“El que s’ofereix al carrer Blai ja no és honest: abans era un lloc amb ànima”\nL'Eli Rojas ha vist des de la cuina i la barra de la Lia d’en Vicius com el carrer Blai\n“El que s’ofereix al carrer Blai ja no és honest: abans era un lloc amb ànima” FRANCESC MELCION\nHa vist des de la cuina i la barra de la Lia d’en Vicius com el carrer Blai, la rambla del barri del Poble-sec de Barcelona, vivia una transformació vertiginosa. Quan va decidir obrir el local en una antiga bodega, ara fa just una dècada -quan feia dos anys que el carrer s’havia fet de vianants-, amb prou feines s’hi comptaven cinc bars i un parell de terrasses, i ara aquesta artèria és una autèntica successió de taules i cadires. Gairebé sense espai lliure i... amb una oferta marcada pels pintxos a un euro. L’Eli Rojas, però, defensa la feina feta per locals que, com el seu, fa anys que ofereixen un ambient i un tipus de menjar que han contribuït a situar el Poble-sec al mapa de l’oci barceloní. Blai és ara un dels imperdibles de les guies turístiques... I frega la saturació.\n45 bars o restaurants i 136 taules de terrassa... Què té a veure això amb el carrer Blai que vas conèixer?\nRes. No sembla el mateix lloc que em va seduir quan buscava local.\nPer què vas triar Blai?\nJo vivia a Gràcia i allà ja hi havia molt de tot. No coneixia gaire el Poble-sec i un dia vaig baixar-hi a passejar i em va semblar un barri molt xulo: amb verd, cases modernistes, espai... Vaig pensar que era un lloc amb història, que era un barri barri.\nI això és així encara?\nEncara és barri, però jo ho he vist canviar molt. I molt ràpid. No hi visc i parlo des del punt de vista d’algú que hi treballa i hi passa moltes hores: encara hi veig coses que són de barri que m’encanten, com la relació entre molts veïns -jo, per exemple, sovint guardo la compra de coneguts a la nevera mentre van a fer encàrrecs- i moltes altres que es van transformant de manera molt accelerada. Durant quatre o cinc anys, érem uns quants bars i els clients anaven d’un lloc a l’altre, hi havia un recorregut agradable. Però en els últims tres anys hi va començar a haver molt bar i molta restauració i, en l’últim any, ha sigut bestial.\nHi ha un monocultiu del pintxo?\nÚltimament sembla que tot Blai sigui pintxo. I no és així. Als que fa temps que intentem aportar un projecte propi al Poble-sec, aquesta etiqueta de tapa barata ens entristeix. Abans el carrer Blai era un lloc amb ànima.\nI avui, té ànima?\nHi és, però és com una brasa: n’hi ha molts que lluitem des de fa molt temps per continuar fent coses. Però costa, costa fins i tot venir a treballar amb tanta saturació. Hi ha molta competència però no de la que t’obliga a millorar-te i a ser més creatiu, sinó només de competir per preu i igualar l’oferta, i això em fa dubtar del sentit del que he vingut a fer. Jo moltes vegades no travesso ni el carrer, no m’agrada. M’agraden els locals amb personalitat i persones al darrere, però no els que s’han construït en un pim-pam-pum i que, a vegades, s’han carregat portes precioses que formaven part de la identitat del barri. Busco coses honestes.\nI el que s’ofereix ara no és honest?\nAbans era un lloc amb ànima, ara l’oferta no és honesta. Tot s’enfoca als diners, que és evident que són importants per no tancar, però, com a ciutadana, jo m’ho plantejaria. Si els llocs on es menja bé -i no parlo de cuina sofisticada- desapareixen perquè van guanyant terreny els low-cost, tot això és un patrimoni que es perd. L’oferta s’està polaritzant entre alt estànding i el menjar barat tipus pintxo, i pel mig hi ha tota una riquesa gastronòmica que explica molt bé el país, i que ara s’està perdent.\nAl carrer Blai va fallar la previsió?\nEsclar, qui planeja la ciutat ho ha de veure. Per què no es potencia que en lloc de bars -i no ho dic per no tenir competència- hi vingui comerç: una floristeria, un taller, una botiga de menjar ecològic... El sentit comú a mi ja em deia que no obrís res a Gràcia i el sentit comú també deia que això passaria al Poble-sec. Ho haurien d’haver regulat abans pensant tant en els que hi treballem com en els que hi viuen.\nEl Poble-sec està de moda. ¿Us sentiu pioners?\nSí, sense pretendre-ho, però sí. Però ara, veient aquest desequilibri en l’oferta, també et sents una mica estafat. No sé si m’agrada haver contribuït a aportar això al barri.


Jardí de lectura | Escola Cossetània\nEls alumnes de cicle mitjà i de cicle superior hi poden accedir lliurament en diversos moments del dia per gaudir d’estones de lectura autònoma i lúdica.\nHi troben contes, novel·les, llibres de poesia, de coneixements i revistes que es van renovant periòdicament amb l’objectiu d’afavorir el seu hàbit lector i de desenvolupar el seu gust per la lectura.\nEl jardí de lectura està ubicat al vestíbul de l’escola i està pensat per ser compartit per tota la comunitat educativa. A les jardineres d’aquest jardí hi creixen contes, còmics, llibres de coneixements i revistes Es podrà utilitzar en molts moments del dia escolar:\nEn l’horari d’acollida del matí a càrrec del monitoratge del servei.\nA l’hora del pati a càrrec dels alumnes bibliotecaris.\nEn l’horari de menjador a càrrec del monitoratge del servei.\nDurant l’horari lectiu a càrrec de cada mestre/a.\nEn horari extraescolar a càrrec del personal de la biblioteca i de les famílies que l’utilitzin amb els eus fills i filles.\nPer poder-ne gaudir molt temps és important que en tinguem cura entre tots i totes i que es repectin unes normes bàsiques d’ús:\nLlegir en silenci, amb una postura corporal adequada.\nSi es comparteix la lectura amb un amic o amiga moderar el to de veu per no molestar les altres persones que llegeixen.


La Caseta, un lloc especial: de juny 2014\nhem conegut uns fantàstics jocs fets per Salud Zambrana amb l’eina d’autor LIM en els que ens ajuden a treballar la lectoescriptura.\nPublicat per La Caseta, un lloc especial a 5:22 4 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: 1r CICLE, EDUCACIÓ INFANTIL, JOCS, LECTOESCRIPTURA, LIM\n"Velila y la Matenave": joc de càlcul mental\nUn joc molt divertit per a practicar el càlcul mental. Hauràs de ser molt ràpid si vols ajudar a Velila, una vedoque astronauta, a defensar el nostre planeta al comandament de la “Matenave” per destruir meteorits que venen des del planeta Arit.\nUtilitzaràs la tecla “B” per disparar als que tinguen operacions correctes,\ni la tecla “M” als que porten operacions que no són correctes.\nEtiquetes de comentaris: 1r CICLE, 2n CICLE, 3r CICLE, CÀLCUL, MATEMÀTIQUES, RESTES, SUMES, TAULES DE MULTIPLICAR\nQuadern per treballar sentiments i emocions\nAcí us deixem un manual per treballar els sentiments i les emocions. Està fet per Alberto Acosta i Jesús López Megías, dissenyat per Ignacio Segura i il·lustrat per Emiliano Rodríguez.\nPublicat per La Caseta, un lloc especial a 3:37 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: GUIES PER A FAMÍLIES I MESTRES, SENTIMENTS I EMOCIONS, VALORS\nEn la pàgina web:\nhem trobat una secció on podreu estar entretinguts una bona estona pensant la solució als problemes que ens plantegen.\nCliqueu sobre la imatge del primer problema per provar sort:\nPublicat per La Caseta, un lloc especial a 6:15 Cap comentari:\n"Pancho y la máquina de hacer cuentos": pàgina per crear històries\n“Pancho y la màquina de hacer cuentos” és una aplicació que ens permetrà crear històries triant les escenes, els personatges i també la música. Una vegada triat, s’haurà d’escriure el text baix de cada escena i estarà llest per poder llegir-lo online.\nMireu la pàgina d’inici:\nPublicat per La Caseta, un lloc especial a 6:30 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: 1r CICLE, ANIMACIÓ LECTORA, CONTES, PÀGINES DE CONTES\n"Tic-tac cuenta": joc del tres en ratlla\nUs agrada jugar al tres en ratlla? Ara hi podeu jugar d’una manera molt divertida: haureu de resoldre unes operacions matemàtiques per poder moure fitxa...voleu provar??\nEtiquetes de comentaris: 2n CICLE, ATENCIÓ, CÀLCUL, JOCS, MATEMÀTIQUES\nCuadernia: recursos educatius\nCuadernia és una eina que la Conselleria d’Educació, Cultura i Esports de Castella-La Manxa posa a disposició de tota la comunitat educativa per a la creació i difusió de materials educatius digitals.\nSi cliqueu sobre la imatge podreu accedir al contingut:\nEn la biblioteca que tenen, van publicant el material que es publica a Cuadernia. Trobarem els recursos educatius, classificats per etapes educatives.\nCliqueu sobre la imatge per accedir directament:\nI si voleu accedir més fàcilment a cada etapa educativa, cliqueu sobre la imatge que necessiteu:\nPublicat per La Caseta, un lloc especial a 7:30 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: 1r CICLE, 2n CICLE, 3r CICLE, CONEIXEMENT DEL MEDI, EDUCACIÓ INFANTIL, ESO, LLENGUATGE, MATEMÀTIQUES, PÀGINA AMB RECURSOS, RECURSOS EDUCATIUS\nVoleu practicar una mica amb exercicis d’ortografia?? Primer hauràs de triar quina regla ortogràfica vols practicar, i després, comprovar tot el que sabeu.\nPublicat per La Caseta, un lloc especial a 7:18 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: 2n CICLE, 3r CICLE, FAMÍLIES, JOCS, LLENGUA CASTELLANA, MESTRES, ORTOGRAFIA\nRepàs de Matemàtiques de 6é de primària\nAcí teniu un bon recurs que ens fa un resum dels continguts treballats en l’àrea de Matemàtiques de 6é de Primària. El recurs està fet per Florentino Sánchez Martín.\nPublicat per La Caseta, un lloc especial a 5:47 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: 3r CICLE, FAMÍLIES, JOCS, MATEMÀTIQUES, MESTRES, REPÀS DE CONTINGUTS\nEsteu treballant les hores a classe? Ací teniu un generador de fitxes per repassar-les. Voleu provar?\nAcí teniu un exemple de com queden les fitxes que es generen.\nPublicat per La Caseta, un lloc especial a 8:01 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: 1r CICLE, 2n CICLE, FAMÍLIES, GENERADOR D'EXERCICIS, LES HORES, MATEMÀTIQUES, MESTRES\nVelocitat lectora per cicles\nhem trobat uns textos per comprovar la velocitat lectora del vostres alumnes o fills. A més, les lectures estan classificades per cicles.\nSi voleu accedir més fàcilment a cada cicle, cliqueu sobre la imatge que necessiteu:\nEtiquetes de comentaris: 1r CICLE, 2n CICLE, 3r CICLE, ESO, LLENGUATGE, VELOCITAT LECTORA\nLectoescriptura lletra a lletra\nUs deixem dos jocs per treballar la lectoescriptura. Els jocs consisteixen en formar el nom del dibuix que ens apareix lletra a lletra.\nSi voleu començar a jugar, cliqueu sobre qualsevol imatge:\nJoc de Genmagic\nJoc de EDU3365.cat\nPublicat per La Caseta, un lloc especial a 11:01 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: 1r CICLE, EDUCACIÓ INFANTIL, JOCS, LECTOESCRIPTURA, LLENGUATGE\n"Pancho y la máquina de hacer cuentos": pàgina per...


Del llatí vulgar al català (l'origen de la nostra llengua)\nDel llatí vulgar al català (l’origen de la nostra llengua)\nApunts de la conferència del doctor Ventura Sella i Barrachina al Centre Excursionista de Catalunya en 2003-02-13.\nEl fet més important va ser quan els catalans varen prendre consciència que la llengua que parlaven no era ja el llatí vulgar.\nPrimer existí el català parlat; després, el català escrit. No se sap ben bé quan va aparèixer el català parlat; per esbrinar-ho només es pot partir dels documents escrits.\nEl llatí vulgar era el llatí parlat; hi havia diversos llatins parlats a Europa perquè hi havia els substrats lingüístics anteriors diferents a cada regió d’Europa. La diferència entre el català oriental i el català occidental actuals ja ve del temps dels substrats lingüístics diferents.\nEn el principi del canvi del llatí vulgar al català, les persones es pensaven que encara parlaven llatí vulgar. S’escrivia en llatí vulgar en el temps en què ja es parlava en català; se sap, perquè en aquest llatí vulgar apareixen paraules en català (probablement perquè l’escrivent no recordava la paraula en llatí vulgar). Al segle 7 es comencen a separar les llengües romàniques; al segle 9 ja estan separades. Hi ha textos en què no es pot determinar si estan escrits en llatí vulgar o en català, ja que ambdues llengües estan molt barrejades. El llatí vulgar no té paraules agudes; el català, sí; això ajuda a veure el canvi.\nEn 813, en el concili de Tours, a la Gàl·lia, els bisbes acorden que les homilies es facin en el que anomenaren llatí rústec; hi havia doncs consciència que la gent ja no entenia el llatí vulgar. El llatí rústec de la Gàl·lia deuria ser ja el francès antic.\nLa llengua catalana apareix abans que el nom de Catalunya. Els topònims són els primers noms que apareixen en català als documents; això va ser en 819. De vegades escrivien el topònim amb les primeres lletres en català i les últimes en llatí. Els següents noms que varen aparèixer en català en els documents foren els antropònims. El primer document que se sap que era sencer en català és un còdex perdut de finals del segle 10 o de principis del segle 11. En 1154 s’escriví un document legal en català a Siurana; se suposa que fou així perquè intervingueren alguns alarbs (que no sabien llatí vulgar); no obstant, algun detall de parla posterior que apareix en aquest document fa sospitar que podria ser una traducció posterior d’un document en llatí vulgar.\nAls voltants de 1200 es redactà un document en català dirigit a uns capellans.


Nota resum sobre el Decret llei 26/2020, de 23 de juny, de mesures extraordinàries en matèria sanitària i administrativa | ACM\nInici › Jurídic › Notes jurídiques › Nota resum sobre el Decret llei 26/2020, de ...\nNota resum sobre el Decret llei 26/2020, de 23 de juny, de mesures extraordinàries en matèria sanitària i administrativa\nEs va publicar al dogc el dimecres 24 de juny de 2020 decret llei 26/2020, de 23 de juny, de mesures extraordinàries en matèria sanitària i administrativa.\nAquest Decret llei s’estructura en tres capítols, deu articles, dues disposicions addicionals, una disposició transitòria i dues disposicions finals.\nEl capítol 1 -mesures en matèria de salut-, articles 1 a 7, estableix un seguit de mesures per mantenir el control dels mecanismes de resposta a la situació sanitària. En aquest sentit, entre altres mesures a destacar, l’article 1 autoritza el Departament de Salut per disposar de la capacitat productiva dels centres i establiments sanitaris privats, laboratoris clínics i mútues d’accidents de treball, amb la finalitat de proporcionar major capacitat assistencial de forma immediata, a causa de la incidència directa o indirecta de la pandèmia; l’article 2 habilita al mateix Departament de Salut per a habilitar espais per a ús sanitari en locals públics i privats que reuneixin les característiques necessàries.\nAl capítol 2 – mesures administratives-, l’article 8 introdueix una mesura preventiva en relació amb les cooperatives catalanes. L’article 9 modifica l’article únic del Decret llei 22/2020, de 2 de juny, pel qual es determinen els òrgans competents per tramitar les sancions per incompliments de la normativa reguladora de l’estat d’alarma denunciats pels diferents cossos policials, de tal manera que la delegació que fa el conseller competent en matèria d’Interior, es fa sens perjudici de les competències que la normativa vigent atribueix a les administracions locals; també s’hi deixa constància del règim especial del municipi de Barcelona.\nAl capítol 3 –mesures en l’àmbit de les persones jurídiques de dret privat i juntes de propietaris en règim de propietat horitzontal-, l’article 10 estén de forma temporal i extraordinària alguna de les mesures adoptades sota la vigència de l’estat d’alarma per facilitar el funcionament de les associacions, les fundacions i les comunitats de propietaris. En aquest sentit, el còmput dels terminis per convocar reunions ajornades i per elaborar, aprovar i presentar comptes anuals es reprendrà una vegada transcorreguts tres mesos a partir de la data de finalització de l’estat d’alarma, s’estén fins a 31 de desembre de 2020 la possibilitat de celebrar reunions i adoptar acords per videoconferència o altres mitjans anàlegs, s’admet l’adopció d’acords sense reunió i se suspèn fins al 30 d’abril l’obligació de convocar i celebrar les juntes de propietaris en les comunitats subjectes a règim de propietat horitzontal, tot admetent la possibilitat que la junta ordinària es pugui reunir dins d’aquest termini (subjecte a unes determinades condicions) i que el darrer pressupost anual aprovat resta prorrogat fins a la celebració de la propera junta ordinària.\nLes dues disposicions addicionals determinen el manteniment de la vigència de determinats preceptes i actes de desenvolupament, així com ajuts en suport de l’ocupació.\nPer la seva part, la disposició transitòria estableix al seu punt primer un període de vigència de determinades disposicions, fonamentalment les referides a aspectes de caràcter sanitari o relacionades, que es vincula a la finalització del pla d’acció PROCICAT per a emergències associades a malalties transmissibles emergents amb potencial alt risc. L’apartat segon preveu la possibilitat que el Departament de Salut, amb la seva deguda justificació, faci ús del procediment de contractació en la seva modalitat d’emergència. L’últim apartat disposa que la resta de disposicions contingudes al Decret llei estenen la seva vigència fins al 30 de setembre de 2020.\nFinalment, la disposició final primera estableix que la data d’entrada en vigor del Decret llei és la mateixa del dia de la seva publicació al DOGC, exceptuant el capítol 1 i la disposició addicional primera que tenen efectes des del dia 20 de juny.\nDecret llei 26/2020, de 23 de juny: https://portaldogc.gencat.cat/utilsEADOP/PDF/8161/1801121.pdf\nNota del Govern: https://govern.cat/govern/docs/2020/06/23/17/51/d50e44a7-c36f-4258-b58d-963240ff0e2d.pdf


Un mort i un ferit crític en una fuita d'amoníac al Polígon Químic Nord\nHa començat fa 2 hores i 50 minuts.\ninici / notícies / Un mort i un ferit crític en una fuita d'amoníac al Polígon Químic Nord\nPublicat divendres 31 de Maig de 2019 10:21\nProtecció Civil desactiva el Pla PLASEQCAT per una fuita d'amoníac en una empresa de la Pobla de Mafumet. Segons ha informat el Sistema d’Emergències Mèdiques (SEM), en l'accident un treballador ha resultat mort i un altre ha resultat ferit crític sent traslladat en helicòpter a l’Hospital Vall d’Hebron. A banda hi ha 14 afectats més, 1 treballador lleu que ha estat traslladat a l’Hospital Joan XXIII, la resta (13) han estat atesos in situ. El SEM ha activat nou ambulàncies, dos helicòpters medicalitzats, unitats dels Serveis Especialitzats (amb el túnel de descontaminació NRBQ), i l’equip de psicòlegs.\nA les 10.35 hores el Pla ha passat a fase d’alerta en constatar-se que no hi ha afectació exterior. I abasn de les 14 hores, s'ha desactivat.\nEl telèfon d’emergències 112 de Catalunya ha rebut una trucada de l’empresa a les 09:05 hores del matí informant que s'ha detectat una fuita en un dipòsit d'amoníac situat a l’aire lliure però dintre de les instal·lacions de l’empresa.\nSegons informacions preliminars han fuitat entre 500 litres i 600 litres d’amoníac d’un tanc amb capacitat de 20.000 litres, que contenia uns 800 litres.\nEls equips de Control Ambiental del Departament de Territori i Sostenibilitat estan realitzant mesuraments a l’exterior de l’empresa afectada i totes les analítiques estan donant negatiu. Tot i així es poden donar algunes molèsties per olors. Es recomana no apropar-se a la zona del polígon nord. Fora d’aquesta zona no hi ha cap risc ni afectació per a la població i no s’ha decretat el confinament.\nEl delegat de la Generalitat a Tarragona Òscar Peris, ha explicat que hi ha hagut altres ferits lleus per la inhalació del producte. Peris assegura que no hi ha hagut afectacions a l’exterior.\nLa Cap de Guàrdia de Protecció Civil, Montse Font, ha explicat que s'ha registrat en un tanc de 20 tones d'amoníac i que s’han vessat 500 litres.\nL’alcalde de la Pobla de Mafumet, Joan Maria Sardà, ha dit que el més greu han estat les afectacions humanes amb un mort i un ferit crític.\nL'alcalde de Perafort, Joan Martí Pla, ha explicat que els han avisat d'Emergències de la Generalitat i els estan informant de l'evolució de l'accident.\nEls Bombers de la Generalitat han desplaçat cinc dotacions al lloc de l’incident. Conjuntament amb els efectius del Bombers del Parc Químic Nord han supervisat el tanc afectat, el qual està situat a l’exterior de les instal·lacions. La fuita està controlada i el producte vessat es troba al cubell de sota, el qual s’hi està fent dissolució. Els Bombers han fet una pantalla amb una cortina d’aigua per diluir el producte i en aquests moments donen la situació per controlada.\nPedro López torna a casa per dirigir l' ADT del present i futur\nEls sindicats parlen de seguiment 'massiu' a la primera vaga general de la petroquímica de Tarragona\nLa CET alerta de la manca de professionals en el camp de la salut mental a la sanitat tarragonina\nRubén Folgado (AEQT) espera que aviat es configuri el govern a l'Estat que permeti desplegar les 'xarxes tancades'\nLa campanya 'Dinem en companyia' serveix 685 àpats en tres mesos i mig\nEls veïns de la zona afectada pel foc del Camí de l'Àngel demanen mesures per evitar nous incendis\nParc Riu Clar reclama a Foment indicatius clars a l'entrada del barri


Vilanova de Meià celebrarà el proper diumenge, 10 de novembre, una nova edició de la centenària Fira de la Perdiu. Es tracta d’una fira centenària en la que hi haurà expositors de perdius i altres aus com faisans, guatlles, canaris, ànecs o galls d’indi. En aquets sentit, hi haurà més de 200 parades de les quals 38 seran de productors de perdius.\nD’entre els expositors, un jurat presidit pel president de la Federació de Caça de Lleida, Jaume Teixidó, valorarà les perdius exposades a la Fira per concedir els premis corresponents.\nDurant la jornada hi haurà activitats dirigides al públic més jove com inflables a la plaça Major; un taller creatiu infantil i juvenil i un cercavila i grallers.\nLa fira l’inaugurarà l’historiador i escriptor Ramon Bernaus.\nLa notícia més antiga de la fira de Vilanova de Meià data de l’any 1374 quan el rei Pere III el Cerimoniós, senyor jurisdiccional de la vila, va concedir a la Universitat i particulars de Vilanova de Meià el privilegi de poder celebrar una fira el dia de Sant Martí.\nL’any 1968 l'Ajuntament de Vilanova va decidir revifar de nou la Fira de Sant Martí i dins d'aquesta el Mercat de la Perdiu, nom amb el qual es va promocionar durant molts anys. L’èxit de gent ja era notable tot i escaure’s entre setmana. El 1974, però, és el primer any que es va deixar de celebrar la fira el dia de Sant Martí, passant definitivament a fer-se el segon diumenge de novembre. A partir d'aleshores, l'èxit d'expositors i de públic està assegurat per poc que acompanyi el temps. El 1984 va suposar una fita important per Vilanova i a partir d'aquell any es va passar a denominar oficialment Fira de la Perdiu.


Salut no garanteix llistes d'espera úniques a tots els hospitals amb finançament públic\nEl Servei Català de la Salut està redactant una instrucció que precisa les diferents condicions per realitzar activitats privades als hospitals públics però no exclou que pacients puguin pagar per ser atès més rapidament en determinats centres\nEl document tampoc preveu cap nova regulació per la empresa Barnaclínic, que opera dins de l'Hospital Clínic, i que ha estat denunciada per la patronal de la sanitat privada per competència deslleial\nL'activitat privada creix als hospitals públics i una dotzena de centres s'han adreçat darrerament al CatSalut per tal de posar en marxa serveis privats com ara l'acupuntura\nUna de les entrades de l'Hospital Clínic de Barcelona / EDU BAYER\nDavant de les reiterades retallades dels últims anys, els hospitals catalans estan buscant noves vies de financiació. És en aquest context que s'explica l'augment de la l'activitat privada als centres públics. El 2012 van ingressar per aquesta via prop de 150 milions d'euros, un 15% més que el 2007. I aquestes activitats estan molt lluny de tornar a baixar: només durant les darreres setmanes una dotzena de centres s'han adreçat al Servei Català de la Salut (CatSalut), per tal de posar en marxa més activitats privades, com ara l'acupuntura.\nPerò aquest creixement de l'activitat privada a hospitals públics no és només una resposta a les dificultats financeres conjunturals, sinó que correspon a una política promoguda pel Departament. El CatSalut considera "èticament acceptable" l'activitat privada als centres sanitaris del Siscat, és a dir tots els que reben finançament públic - sigui directament, a través de l'ICS, o a través de concerts. El CatSalut pretén així rendibilitzar amb pacients privats els recursos aportats pels diners públics.\nTot això comporta un risc de confusió entre públic i privat i per als pacients el risc de les dobles llistes d'espera. És el que va passar a l'Hospital de El Vendrell el mes de març passat quan aquest centre va oferir a una pacient la possibilitat de saltar-se la llista d'espera per a una operació de pròtesi de maluc. El preu total de la intervenció era de 9.300 euros i la pacient, de 66 anys, va accedir a pagar-los ja que no podia soportar més el dolor.\nGaranties limitades per als pacients\nEn aquest sentit, el projecte d'instrucció presentat el dilluns pel director del CatSalut, Josep Maria Padrosa, no ofereix una garantia total per als pacients, donat que la normativa canvia segons el tipus d'establiment i no garanteix la llista d'espera única en tots els hospitals. El document, que segons Padrosa no introdueix cap nova normativa sinó que aclareix les regles existents, recull la possibilitat per als centres de l'Institut Català de la Salut (ICS) i a les empreses públiques i consorcis (EPICs) de tractar pacients de manera privada sempre que es garanteixi l'establiment d'una llista única. Aquests pacients han de ser persones no assegurades (com ara estrangers) o bé persones assegurades que renuncïin a l'atenció pública (per exemple pacients que volen ser tractats en un hospital determinat). El text preveu també la possibilitat per als EPICs d'introduir serveis sanitaris no inclosos a la cartera de serveis, com ara l'acupuntura.\nLa garantia de llista d'espera única no existeix, però, a la resta d'hospitals. Aquests centres són entitats privades als que el CatSalut només contracta una part de la seva activitat. En aquesta categoria de centres s'hi troba per exemple l'Hospital de El Vendrell. En aquests hospitals la obligació de llista d'espera única no està clarament recollida i el document només parla de "garantir de forma clara la separació de la porta d'entrada".\nEl cas Barnaclínic\nDavant de la proliferació de l'activitat privada als centres públics, el fre podria venir paradoxalment de la sanitat privada. L'associació catalana d'entitata sanitàries (ACES), la patronal de la sanitat privada, s'ha pronunciat durament en contra del projecte d'instrucció. En un comunicat, va expressar la seva "més ferma oposició a la possibilitat de que des d’entitats sanitàries públiques es pugui realitzar activitat sanitària privada".\nNo és el primer cop que l'ACES s'oposa al CatSalut per competència deslleial. El mes de juliol passat, va interposar una demanda contra l'Hospital Clínic i Barnaclínic per la utilització i aprofitament de recursos públics, humans i materials, per realitzar activitat sanitària privada. L'empresa Barnaclínic, que pertany a l'Hospital Clínic, es beneficia de part de les instal·lacions per les que paga un lloguer anual de 135.000 euros (xifres del 2009). Existeix a més una relació molt estreta entre les dues entitats pel que fa a l'atenció hospitalària ja que l'Hospital Clínic presta serveis a l'empresa Barnaclínic i també li otorga descomptes de 10% a 38% segons les prestacions.\nA l'espera d'una decisió judicial, el document del CatSalut actualment en discussió no ofereix cap canvi respecte a Barnaclínic malgrat la gran confusió que existeix entre aquesta empresa i l'Hospital Clínic. El CatSalut ho justifica pel fet que Barnaclínic no pertany al Siscat.


D’altra banda, cal destacar que durant el mes d’abril actualment n’hi ha vuit activitats programades: la inauguració del Molí a la finca pública de Galatzó dia 9 d’abril, a Calvià; l’exposició, ubicada al Col•legi d’arquitectes, de les 24 propostes arquitectòniques que han participat en el concurs d’idees per reformar les cases de l’amo de Raixa per transformar-les en un refugi de muntanya i que inclou la futura Escola de Margers de Mallorca; la preestrena de la pel•lícula “Correnties”, sobre l’ocupació de l’illa de sa Dragonera el 1977, al Teatre Principal, o el cicle de conferències de Paisatges Culturals amb la participació d’altres territoris en concret de Salinas de Añana al País Basc, Ribeira Sacra a Galícia, Las Médulas a Lleó i el Palmerar d’Elx. També es realitzarà la primera de les visites a possessions emblemàtiques organitzades per l’entitat Intinerem i comencen les Rutes literàries de la Serra organitzades per la Fundació Mallorca Literària, així com ho fan també les Rutes Culturals per la serra de Tramuntana. «Hem de valorar i respectar aquest tresor que tenim, dinamitzar-lo i garantir que puguin gaudir-lo les generacions futures», ha conclòs la presidenta del Consell.\n← Medio Ambiente de Andratx efectúa labores de mantenimiento en el Molí de Sa Planeta\nAndratx y Calvià renovarán todos los carteles informativos de la ruta del Cap Andritxol →


relats | Voluntaris.cat\nJa coneixem els guanyadors 9è Concurs de Relats de voluntariat social a Girona\n22 de maig de 2018 Voluntaris,cat\nLa FCVS ha realitzat l’entrega de premis del 9è Concurs de Relats de Voluntariat Social de Girona, que ha servit per apropar les experiències de voluntariat de les diferents entitats. El lliurament de premis del 9è concurs de Relats de Voluntariat Social de Girona, que es va dur a terme el 21 de …\nNotíciesConcurs de relats, Girona, relats, voluntariat\nJa tenim els premiats en la 8a edició del Concurs de Relats de Tarragona\nTarragona ha tancat el concurs de relats amb la celebració de l’acte de lliurament dels premis dins els actes del TAST Social. L’entrega de premis, que es va dur a terme el 27 de maig, es va emmarcar dins dels actes del TAST Social organitzat per Voluntaris.cat. A la cerimònia, es van anunciar …\nT’agrada escriure? És el moment de compartir les teves experiències, motivacions, vivències, satisfaccions i inquietuds com a voluntari o voluntària. El 8è Concurs de Relats de Voluntariat Social, organitzat per la Federació Catalana de Voluntariat Social (FCVS), arriba a Girona i Tarragona. …\nParticipa al 7è Concurs de Relats de Voluntariat Social a Barcelona\nT’agrada escriure? És el moment de compartir les teves experiències, motivacions, vivències i inquietuds com a voluntari o voluntària El 7è Concurs de Relats de Voluntariat Social, organitzat per la Federació Catalana de Voluntariat Social (FCVS), arriba a Barcelona. Després de l’èxit assolit a …\nNotíciesConcurs de relats, FCVS, relats, voluntariat, voluntaris.cat\nT’agrada escriure? És el moment de compartir les teves experiències, motivacions, vivències, satisfaccions i inquietuds com a voluntari o voluntària. Un any més torna el Concurs de Relats de Voluntariat Social organitzat per la Federació Catalana de Voluntariat Social. En la seva 7a edició, la …\nNotícies7è concurs de relats, concurs, FCVS, relats


El servei d’ordre ha passat a la història\nLes eleccions a Madrid tindran una alta participació. Els votants de la dreta estan molt motivats i ara s’escalfa la banda esquerra. L’incident de dimecres al barri de Vallecas és força revelador de l’ambient que es pot crear aquestes pròximes setmanes. La delegació del Govern central a la Comunitat de Madrid haurà de filar més prim. Venen dies complicats. El dispositiu policial havia d’haver estat més ampli, amb més distància de seguretat entre els assistents al míting de Vox i els veïns de Vallecas que volien expressar el seu desgrat. A tots dos els emparava la mateixa llibertat d’expressió. Vox sap molt bé què fa, i les esquerres ja no tenen l’organicitat dels anys setanta, quan una consigna del partit es plasmava amb gran disciplina al carrer.\nEl gener del 1977, després de l’assassinat dels advocats laboralistes d’ Atocha, no es va trencar ni un vidre al centre de Madrid. No es va sentir cap insult. Aquell dens i valent silenci, ordenat pel PCE, va fer possible l’acceleració del canvi democràtic a Espanya.\nL’ambient es caldeja a Madrid, la dreta està mobilitzada i l’abril serà un mes difícil per al Govern central\nPSOE, Unides Podem i Més Madrid van fer abans-d’ahir una crida a la calma a Vallecas, però no van poder evitar la topada. Els partits s’han transformat en plataformes d’opinió i ja no semblen capaços de muntar un servei d’ordre.\nEls telèfons mòbils no substituiran mai un grup de gent disposada a enllaçar els braços perquè una plaça no es desbordi. Avui els partits són fàbriques d’opinió amb poca operativitat física al marge dels marcs mediàtics i institucionals. La seva activitat orgànica principal consisteix a fabricar càpsules audiovisuals d’àmplia difusió a través dels mitjans i la xarxa. Guanya qui aconsegueix col·locar més bé les seves idees i símbols en el flux mediàtic. Guanya, per descomptat, qui aconsegueix denigrar més bé l’adversari. I, evidentment, això no depèn només de l’enginy. Ni tan sols depèn exclusivament de la voluntat política dels mitjans de comunicació per afavorir-ne uns i disminuir els altres, encara que aquest factor sigui molt important, fins i tot decisiu. En cada moment hi ha un signe . En cada moment es formen coalicions invisibles de voluntats, interessos i estats d’ànim.\nAquests dies a Madrid el signe dominant és la voluntat de l’electorat conservador de passar comptes amb l’esquerra després de tres anys de domini de l’aliança tàctica –no m’atreveixo a escriure que estratègica– del Partit Socialista amb Unides Podem, amb el suport de gairebé totes les forces perifèriques. Per al sòcol madrileny, en què conflueixen forces i interessos de gran envergadura, ha arribat l’hora de trencar el domini escènic de les esquerres.\nAquest és el signe del 4 de maig, i el mes d’abril no serà gens fàcil per al Govern central. La campanya de vacunació es torna a complicar, amb missatges contradictoris i confusos sobre les franges d’edat. El lideratge europeu falla i el govern federal d’ Alemanya, angoixat pel seu calendari electoral, comença a negociar pel seu compte la compra de la vacuna Spútnik als russos. La caducitat de l’estat d’alarma provocarà un altre guirigall autonòmic. Els lideratges polítics estan sota mínims, segons un últim informe de Metroscopia. Tots baixen. El PSOE, partit àton des de fa anys en la política local madrilenya, pot ser el principal perjudicat.\nAragonès i Díaz Ayuso


Pere Casaldàliga: 40 anys de bisbe - Diari de Girona\nPere Casaldàliga: 40 anys de bisbe\nMiquel Àngel Ferrés i Fluvià\nEl dia 23 d'octubre s'han acomplert 40 anys de l'ordenació de Pere Casaldàliga com a bisbe de la prelatura de Sâo Félix do Araguaia, al Brasil, tres anys després que hagués arribat a aquella regió del Matto Grosso, una quasi-diòcesi que va ser encarregada a la congregació dels claretians.\nEra el primer bisbe d'aquella extensa zona i ho ha estat fins ara fa cinc anys, en què va ser rellevat del càrrec per un nou bisbe, Leonardo Ulrich, el qual acaba de ser nomenat bisbe auxiliar de Brasília i elegit nou secretari de la Conferència Episcopal Brasilera.\nEl bisbe Pere, però, es va quedar a viure a Sâo Félix com a bisbe emèrit, de bracet -com diu ell- amb la malaltia del Parkinson; i llegint, pensant, escrivint, pregant, acollintÉ Ara, en espera del nomenament d'un nou bisbe resident, s'ha designat com a administrador apostòlic de la prelatura Eugênio Rixen, bisbe de Goiàs.\nEl fet d'haver pogut conviure uns dies de l'any 2004 a casa del bisbe Pere (una casa normal d'un carrer normal de Sâo Félix), m'empeny a no deixar passar per alt aquest 40è aniversari, sobretot perquè aquella ordenació episcopal a l'aire lliure el capvespre del 23 d'octubre de 1971 va ser un esdeveniment que va marcar l'Església, no solament la brasilera sinó que el seu esperit va travessar fronteres. Va suposar una alenada profètica per a molts cristians d'una i altra banda de l'oceà. Un oceà que, en canvi, en Pere es nega encara a travessar, per fidelitat a la gent d'allà i en solidaritat amb els qui no podran viatjar mai.\nTres elements significatius podem destacar a l'entorn d'aquella cerimònia de fa quaranta anys a la vora del riu Araguaia:\n1r. L'ordenació es va celebrar en la més gran i rica catedral del món. Era al vespre, i la volta d'aquesta catedral estava adornada per una multitud d'estrelles del cel. Les parets consistien, per un cantó, en les aigües lliures de l'Araguaia i, per l'altre, en les cases obertes del poble de Sâo Félix. Al fons, l'esglesiola petita i pobra de la comunitat, on no hi hagués cabut tothom. Al peu del poble, com per recordar la provisionalitat i fragilitat humanes, el cementiri on descansen els difunts, molts d'ells de mort violenta, "màrtirs de la caminhada".\n2n. Pere Casaldàliga va refusar qualsevol senyal exterior que el diferenciés o no tingués el sentit que havia de tenir. Les insígnies episcopals que es donen als bisbes el dia de la seva ordenació són l'anell, el bàcul, la mitra i la creu pectoral. Amb un escut que representa el seu lema de vida i acció. Les seves vestimentes també es diferenciaven dels simples capellans. Temps endarrere els bisbes encara usaven, en les celebracions litúrgiques, guants i calçats especials, capes vermelles i ornaments per l'estil. Tot per indicar la seva importància en l'estructura jeràrquica de l'Església. Signes d'autoritat i de poder. En Pere no veia que fossin signes de servei per la gent. Ell havia redactat una invitació-recordatori d'aquella memorable cerimònia, que deia així:\n"La teva mitra serà un barret de palla sertanejo (camperol), el sol i el clar de lluna, la pluja i el cel serè, la mirada dels pobres amb qui camines i la mirada gloriosa de Crist, el Senyor.\nEl teu bàcul serà la Veritat de l'Evangeli i la confiança del teu poble en tu.\nEl teu anell serà la fidelitat de la Nova Aliança del Déu Alliberador i la fidelitat al poble d'aquesta terra.\nNo tindràs altre escut que la força de l'Esperança i la Llibertat dels fills de Déu; ni faràs servir altres guants que el servei de l'Amor".\nEncara avui a les mans només hi porta un anell rudimentari de tucum, d'os de palmera, que li van regalar els indis tapirapè.\n3r. El tercer element que va marcar aquesta celebració va ser la Carta pastoral de Casaldàliga que es va divulgar per aquella ocasió. El sol títol ja expressava tota una declaració de principis: "Una Església de l'Amazònia en conflicte amb el latifundi i la marginació social".\nPer una banda, aquest document va desvetllar l'adhesió immediata de molts cristians d'arreu i d'amplis sectors de la societat, i d'altra banda, va provocar la reacció aïrada i violenta dels agents de la dictadura militar i dels qui es beneficiaven a costa del sacrifici i del dolor de moltes persones oprimides.\nVa ser un document que va marcar una època i va esdevenir una referència per l'Església del Brasil i de més ençà.\nLa Carta pastoral no parlava de l'Església cap endintre sinó que era una mirada compromesa d'Església sobre la realitat nua i crua del poble al qual aquesta Església volia servir. S'hi relataven les situacions viscudes pels camperols que eren expulsats de les seves terres, es denunciava la realitat dels pobles indis que veien els seus territoris invadits pels especuladors capitalistes, es parlava de l'explotació dels treballadors vinguts d'altres parts del país i que eren sotmesos a condicions degradantsÉ\nEn la introducció del text, el novell bisbe Pere, preveient segurament les reaccions en contra de les seves paraules, escrivia: "Si la primera missió del bisbe és ser profeta i el profeta és la veu d'aquells que no tenen veu, jo no podria, honestament, quedar amb la boca tancada en rebre la plenitud del servei sacerdotal".\nLes persecucions, internes i externes, que li van venir després, no el van fer canviar gens en les seves posicions, més aviat el van reforçar. Amb dues sentències seves s'entén i es resumeix tot: "Les meves causes valen més que la meva vida". "Som soldats derrotats d'una causa invencible".\nEls que no estimen els llibres\nMbappé i altres contes


«He estat molt més feliç del que m'hagués imaginat» - Opus Dei\n«He estat molt més feliç del que m'hagués imaginat»\nMarlies Kücking (Colònia, 1936) es considera romana. Ha viscut a la capital italiana més de 50 anys. Allà, tal com rememora en els seus records "Horizontes insospechados" (Rialp, 2019), va treballar al costat de sant Josepmaria, el beat Àlvar del Portillo i Xavier Echevarría. Des de 1964 fins a 2017 ha estat vinculada al govern central de l'Opus Dei.\nÚltimes notícies 13/03/2019\nMarlies Kücking, en la presentació de les seves memòries.\nDescàrrega en PDF: «Horizontes insospechados, I. Vida familiar en Colonia»\nEn el seu llibre, que acaba de presentar a la llibreria Garbí de Barcelona, Kücking fa, en primer lloc, un recorregut per la seva història familiar, la seva trobada amb l'Opus Dei l'any 1954, el descobriment de la seva vocació, la col·laboració en els primers passos de l'Opus Dei a Alemanya i els Països Baixos i l'etapa de formació a Roma durant la seva època universitària.\nLa segona part d'«Horizontes insospechados. Mis recuerdos de san Josemaría Escrivá de Balaguer» repassa la seva feina en l'assessoria central de l'Opus Dei, un òrgan que juntament amb el consell general ajuda al prelat en el govern de la institució. Això li ha permès conèixer de primera mà moltes persones i iniciatives de la Prelatura de països dels cinc continents. Des del 1964, any en què l'autora va començar la seva feina en l'assessoria central, l'Opus Dei ha iniciat una presència estable a 39 països, des de Nigèria a Singapur, de Bolívia a Kazakhstan, de Corea al Líban, de Romania a Panamà, de Rússia a Sud-àfrica.\nQuan parla d'ella mateixa, Marlies Kücking usa una certa distància irònica, amb un sentit de l'humor fi; però, en tot allò que fa referència a sant Josepmaria o a l'Opus Dei el to és seriós, emocionat, entusiasmat i agraït, per torns.\nAficionada al teatre, l'arqueologia i la lectura ––sol llegir més d'un llibre alhora, amb preferència per la novel·la històrica i els clàssics com Homer o Dickens, encara que reconeix que li va encantar Harry Potter––, actualment treballa a l'arxiu general de la Prelatura, on s'estan digitalitzant, classificant i estudiant els documents relacionats amb el fundador, els successius prelats i el recorregut de l'Opus Dei arreu del món.\nVostè ha col·laborat durant 53 anys (1964-2017) en el govern de l'Opus Dei. En el llibre explica les tasques que va realitzar en l'assessoria central, a Roma, i els viatges que va realitzar a múltiples països amb motiu del seu càrrec. En molts d'aquests països l'Opus Dei ja té dècades de recorregut. Com s'aconsegueix que l'experiència no es converteixi en rutina? Com es manté la capacitat d'innovar i afrontar noves situacions?\nIndubtablement és un repte i el perill existeix; quan ja hi ha experiència, és més còmode continuar en la mateixa línia ("sempre s'ha fet així!", o "això no ho hem fet mai!"). Cal compaginar un estudi profund i serè dels assumptes i, alhora, estar a prop de les persones i labors, mitjançant viatges: veure les realitats in situ, escoltant la gent. Cal una gran obertura de ment: suggeriria seguir les directrius del prelat actual: buscar la centralitat de Jesucrist. Crist és sempre actual i no envelleix. Seguint-lo, és més fàcil saber detectar en quins aspectes interessa un canvi, no només en qüestions tècniques, sinó també en maneres d'enfocar la labor apostòlica, sent sempre fidels a l'esperit de sant Josepmaria.\nDes de l'experiència d'una dona laica que ha col·laborat en el govern d'una institució de l'Església que és de naturalesa jeràrquica, com entén que pot ser l'aportació de la dona a l'Església, de manera que sigui present en major mesura en la presa de decisions?\nEl Papa Francesc, ja en el document programàtic del seu pontificat (Evangelii Gaudium) i en altres intervencions, ha insistit en la necessitat d'una presència més incisiva de la dona en l'Església i, en particular, en els llocs on es prenen les decisions.\nEn l'estil de govern forjat per sant Josepmaria això no és una novetat. Ell era molt conscient de la insubstituïble aportació de la dona en el govern perquè per les seves qualitats innates (el seu "geni femení") és particularment sensible a les persones i és capaç de veure els assumptes i problemes des d'una perspectiva que potser els homes no veuen i que, alhora, és complementària. Això és fonamental en la missió de l'Església i de l'Opus Dei, els destinataris són precisament persones. Sant Josepmaria veia el govern com un servei a les persones. A això s'afegeix que també era molt conscient de la gran aportació professional amb la qual podien i havien de contribuir els laics, i en particular la dona laica, en el govern.\nAixò no ha canviat substancialment amb l'erecció de l'Opus Dei com a prelatura personal, ja que el dret de l'Església estableix que els laics, en virtut del baptisme, poden cooperar en l'exercici de la potestat de govern en l'Església, sobretot en àmbits en què per la seva perícia professional poden aportar molt (qüestions econòmiques, jurídiques...). A l'Opus Dei, això es viu segons estableix el seu dret particular. El prelat governa amb dos consells, un d'homes i un altre de dones, majoritàriament laics.\nA més, el prelat actual -Mons. Fernando Ocáriz- compta molt amb l'opinió femenina, decisiva a l'hora de prendre decisions concretes, no només les que afecten les activitats amb dones, sinó també a qüestions que afecten homes i dones per igual.\nEn el llibre queda molt clara la convicció de sant Josepmaria que l'universal i el particular (la biografia d'una persona, la història d'un país, una cultura concreta) són perfectament compatibles. Què aconsellaria per a aquests moments en què les diferències es veuen com a causa de divisió?\nCert, al costat de la globalització hi ha el perill d'una certa mentalitat excessivament local. Aconsellaria una gran amplitud de mires i, als europeus, abandonar l'excessiu complex de superioritat de la nostra cultura, que de vegades pot córrer el risc de mirar per sobre l'espatlla a altres realitats. És cert que el cristianisme ha impregnat la història d'Europa, però tenim molt a aprendre de la mil·lenària cultura d'Orient, dels valors d'Àfrica, Amèrica, etc.\nEs pot i s'ha d'estimar el propi país i, alhora, tenir una gran obertura cap a la resta del món. Els viatges que m'han deixat més petjada potser han estat a l'Àfrica i a l'Orient precisament perquè vaig poder comprovar en la pràctica que l'Opus Dei era universal: una dona d'una tribu de Kenya i una conversa del budisme que viuen l'esperit de l'Opus Dei de la mateixa manera que una senyora de Vic.\nEl govern en l'Opus Dei té dos trets, com es veu en el llibre: la subsidiarietat (que cada nivell de govern compleixi amb allò que li pertoca i no interfereixi en el que no li correspon) i la col·legialitat (les decisions no són mai individuals, sinó estudiades i valorades per diverses persones). Podria posar exemples de com és més enriquidor i a la llarga més fecund que una manera de governar aparentment més eficaç o controladora?\nDéu m'ha cuidat com a una filla predilecta.\nCada un de nosaltres té el seu propi punt de vista i, amb la millor bona voluntat, ens podem enquistar en una opinió, pensar que el nostre és el més encertat. Ajuda molt conèixer altres parers. Si prevalgués habitualment l'opinió d'una sola persona, a la llarga això desembocaria en tirania. Sant Josepmaria aconsellava també com a mesura de prudència que la persona que fa cap en un equip sigui l'última a opinar, per no influenciar en les altres que han d'intervenir.\nD'altra banda, en treballar en el govern de l'Opus Dei amb persones de diferents cultures o mentalitats, cal tenir en compte que, al costat de les diferències evidents, totes tenen la mateixa vocació i tracten de viure el mateix esperit. A més, això suposa una riquesa enorme, no només per l'interès humà, cultural, sinó perquè el coneixement directe dels diferents països ofereix una gran aportació a la tasca de govern.\nCom es complementa, en els temes comuns de govern, la mirada dels homes i de les dones? Podria posar exemples?\nTant homes com dones tenen les seves tasques de formació i apostolat específiques, separades unes de les altres; a la vegada, hi ha temes que interessa estudiar en conjunt. Això es fa principalment en plans estratègics, com l'inici de la feina estable en nous països, o en una nova ciutat en països on ja està establerta la Prelatura, etc.\nEs podria posar l'exemple de la família -l'Opus Dei ho és- que se sol compondre d'homes i dones.\nL'Opus Dei ha complert ja 90 anys. És poc i alhora és molt. Com mantenir-se fidel a l'esperit fundacional i alhora discernir quins canvis requereix cada època?\nÉs imprescindible un coneixement profund de l'esperit fundacional\nAmb una gran obertura de ment, sense aferrar-se a punts de vista obsolets i, alhora, fugint d'un afany renovador mancat de ponderació i perspectiva.\nEn aquest sentit, una mesura de bon govern que he vist viure a sant Josepmaria, passant pel beat Àlvar, Mons. Xavier i l'actual prelat, és que es procuri que en els governs regionals i en l'assessoria central hi hagi, al costat de persones amb més experiència, altres més joves que puguin aportar els punts de vista més propers a la realitat actual. A tall d'exemple, la directora més jove de l'assessoria central és una nord-americana, que acaba de fer 31 anys.\nDiria també que és imprescindible un coneixement profund de l'esperit fundacional, dels escrits de sant Josepmaria i dels seus successors.\nEs podria concloure que el nostre Fundador sempre deia que els membres de l'Opus Dei no necessitaven de l'aggiornamento ja que estaven immersos en les realitats del món.\nSi ara tingués 18 anys, què l'atrauria l'Opus Dei?\nEl mateix que fa 64 anys. Seguir el Senyor en i a través de les realitats del món i procurant atreure altres ànimes a Jesucrist.\nNo em podia imaginar la meva vida tal com ha estat: he estat molt més feliç del que m'hagués imaginat; penso que Déu m'ha cuidat com a una filla predilecta.\nQuina diria que és l'aportació més gran de l'Opus Dei a l'Església?\nEl fet que cada membre de l'Opus Dei, cada persona que participa de la seva tasca, tingui afany de ser coherent amb la seva fe, estigui unida a la persona del Romà Pontífex i difongui al seu voltant l'alegria cristiana com van saber fer en el seu moment els primers cristians.


25/03/2011 - 10:57h\nEl prestigiós i reconegut concurs Berliner Wein Trophy 2011, a la seva 14ena edició celebrada a la capital alemanya, ha guardonat Freixenet amb sis medalles d’or. Una vegada més, el Grup Freixenet aconsegueix un magnífic resultat que reconeix el treball diari de la companyia i la recerca de l’excel·lència en els seus productes. El Freixenet Reserva Real, el Freixenet Elyssia Gran Cuvée, el Freixenet Elyssia Pinot Noir, el Freixenet Cordón Negro Brut, el Freixenet Cordón Rosado i elFreixenet Carta Nevada Seco han estat els caves premiats amb medalla d’or d’entre més de 3.200 vins que han participat en l’edició present.\nEdició rere edició, aquests premis alemanys s’han consolidat com un dels referents més prestigiosos i reconeguts a nivell mundial. Actualment, el Berliner Wein Trophy es situa entre els cinc millors concursos internacionals del món. A més a més, compta amb el reconeixement oficial per part de la Federació i de la Unió Europea, així com amb el patrocini de la OIV.


2017/2017_05_24_Exposicio_fotos_retrats.jpg dimecres, 24 de maig de 2017\nPersonatges Manel Sanz, QUEi15bcn.projectes\n- Enguany és la segona edició d’aquesta mostra que sorgeix de la col•laboració de l’associació de veïns i d’un espai creatiu del barri que demanen més suports per poder seguir-la duent a terme en el futur.\n- A banda de reivindicar la figura de les persones que fan barri, un dels atractius del projecte és veure la tècnica i la manera de treballar de 8 fotògrafs diferents. Van convocar una sessió de fotografies on durant un dia, retrataven els veïns que volguessin cedir la seva imatge al projecte. Van participar més de 30 persones i cada retratista tenia entre vint i vint-i-cinc minuts per fer els fotografies.\nManel Sanz, QUEi15bcn.projectes\n“Cada fotògraf té un punt de vista, cada persona té un punt de vista i aleshores cada vegada que t’enfrontes amb un model que no coneixes has de trobar això. Hi ha per un costat la identitat de barri i per altra la part artística.


BonÀrea Corporació invertirà aquest any 140 milions i en destinarà 25 a Guissona\nEMPRESES JUNTA D'ACCIONISTES\nActualitzada 13/05/2022 a les 09:41\nQuaranta més s'aplicaran a la xarxa d'equipaments comercials || La junta avala els comptes de l'exercici 2021, amb una facturació que arriba als 2.250 M€ i uns beneficis nets de 65,5 milions\nLa junta va comptar ahir amb l’assistència de 490 socis a la sala d’actes de bonÀrea.\n© La junta va comptar ahir amb l'assistència de 490 socis a la sala d'actes de bonÀrea.\nLa junta d’accionistes de bonÀrea Corporació va aprovar ahir els comptes de 2021, amb xifres rècord d’inversions de 130 milions d’euros i de vendes totals de 2.250 milions, augments respecte a l’any anterior del 28% i el 13,4%. Els resultats nets de 65,5 milions i elcashflownet de 106,8 milions, amb una disminució del 15% i 9% respectivament s’expliquen per l’encariment dels productes energètics i les matèries primeres que no van ser imputats totalment als preus dels productes comercialitzats a les botigues i assumint una reducció dels marges. Les bones xifres, va destacar bonÀrea, permeten enfortir un model de negoci totalment integrat dins de l’àmbit rural, per arribar al client final sense mitjancers. “Permet valoritzar i donar continuïtat a més de 2.000 dels nostres socis, a crear 84 nous llocs de treball fins arribar als 5.745 empleats a finals de 2021, així com generar una important activitat econòmica l seu entorn pel nivell d’inversions realitzades per un valor de 140 milions d’euros, un 8% més respect l’exercici anterior. Es destinaran 40 milions a equipaments comercials de l’entitat, concretament preveu obrir noves botigues bonÀrea i ampliar a supermercat uns altres 20 i obrir el nou Cash&Carry de Lleida ciutat. En aquests establiments destaca que l’oferta de productes propis es veurà ampliada amb noves referències d’alimentació, destacant l’ampliació de la gamma de productes Angus en boví i de Duroc en porcí.\nD’altra banda també es preveu obrir noves gasolineres, que se sumaran a la xarxa de estacions ja existents.Un any més, també seran importants les inversions previstes de 25 milions que es realitzaran al centre alimentari de Guissona on es continuaran implementant nous processos productius i millores logístiques, energètiques, mediambientals, entre moltes altres.\nReparteix 17 milions en dividends entre 4.132 accionistes\nLa reunió d’ahir de la junta d’accionistes va servir per mantenir el dividend en els 20 euros per acció. La meitat de l’esmentat dividend (10 euros per acció) ja va ser abonat el gener del 2022, i la resta es pagarà una vegada feta la junta ahir. La remuneració que rebran els 4.132 accionistes actuals assoleix un valor total d’uns disset milions d’euros, la qual cosa representa un vint-i-sis per cent del resultat net de l’exercici.\nIgual com anys anteriors, els accionistes es poden acollir al sistema de retribució Dividend/Acció, que permet optar entre el cobrament en efectiu del dividend o rebre accions noves mitjançant operacions d’ampliació de capital.BonÀrea Corporació compta entre les seues grans xifres amb 4.500 agricultors i ramaders que assorteixen de matèria primera, 5.745 empleats, 3.200 dependents i 1,6 milions de clients setmanals a les seues 540 botigues bonÀrea.


objectius Archivos - Jugant per la vida\nI l’entrenador? Què sent?\n24 febrero, 2014 /1 Comentario/en Basket, Coaching, Deporte, Palco /por Daniel Barreña\nHi ha moments durant la temporada que et planteges si estàs fent les coses de forma correcte o no. Ara és un d’aquests moments; molts entrenadors aprofiten per fer una mica de balanç de la primera part de la temporada. No només a nivell de resultats, si no també a nivell de la dinàmica i funcionament del grup tant en entrenaments com en competició.\nPodem caure en l’error de pensar que si no hem obtingut els resultats esperats és perquè no estiguem fent bé les coses, pensem que podem no estar a l’alçada de les expectatives que s’havien dipositat en nosaltres, o veiem que la dinàmica de l’equip no és la desitjada, …\nNingú ha dit mai que això d’entrenar fos una feina fàcil. Crec que una de les claus és resumeix en aquesta frase: «Following is easy; Leading is hard» (Seguir és fàcil, liderar és complicat). És a dir si l’entrenador és capaç de liderar l’equip, fer que els jugadors/es facin les coses per convicció i no per obligació tindrà molta feina avançada. Si entenen la necessitat de treballar al màxim cada entrenament o partit per poder millorar, independentment del resultat que s’obtingui. Aquesta feina és dura però la recompensa és molt més gran.\nUn exemple bastant recent podria ser el FC Barcelona de Pep Guardiola. Tothom accepta que la peça fonamental del projecte esportiu del Barça durant unes quantes temporades va ser ell. Evidentment coincidia que tenia els millors jugadors del planeta per poder desenvolupar la seva idea, però el mentor, el guia, era Pep Guardiola.\nCal diferenciar objectius: una cosa és el rendiment (a partir de certes categories) i l’altre la formació. L’objectiu principal del treball és diferent en cada cas, però l’essència segueix sent la mateixa. I això com es fa?\nHem d’aconseguir que cada jugador de l’equip es senti important i vegi que estem pendents de la seva evolució. Per això podem fer reunions individuals per guiar al jugador i orientar-lo cap a les coses que fa bé, i sobretot millorar aquelles que li costen més. No cal que sigui cada setmana però si que al llarg del mes o mes i mig anar parlant amb tots els jugadors. D’aquesta manera es poden anar refent els objectius de millora individual.\nSovint hi ha massa coses que volem treballar i que per nosaltres són importants, però com amb tot aprenentatge, com més focalitzada tinguem la nostra atenció molt millor. A l’hora de donar indicacions és important donar els flaixos d’aquell exercici concret perquè els jugadors vagin aprenent amb què fixar-se.\nUn dels principals deures que tenim com a entrenadors és fer aflorar el talent i les potencialitats de cada jugador, per això treballem. Hem de tenir la ment oberta i no fixar-nos gaire amb estereotips marcats, perquè llavors el que aconseguim és just el contrari; «tallar les ales» als jugadors. Sovint volem marcar tant les idees que ens oblidem que cada jugador té la seva manera d’expressar-se (a la pista em refereixo) i de resoldre problemes que se li plantegen. Al final cada jugador aprèn d’una manera diferent i segons uns interessos individuals, en funció de les coses que els hi són més significatives.\nSeguint aquest punt, un error que cometem força vegades és castigar l’equivocació. Per que un jugador aprengui un determinat moviment o concepte necessita repetir-ho i equivocar-se moltes vegades per acabar dominant-ho. L’errada ve en el moment que l’entrenador «castiga» al jugador perquè ho fa malament enlloc de reforçar aquesta conducta i ajudar-lo a què entengui el motiu pel qual una determinada acció no és correcte. Si no té èxit i l’entrenador no és capaç d’explicar-li què ha de corregir per aconseguir resoldre el problema, el jugador acaba tenint un sentiment de frustració.\nUn altre dels punts clau és el treball i la millora individual de cada jugador, que repercutirà en el bé de l’equip. Tenir jugadors que se senten motivats per treballar i millorar aspectes individuals transforma l’ambient de treball del col·lectiu, és un aspecte que s’encomana i que multiplica el rendiment de l’equip.\nLa importància del grup és essencial en qualsevol equip. Posar per davant de la persona el col·lectiu és bàsic perquè hi hagi una bona dinàmica dins del grup. És molt important fer entendre als jugadors que qualsevol acció, bona o dolenta, repercuteix positiva o negativament en el grup. Aspectes com la puntualitat, el respecte, el treball, …si es treballa bé la confiança en els companys i en un mateix es converteix en una arma molt poderosa per l’equip.\nPer tancar el tema de la motivació del grup, pot servir per començar la setmana buscar una paraula o frase inspiradora. Que faci reflexionar als jugadors sobre aspectes que hem comentat abans: l’esforç, el treball, la constància, la força del grup, … Al començar cada entrenament durant la setmana fer-hi referència i comentar coses que puguin estar relacionades i que hagin sorgit a les sessió. També es pot utilitzar a la xerrada prèvia al partit com a culminació de la setmana de treball i perquè els jugadors puguin recordar com han anat els entrenaments.\nFinalment, animar a tothom a treballar i a tenir paciència. Confieu amb vosaltres mateixos, sigueu coherents i perseverants. Quan la feina es fa bé els resultats (no només esportius) acaben arribant.\nProfessor d’Educació Física i Entrenador de Bàsquet\n27 diciembre, 2012 /0 Comentarios/en Grada, Palco /por Daniel Barreña\nCom cada any per aquestes dates, no deixa de sorprendrem com la gent dóna importància a segons quines coses per davant d’unes altres. Un exemple típic és la persona entrevistada a un mercat fent les compres pels dinars de Nadal i que respon allò típic de “És igual a Nadal s’ha de gaudir no importa fer un esforç”. Això es pot interpretar de diferents maneres i és aquí on entren les prioritats de la gent envers la vida.\nDurant aquests dies, tots i qui digui que no menteix, ens plantegem què ens depararà el nou any que encetarem en no res. Una gran part també es proposa noves fites o objectius. Com són aquests objectius? Materials? Personals? Segurament hi haurà una mica de tot segons la situació personal de cadascú.\nPenso que allò important de veritat és saber què és important per nosaltres a l’hora de plantejar-nos nous reptes o començar noves etapes. Les nostres necessitats no són iguals sempre i en funció d’elles ens organitzem la vida. Tot i això es complicat fer moltes coses a l’hora i fer-les bé clar, de qualsevol manera és molt fàcil. Llavors s’han d’establir prioritats i tenir uns criteris clars per poder-les establir. Aquesta és la part complicada.\nTal i com deia la persona del mercat, hi ha gent que ha de viure aquests dies d’una forma determinada i fa autèntics esforços per aconseguir que això es faci real. Prioritats mal orientades? No seré jo qui ho jutgi. Potser si o potser passar aquests dies d’una determinada manera li donen suficient energia per passar la resta de temps. Ves a saber.\nA mi el que realment em preocupa és la falta de consciència en general i el voler tenir-ho tot al que la societat està acostumada. Això no és possible i és responsabilitat individual de cadascú posar-se els límits corresponents. Límits, una d’aquelles paraules que semblen prohibides en segons quins casos o que només s’utilitzen en sentit negatiu. Tenir clar els teus propis límits et permet ampliar-los de forma conscient i progressiva. Això és dolent?\nSuposo que la situació actual ajudarà a que la gent es limiti en els seus objectius, obligats per les diferents situacions que viuen. Això si que no és bo. Ens hauria d’ajudar a prendre consciència de les nostres possibilitats i ajudar-nos a veure els passos que hem de seguir per anar cada cop a més, no fent salts que ens facin caure fàcilment. Establint unes prioritats reals que ens facin créixer i que aglutinin la nostra força i la nostra il·lusió per millorar com a persones i trobar-nos bé amb nosaltres mateixos.


Els ERO han augmentat un 8% a Catalunya, tot i que afecten un 15% menys de treballadors, segons CCOO\nLa construcció i els serveis són els sectors més afectats, i la indústria i l'agricultura els menys perjudicats\nACN Barcelona 07/10/2011 11:58\nEl nombre d'expedients de regulació d'ocupació (ERO) autoritzats a Catalunya entre gener i juliol d'aquest any han augmentat un 7,7% respecte el mateix període de l'any passat. La construcció i els serveis són els sectors més tocats pels expedients, amb un 31% i un 18% més de treballadors afectats en comparació amb el 2010. En canvi, la indústria i l'agricultura han vist reduït el nombre de treballadors implicats en processos de regulació d'ocupació, concretament un -35% i un -33%, respectivament.\nAquestes són les primeres conclusions d'un informe laboral que està elaborant CCOO i que farà públic a mitjans d'octubre. Malgrat l'increment del nombre d'ERO autoritzats en l'acumulat de l'any, l'informe constata que el volum de treballadors afectats, aquests 30.047, representen un 15% menys dels afectats que hi va haver l'any passat. D'aquests, quasi la meitat (47%) continuen procedint del sector de la indústria.\nSegons el sindicat, aquestes dades juntament amb les de l'atur de setembre que situa en més de 600.000 els desocupats a Catalunya, constaten que la Reforma laboral "ha estat un autèntic fracàs" i "no serveix per crear ocupació ni per millorar la situació de les empreses". CCOO afirma que les variacions recollides en l'informe durant aquests primers mesos de l'any en relació amb el 2010, abans d'aprovar-se la reforma, "no responen sinó a oscil·lacions estacionals i no a un canvi de tendència".


CENTRE DE TAULA NIU D'ABELLA PINYA\nDecoració i articles de festa Decoració per festes Pompons CENTRE DE TAULA NIU D'ABELLA PINYA\nNo. article 204912\nEl nostre centre de taula de niu d'abella amb forma de pinya és una genial adquisició per a la teva festa d'estiu. Li donarà un aire molt tropical! Es tracta d'una divertida decoració de paper amb forma de pinya, d'uns 21cm d'alt. Munta la taula amb una de les nostres alegres col·leccions d'estiu i col·loca aquesta decoració en el centre. Èxit assegurat en la teva festa hawaiana!


Lluitar contra la pobresa infantil a la UE\nL’acte va consistir en tres ponències d’experts: Dominic Richardson, representant de l’OCDE; Hugh Frazer, professor de la National University of Ireland i Ruth Sciberras, representant de l’APPOGG.\n1. Ponent: Dominic Richardson, representant de l’OCDE.\nLa pobresa infantil a Europa és massa elevada, i la seva reducció ha d’ésser una aposta contundent. De fet, els percentatges de pobresa infantil superen els del conjunt de la població: la mitjana europea de pobresa infantil és del 19%, mentres que la de la població en conjunt és del 16%.\nAquesta realitat té una incidència diferent segons el país i la edat (els més afectats són els infants entre 0 i 5 anys), però es pot afirmar que, en línies generals, es dona sobre tot en famílies sense treball i monoparentals. Per això cal ajudar als pares a que tinguin accés al treball i a bones condicions laborals, i contar amb una bona assistència social per als nins de famílies sense treball.\nLa marginalitat infantil està relacionada amb altres condicions i fenòmens com el baix nivell d’educació, una salut precària, un alt nivell de conductes de risc, el patiment d’abusos... I aquesta marginació infantil, a llarg termini, té uns costos negatius tant socials (desigualtat) com econòmics (ineficiència).\nEn conclusió, per acabar amb aquest problema és necessari:\nentendre bé el que fa crític el benestar infantil;\ndonar més incentius financers per que els pares treballin, tot i arribant a compromisos per arribar a tenir centres de qualitat que cuidin dels infants;\ntenir nous indicadors per controlar les vides dels infants, les seves famílies i el seu entorn local.\n2. Ponent: Hugh Frazer, professor de la National University of Ireland.\nLa pobresa infantil és un fenomen complex i polifacètic, lligat a:\naccés pobre a serveis essencials (socials, sanitaris...),\noportunitats limitades de desenvolupament i participació (educació, esports, cultura...).\nA més, pot estar acompanyada i accentuada per:\ndiscriminació i segregació,\ndesigualtat de gènere,\nviolència i explotació,\ncriminalitat i abús de drogues,\nAixí, aquest problema no presenta una única solució, sinó que requereix una aproximació multidimensional i coordinada, que tindria que guiar-se per tres objectius nuclears:\nassegurar que tots els nins creixin en famílies amb recursos adequats,\nassegurar que tots els nins tinguin accés als serveis necessaris pel seu benestar, i permetre que puguin assolir tot el seu potencial,\nassegurar que tots els nins tinguin l’oportunitat de participar en la vida social, recreativa, esportiva i cultural.\nLa herència intergeneracional de la pobresa és una realitat: els nins provinents de famílies amb desavantatges i amb un baix nivell educatiu tenen més dificultats per obtenir una educació elevada, i d’aquesta manera es troben en desigualtat de condicions per aconseguir ocupació. Tot això té uns costs socials i econòmics greus, per lo qual és convenient rompre aquesta herència, ajudant als pares que estan en situació de pobresa i identificant lo antes possible les famílies amb risc per intervenir de forma més eficaç.\nEn general, és millor pels nins créixer en famílies que els recolzen que en institucions, per lo que és convenient que la responsabilitat estigui compartida entre l’estat i el pares, i que es redueixin les pressions per als pares.\nTambé és convenient involucrar als infants pobres i exclosos en les decisions que els afecten, ja que és una forma de reconèixer que són actors dels seus drets. Amb aquest fi, és important donar oportunitats de participació i consulta, per que els infants puguin expressar les seves idees i vivències, i aquestes es puguin tenir compte.\nEn quant al tema de la educació, és crucial assegurar sistemes inclusius per reduir la desigualtat. En aquest àmbit, trobem quatre aspectes clau:\ninvertir en educació per als infants més petits\nintentar evitar l’abandó escolar i els desavantatges educatius\nintegrar les minories (ètniques, immigrants...)\nreduir costs i barreres.\n3. Ponent: Ruth Sciberras, representant de l’APPOGG, Malta.\nLa ponent va explicar les fites legislatives en lo que respecta a pobresa infantil tant a nivell europeu com al seu país, i va explicar el funcionament de l’APPOGG, la Agència Nacional de Benestar Social per infants i famílies necessitades de Malta.\nJaume Capó Bonafé


Claudio Magris publica 'No és procedent'\n"Un amic cirurgià em va dir que quan es va jubilar trobava a faltar tallar carn". Perles com aquesta ens explica el gran intel·lectual de Trieste. La seva última novel·la tracta d'un boig que col·lecciona armes perquè vol construir un museu de la guerra\nEn una taula del cafè de San Marcos, aixopluc de la vida literària de Trieste, Claudio Magris escriu a tinta i amb una lletra endimoniada una altra gran obra. Iŀlustre professore, germanista i autor d’un assaig-riu tan poderós com 'El Danubio', Magris ha absorbit en cadascun dels seus llibres la idea de la Mitteleuropa. “Tinc un amic cirurgià que quan es va jubilar em va dir que trobava a faltar allò de tallar carn”, engalta, preparant la munició. Acaba de publicar 'No és procedent', una novel·la que tracta d’un home mig boig que vol construir un museu de la guerra, amb míssils, obusos, restes de tancs i baionetes.\nUna vegada, en un breu assaig titulat 'La herrumbre de los signos', Magris va deixar dit que els personatges de 'La marxa Radetzky' de Joseph Roth duen uniformes militars perquè volen retenir la seva identitat fluctuant dins d’una carcassa. No és casual que ara escrigui que el seu Quixot dorm en un taüt blindat amb un casc de ferro alemany i una màscara de samurai. “Em ve al cap una frase de l’emperador Francesc Josep, que deia que a ell li agradava fer desfilar el seu exèrcit, però mai enviar-lo a la guerra –explica–, perquè sabia que una guerra sempre implica una derrota”. No oblidem que l’imperi dels Habsburg se’n va anar a fer punyetes.\nA l’octubre del 1963, al diari 'Piccolo Banditore', va aparèixer un anunci que deia: “Submarins usats. Compro i venc”. En aquest retall d’hemeroteca Claudio Magris va trobar el punt de partida de 'No és procedent', un llibre ple de derives, totes lligades a les diferents cambres del palau d’aquest llunàtic que de petit, jugant a escenificar la batalla de Verdum amb soldats, es va formular per primer cop la magnitud del desastre. “Jo no sento cap fascinació especial pel món bèŀlic, cap pathos per la lluita –diu Magris–, però és cert que en els textos dels grans teòrics de la guerra percebo una malenconia que sí que em remou per dins”.\nAl principi, tenim una dona misteriosa que acaricia la punta d’una espasa, record llunyà de l’arma desenterrada del general Krasnov de 'Conjectures sobre un sabre', la primera novel·la de Magris, publicada l’any 1985. “Aquí la guerra és a tot arreu, en l’insecte que lluita contra un cactus i en els cucs que es mengen els intestins de l’indi chamacoco, traslladat a Europa pels colons”, explica l’autor, donant diferents perspectives a l’assumpte. Fa pensar en el soterrani de Lord Chandos, en el llibre de Hofmannsthal, allà on les rates enverinades corrien sense rumb com els habitants de Roma en flames, entre xiscles i plors, ensenyant les dents llargues i escumoses a un destí inevitable.\nMagris va rebre el Premi de la Pau a Frankfurt l’any 2009. En el discurs d’agraïment, va parlar de l’anunci que havia trobat al 'Piccolo Banditore', i de l’home que l’havia publicat, un individu que havia volgut construir un museu de la guerra a Trieste, des d’on es promogués la pau al món. “Igual que Ivan Turguénev, que quan va sortir del balneari de Baden Baden va escriure 'Pares i fills', vaig decidir que allò es convertiria en un llibre”, diu el professore. Se’n va anar al seu cafè de sempre, i hi va posar fil a l’agulla. Seria una novel·la torrencial. Hi sortirien trinxeres, Hitler i el camp d’extermini de la Risiera di San Sabba, l’Imperi Austrohongarès i una mica de mitologia clàssica. I seria, esclar, una obra mestra.\n390 pàg. 20,90 €


Apple llança el seu propi altaveu per competir amb Google i Amazon\nEls pares de l'iPhone creen el HomePod i presenten el nou iOS11\nARA / AGÈNCIES Barcelona 06/06/2017 10:49\n987x555 L'Apple Homepod\nL'Apple Homepod / REUTERS\nApple va presentar ahir, durant la primera jornada de la seva conferència anual de desenvolupadors, un altaveu intel·ligent per a la llar anomenat HomePod amb el qual entren en competició amb l'Echo d'Amazon i el Google Home.\nA més, la companyia també va llançar l'actualització del seu sistema operatiu per iPhone i iPad ( iOS 11) i va presentar els nous iPad Pro i iMac Pro.\nTal com apuntaven des de feia temps els rumors, Apple puja al carro dels altaveus intel·ligents amb el HomePod, controlat per l'assistent personal Siri (que ja funciona en 21 idiomes). L'aparell, de 17,78 centímetres d'alt, un processador A8 i sis petits altaveus a la part inferior, sortirà al mercat nord-americà a finals d'any, amb un preu de 349 dòlars.\nL'executiu d'Apple Phil Schiller va indicar ahir que el HomePod calcula la mida de l'habitació en què es troba el dispositiu i adapta la potència del so a l'espai, i treu profit així del seu entorn. "Volem reinventar la música a la llar", va dir Schiller, que va subratllar que el dispositiu treballa amb Apple Music (amb un catàleg de 40 milions de cançons) de manera integrada i des del núvol.\n540x306 Un iMac Pro / REUTERS Un iMac Pro / REUTERS\nEl nou sistema operatiu iOS 11, per la seva banda, arribarà al mercat en els pròxims mesos i permetrà a l'usuari recuperar les antigues converses fetes amb iMessages quan s'empra en un dispositiu nou. A més, Apple Pay permetrà l'enviament de diners entre usuaris i estarà integrat a iMessages, una novetat que va ser rebuda amb grans aplaudiments pels més de 5.000 assistents a la presentació.\nL'actualització, que tindrà noves opcions per a foto i vídeo, presentarà grans modificacions en el disseny i permetrà millores per al processament de la imatge. A més, les fotografies es podran comprimir més sense que això n'afecti la qualitat, segons la demostració realitzada per Craig Federighi, vicepresident de programari de l'empresa.\nEl gegant tecnològic també va presentar actualitzacions d' Apple Watch, TvOS i MacOS, amb la tecnologia AR Kit, que permet als desenvolupadors la creació d'aplicacions amb realitat augmentada.\n540x306 Presentació de la línia de Macs / AFP Presentació de la línia de Macs / AFP\nEl Mac "més potent"\nEl conseller delegat d'Apple, Tim Cook, va presentar l' iMac Pro, el seu Mac "més potent" fins ara, amb un processador Xeon de 8-Core , pantalla retina de 5K i 1TB d'emmagatzematge (en pot arribar a tenir 4). Estarà disponible a partir de desembre per 4.999 dòlars en el seu model més bàsic.\nEn l'acte, també es va anunciar la nova tauleta iPad Pro, amb una pantalla de 10,5 polzades, entre les dues versions anteriors de l'aparell (de 9,7 i 12,9 polzades). El nou dispositiu, que pesa 454 grams i té una bateria de 10 hores, tindrà un processador A10X que farà que el resultat dels gràfics sigui un 40% més ràpid. El seu preu al mercat, on arribarà la setmana que ve, serà de 649 dòlars.\nL'iPad Pro tindrà la càmera de l'iPhone 7 i una pantalla amb major paleta de color i brillantor, capaç de reproduir vídeo HDR. A més, disposarà de la funció Promotion, que permetrà actualitzar els continguts 120 vegades per segon.\nD'altra banda, la companyia va presentar actualitzacions per als ordinadors iMac de sobretaula, amb processador Intel Core de setena generació, una pantalla amb un 43% més de brillantor, gràfics fins un 80% més ràpids i 64 GB de memòria amb mires a l'ús de la realitat virtual. També es va mostrar una nova línia de portàtils MacBook Pro, amb formats de 13 polzades i 15 polzades, sense grans novetats en el disseny.\nFinalment, es va informar que Apple TV tindrà Amazon Prime Video aquest mateix any, de manera que s'uneix als altres 50 canals ja integrats a la plataforma.


45° 17′ 41″ N, 5° 24′ 13″ E / 45.2947°N,5.4036°E / 45.2947; 5.4036\nEl 2007 la població en edat de treballar era de 184 persones, 138 eren actives i 46 eren inactives. De les 138 persones actives 133 estaven ocupades (73 homes i 60 dones) i 5 estaven aturades (2 homes i 3 dones). De les 46 persones inactives 17 estaven jubilades, 14 estaven estudiant i 15 estaven classificades com a "altres inactius".\nEl 2009 a La Forteresse hi havia 118 unitats fiscals que integraven 288 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 19.098€.\nDels 8 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 3 d'empreses de construcció, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa de transport, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa classificada com a "altres activitats de serveis".\nRésumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de La Forteresse a l'INSEE.\nÉvolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de La Forteresse a l'INSEE\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=La_Forteresse&oldid=25085421»\nDarrera modificació: 28 set 2020 a les 14:32\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 28 set 2020 a les 14:32.


L'absència de l'equip espanyol de sincronitzada als Jocs de Río posa de manifest el declivi de les 'sirenes' i la mala gestió que s'ha fet des que es va destituir Anna Tarré\n6 min. Barcelona 12/03/2016 21:19\n651x366 Imatge de l'exercici de rutina lliure de l'equip espanyol de sincronitzada durant el Preolímpic / GUSTAVO OLIVEIRA / EFE Imatge de l'exercici de rutina lliure de l'equip espanyol de sincronitzada durant el Preolímpic / GUSTAVO OLIVEIRA / EFE\nFernando Carpena es va assabentar de l' eliminació de l'equip espanyol de natació sincronitzada durant la final de la Copa del Rei de waterpolo. Expliquen els que s'asseien al seu costat que el president de la Federació Espanyola de Natació (RFEN) va rebre un missatge, va mirar el mòbil i li va quedar la cara blanca com el paper de fumar. No s'ho esperava. I encara menys que les 'sirenes' acabessin cinquenes al Preolímpic, superades per equips com Itàlia i el Canadà, seleccions que fa no gaire estaven uns quants graons per sota.\nL'eliminació ha estat la gota ha que fet vessar el got. Un got que s'havia anat omplint de rancúnies, decisions discutibles, declaracions i contradeclaracions. Una guerra civil entre dos bàndols ben marcats: el que es posiciona a favor de la RFEN i el que es mostrava crític amb les decisions de Carpena. I enmig d'aquest llançament continu de míssils, les nedadores, les grans damnificades d'aquest declivi iniciat el 2012. Fora dels Jocs, es queden sense les beques ADO i miren amb incertesa i preocupació el seu futur.\nDel podi de Londres a l'eliminació de Rio\nEls números no enganyen. Les puntuacions de l'equip espanyol –format ara i gairebé sempre per nedadores catalanes– han baixat considerablement, mentre que la resta de seleccions han fet un pas endavant. Només Ona Carbonell i Gemma Mengual, classificades en la prova de duo, mantenen l'equip a l'elit mundial.\nTot s'ha condensat en un cicle olímpic. Rússia es manté impertorbable a la primera posició, amb puntuacions que superen el 98, i la Xina viu còmodament instal·lada en el segon lloc, oscil·lant entre els 96 i 97 punts. El tercer graó del podi se'l disputen ara el Japó i Ucraïna. Al Preolímpic, l'equip ucraïnès –que compta amb l' assessorament d' Anna Tarrés– va aconseguir l'or, tot i que les japoneses van ser un xic superiors en l'exercici lliure. Les dues seleccions han madurat en els últims quatre anys i han assolit els 94,5 punts. Per darrere, Itàlia, el Canadà i Espanya. Les noies que ara dirigeix Esther Jaumà han passat dels 94 punts en el Mundial de Barcelona (2013) als 92 de Kazan (2015) i als 90 en la darrera prova disputada, la rutina lliure.\n540x306 Evolució de les puntuacions en la natació sincronitzada / ARA Evolució de les puntuacions en la natació sincronitzada / ARA\n“És evident que el resultat no és el que esperàvem i pel qual ens havíem preparat. No hem tingut la sort de cara en els sortejos, on ens ha tocat competir primeres i segones, ni tampoc amb la lesió de la nostra millor nedadora”, justificava la seleccionadora després del Preolímpic. En general, hi ha unanimitat a l'hora de donar la raó a Jaumà sobre l'infortuni, especialment en la baixa d'Ona Carbonell, que no va poder competir l'últim dia per culpa d'un cop al cap. En canvi, les paraules més crítiques arriben a l'hora d'analitzar la preparació de l'equip, la selecció dels exercicis, de les acrobàcies i de les músiques. “Han perdut la capacitat de sorprendre, no arrisquen tant i això els jutges ho han tingut molt en compte”, coincideixen a dir diferents entrenadores. "Falta talent, falta rapidesa en els exercicis i plasticitat en els moviments. I, sobretot, falta originalitat. No pot ser que de quatre rutines, dues siguin amb música espanyola”.\nUn búnquer contra les crítiques\nBen poques volen parlar en públic. Per evitar que la ferida es fes més gran, la Federació ha decidit tancar files i no concedir entrevistes individuals, llevat d'excepcions comptades. Des de l'eliminació només han parlat, i en actes públics, Gemma Mengual i Ona Carbonell, les entrenadores i el president Fernando Carpena. I han dedicat més temps a contraatacar Anna Tarrés que no pas a fer autocrítica. L'exseleccionadora va tardar poques hores a disparar amb bala cap als que li van prendre el lloc, presumint a més del seu èxit amb Ucraïna. “Va ser oportunista”, li han retret. La mateixa Anna Tarrés ha reconegut, en petit comitè, que va equivocar-se, no tant amb el com sinó amb el quan.\nÉs difícil posar data a l'inici del conflicte. Les tensions van començar abans fins i tot que Fernando Carpena decidís acomiadar Tarrés. Hi havia en qüestió els seus mètodes de treball i la “constant recerca de la perfecció”, com ella sempre ha defensat. Però també el poder que havia arribat a assolir, passant en alguns casos per davant del president. La corda es va anar tensant i es va trencar després dels Jocs de Londres. “El problema –apunten algunes veus des de la Federació– és que es va gestionar el relleu buscant l'antítesi de l' Anna Tarrés, en comptes d'agafar algú amb la mateixa visió de la sincronitzada però amb uns mètodes diferents”. I aquí va començar el declivi de debò. L'equip va marcar-se l'objectiu d'aconseguir el ple de medalles en el Mundial de Barcelona, i va penjar-se set metalls en les set modalitats. Les puntuacions, però, ja havien començat a baixar.\n540x306 Ona Carbonell no va poder nedar en l'última prova del Preolímpic per un cop al cap / GUSTAVO OLIVEIRA / EFE Ona Carbonell no va poder nedar en l'última prova del Preolímpic per un cop al cap / GUSTAVO OLIVEIRA / EFE\nDe mica en mica, van començar a canviar les dinàmiques de treball i els exercicis. Andrea Fuentes, capitana de l'equip, va retirar-se pocs mesos després de la destitució d' Anna Tarrés, tot i que la barcelonina va deixar ben clar que no ho feia per posicionar-se ne cap dels bàndols, i que simplement era una qüestió personal. De fet, va seguir propera a l'equip, assessorant les nedadores, i en especial Ona Carbonell, que passava a ser la nova capitana. Després també penjarien el banyador Laia Pons, Irene Montrucchio, Marga Crespí i Thaïs Henríquez. Aquesta última, la més crítica amb la situació. “He callat fins ara per no influir en l'equip –deia acabat el Preolímpic–, però la gent ha de saber que no és casualitat que haguem plegat tantes nedadores. S'han carregat en només quatre anys allò pel que moltes vam donar la nostra vida”.\nEls resultats del Mundial de Kazan, en què van aconseguir només dues medalles de les set possibles, van ser un toc d'atenció. Però a la Federació amb prou feines es va fer autocrítica. Les coses van seguir més o menys igual. Ona Carbonell havia demanat deixar l'equip i centrar-se en les proves de solo i duo, i no ha estat fins aquests Jocs que ha reprès el treball amb les companyes. “Nosaltres ho hem donat absolutament tot, no ens hem guardat res, hem treballat totes les hores possibles però els resultats no han sortit”, lamentava una de les nedadores de l'equip en aterrar a Barcelona, després del Preolímpic. “No és un problema de les hores de treball sinó del sentit de la feina", comenten des de l'entorn de l'equip. “El prestigi compta. Costa molt guanyar-se'l i costa massa poc perdre'l”, afegeix una de les exnedadores.\nA la Federació Espanyola comença una jornada de reflexió. Es preveuen canvis i Esther Jaumà podria deixar el càrrec després dels Jocs, sobretot si el duo no puja al podi. Paral·lelament, s'inicia la reconstrucció de l'equip amb la mirada ja posada al Mundial del 2017. “L'única bona notícia és que tindrem més temps per treballar amb un equip tan jove”, deia Ona Carbonell. “S'han de fer molts canvis i calen nous mètodes de treball –afegeixen des de l'entorn de l'equip–. El dubte és saber si això durarà quatre anys o hauran de passar uns quants cicles olímpics”. Comença una travessia pel desert mentre els dos bàndols segueixen amb la guerra de guerrilles particular.\nAnna Tarrés obre la caixa dels trons en la sincronitzada


Kassiopea Home Catania Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nKassiopea HomeApartamentVia Plebiscito, 45, Centre de Catania, Catania, Itàlia, 95121 - Veure al mapaExcel·lent8,6Basada en 68 comentarisKassiopea HomeVeure més fotos"Good location near the central downtown and convenient for e..."GiuseppeHong KongVeure més fotosVeure totes les 28 fotos\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Catania, Kassiopea Home és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Catania. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, insonorització, llits extrallargs (> 2 metres), ventilador a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Kassiopea Home.


Marc Pastor, primer fitxatge del Sènior B de l’Arenys Bàsquet – Arenys Bàsquet\nIncripció 2020/21 Formulari\nInscripció: fitxa federativa\nPalmarès Arenys Bàsquet\nFigura del delegat/da: funcions\nProjecte de Club\nEn cas lesió\nServei de fisioteràpia Arenys Bàsquet\nActes Socials i esportius Arenys Bàsquet\nInstal·lació Fons de les Creus d’Arenys de Mar\nLa nostra vila: Arenys de Mar\nResultats Arenys Bàsquet\nHoraris entrenaments 19/20\nInfantil Blanc Femení\nInfantil Verd Femení\nInfantil Verd Masculí\nMini Blanc Masculí\nMini Verd Mixte\nPremini 1 Mixte\nPremini 2 Mixte\nEscola de Bàsquet: Presentació\nEscoles de Bàsquet: Maragall\nÀrea esportiva: objectius\nPlanificació tècnica Premini\nPlanificació tècnica: Mini\nPlanificació tècnica: Preinfantil i Infantil\nPlanificació tècnica: Cadet\nPlanificació tècnica: Júnior\nPlanificació tècnica: Sots21, Sots25 i Sènior\nBases de competició Lliga EBA 19/20\nReglament Passarel·la FCBQ (Pre i Infantil)\nCanal YouTube Arenys Bàsquet\nComité Tècnic FCBQ\nDocumentals de bàsquet\nRecomanacions de llibres de bàsquet\nMarc Pastor, primer fitxatge del Sènior B de l’Arenys Bàsquet\nAutor de l'entrada Per Carlos Toribio\nData de l'entrada maig 18, 2020\nSense comentaris a Marc Pastor, primer fitxatge del Sènior B de l’Arenys Bàsquet\nAvui anunciem el primer fitxatge del Sènior per a la temporada 20/21. I és un fitxatge il•lusionant, que segur que ens aportarà en la part ofensiva, a nivell físic, a nivell d’equip i sobretot a nivell defensiu. Ell és en Marc Pastor.\nMarc serà una important referència interior per al sènior B i ens fa molta il•lusió que torni al club del seus orígens, del seu poble: Arenys de Mar i l’Arenys Bàsquet.\nRecordem que Marc va començar com a Verd en categories inferiors, per després jugar en diferents equips, com l’Arenys de Munt, AECAM i Bàsquet Sant Pol, disputant dues fases finals de campionats de Catalunya. En les últimes temporades, a més, s’havia convertit en una peça important de la secció de rugbi del FC Barcelona i de la sel•lecció d’Andorra.\nPerò les ganes perquè tornés al club, al bàsquet i que sigui un dels grans pilars de la plantilla, ha fet donar aquest pas al Marc.\nBenvingut de nou a la teva casa, al Club Arenys Bàsquet! Tenim moltes ganes de veure’t a les pistes i segur que gaudirem del teu joc! #somverds #arenysdemar\n← Figures del Bàsquet envien missatges per la gent de l’Arenys Bàsquet: Helena López, jugadora del Femení Sant Adrià de LF2 → Figures del Bàsquet envien missatges per la gent de l’Arenys Bàsquet: Rosó Buch, jugadora del València Bàsket de LF1\nAvinguda Fons de les Creus, s/n,\nDilluns, dimecres i divendres: 18 h a 20 h (previ cita per telèfon)\n+34 687 80 10 13\n© 2020\tArenys Bàsquet


Unes 30 persones assistents, la majoria pensionistes però també gent més jove, ens vam aplegar convocades per l’Associació de Veïns i Veïnes de la Pau (AVV la Pau), el Casal de la Gent Gran de Sant Martí, el Casal de Gent Gran de Joan Casanelles i la Comissió de la Gent Gran de l’Assemblea de Sant Martí.\nEls portaveus d’aquestes 4 entitats van fer unes brillants exposicions dels motius pels quals ens trobem en aquesta situació. A les contínues agressions als interessos dels pensionistes, s’hi afegeixen els...\nL'Espai Democràcia i Convivència convoca una gran manifestació el 15 d'abril a Barcelona.\nEl dimarts 27 de març, diverses entitats, sindicats i organitzacions de la societat civil catalana, entre elles CCOO de Catalunya, han presentat l’Espai Democràcia i Convivència, nou espai sorgit de la Taula per la Democràcia per defensar les institucions catalanes, la convivència, la cohesió social i els drets i llibertats fonamentals de la...\nL’Executiva del Partit de l’Esquerra Europea (European Left), reunida aquest cap de setmana a Viena, ha aprovat una resolució sota el títol ‘La situació a Catalunya i les llibertats democràtiques’, a...\nNosaltres, els treballadors i treballadores organitzades tenim molt clar qui són els nostres enemics. Precisament si ens organitzem al voltant de l’anarcosindicalisme és perquè reconeixem en la burgesia i l’estat aquells que ens exploten i oprimeixen cada dia. No importa quin estat o quina burgesia. Siguin aquesta burgesia i aquest estat espanyols, catalans...\nLa decisió, en el dia d’ahir, del jutge Llarena, d’enviar a la presó a cinc persones més relacionades amb la reivindicació dels drets nacionals a Catalunya, és una nova demostració que la monarquia parlamentària espanyola, com a...\nSince 01/06/2005: 68826512


Innocència interrompuda | Century\nAny 1967. Susanna Kaysen, de 18 anys, és com la majoria de les noies de la seva edat: confusa, insegura i lluitant per entendre un món que està canviant ràpidament al seu voltant. A l’ésser visitada per un metge de la família, aquest pensa que la jove es droga o consumeix alguna substància tòxica, però ella es nega a contestar les seves preguntes, ja que havien passat quatre dies des que Susana va consumir un pot d’aspirines amb una ampolla de vodka simulant tenir mal de cap. El metge, a l’adonar-se que Susana fereix a tots els que l’envolten, es posa d’acord amb els seus pares per finalment enviar-la a l’Hospital Claymoore donant un nom al seu comportament: trastorn límit de la personalitat, que es manifesta amb una gran inseguretat respecte a la imatge que un té de si mateix, els seus objectius a llarg termini, els amics i amants.\nQuan Susanna arriba a l’Hospital Claymoore, és rebuda per la doctora Valerie Owens qui la mana a el pavelló de dones, lloc on treballa i està en principal de serveis. Aquí Susanna coneix a Polly, una noia que té un comportament estrany i cicatrius de cremades a la cara. Després coneix a Janet, una anorèxica que estava discutint amb la doctora Owens perquè aquesta es negava a donar-li la seva roba fins que no mengés. Susanna és allotjada en una habitació al costat de Georgina, una mentidera patològica que es mostra molt simpàtica quan es presenten. Més tard ingressa Lisa Rowe, qui s’havia escapat durant quinze dies i ataca Susana per no reconèixer-la.\nSusanna més tard passa a ser amiga de Lisa, i Cynthia, una lesbiana amb problemes mentals. Lisa encoratja a Susana perquè no prengui la seva medicació, totes dues s’escapen de l’habitació i es resisteixen a la teràpia. Després, fan una passejada en grup a la gelateria local, on Susana s’enfronta a l’esposa i filla d’un professor anglès amb qui va tenir un romanç anteriorment. Però Lisa al costat de les altres noies, decideixen defensar Susanna i verbalment es burlen de les dues dones fins que les dues surten de la botiga. En l’hora de gimnàstica, Susana veu que Daisy es marxava de Claymoore cap a un departament, i és quan Janet comença a actuar d’una manera violenta per la seva malaltia i aclarint que 38 kg és el pes perfecte per a ella, ignorant la seva anorèxia. Susanna és visitada pel seu exnòvio, Toby, qui li revela que està a punt de ser reclutat en l’armada i la convida a fugir amb el a Canadà. Ella es nega a anar amb ell tot i que aquest intenta convèncer-la que realment no està boja.\nAquesta nit, Polly té una crisi emocional a l’veure el seu rostre cremat i es desperta cridant i plorant. Per calmar-la, ella és col·locada en una sala d’aïllament. Per animar-la, Susanna roba una guitarra de la sala de música i Lisa una pandereta, i ambdues canten li Downtown de Petula Clark a Polly. John arriba, alarmat pel soroll dels instruments i els diu que parin perquè sinó despertaran a la resta de personal, però Susanna no li fa cas i s’acosta a besar-li.