nQuè significa Amets?\nAmets és continent en euskera. A Amets, hi ha dues illes i catorze països, regnes, comtats diferents i tots tenen noms en euskera: Ausardia, Liburu (regne del llibre), Onura (dels diners)... Tots són noms simbòlics d´allò que els passarà als personatges. Només hi ha quatre noms que no són en euskera, els dels vells que s´expliquen les històries en un asil de vells ubicat a Onura.\nEls vells expliquen aquests contes perquè a Onura ja s´ha perdut la literatura oral, i ells intenten recuperar-la. Malgrat tot, això està mal vist i prohibit. En el fons, aquest llibre és una al·legoria que parla de la dictadura i dels temps que corren. Una dictadura contra la fantasia dels contes, de la literatura oral. Durant moltes generacions, s´han explicat contes, però només contes de la por i del martiri que han patit a la terra de Mendi.\nTot succeeix en un mateix espai temporal?\nTota la història passa al llarg de cent anys, però també vaig enrere per explicar altres coses.\nQuè decideixen els vells?\nFer una novel·la que s´anirà allargant a mesura que van intervenint. Cada vell té una particularitat. Tot està pensat.\nHi ha molts elements de la literatura fantàstica. Li interessa el gènere?\nNo em desagrada, però és senzillament fer el joc. Sota un llençol de literatura fantàstica, fer un camí de la destrucció cap a la victòria. I seran els nens que segueixen la tradició dels contes que els empeny a anar a lluitar contra els poders de Batarkasun, que té un medalló amb quatre pedres precioses que contenen poders. Sota l´aparença de literatura fantàstica i del component d´aventura, hi ha una reflexió constant sobre el nostre caràcter, per això s´anomena els pecats d´Amets: l´avarícia, la rancúnia, la gelosia...\nVa presentar l´original a concurs.\nPrimer el vaig presentar a un concurs per a joves de 15 a 17 anys, però no va guanyar. Aleshores vaig veure aquest premi de Carlet, convocat per l´Ajuntament i l´editorial Neopàtria, i va quedar finalista i es van decidir a publicar-lo. El llibre està fet amb molt bon gust.\nCoincideix ara amb l´edició de 'Quinze de quaranta'.\nVa ser acabar les galerades d´un i posar-me amb aquestes. Inclou els quinze poemes que han guanyat algun premi, però també tots els que he anat presentant. I cada poema inclou una dedicatòria, totes elles lligades a un motiu. La presentació me la farà Eusebi Ayensa aquest divendres a 2/4 de 8 del vespre al Teatre de Roses. Ell m´ha escrit un pròleg preciós.\nQuin gènere li interessa més?\nTot el que he fet és diferent. Tinc un llibre de poesia d´amor i desamor; un altre de circumstàncies dedicat a amics, i ara aquest de literatura fantàstica. Ara treballo en un llibre de poemes satírics i també tinc una obra de teatre que vull refer. Són coses que tinc. També m´agradaria publicar un recull de contes amb els premiats. Enviar a concursos fa que m´obligui a escriure. M´ho passo molt bé. És una teràpia.\n1 Veu reduït el tamany del seu penis en gairebé 4 centímetres a conseqüència de la covid\n2 Necrològiques i defuncions del 19 de gener de 2022 a l'Alt Empordà\n3 Ecologistes alerten que una desena de línies d'alta tensió trinxaran 1.300 km de territori rural\n4 El pare del detingut a Romania pel crim de Cabanelles admet que va participar en la baralla i exculpa el fill\n5 Figueres vol potenciar el comerç a través de la participació publicoprivada\nLa pandèmia frena el despoblament a alguns municipis\nEl vol adaptat al Túnel del Vent d'Empuriabrava per a persones amb mobilitat reduïda\n'El cant de la Sibil·la'\nProtesta de l'Escola Anicet de Pagès davant l'Ajuntament de Figueres en defensa de la seva conserge


Ondas Do Mar Beach Resort Goa Índia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nHoliday Street, Gauravvaddo, Calangute, Calangute, Goa, Índia, 403516 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Ondas Do Mar Beach Resort?\nMés informació sobre Ondas Do Mar Beach Resort\nRenovat l'any 2013, el Ondas Do Mar Beach Resort garanteix els seus hostes una estada plaentera a Goa tant per negocis com per oci. Situat només a 15.0 Km del centre de la ciutat, els viatgers estan en un lloc boníssim per a gaudir de les atraccions i activitat de la ciutat. Els visitants d'aquest hotel, poden gaudir d'anar a les atraccions més importants de la ciutat: Centre de Buceig Goa Aquatics, Centre Comercial Calangute, Platja Candolim.\nA Ondas Do Mar Beach Resort, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, escriptori, balcó/terrassa, ventilador, aparell de televisió a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Ondas Do Mar Beach Resort no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (63)Parelles (34)Viatgers en solitari (3)Famílies amb infants petits (14)Famílies amb infants grans (3)Grups (9)


L'Institut Valencià de Cultura col·labora en The Open Stage Valencia Festival | Valencia Extra\nL'Institut Valencià de Cultura col·labora en The Open Stage Valencia Festival\nL’Institut Valencià de Cultura col·labora en la celebració de The Open Stage Valencia Festival, que tindrà lloc el dia 1 d’octubre a la Fábrica de Hielo. Amb el suport de la Subdirecció de Música i la Subdirecció de l’IVAC de l’Institut Valencià de Cultura, la primera edició de The Open Stage Valencia Festival comptarà amb les actuacions en directe de sis grups musicals valencians i dos d’europeus procedents de Berlín.\nThe Open Stage Valencia és un projecte cultural de promoció internacional de la música i de l’audiovisual valencià, sorgit per a produir vídeo-clips rodats a València de grups musicals locals, que després es difonen a través d’Internet. Es tracta d’una iniciativa que funciona conjuntament amb The Open Stage Berlín, que ja compta amb més de cent vídeos produïts a Alemanya.\nLa primera edició del festival d’aquest projecte pretén donar a conéixer sis dels grups valencians que han participat en els més de trenta vídeos que ja s’han rodat a València. També s’ha invitat a participar dos dels grups presents en el projecte berlinés. En els pròxims mesos, se celebrarà The Open Stage Roma i The Open Stage Bogotà, a fi d’anar internacionalitzant encara més el projecte, que continuarà comptant amb la participació valenciana.\nThe Open Stage Valencia Festival compta amb el suport de l’Institut Valencià de Cultura dins del Pla d’Internacionalització de les Indústries Culturals i Creatives, que forma part del Pla Estratègic Cultural Fes Cultura.


Les novetats d'Agile TV per aquest 2022 - Parlem\nEl servei de televisió Agile TV ens prepara per a l’arribada de nous canals des del mes de gener, així que qualsevol client que disposi del servei pot començar a gaudir-los a partir d’ara de forma totalment gratuïta, sense necessitat de fer res. Concretament, arriben tres nous canals, BOM Cine, Escapa TV i Cosmo. En definitiva, tres noves emissions amb contingut interessant que ja estan disponibles i que se sumen al llarg catàleg de canals que ofereix Agile TV.\nUn dels canals nous és BOM CINE, la programació del qual ocuparà un lloc destacat dins del catàleg reservat als canals de cinema. En aquest sentit, ampliarà considerablement l’oferta de continguts cinematogràfics que ja emet Agile TV, aportant més de 80 pel·lícules setmanals a la graella de la plataforma.\nBOM CINE és actualment un dels canals referents en l’emissió de continguts cinematogràfics. La seva cartellera ofereix grans pel·lícules de tots els gèneres i èpoques amb els actors i actrius més reconeguts de la gran pantalla. Una aposta per la qualitat i la varietat capaç de satisfer a públics de tots els gustos i edats.\nEl canal Cosmo ofereix una àmplia varietat de sèries, programes d’actualitat i cinema; des de les noves sèries ‘Perni i The Wall‘, que es podrà veure en el canal pròximament; a ‘Crim en el paradís’, ‘The Mallorca Files’, ‘Agatha Raisin’, ‘Sanditon’, ‘Catalina la Gran’,… o un altre tipus de continguts com ‘The Dog House’, ‘Hell’s Kitchen’ (USA), ‘The Graham Norton Show’, ‘El nostre propi castell’, o ‘El cap sóc jo’, entre d’altres…\nLa cadena està dirigida al públic femení i els continguts predominants del canal són sèries i cinema americà i programes de moda i tendències.\nEl tercer canal que arriba a Agile TV és Escapa TV, el qual té com a objectiu també suplir l’absència de Viajar. Des del passat 1 de gener, els canals de Fox Life i Viajar han desaparegut de les televisions de pagament dels operadors espanyols. Tots dos canals, propietat de Disney, ja no operen a Espanya. Això és el que ha passat amb els seus continguts, i hi ha operadors que ja ho estan substituint per altres canals. En aquest cas, doncs, Escapa TV ocuparà el lloc dins la programació d’Agile TV emetent programaes relacionat amb els continguts que oferia Viajar.\nSi ets un apassionat dels viatges, Escapa TV serà el teu canal preferit, o almenys un dels quals més vagis a veure perquè precisament el seu contingut gira entorn a aquesta temàtica: viatges i turisme.\nL’Agile TV és una alternativa a la televisió tradicional que ofereix molta més llibertat a l’usuari a l’hora de triar els continguts que vol veure. Funciona a través d’un descodificador (TV BOX 4K) que es connecta al teu televisor i que, a més, et permet accedir als canals clàssics de la TDT. Una altra de les grans virtuts que té l’Agile TV és que et permet accedir a múltiples plataformes de continguts per poder veure pel·lícules, sèries, programes i esdeveniments esportius.\nSi encara no tens la teva Agile TV, ara per tan sols 6 €/mes podràs gaudir dels avantatges d’una televisió personalitzada i sense una programació tancada. Més informació


Madrid es nega a renegociar traspassos\nEL DEBAT DE L'AUTOGOVERN\nOrtega pretenia obrir la porta a revisar el desplegament parcial de l'Estatut aconseguit pel tripartit\nJoana Ortega va sortir de la reunió amb Manuel Chaves amb el compromís d'un calendari de prioritats de transferències abans que acabi abril. De concrecions, una: els traspassos fets no es revisen.\nMIQUEL CODOLAR Madrid. Actualitzada el 11/03/2011 00:00\n260x366 Una reunió molt llarga però amb pocs acords La reunió entre la vicepresidenta del Govern, Joana Ortega, d'Unió, i el vicepresident tercer del govern espanyol, Manuel Chaves, del PSOE, va ser la segona sobre traspassos des que Artur Mas presideix el Govern. La primera va ser en la cimera que el mateix Mas i Rodríguez Zapatero van fer a la Moncloa el 7 de febrer. La prioritat era aleshores econòmica. / ROGER PI / ACN Una reunió molt llarga però amb pocs acords La reunió entre la vicepresidenta del Govern, Joana Ortega, d'Unió, i el vicepresident tercer del govern espanyol, Manuel Chaves, del PSOE, va ser la segona sobre traspassos des que Artur Mas presideix el Govern. La primera va ser en la cimera que el mateix Mas i Rodríguez Zapatero van fer a la Moncloa el 7 de febrer. La prioritat era aleshores econòmica. / ROGER PI / ACN\nRenegociar sis traspassos "incomplets" amb Madrid era un dels compromisos assumits pel president Artur Mas en la campanya del 28-N. La resposta ha arribat a les primeres de canvi. "No és possible", va etzibar ahir el vicepresident tercer, Manuel Chaves, després de reunir-se amb la vicepresidenta Joana Ortega durant una hora i mitja. "Se n'han fet centenars, si no milers", i reobrir-los, com pretén l'executiu de CiU, donaria peu a una situació "difícil, caòtica i no emparada per la llei", va reblar. I va assegurar que la vicepresidenta ho havia entès "perfectament".\nEl govern espanyol tem que remoure transferències acordades amb el tripartit derivi en una allau de peticions, sobretot de les autonomies governades pel PP, que després de les properes eleccions del 22 de maig podrien ser moltes més, segons les enquestes. A més, seria un cop dur per als antics socis del tripartit i en especial per al PSC, tal com va reconèixer Chaves, que va dir que cal "respectar la legitimitat dels governs que han firmat". Les transferències que Mas volia revisar per considerar-les mal pactades són Rodalies i Regionals, immigració, beneficis fiscals d'associacions, gestió del litoral, inspecció de telecomunicacions i l'Hospital Clínic de Barcelona.\nPer tot plegat, Ortega va marxar insatisfeta. Va dir que no havia trobat Chaves "tan receptiu" com esperava en alguns aspectes i es va resistir a generar "cap expectativa excessivament positiva" fins que els acords no siguin "al sac i ben lligats". Va insistir també que el Govern no vol transferències sense els diners per afrontar-les.\nUna de les prioritats de la reunió era el calendari de desplegament de l'Estatut. En aquest sentit s'activaran les comissions bilaterals en el que queda de març i a l'abril per establir les prioritats dels traspassos i un calendari per portar-les a terme. Després es constituiran les ponències tècniques per començar a discutir i negociar noves transferències. Pel que fa al moment de fer-les efectives, Chaves va manifestar que "pot ser el 2011, però es pot allargar més". En aquest sentit, va assegurar que n'hi ha que estan "madures", com ara les beques, que l'administració ordinària (i prioritària) sigui la catalana i el traspàs dels aeroports de Girona, Reus i Sabadell.\nLa vicepresidenta va fer notar a Chaves el "malestar" del Govern perquè decisions preses per pal·liar l'encariment del petroli afectin negativament les minvades finances catalanes, una pràctica que és habitual. El vicepresident es va comprometre que "a partir d'ara" abans de fer una proposta que representi més despeses en competències catalanes ho consultaran. Però no és del tot nou. El 2008 el govern espanyol, aleshores per boca de María Teresa Fernández de la Vega, ja es va comprometre a fer un informe de l'impacte autonòmic de les seves lleis. Chaves, però, va aclarir que les mesures eren "propostes" a les autonomies i no "imposicions".\nOrtega ho va aprofitar per posar sobre la taula altres assumptes com ara l'encariment de les taxes de l'aeroport de Girona. El vicepresident es va comprometre que Foment "les flexibilitzi per solucionar el conflicte amb Ryanair". També es va abordar el finançament dels ajuntaments, que dimecres mateix va denunciar la Diputació de Barcelona. Chaves ho va ajornar sense data i amb una revolada: "Seria una irresponsabilitat i posaria en perill els objectius", va etzibar. I del pacte fiscal? Ortega va dir que "fins després de març del 2012 no cal posar-lo sobre la taula". Això sí, va admetre que Chaves va rebre ahir la proposta amb "un somriure als llavis".


L'Alternativa TV - eldiario.es\n24-M, comença un nou cicle polític?\nLes municipals representen l'obertura d'un nou cicle? En parlem amb el professor Juan Rodríguez i en una taula de debat amb Arturo Puente, de CatalunyaPlural, Gerardo Pisarello (Barcelona en Comú), Anna Gabriel Sabaté (CUP) i Paco Sierra (Ciutadans)\nQuines polítiques d'habitatge s'han de demanar als partits polítics?\nDebat amb la PAH, l'Observatori DESC, la Fundació Hàbitat 3 i 500x20 sobre la resposta política al dret a l'habitatge\nL'Alternativa aborda l'evolució dels moviments veïnals a Barcelona amb la participació del periodista Marc Andreu i una taula de debat amb Jordi Giró, Custòdia Moreno, Jordi Molina i Thais Bonilla\n3+2: La universitat en venda?\nDebat sobre la universitat i el nou model del 3+2 amb Josep Ferrer, exrector de la UPC i impulsor del IV Congrés Universitari de Catalunya, Isabel Benítez, exportaveu del Comitè de Vaga contra Bolonya, Sílvia Carrasco, vicerectora d’estudiants de la UAB, i João França, periodista d’El Diari de l’Educació\nLa Llamborda #14\nLa Llamborda #13\n"Catalunya on vas?"\nPrograma especial de La Llamborda amb Teresa Forcades (Procés Constituent), Pere Rusiñol (Alternativas Económicas), Nuni Comerma (Crida Constituent), Celestino Sánchez (Iaioflautes), Maria Rovira (CUP-Capgirem Barcelona) i Albano Dante (Cafè amb Llet)\nRepresentants polítics i activistes comparteixen plató a L'Alternativa amb diverses persones afectades per les retallades en sanitat per presentar la Marea Blanca de Catalunya\nCatalunya-Espanya, Hi ha una sortida amistosa?\nAl segon de programa de L'Alternativa Andreu Mayayo, Muriel Casals, Josep Maria Tresserras i Carme Valls parlen sobre el passat, el present i el futur de la relació entre Catalunya i Espanya\nTuits de @LAlternativaTV\n"Després de Syriza, què?"\nDebat sobre el panorama polític després de la victòria de Syriza amb Andreu Missé, director de Alternativas Económicas, Joan Herrera, coordinador nacional d’ICV, David Fernàndez, diputat de la CUP al Parlament, Sofia Tipaldou, politòloga grega, Pablo Cotarelo, de l'ODG


Andreu Farràs: Seqüeles ideològiques del coronavirus – Federalistes d’Esquerres\nAndreu Farràs: Seqüeles ideològiques del coronavirus\n“Alguns pensadors confien que després d’aquesta global crisi sanitària, social i econòmica, la mentalitat dels éssers humans canviarà de manera ineludible. Optimisme encomiable. També el capitalisme havia de refundar-se després del desastre del 2008. Em conformaria amb que, quan passi aquesta pesta postmoderna, els dirigents polítics que no han estat a l’altura de les circumstàncies i només els ha motivat l’interès a curt termini d’esgarrapar vots i erosionar l’adversari siguin escombrats de la faç de la democràcia.\nI, per descomptat, que la confiança en la democràcia no sigui qüestionada per aquells que puguin veure en l’autoritarisme del règim de ferro xinès la solució més eficaç per acabar amb les plagues bíbliques en comprovar que la dictadura asiàtica ha aconseguit mitigar el Covid-19. Al menys és el que assegura la premsa censurada de Pequín.\nCal recordar i lamentar als milers de víctimes mortals que ha causat i causa el coronavirus, així com el terratrèmol generat en l’economia mundial. Però les seqüeles ideològiques poden ser tremendament nocives per a la humanitat.”\nSeqüeles ideològiques del coronavirus (Catalunya Plural, 16 de març de 2020)\nPreviousPrevious post:Siscu Baiges: La generació del coronavirusNextNext post:Bea Silva: Llaços violeta i pressupostos


Cooperativa Cinematogràfica! - La Nostra Escola Comarcal\nJa ho tenim quasi tot a punt per al gran dia! L’estrena dels curtmetratges que hem realitzat la Cooperativa Cinematogràfica de cinquè i sisè a voltant dels Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS) es farà a la gran Festa de la Primavera que fem a La Nostra Escola Comarcal. Ara us comentarem un poc com ho anem a desenvolupar.\nAvui l’àrea de Staff de la Cooperativa ens han dit el que va a passar a la Festa de la Primavera:\nA l’hora que arribem començarem a muntar: el cinema, la venda d’entrades, les cadires, la decoració… després gaudirem pels diferents tallers fins que arribe el nostre torn de treball, i a l’hora de dinar acabaran els torns.\nDesprés de dinar continuarem amb les diferents activitats de la festa fins l’hora d’anar-nos-en.


Presos polítics: a treballar si, però confinar-se a casa no\nJordi Turull, Josep Rull i Jordi Cuixart tornen a sortir de la presó dels Lledoners per anar a treballar. Tot i així, segueix l'impediment que els presos polítics puguin passar el confinament a casa.\ndimecres 15 d’abril de 2020| edició del dia\nJordi Turull, Josep Rull i Jordi Cuixart torrnen a sortir de la presó dels Lledoners per anar a treballar.\nAquesta mesura és dóna degut a que el Govern de Pedro Sánchez ha decidit relaxar des d’aquest dilluns l’Estat d’alarma i obligar a que milers de treballadores i treballadors de sectors no essencials s’hagin de desplaçar novament per a anar als seus centres de treball.\nEn aquest sentit, els presos en tercer grau o que es vegin beneficiats per l’article 100.2, com és el cas dels líders sobiranistes presos, poden tornar als seus llocs de treball si així ho desitgen, com Turull, Rull i Cuixart.\nNo obstant això, com ja passava abans de la crisi, els presos polítics han de tornar a la presó dels Lledoners per a passar la nit.\nI és que la política de desescalada del confinament del Govern central, o més aviat la plena submissió a les pressions de la patronal i l’Ibex35, per la qual milers de persones estan posant-se novament en risc de contagi per a salvaguardar els beneficis dels empresaris i els grans lobbies es reflecteix també en el sistema penitenciari i d’una forma més crua, fins i tot.\nDurant les últimes setmanes en les que el confinament ha sigut gairebé total i només els sectors essencials s’han vist amb la necessitat de desplaçar-se als seus centres de treball, la pressió del Tribunal Suprem ha tingut clars efectes sobre les “Juntes de tractament” de les presons impedint que els presos polítics passessin el confinament a les seves cases.\nEn una institució com la penitenciària on normalalment hi ha un amuntegament important a les presons, i ni parlar en temps de pandèmia, el Govern de Sánchez ha deixat clar novament que l’escarn cap als líders sobiranistes presos no s’atura ni per la major crisi sanitari-econòmica des del passat segle XX.\nPerò a més, cal no oblidar que la repressió del 155 continua encara vigent, no només contra el bloc sobiranista, sinó també contra el conjunt del moviment independentista català.\nLa criminalització cap a l’esquerra independentista no es deté, fins i tot, en plena crisi del coronavirus, com ho demostra el manteniment de la presó provisional dels joves Charaf, Ibrahim o Dani a Madrid, detinguts durant les protestes de la tardor catalana, o les centenars de causes obertes contra militants i activistes com és el cas dels membres dels CDR del 23S o Tamara i Adrià Carrasco, aquest últim encara exiliat. Tot això, amb la finalitat d’eliminar d’arrel les aspiracions de democràtiques pel dret a decidir del poble català.\nCrisi coronavirus / #Covid-19 / #Coronavirus / Govern de coalició PSOE-UP / Repressió Catalunya / Presos polítics catalans / Món obrer Estat espanyol / Política Estat espanyol / Presos polítics / Societat\n3Prou sobrecàrrega laboral! Vaga indefinida a Correos\n5Lluitem contra la temporalitat i per l’internalització dels serveis públics


Una xerrada per aprendre a gestionar un espai de coworking des de zero - Ajuntament de Cardona\nUna xerrada per aprendre a gestionar un espai de coworking des de zero\nL’Agència de Desenvolupament Local de Solsona i Cardona organitza per aquest dimarts 27 de febrer la xerrada ‘Com obrir, gestionar i dinamitzar un espai de coworking des de 0’, que anirà a càrrec de Laia Benaiges, fundadora i gestora de l’Espai la Magrana i cofundadora de la consultoria per espais de coworking LECO.\nLa ponència s’adreça a gestors d’espais de coworking existents o de nova creació; a dinamitzadors econòmics —entitats públiques i privades— i a coworkers i potencials coworkers als qui els hi pugui interessar. L’acte és gratuït, però cal inscriure-s’hi prèviament abans del 26 de febrer enviant un correu electrònic a laura.ibanyez@adlsolcar.cat.\nLa xerrada es farà a la Sala del Centre Cardona Medieval (plaça de la Fira, s/n), de les onze del matí a dos quarts de dues del migdia. Obrirà l’acte Josep Tristany, regidor de Promoció Econòmica, Ocupació, Comerç i Turisme de l’Ajuntament de Cardona.\nLa xerrada informativa s’emmarca en el projecte Cowocat Rural. Des del Consorci LEADER de la Catalunya Central s’està impulsant el coworking en el territori a través d’aquest projecte, amb l’objectiu de fomentar i descobrir una nova manera de treballar i relacionar-se professionalment. (Més informació a: www.cowocatrural.cat).


A cau d'orella...: Vaga blogaire\nAra no sé si els dels comentaris també hem de fer vaga... :)\nBona nit i bona vaga, Joan!\n29 de setembre de 2010 a les 0:11\nDoncs...no sé si escriure res...\nBé, si, un petó... que els petons mai no haurien de fer vaga!\n29 de setembre de 2010 a les 0:19\nDoncs jo sóc un piquet, què fas publicant un post el dia de la vaga, sobretot si la secundes? Em sembla que això del banner aquest ho hauríeu d'haver pensat millor.\n29 de setembre de 2010 a les 0:35\nJo també faig baga i he penjat això keu fet p'rò la situasió que bibim no fa de bon beure que tingueu sites en espanyol. Nofadebonedukasió!\n29 de setembre de 2010 a les 4:28\nEi, per què?? El bloc no és una feina, és un plaer.\n29 de setembre de 2010 a les 8:37\nD'acord amb la Vida, i tant que si, un bloc no és pas feina, ja m'agradaria treballar de blogger a mi, no faria pas vaga :)\n(bé i tampoc la faig, però no he anat a treballar a canvi d'un dia de vacances.... els profes si que en fan i per tant la meva filla no va a l'insti avui, aisssss)\n29 de setembre de 2010 a les 11:39\nMón paradoxal faig vaga de post i vaga de feina ( fins i tot vaga de sou d'avui) però sóc un esquirol comentarista!\n29 de setembre de 2010 a les 13:38\nJo sempre acabe parant pel bloc perquè per mi és una necessitat fer-ho.\nM'alegre que hages tornat al món dels escrits. Espere que hages trobat allò que buscaves.\nCarme. Com diuen més avall altres comentaris, estar aquí és un plaer, no és un treball. És clar que es podia comentar i gràcies per fer-ho. Bona nit!;)\nFanal. Que no ens faltin mai els petons que, a més, no es gasten mai! Un altre ben fort per tu! ;)\nXexu. jejeje... Quin piquet més enrotllat! Aaquest post estava programat hores abans. Així que, tècnicament, no he incomplert res... ;P\nAnònim. Ostres, llegir-te és com fer una gimcana! ;P Benvingut/da.\nVida i Cris. Tenia tota la raó del món. Això és una feina, és un plaer. Només volia fer un acte de recolzament amb aquest dia, encara que jo també tinc les meves contradiccions...\nElvira. Un comentarista de blog mai és un esquirol... això també és un plaer. L'esquirol és aquell que, malgrat la vaga, decideix anar a treballar. Malauradament, i per primera vegada en molts anys, avui he estat un esquirol. Com dèia abans, jo també caic de vegades en les meves contradiccions...\nEffy. Benvinguda de nou! És un plaer tornar-te a veure per aquí. De moment m'he trobat a mi mateix, que no és poc, però encara em queden moltes coses per trobar. Salut! ;)\n30 de setembre de 2010 a les 0:50\nGràcies per adherir-t'hi! Sí, la gràcia era preparar-lo el dia abans pk sortís publicat el dia de la vaga. No és cap incoherència!


Els eixos comercials de proximitat refrenen els tancaments – Barcelona Comerç\nEls eixos comercials de proximitat refrenen els tancaments\nProp de del 93% dels comerços mantenen l'activitat malgrat la crisi provocada per la Covid19\nDilluns, 1 de febrer de 2021 | Autor/a foto: Edu Bayer (Ajuntament de Barcelona - ImatgesBarcelona-)\nEl 7,5% del comerç dels Eixos Comercials de Proximitat de Barcelona han tancat, definitivament des de l’inici de la pandèmia. La restauració, moda i l’estètica segueixen sent alguns dels sectors més perjudicats.\nDesprés de deu mesos de pandèmia i restriccions, l’activitat als eixos comercials de proximitat de Barcelona es manté i l’índex de tancaments segueix refrenant-se en comparació a altres àrees comercials de la ciutat. Actualment, un 7,52% dels comerços associats als eixos de proximitat de Barcelona Comerç han baixat definitivament la persiana, confirmant-se la restauració i els centres d’estètica, a més dels comerços de moda, com els sectors que més tancaments registren.\nLes dades s’extreu de la darrera enquesta realitzada per Barcelona Comerç als seus eixos comercials en la que també es constata que l’índex de tancaments és més gran entre comerços no associats que entre els que sí que ho estan. Destaquen casos com el de l’Eix Comercial de Sant Gervasi, on només 4 del prop de mig centenar de comerços que han tancat, eren socis de l’Eix. Això constata un cop més, la capacitat dels eixos per dinamitzar els seus territoris i enfortir el seu teixit comercial que en situacions com les actuals, està aguantant millor les adversitats, tant els efectes de les restriccions com els resultats, en general negatius, d’una campanya de Nadal i de rebaixes que no han servit per recuperar les vendes d’abans de l’inici de la pandèmia.\nPer territoris, eixos comercials com Fabra Centre, La Marina, Nou Barris, Clot, Sant Andreu o l’Eix Maragall, més allunyats del centre de la ciutat són alguns dels que registren menys tancaments de comerços i serveis. Pel que fa a l’obertura de nous negocis, al 75% dels eixos comercials de Barcelona Comerç enquestats han obert nous comerços.\nAfluència de clients i rebaixes\nLes darreres restriccions que obliguen al tancament del comerç no essencial durant el cap de setmana han provocat un desviament a l’alça en la caiguda de l’afluència de clients a tots els eixos comercials, destacant casos com l’Eix de Creu Coberta on en el darrer trimestre de l’any 2020, les visites de compradors s’havien incrementat fins a un 20% a conseqüència de la iniciativa “Obrim Carrers”, que prohibeix la circulació de vehicles pel carrer Creu Coberta els caps de setmana i que havia convertit aquesta via en un bulevard de compres per a vianants.\nSense comptabilitzar el desviament que provoca aquest tancament de comerços no essencials els caps de setmana, s’estima que l’afluència general de clients als eixos comercials enquestats des de l’inici de la pandèmia ha caigut un 20%, en el 48% dels casos. Per contra, el 33% dels eixos han registrat un creixement en el seu poder d’atracció de clients. Són territoris com Sarrià, Sant Andreu, Fabra Centre o Poble Sec-Paral·lel, que amb un comerç local molt arrelat al barri, el teletreball i els centres comercials als seus territoris o al voltants tancats, han vist augmentar l’afluència de compradors al voltant d’un 10% durant aquest temps.\nLes restriccions del cap de setmana i la contenció de la despesa dels compradors marquen clarament les vendes de les primeres dues setmanes de rebaixes. Del total dels eixos enquestats, el 86% ha patit una caiguda de vendes del 21%, de mitjana. A un 17% d’aquests eixos, la caiguda ha estat més significativa i és a prop del 65%, respecte a les rebaixes de gener de 2020. Aquests eixos corresponen a alguns dels que reben més visitants de fora de la ciutat, Eix Sagrada Família, Sant Antoni Comerç o Raval. A la resta d’eixos comercials, les vendes s’han mantingut o crescut lleugerament, com a Sant Andreu o Poble Nou on s’han incrementat un 7%.\n“Les restriccions dels caps de setmana en plenes rebaixes ha impedit que els comerços s’alliberin dels stocks acumulats durant tot l’any. En aquests pròxims mesos més immediats és difícil que les botigues tanquin, perquè qui malauradament es veig obligat a fer-ho, voldrà recuperar el màxim de liquiditat. El segon trimestre serà quan tindrem sobre la taula les conseqüències reals de les restriccions actuals“, apunta Salva Vendrell, president de Barcelona Comerç.\nEls establiments que han tancat han deixat buits uns locals que en general a la majoria dels eixos comercials, 62%, estan tornant a sortir al mercat com a locals comercials, en contra del que s’havia detectat durant el tercer trimestre de l’any on en alguns territoris aquests locals s’estaven reconvertint en habitatges. A la resta d’eixos, 38%, els propietaris dels locals, de moment, no els han tornat a posar per llogar.\nNous serveis per facilitar les compres al comerç de proximitat\nPer tal de facilitar les compres als seus clients i fer front a les restriccions d’aforament i horaris, de forma majoritària els comerços dels eixos comercials de Barcelona Comerç han incorporat nous serveis a la gestió dels seus negocis. La creació d’una botiga on-line, la participació en un marketplace, la venda per telèfon i les comandes per whatsapp, són les solucions més habituals i que més comerços han adoptat. En aquests moments, Barcelona Comerç està treballant en la creació d’un Marketplace a escala de ciutat que complementarà aquests nous serveis oferts per les botigues i els Eixos Comercials. El projecte que s’està desenvolupant en col·laboració amb l’Ajuntament de Barcelona, inclourà, a més, mercats municipals i els comerços dels eixos turístics de la ciutat.\nActualització restriccions i mesures covid-19 fins a 14 de març\nActualització !! Noves mesures covid-19 a partir de l’1 de març\nBarcelona Comerç i MicroBank subscriuen un conveni de col·laboració per reactivar l’autoocupació i l’activitat emprenedora\nEs prorroguen les restriccions fins al 28 de febrer\nNoves mesures contra la covid-19 a Catalunya, a partir d’aquest dilluns, 8 de febrer


La importància dels difusors i dels olis essencials - Farmàcia Mestre Climent\nHomeFarmàcia Mestre ClimentLa importància dels difusors i dels olis essencials\nLa importància dels difusors i dels olis essencials\nL’aromateràpia és una medicina complementària àmpliament practicada que utilitza olis essencials de plantes aromàtiques, flors, fulles, llavors, escorces i fruites per a ajudar a curar alguns símptomes de les malalties.\nCom funciona l’aromateràpia?\nL’aromateràpia actua sobre el nostre sentit de l’olfacte i mitjançant l’absorció al torrent sanguini. Aproximadament el 15% de l’aire que inhalem es dirigeix al sostre del nas, on els receptors olfactoris transporten les olors directament a una part del cervell anomenada sistema límbic.\nConcretament aquesta àrea està connectada amb l’instint, l’humor i l’emoció, i es creu que l’aromateràpia pot estimular l’alliberament de substàncies químiques que juguen un paper en l’alliberament d’emocions.\nAquesta ciència sembla tenir el seu efecte més beneficiós en malalties menors, problemes digestius, síndrome premenstrual, malalties relacionades amb l’estrès i alguns problemes de pell. Alguns olis essencials com l’oli de l’arbre de te s’utilitzen àmpliament per les seves propietats antisèptiques.\nÉs extremadament improbable que l’aromateràpia curi malalties més importants, per la qual cosa no recomanem que s’utilitzi en aquests casos en substitució de la medicina convencional. No obstant això, pot usar-se per a alleujar l’estrès psicològic experimentat per les persones que sofreixen d’una patologia greu.\nDifusor aromàtic, un imprescindible a casa teva\nÉs un senzill i petit dispositiu, al voltant d’una grandària d’uns 12-15 cm, que és capaç de vaporitzar mitjançant vibracions partícules d’olis essencials per a dispensar l’aroma que triïs per tota l’habitació. No tots els difusors aromàtics són iguals, ni tenen les mateixes característiques i formes.\nA més dels beneficis ja comentats sobre l’aromateràpia, aquesta també ens pot ajudar a combatre infeccions, ajudar-nos a relaxar-nos i dormir millor i millorar l’estat d’ànim. Alguns olis essencials amb propietats terapèutiques són:\nLlimona: ajuda a l’estimulació dels glòbuls blancs.\nEucaliptus: molt beneficiós per a la respiració.\nLavanda: és un poderós antisèptic.\nSi en vols descobrir més, no dubtis en apropar-te a la farmàcia. T’encantaran!\naromateràpiaFarmàcia Mestre Climentolis essencials


Núria Feliu, vermut en mà, durant l'entrevista amb el TOT Barcelona / Jordi Play\nMeritxell M. Pauné 24/02/2019 11:18 am\nCantant, actriu, rapsoda… però sobretot santsenca. Núria Feliu –la Feliu, pels veïns– és una institució al barri de Sants. Hi va néixer i no ha deixat de viure-hi. Té 77 anys però la seva agenda està tan atapeïda d’actes com quan en tenia 30, perquè no ha deixat pas els escenaris i segueix apadrinant tota activitat cultural, festa o entitat que la sol·liciti. L’estima dels veïns i amics, remarca, és tot el patrimoni que li queda. Amor… i una geganta, la que es va regalar a sí mateixa en complir 70 anys de vida i 50 de trajectòria artística. Parlem de la ciutat, del barri i de la faràndula al Kikiriki, un restaurant històric de la Gran Via que a més de milers de vermuts i àpats al seu currículum té el mèrit d’haver estat el segon d’Espanya en servir pollastres a l’ast als anys 60.\nNo sap què vol dir jubilar-se, vostè… Fa uns mesos va grabar un videoclip amb el cantautor Pau de Pons, al 2015 va obrir un Verkami de digitalitzar sis vinils i va publicar un llibre de memòries, el 2013 un disc-llibre de poesies patriòtiques… Quina una en porta de cap, ara?\nSóc pensionista, de jubilada res! Moguda que hi ha, moguda que hi sóc. La gent veu que estic en actiu i com que sempre he estat a disposició de les entitats, doncs em truquen. Tinc molta feina però he d’anar una mica en compte a la meva edat, no és com abans que anava amunt i avall com un pendó. Tot i així no he deixat de pujar als escenaris. I no només aquí Catalunya, també a les Balears i al País Valencià. Ara tinc entre mans una història entre El Ingenio i la meva geganta!\nDe jove només ‘anava a Barcelona’ a comprar partitures a la Casa Beethoven de la Rambla i a examinar-se a l’Escola de Música del carrer Bruc. Ara quan surt de Sants, on sol anar?\nProcuro anar poc a Barcelona. Tenim una ciutat preciosa i si fos turista m’encantaria. És la millor del món! Però com a barcelonina de diari, sovint me’n sento una miqueta exclosa. M’atabala molt la gentada. A més, quasi tot el que necessito ho tinc aquí. Visc al millor lloc de Barcelona! Entre la carretera de Sants i l’avinguda Madrid hi ha de tot.\nNúria Feliu de jove a la botiga de partitures Casa Beethoven / Arxiu Núria Feliu\nEn el que portem de segle XXI, Sants s’ha barcelonitzat molt: turistes, lloguers a mil euros, botigues internacionals…\nAh no, Sants és Sants i Barcelona és Barcelona! Sants és un poble. Aquí a la meva escala hi ha dos pisos amb habitacions turístiques. Com que entren i surten amb maletes i s’estan només un o dos dies, te’ls trobes sovint i has d’esperar l’ascensor més estona. Però no m’hi posaré pas perquè jo també he sigut i sóc turista.\nEs va criar a la plaça Osca, quan era un mercat. La seva mare fins i tot hi va treballar de verdulera abans del trasllat a Mercat Nou. Avui és un oasis de bars i terrasses. Hi va sovint?\nNo gaire. La gent que hi havia ja no hi viu, el pis on jo vaig néixer es va vendre… Ara és més per gent jove. Si que vaig algun cop a menjar al Terra d’Escudella. I a saludar a alguns veïns que conec, que estan farts del soroll. Si et lleves d’hora per anar a treballar, deu ser una mica dur. Quan jo era petita hi jugàvem a bales i no hi havia ni cotxes sinó carros, imagina’t!\nNúria Feliu: “Els decorats de les festes de Gràcia són més espectaculars que els de Sants, però són molt de cara enfora perquè els veïns toquen el dos”\nHa reivindicat molt la importància de les festes majors de barri durant la grisor del franquisme. De fet el seu pare presidia la comissió de festes de la plaça Osca.\nEl relleu és vital, perquè hi ha molta gent gran. Aquí mateix al carrer Rosés ens va caure de l’escala un dels veïns voluntaris. Sempre els hi insisteixo als joves: a l’hora de gaudir-ne i ballar tots esteu a punt, doncs home doneu un cop de mà, que és un cop l’any! Sort que han entrat moltes dones a les comissions de festes i ara la majoria tenen presidentes. Com a les colles castelleres, les dones són clau.\nTot i la solera de Sants, Gràcia té la festa major estrella de l’estiu barceloní. És un eclipsi injust?\nA Sants sempre hem enfocat les festes de forma diferent que a Gràcia. I ara ells van venint al nostre terreny! Aquí fem la festa per nosaltres, per baixar la taula al carrer i menjar-te la truita de patates i trobar-te amb els veïns. Si ve gent que vingui. I si no en ve tanta, doncs que no vinguin. Els decorats de les festes de Gràcia són més espectaculars que els de Sants, però són molt de cara enfora. Molts veïns toquen el dos perquè n’estan fins al gorro.\nL’encariment dels lloguers es nota més en barris populars amb edificis antics i pisos d’estudiants, com Sants. Vostè que conversa a diari amb tants veïns, en troba que marxen?\nEm trobo a més gent que vol venir a viure a Sants o que els seus nets s’hi han instal·lat fa poc, que no pas gent que en marxi. Als joves els hi encanta el barri, s’ajunten dos o tres estudiants i així poden pagar 900 o 1.000 euros per un pis. Naturalment això genera una pujada de preus que repercuteix en tothom. A la Bordeta reben més, perquè les cases són antigues i hi ha amos que prefereixen tirar-les a terra. També venen al barri molts immigrants i trobo que hem sabut incorporar-los bastant als balls populars, als castellers, als bastoners…\nNúria Feliu: “Em va costar més de 30 anys poder fer el pregó de Sants… Fins que no va governar Xavier Trias, res!”\nFa set anys es va auto-regalar una geganta, que de fet li ha portat alguns disgustos. La colla gegantera de Sants que la passejava va marxar de la coordinadora de Barcelona i ara no desfila a tantes cercaviles.\nEstic molt contenta amb la geganta, no hi ha nen o nena del barri que no s’hi hagi fet fotos. Ara no surt gaire perquè està al primer pis de les Cotxeres de Sants i és més complicat. Però tinc pendent parlar amb els portadors i si hi he de contribuir una mica més… No m’he fet una geganta per tenir-la guardadeta!\nVolia convèncer al tenor Josep Carreras perquè se’n fes un, també. Se n’ha sortit?\nDe moment no. Ho vaig parlar amb la Maria Antònia, la seva germana, amb qui som amigues de tota la vida. A veure si li comento un altre cop!\nHa fet el pregó de Sants però no el de la Mercè. És una assignatura pendent?\nNo. Jo el que volia era fer el de Sants. I em va costar més de 30 anys! Fins que no va governar Xavier Trias, res! El que vaig cobrar d’aquell pregó va anar a pagar la geganta.\nNúria Feliu, retratada aquesta setmana / Jordi Play\nTot i que no s’hi ha dedicat professionalment, la política no li ha estat aliena. Als anys 80 i 90 participava als mítings de CDC, Jordi Pujol li encarregava presentar actes culturals…\nTots els periodistes em pengeu la mateixa llufa! Cantava al míting d’inici de campanya i al final, sí. I què? Com si fos algun mal! En canvi hi ha 50 artistes que són socialistes, amb el paper galdós que està fent, i ningú els hi diu: “Apa que ets del PSC, eh?”. No els hi diran, no! Als anys 80 tots els dels Setze Jutges eren del PSC. Però havies de ser de Filosofia i Lletres i cantautora, eh… I no era el meu cas.\nCom s’hi va apropar?\nSi feies teatre en català, cantaves en corals i coses així, quasi tothom que et trobaves era convergent. I alguns, pocs, del PSUC. El catalanisme cultural era així. Per exemple, sóc padrina dels castellers perquè quan els van crear no tenien diners per comprar les camises. Em van demanar ajuda i com que hi havia eleccions, vaig buscar quin polític de Convergència venia aquí a Sants. Josep Maria Cullell feia un sopar i hi vam anar tots. El sastre li va explicar que ens calien unes 200.000 pessetes per la roba i al cap d’uns dies ens va trucar i ens va dir que sí. No sé qui va pagar ni com s’ho va fer, però els castellers van tenir camisa. Tota la colla eren psuqueros i socialistes, però qui va acabar pagant les camises? Doncs Convergència.\nNúria Feliu: “Si feies teatre en català, cantaves en corals i coses així [als anys 80], quasi tothom que et trobaves era convergent”\nFins on va arribar, el seu compromís amb CDC?\nNomés vaig militar un any o dos, perquè m’ho van demanar. M’ho van oferir tot: ser regidora, diputada… Hagués pogut anar al Parlament, com ha fet el Lluís Llach. I no vaig acceptar mai! Mai!! Quan es va presentar a l’alcaldia de Barcelona el 1995, Miquel Roca em va demanar que anés a dalt de la llista. I jo plorant i ell dient-me “siusplau”… Però no, jo volia anar a voltar pobles i cantar i no pas estar allà asseguda. De la Generalitat vaig rebre encàrrecs puntuals per apadrinar actes de cultura popular. També visitava associacions de dones del territori: hi anava a cantar o recitar i les animava a crear grups de dones.\nJustament li volia preguntar si era per aquesta ‘llufa’ que no la vam veure a gaires actes municipals durant el mandat de Xavier Trias. En canvi el ‘Leslie’ dels Sirex sí que va fitxar i s’ha vist després investigat.\nHo va fer molt bé com a relacions públiques, el ‘Leslie’. Però quants cantants i artistes hi havia posats pels socialistes a l’ajuntament? Ah, ningú se’n recorda!\nHa conegut a l’alcaldessa Ada Colau?\nNo hem tingut ocasió. Tot i així no hem tingut gran empatia, i mira que jo em faig amb tothom! Potser és per això de la llufa de convergent.\nLa seva geganta porta una estelada i és ben conegut que vostè és independentista.\nOn era l’1 d’Octubre?\nVaig anar dos cops al col·legi electoral, a l’escola Barrufet. Al matí a veure com estava la situació i a la tarda a votar. Van passar dos cops les furgonetes policials, però de llarg. Ens en vam lliurar bastant. No vaig anar a dormir al col·legi. De jove ja vaig dormir molt en tendes de campanya per demanar coses pel barri, com el propi Barrufet. Amb unes rates que passaven…\nNúria Feliu: “M’ho van oferir tot: ser regidora, diputada… Hagués pogut anar al Parlament, com ha fet el Lluís Llach. I no vaig acceptar mai! Mai!!”\nI ara com viu el procés i el judici?\nEstic molt tocada però també esperançada. Tinc claríssim que això no anirà enrere. I estic admirada de la feina que fa la gent… Vaig a tants sopars grocs! I a quasi tots posen sèpia amb pèsols, tu! Aquesta setmana veient declarar al Quim Forn, tan primet de cara… No podia aguantar-ho. Però quan baixo al carrer, em pinto els llavis i a tothom que em pregunta li dic: “Va nena! Canviem les estelades, que ja estan fetes pols! Posem un llaç groc!”. Hem d’animar-nos.\nL’Ajuntament de Barcelona ha fet i fa molts equilibris, amb el procés.\nHem tingut al capdavant a una persona que avui sí, demà no, ara poso el llaç, ara el trec… A l’alcaldessa se li nota molt, quan li convé alguna cosa.\nNo li agrada presumir-ne, però és pionera en independència femenina: ha escollit no viure en parella ni tenir fills. Una ‘NoMo’, que dirien avui els caçadors de tendències. No obstant, hi van tenir molt a veure les dificultats de conciliació.\nUi, i el que no se sap. Ja se sabrà tot quan em mori. Molta gent ignora si sóc soltera, casada o vídua, perquè mai he venut la meva vida personal ni he volgut ser un símbol d’això. La meva feina t’obligava a escollir. I ja em va costar molt que el pare entengués que feia teatre i tornava a la una de la nit. Ara és una mica més fàcil. Vaig tenir una relació de molts anys i quan es va acabar, doncs fins aquí hem arribat. I ara vull anar a dormir a casa meva, menjar quan vulgui i sobretot no donar explicacions. Tinc una solitud escollida i sóc molt feliç com visc. No tinc ni animals! No és que no m’agradin, però ja tinc plantes. Surto, parlo amb gent, pujo a escenaris… M’omple molt la meva feina. És tot el que tinc, perquè no tinc patrimoni econòmic. Em van cremar la casa i em van arruïnar. Ni és meu el pis on visc. El meu patrimoni és l’estima dels veïns i de la gent.


Un article d''Ok Diario' carrega contra Dames i Vells de Tarragona\nS'hi explica que Dames i Vells és «un espectacle pagat amb diners públics» que es va recuperar «en l'època Pujol»\ndimarts, 25 de setembre 2018 - 16:47h\nEl digital 'OKDiario', que dirigeix el periodista Eduardo Inda, ha publicat aquest dimarts, 25 de setembre, una notícia relativa a la interpretació d'enguany del Ball de Dames i Vells de Tarragona en motiu de Santa Tecla. Tal com vam explicar aquest cap de setmana a TarragonaDigital, un any més Dames i Vells van tornar a causar sensació —i moltes rialles— amb el seu espectacle basat en la crítica dura contra l'actualitat tarragonina, catalana i estatal; amb ironia, molt d'humor i escatologia com a ingredients bàsics, com és habitual en les seves interpretacions anuals.\nEl Ball de Dames i Vells de Tarragona, una «obra de teatre pagada amb diner públic i recuperada en època Pujol»\nPerò el digital 'OKDiario' ha destacat que, durant aquesta interpretació, es van sentir crits de «puta Guàrdia Civil», es van cremar «fotos del Rei» i es van fer «burles a la Policia Nacional i a Ciudadanos, als quals es va relacionar amb les tortures i el consum de drogues». Tot plegat, en aquest «espectacle de teatre pagat amb diner públic», tal com defineixen el Ball de Dames i Vells tot just començar el text. El Ball va ser recuperat el 1981, i 'OKDiario' remarca que això era «en l'època de Pujol» —no diu res, en canvi, sobre la primera referència escrita del Ball a Tarragona, el 1514.\nL'article considera que la representació d'aquest 2018 de Dames i Vells va dedicar «gran part dels seus 35 minuts a la mofa de l'Institut Armat» i destaca l'aparició d'un «actor vestit de Guàrdia Civil» —el 'Blasques', que apareix al Ball des de 1988. El digital afirma que, tot i ser concebut com «una crítica contra el poder», «curiosament mai [critiquen] els partits independentistes que manen a Catalunya des de fa quaranta anys». Només cal repassar les representacions del Ball de Dames i Vells —la d'enguany i les anteriors— per comprovar l'encert o no d'aquesta informació, que també explica com el públic aplaudia i reia mentre es cremava un retrat de Felip VI.\nLa mateixa notícia presenta comentaris de lectors que carreguen contra el Ball de Dames i Vells i aprofiten també per criticar l'independentisme català. Un cop publicat l'article, diversos tarragonins l'han compartit a la xarxa indignats per l'enfocament que es dona a aquesta representació satírica.\nSanta Tecla Seguici popular de Tarragona


Primers detalls sobre la 9a edició de l'Atlàntida Film Fest\n15 maig 2021 18:31\nS'ha presentat a Palma la 9a edició de l'Atlàntida Film Fest, el festival de Filmin i el major certamen de cinema online d'Europa. Per quart any consecutiu Palma serà la seu física del festival mentre manté el seu espai online a Filmin.\nA Palma, el Festival se celebrarà del primer de juliol al 7 de juliol mentre que a Filmin la programació es podrà veure des del primer de juliol fins a l'1 d'agost.\nL'Atlàntida Film Fest se centra novament en Europa com a eix vertebrador de la seva programació, una programació que anirà desvetllant-se en les properes setmanes.\nA la presentació, que va tenir lloc divendres passat al Museu Es Baluard, va intervenir el director del festival i cofundador de Filmin, Jaume Ripoll, qui va estar acompanyat per l'artista Nauzet Mayor, encarregat del disseny del cartell d'aquesta edició. Nauzet pren el relleu d'Ana Cabello, Albert Pinya i Miquel Barceló, responsables dels cartells d'edicions anteriors.\nA més de descobrir el cartell, Jaume Ripoll va avançar part de la programació que es podrà veure a Palma enguany.\nA Palma es podran veure els següents títols: ”Ciutat dels morts”, ”Els ulls no s’aturen de crèixer”, ”Letters to Paul Morrissey”, "Moonface, una dona en guerra”, ”Mamá”, ”Rambova”.\nLes estrenes a nivell estatal i internacionals seran: “Brecht”, “Acid", “Quiero el Sol”, ”Ojos negros”, ”Staff only”.


El préstec participatiu com a via de finançament per a les pimes - Ramells Ramoneda\nEl préstec participatiu com a via de finançament per a les pimes\nUna de les maneres de finançar una empresa potser menys coneguda és el préstec participatiu, a mig camí entre la injecció de capital per part d’un inversor privat, i del préstec que ofereixen les entitats bancàries.\nAquesta és una forma de finançament mitjançant el qual una entitat o un inversor presta diners a una empresa sobre la base d’un pla de negoci que considera atractiu. Els interessos de devolució estan condicionats a l’evolució de l’empresa, i es pot estipular que el préstec es converteixi en una participació en el capital social de l’empresa.\nEs tracta d’un instrument de finançament molt interessant, sobretot si vol emprendre i posar en funcionament la seva pròpia empresa. Les petites i mitjanes empreses (pimes) solen ensopegar en els seus inicis amb la dificultat d’accedir a finançament a llarg termini, sigui per fons propis o aliens. Aquesta forma de finançament sol tenir uns requisits d’accés bastant assequibles i el seu interès està lligat a la marxa de l’empresa. A més, el seu ampli període d’amortització i carència el fa una eina de finançament útil per a empreses en etapes primerenques.\nEl préstec participatiu és un instrument de finançament que es caracteritza per la participació de la prestadora en l’evolució del negoci de l’empresa finançada; l’establiment d’un interès variable referit a la xifra de negocis; el venciment a llarg termini; la negociació de períodes de carència extensos i, finalment, encara que no menys important, la seva comptabilització com a patrimoni net malgrat constituir un passiu.\nLes característiques dels préstecs participatius es recullen en l’article 20 del Reial decret llei 7/1996, de 7 de juny de mesures urgents de caràcter fiscal i de foment i liberalització de l’activitat econòmica. Són les següents:\n1- Es tracta d’un préstec a llarg termini amb interès variable. Els interessos es determinen en funció de l’evolució de l’activitat de l’empresa que rep el finançament, encara que també és possible acordar un interès fix, independentment de l’evolució del negoci.\nAixò concedeix un ampli marge de temps a l’empresa per poder tirar endavant el seu projecte sense veure’s asfixiada per les despeses de finançament. Solen tenir un ampli període de carència per retornar el principal.\n2. Es pot acordar una penalització en cas d’amortització anticipada, sempre que es realitzi una ampliació dels fons propis d’una quantia equivalent. Atès que el préstec participatiu pot considerar-se com a fons propis, la seva amortització causaria el minvament del patrimoni net. D’aquí l’obligació de compensar-ho amb una aportació de capital.\n3. Els préstecs participatius amb vista a la prelació de crèdits, se situaran després dels creditors comuns. És a dir, si el projecte no tira endavant i l’empresa hagués de declarar-se en concurs, el prestador cobraria després de la resta de creditors.\n4. Els préstecs participatius es consideraran patrimoni net a l’efecte de reducció de capital i liquidació de societats previstes en la legislació mercantil.\nOn puc demanar un préstec participatiu?\nEls préstecs participatius són préstecs sense garantia. És la viabilitat del projecte el que determina la seva concessió. Els préstecs participatius els concedeixen majoritàriament les entitats públiques destinades a donar suport a l’emprenedoria, però també és possible trobar entitats privades que ofereixen aquest tipus de préstecs.\nPréstec participatiu ENISA (Empresa Nacional de Innovación, S.A.)\nPréstecs participatius FEDER (Fons Europeu de Desenvolupament Regional)\nInstitucions provincials o regionals d’emprenedoria\nQuant a la seva quantia, varia en funció de l’entitat prestadora. Per exemple, a ENISA, aquestes quanties van des dels 25.000 € fins a 1.500.000 €.\nQuè és un préstec participatiu convertible?\nUn préstec participatiu convertible és una variant, per la qual després del venciment del préstec, en lloc de retornar el capital al prestador, aquest es converteix en accionista de l’empresa.\nAvantatges de l’instrument\nLa remuneració és deduïble fiscalment\nEvita la cessió de la propietat de l’empresa\nEvita la participació de tercers en la gestió\nEvita la possible entrada de socis hostils\nEl caràcter subordinat permet d’incrementar la capacitat d’endeutament\nAdequa el pagament d’interessos en funció de l’evolució de l’empresa\nTermini d’amortització i carència més elevats\nDesavantatges de l’instrument\nSi el negoci obté resultats positius, els interessos a pagar solen ser més elevats en comparació amb els préstecs convencionals.\nEl prestador adquireix una certa presència en la directiva de l’empresa, podent assistir a les juntes o consells d’administració.\nEs crea una reserva econòmica de caràcter anual amb part dels beneficis de l’empresa per afrontar els pagaments del préstec al seu venciment.\nCal realitzar i lliurar informes sobre els estats financers de l’empresa al responsable de la part prestadora a manera de garantia per a la recuperació.\nNo hi ha total llibertat per cancel·lar el préstec. Caldria realitzar una compensació d’igual quantia amb els fons propis de l’empresa.\nCostos d’administració associats.\nLa seva empresa pot evitar la dissolució amb un préstec participatiu?\nSi apuntem a la redacció “literal” de l’article 20.1 d) del RDL 7/1996 la seva consideració com a fons propis no deixa lloc a dubtes i, per tant, podríem entendre, que la concessió d’un préstec participatiu amb posterioritat a l’aparició d’una causa legal de dissolució hauria de solucionar aquesta situació i alliberar els administradors socials de la seva possible responsabilitat per deutes. No obstant això, la picardia que hi ha en aquests casos aconsella recomanar una aplicació dels préstecs participatius supeditada a dues exigències:\na) El coneixement dels tercers. Per a això, hauran de:\nSubscriure’s en document públic;\nInscriure’s en oficina o registre per dotar d’aponibilitat a la data del préstec\nConstar de manera detallada en la memòria dels comptes anuals de l’entitat prestatària\nb) La transferència efectiva de recursos a la societat.\nEn aquest sentit, queda exclosa la conversió de préstecs ordinaris preexistents en préstecs participatius com a mecanisme de remoció de la causa legal de dissolució.\nPer si això encara fos poc, i amb ànim de mantenir-lo al corrent de la repercussió fiscal d’aquesta mena de finançament, li recordem que en els préstecs participatius:\na) Els interessos pagats per l’empresa prestatària al prestador, quan formin part del mateix grup de societats, segons els criteris establerts en l’article 42 del Codi de Comerç, es consideren retribució dels fons propis i per tant despesa no deduïble (art. 15 LIS)\nb) Els interessos reportats per l’empresa prestadora:\nSi el seu percentatge de participació és de més del 5 % sobre el capital de l’empresa prestatària o de valor superior a 20 milions d’euros quedaran exempts per evitar la doble imposició (art. 21 LIS)\nEn el cas contrari, els interessos rebuts tributaran com a ingressos per cessió a tercers de capitals propis.\nUn altre aspecte fiscal a comentar, és que les possibles deterioracions de valor de crèdits amb parts vinculades, no seran fiscalment deduïbles en virtut de l’article 13.1.2n de la LIS. No oblidi tampoc que el descrit és aplicable per als préstecs participatius atorgats a partir del 20 de juny del 2014 (DAT 17 LIS).