El moviment independentista arriba al 28A amb una barreja de desorientació i creixent autocrítica. Aprofundir en les lliçons del “procés” i la política dels sectors més d'esquerra resulta clau per a preparar-se per a l'escenari que ve i combatre la desmoralització.\nCom arriben les forces independentistes a l’arrencada d’una campanya en la qual Catalunya tornarà a ser centre de l’agenda? El bloc del “procesisme” es manté entre una ERC cada dia més disposada a tornar a la normalitat autonomista -posposant sine die la demanda del dret a decidir- i la llista de JxCat que, amb una mica més de discurs grandiloqüent i pot ser que major resistència a lliurar els seus vots per a una investidura de Sánchez, es mantindrà en els fets en la posició de soci exigent si hi ha una reedició del govern post moció de censura.\nEl Front Republicà -impulsat pel sector més sobiranista de la CUP, Poble Lliure, al costat de Som Alternativa del exsecretari general de Podem, Albano Dante, i el Partit Pirata- pretenen diferenciar-se del “procesisme” negant-se a investir a Pedro Sánchez si aquest no accepta el referèndum, la llibertat dels presos i la fi de la repressió. Pretenen recuperar el “full de ruta” de la desobediència institucional -està vegada afegint-li el bloqueig de la governabilitat espanyola-, per a reprendre la lluita per la república catalana.\nL’altre gran agent de l’independentisme, la CUP, ha optat per no concórrer als comicis. Una decisió que fonamenten a concentrar el seu marc d’intervenció política al dels Païssos Catalans, prioritzar la volta al territori més pròxim d’intervenció -d’aquí la seva aposta per les eleccions municipals- i enfortir la mobilització i autoorganització popular.\nLa decisió tàctica de no presentar-se pot compartir-se o no. En el meu cas subscric plenament que s’ha perdut una bona oportunitat per a haver tractat de nuclear “una candidatura en tot l’Estat que es proposi donar una expressió política de classe i anticapitalista als qui han fet una amarga experiència amb el neo-reformisme o la direcció “procesista catalana”, com els proposàvem, així com a Anticapitalistas, des de la CRT.\nPerò més important que optar per presentar-se o no fer-ho, considero que és aprofundir a treure les lliçons que ha deixat l’anomenat “procés”, en el marc de la profunda crisi del Règim del 78 i les diverses expressions socials i polítiques que ha generat en aquests 8 anys -si prenem des del 15M- per a pensar les variants de l’alternativa política que des de l’esquerra que ens reivindiquem anticapitalista i de classe urgeix posar en peus.\nLa “fi de cicle” de Podemos i la direcció procesista, què tenen en comú?\nAnem camí dels set anys des de la primera gran Diada de 2012 i de cinc des de l’emergència de Podemos, i avui podem dir que estem enfront de la “fi de cicle” de dos grans projectes polítics que han actuat de direcció i desviament de tots dos moviments socials i democràtics.\nD’una banda, la hipòtesi Podem de “assaltar” les institucions per a trencar els “cadenats del 78” s’ha convertit en un projecte de cogovern amb el PSOE -el mateix que va aplicar el 155 i és part del judici del procés amb l’Advocacia de l’Estat- per a apuntalar el Règim, la seva Constitució i evitar una re-definició del mateix per la dreta. La renúncia explícita a desenvolupar les forces socials que van començar a sorgir del 15M d’ara endavant -per a això era imprescindible creuar armes amb la burocràcia sindical que va mantenir al moviment obrer molt per darrere de la situació-, l’entendre l’acumulació de forces com a acumulació de vots i vídeo-política i l’adaptar a la baixa i sense límits el programa per a ser acceptables, ha acabat en una reedició senil de la IU de Cayo Lara i Llamazares.\nUna integració en el Règim que va tenir la seva millor expressió en la posició sostinguda en la “tardor catalana”, negant-se a la més mínima mobilització contra la repressió i situant-se en el camp constitucionalista amb la proposta de referèndum pactat i dins del mateix marc legal que ho fa impossible.\nPer l’altre, la direcció del procés després d’intentar desgastar el moviment democràtic català durant cinc anys de dilacions i mobilitzacions controlades, va veure com en les jornades de l’1 al 3 d’octubre una immensa mobilització social va fer possible el referèndum i una gran vaga general. No obstant això, aquesta gran força social no va trobar pistó pel qual convertir-se en força de canvi. La direcció burgesa i petitburgesa de l’independentisme va treballar per desactivar-la i mantenir exclusivament la senda de la desobediència institucional fins que l’Estat central ho permetés.\nCom la fórmula de “vots + discurs” de Podemos, la de “desobediència + simbolisme” es va mostrar igual d’impotent, encara que molt més tràgica. Tots dos havien tret de l’equació res menys que la lluita de classes que, malament que els pesi, continua sent el motor de la història.\nLa “fi de cicle” del procés obre el debat en el moviment democràtic català\nEn el cas català aquesta “fi de cicle” del “procesisme” ha fet que en el moviment independentista condeixi certa desmoralització, molta desorientació i una mica d’autocrítica i reflexió. Si formulem la pregunta Què va sortir malament? Trobem dos grans tipus de resposta.\nEn primer lloc, les que culpabilitzen en exclusiva a la repressió de l’Estat i, per tant, no queda més alternativa que tornar a la cleda autonomista, posar l’esperança en què algun dia la mateixa UE que va rebentar al poble grec vingui en “rescat de la democràcia” o simplement sumir-se en la desmoralització.\nEn segon, les que consideren que el *Govern català va claudicar, no va portar el seu mandat i el del 1-O fins al final. Després del referèndum i el 3-O van desaprofitar el moment i aquesta gran força social, i una vegada proclamada la república el 27-O no van cridar a defensar-la amb la mobilització.\nEl primer sector segueix atrapat en el “procesisme” en una de les seves noves “pantalles”. Toca resistir amb simbolisme i llaços, apel·lar a Europa i buscar sobreviure sense encoratjar nous envits repressius.\nEn el segon es troben els qui estan buscant noves hipòtesis per a reprendre la lluita democràtica del poble català, com succeeix en el si de la CUP i l’esquerra independentista.\nI en un punt intermedi es troba el sector sobiranista que representa el Front Republicà, que a la crítica al retorn a l’autonomisme de part de la direcció procesisme després del 27-O i el 21D, oposa tornar a la casella de sortida de la desobediència institucional ja assajada.\nCom es va arribar a l’1 i 3 d’octubre? aquesta és la qüestió\nPartint de compartir gran part de la foto fixa que els sectors més crítics amb el “procesisme” tenen de la tardor del 2017, o almenys dels seus resultats finals, penso que fa falta revisar no només què va passar en aquell llarg mes d’octubre, sinó, i sobretot, com es va arribar de preparats, o no, a aquelles jornades.\nQue el Govern de JxSí es negués a convertir l’1 i 3 d’octubre en una mobilització popular basada en l’autoorganització popular, el control del territori i mètodes com la vaga general, no és alguna cosa que hagués de sorprendre a ningú. Tret que considerem que els qui han estat els representants de les grans famílies i, fins fa “quatre dies”, els virreis del Règim del 78 a Catalunya, estiguessin disposats a convertir-se en els instigadors d’una cosa almenys molt semblant” a una situació revolucionària.\nNo obstant això, aquesta previsió, a la meva entendre elemental, no va ser feta per cap força política, ni per la CUP. La confiança en el Govern i Puigdemont de part del moviment democràtic era gairebé absoluta, i també els diputats cupaires la van alimentar, no només en els mesos -i anys- previs, sinó amb tota la política de “mà estesa” en el nacional a convergents i ERC des de 2012.\nTributaris d’una visió etapista per a la conquesta dels drets democràtics nacionals, la CUP va assumir com a inevitable que tocava marxar al costat dels qui en cap cas anaven a desenvolupar les forces socials capaces de derrotar al Règim, i per aquesta via, afeblia al mateix temps la capacitat d’incorporar de forma decisiva aquestes forces -especialment la classe treballadora- al moviment democràtic per a disputar l’hegemonia als hereus del pujolisme i part del *Tripartit.\nQue l’esquerra independentista marqués a foc una independència política d’aquesta direcció era una necessitat indefugible. No en 2017, sinó des de l’inici de l’anomenat “procés”. Això no excloïa unitat d’acció, per exemple, per a portar endavant el referèndum o enfrontar la repressió. Però sempre sense el menor suport polític al *govern -i menys a les seves polítiques antiobreres com els Pressupostos- i promovent la creació d’una ala d’independència de classe dins del moviment democràtic.\nLa claudicació o traïció era inevitable, tret que també s’hagués assumit el relat màgic i naïf que la república vindria per una demostració de voluntat popular i sense la feroç resistència de l’Estat hereu del franquisme. No advertir d’això era renunciar a conformar un sector educat en la desconfiança en aquesta direcció i el seu full de ruta de “la llei a la llei” i sense lluita de classes –tal com es recollia en la Llei de Transitorietat-.\nPerò també, conseqüentment, es renunciava a vincular de forma intransigent la lluita pel dret a decidir amb la derrota del Règim del 78, i per tant en una lluita comuna amb els sectors populars de la resta de l’Estat, i amb les grans demandes socials que es vénen expressant en places, barris, facultats i centres de treball des del 15M.\nEra necessari construir una ala que aixequés un programa obertament anticapitalista, per més que aquest espantés als sectors de la burgesia i petita burgesia que han estat la base històrica de convergents i ERC. Només així el moviment podria haver empalmat amb amplis sectors populars, i especialment de la classe obrera, que -fins i tot quan molts d’ells participessin en les jornades de l’1 i 3 d’octubre- no havien estat part del moviment els anys anteriors.\nLa independència de classe com a perspectiva estratègica\nAvui sectors de l’esquerra independentistes assumeixen que no van arribar ben preparats políticament a aquella tardor. Però les raons no es trobaran, exclusivament, en el que es va fer o va deixar de fer en aquells dies, sinó, sobretot, en els mesos i anys anteriors.\nLa falta d’aquesta independència política és la que explica que també la mateixa esquerra independentista assumís la “il·lusió” que per mitjà de la desobediència institucional i una mobilització popular que no havia desenvolupat cap ala obertament de classe i, almenys, desconfiada de la seva adreça, es podia aconseguir exercir efectivament el dret a decidir.\nAixò explica que, fins i tot durant el mes d’octubre, no hi hagués una ruptura oberta amb Puigdemont i el seu govern. Assumit el central del seu full de ruta, només calia pressionar perquè la portés fins al final. No obstant això, enfront de l’Estat espanyol, el seu 155, els seus piolins -i els obedients Mossos- i la seva judicatura, cap resolució del Parlament, fos el que fora jurídicament, podia fer res.\nSi després del 3-O els diputats cupaires haguessin adoptat una política de ruptura amb Puigdemont hagués estat millor sens dubte. Encara que, possiblement el gir arribava tard. Hauria trobat seriosa dificultats per a ser assumida per la seva pròpia militància i els sectors que influenciaven –que portaven 5 anys formats en la política contrària- i sobretot sense les forces socials on “fer carn” aquesta alternativa –en la classe obrera i sectors populars, ja que això no és alguna cosa que es pugui improvisar en les jornades decisives. No obstant això, sí que hagués permès deixar un jaló d’experiència i lliçons superiors per a combatre la desmoralització i començar a construir una alternativa per als següents embats.\nAvui dia, molts sectors de l’esquerra independentista, els CDRs i l’activisme que va fer possible l’1 i el 3 d’octubre, vénen reflexionant sobre què va sortir malament i com continuar. Per a respondre aquests interrogants és imprescindible arribar a qüestionar l’abc de la política que va evitar l’emergència d’una alternativa a la direcció procesista, considerar com a necessari la unitat de propòsit amb els representants de part de la burgesia i petita burgesia nacional en una suposada primera etapa o revolució democràtic-nacional.\nSi alguna cosa va evidenciar la “tardor catalana” és que aquesta unitat va emmanillar al moviment popular darrere de les “jugades mestres” i va ser un gran obstacle per a sumar a amplis sectors de la classe obrera catalana i suscitar la solidaritat de la de la resta de l’Estat. La república catalana només podia conquistar-se per la lluita de la classe obrera al costat dels sectors populars, quedant vinculada a definir per tant un caràcter de classe oposat al qual li donava la direcció procesista i en una unitat en la lluita amb els de la resta de l’Estat contra el Règim.\nAquestes són les forces socials amb la capacitat d’agrupar la majoria social capaç d’enfrontar al Règim del 78, després d’un programa que també resolgui els grans problemes socials i amb els mètodes que, en una escala només d’avançament, es van expressar l’1 i el 3 d’octubre: l’autoorganització i la vaga general.


TRES DRAMES DE POSTGUERRA: OCELLS I LLOPS, GALATEA. OCELLS I LLOPS, GALATEA I L'ALCOVA VERMELLA. JOSEP MARIA DE SAGARRA I CASTELLARNAU. Libro en papel. 9788499307763 Fundació Llibreria Les Voltes\nAmb Galatea, lautor ofereix un cru retrat metafòric dels estralls de la Segona Guerra Mundial.\nA Ocells i llops examina en plena postguerra espanyola les conseqüències duna lluita fraterna en què els conflictes particulars dels fills acaben ofegant la seva mare.\nI a Lalcova vermella explica la història dun amor prohibit. El títol fa referència al seu lloc de naixement.


Notícia: El temporal de mala mar, vent i pluja passa per Blanes sense causar grans estralls\nEl temporal de mala mar, vent i pluja passa per Blanes sense causar grans estralls\nNoticia publicada a la web el 11/03/2015 04:22:46 PM\nEls efectius de Protecció Civil i Policia Local continuen amatents a qualsevol contingència. De moment no s’ha atès cap situació greu, llevat de netejar sorra acumulada en un tram del passeig\nL’episodi de mala mar, vent i pluja que també ha afectat Blanes des d’aquest passat dilluns, no ha causat grans estralls en la població llevat d’algunes intervencions, cap d’elles greus. Malgrat sembla ser que la part més destacada del temporal de mala mar ja està remetent, Policia Local i Protecció Civil de l’Ajuntament de Blanes continuen amatents a haver d’actuar en qualsevol contingència que pugui sorgir.\nDes d’ahir dilluns, els seus efectius han estat fent un seguiment i control, però no han hagut d’intervenir en cap cas de gravetat, llevat de fer tasques informatives i preventives. Un exemple ha tingut lloc avui al migdia, quan s’ha hagut de cridar l’atenció a algunes persones que s’acostaven massa perillosament a les onades per fer fotografies o, senzillament, per veure el temporal de més a prop, amb el conseqüent perill per la seva integritat física.\nDurant la passada jornada de dilluns, la major part d’actuacions de la Policia Local i Protecció Civil van ser en afectacions causades pel fort vent, que va arribar a bufar amb ratxes molt intenses, si bé aquesta matinada de dimarts ja havia amainat. En canvi, la mala mar va començar a prendre força durant la tarda-vespre d’ahir, guanyant més intensitat aquesta matinada.\nUn temporal de mar més intens però més breu\nA diferència dels temporals que també van afectar Blanes entre finals de setembre i principis d’octubre, aquesta vegada l’episodi de mala mar ha estat més intens, amb onades més virulentes, però en canvi no ha estat afectant tantes hores la costa blanenca. Les trombes han estat més sostingudes –amb grups d’entre dues i tres onades- però, al trencar lluny de la costa, arriben més debilitades arran del litoral i per això no piquen directament i no arriben a fer malmetre l’estructura del passeig.\nPer això, quan finalment trenquen les onades, aquestes ja han perdut força, i tan sols han arribat a arrossegar una mica de sorra mar endins en alguns trams del litoral blanenc, que s’han quedat amb una superfície de platja ínfima. Un d’ells ha estat en especial el racó de la platja del Passeig de la Marina, on pràcticament no hi queda sorra i s’ha quedat amb les roques que habitualment estan ocultes a ulls vista, una situació que no s’havia donat des de feia almenys dos anys.\nLa sorra que arrosseguen les onades se n’ha anat generalment mar endins, però també hi ha hagut una petita acumulació sobre el passeig en alguns punts del Passeig Cortils i Vieta. Donada l’escassa quantitat que ha quedat dipositada en dos dels trams del vial per on passegen els vianants l’empresa Nora, que s’encarrega de la neteja municipal, ha hagut de fer una actuació puntual.\nAixí, s’hi ha destinat un equip de neteja format per una retroexcavadora petita i un operari amb una pala i una escombra. Tots dos han fet tasques manuals i mecàniques per treure la mica de sorra que hi havia acumulada tant sobre el vial com sota el mobiliari urbà que hi ha a tocar de la costa. D’altra banda, una altra cas que s’ha hagut d’atendre tallant la circulació del trànsit de vehicles és en el tram final de l’Avinguda Vila de Madrid que dóna a la platja i a mar obert, on l’aigua del mar ha entrat terra endins en poc més de 100 metres lineals, sense cap altra conseqüència.\nData de realització: 11/03/2015 | Data de la darrera actualització: 11/03/2015


Dimarts, 12 Novembre 2019 20:19\nEls jutjats situats al carrer Pere Esmendia estan a punt de ser reformats. El Departament de Justícia ha anunciat que en les pròximes setmanes començaran les obres de l’equipament amb l’objectiu de millorar la confortabilitat de les instal·lacions. Els treballs tindran un cost de 635.946 euros i una durada d’uns set mesos.\nSegons han informat des de la Generalitat, es farà un nou vestíbul més ampli i es traslladarà la sala de vistes d’aquesta planta a la planta soterrània, al costat de les dues altres sales existents. Per poder fer aquesta operació, part dels arxius que hi ha a la planta soterrània es traslladaran als dos espais que hi ha de reserva en les seus judicials ubicades a la carretera de Sant Cugat, 18 i al carrer Espoz i Mina 4 de Rubí.\nA la planta soterrània de l’edifici judicial principal es crearà una sala per a l’atenció de les víctimes, s’adequarà l’escala principal i també una sortida d’emergència, s’adaptaran els banys i s’ampliaran les sales d’espera. A més, es condicionaran les instal·lacions per eliminar les humitats mitjançant deshumidificadors, renovació d’aire i climatització. Així doncs, des de Justícia han assegurat que tot això farà que el trànsit de treballadors i usuaris dins de la nova seu sigui més còmode, àgil i funcional.\nEs tracta d’unes obres d’arranjament molt reclamades pel col·lectiu judicial rubinenc, ja que les instal·lacions estan bastant malmeses. De fet, els darrers desperfectes es van produir durant les pluges del juliol passat que van reobrir una gotera que va inundar l’equipament (vegeu notícia).\nL’edifici judicial principal de Rubí acull els jutjats de 1a instància i instrucció números 1 (que també fa les funcions de Registre Civil), 2, 3, 4, 5 (violència sobre la dona), 6 i el Deganat. A l’edifici del carrer de Sant Cugat hi ha els jutjats de 1a instància i instrucció 7 i 8 mentre que la seu del carrer Espoz i Mina acull el Col·legi d’Advocats i Procuradors.\nEl partit judicial de Rubí, amb una població de 76.423 habitants, dona servei a 3 municipis del Vallès Occidental: Castellbisbal, Rubí i Sant Cugat del Vallès.


Homilia del Sr. Bisbe en la solemnitat de l'aniversari de la dedicació de l'església del Sant Esperit, actualment catedral de Terrassa. - Bisbat de Terrassa\nHomilia del Sr. Bisbe en la solemnitat de l'aniversari de la dedicació de l'església del Sant Esperit, actualment catedral de Terrassa.\nHomilia del Sr. Bisbe en la solemnitat de l'aniversari de la dedicació de l'església del Sant Esperit, actualment catedral de Terrassa. https://www.bisbatdeterrassa.org/ca/bisbe/homilies/homilia-del-sr-bisbe-en-la-solemnitat-de-laniversari-de-la-dedicacio-de-lesglesia-del-sant-esperit-actualment-catedral-de-terrassa https://www.bisbatdeterrassa.org/@@site-logo/logo-bisbat-de-terrassa.png\nLectures: 1a. Llibre dels Reis 8,22-23.27-30 / Salm responsorial 121: "Quina alegria quan em van dir: Anem a la casa del Senyor" / 2a. Primera carta de Sant Pere 2, 4-9 / Evangeli: Lc 19,1-10.\nBenvolguts preveres i diaques, benvolguts germanes i germans en Crist:\n1. Què celebrem avui?\nUn dels objectius d'una diòcesi tan jove com la nostra és assolir la consciència de ser una Església local. Per això, voldria començar fent-me una pregunta que tots vosaltres també segurament us feu: com pot la celebració d'avui ajudar a crear entre tots nosaltres -diocesans de Terrassa- consciència de ser una Església local en el context de l'Església, una, santa i catòlica?\nPrèviament, serà bo respondre a una altra pregunta: què celebrem avui?\nLa resposta és prou clara: celebrem un aniversari, el que fa 54, d'un dia: el 10 de desembre de 1950, quan el que era aleshores Bisbe de Barcelona, Mons. Gregori Modrego Casaus, va consagrar l'església del Sant Esperit, aleshores parròquia, després seria basílica i ara, des del passat 25 de juliol, catedral basílica del Sant Esperit de Terrassa.\nAixò és el que celebrem avui: un acte que els nostres germans i germanes en la fe, alguns dels presents encara ho podeu recordar, varen fer un acte de religió, de pietat, de culte i en els fons de reconeixement i d'adoració de Déu, dedicant-li un temple. Aquest temple que ens acull. Però aquest temple no va començar aleshores, per això hem de fer una mica d'història.\n2. Una mica d'història de la nostra catedral\nLa nostra catedral, com a temple, data de l'any 1593 i és un bell exemple del gòtic català tardà. L'advocació del Sant Esperit li ve de l'Església de l'Hospital que estava situat fora de les muralles de la Vila de Terrassa. Com que la població d'aquesta Vila havia crescut i la parròquia de Sant Pere els quedava lluny, es va edificar aquesta església parroquial, beneïda per l'abat de Montserrat Josep Costa, terrassenc, el dia 1 de febrer de 1621.\nAmb el temps es va anar enriquint amb obres d'art. Algunes -molt valuoses- es perderen en l'incendi de juliol de 1936. D'altres s'han conservat i se n'hi han incorporat de noves. En la seva reconstrucció i embelliment cal remarcar la generositat del poble cristià de Terrassa, i em plau molt de fer-ne memòria ara. Eren els avantpassats de persones que avui sou aquí, formant aquesta comunitat.\nEl poble de Déu, unit als seus preveres, heu fet possible aquesta església, aquesta parròquia, aquesta catedral. En la seva reconstrucció i embelliment després de l'any 1939 cal destacar, en el passat, l'afany del regent, Dr. Ramon Sanahuja, i del prior, Dr. Josep Castelltort. Ambdós varen ser consagrats bisbes aquí mateix. El Dr. Ramon Sanahuja va ser bisbe de Sogorb i de Cartagena- Múrcia. Retirat de la seva diòcesi, el seu cos va ser traslladat del panteó familiar a aquesta basílica. El Dr. Josep Castelltort va ser bisbe d'Astorga. Això pel que fa referència al passat recent. I pel que fa referència al passat proper, gairebé al nostre present, voldria remarcar la labor de restauració portada a bon terme pels darrers priors, també amb la bona col•laboració del poble de Déu i de les autoritats de la ciutat.\n3. Però hem de continuar i actualitzar una missió\nPerò aquestes persones que he esmentat, aquest poble de Déu, aquests ciutadans i les seves institucions i les seves autoritats han fet el que han fet moguts per la fe en Déu, per la seva fe cristiana.\nPer això, tots aquests preveres i pastors, varen donar un fort impuls pastoral a la parròquia, amb un especial interès per l'Acció Catòlica, per la missió dels laics en l'Església i en el món.\nI ara us dic això: hem de ser continuadors d'aquesta obra, hem d'estimar-la i embellir-la, com ja heu fet. Però sobretot hem de bastir i embellir el temple sant de Déu no fet de pedra, sinó de persones: el temple sant de Déu que sou vosaltres, com hem escoltat en la segona lectura.\n"Vosaltres, com pedres vives, deixeu que Déu en faci un temple espiritual". Anem creant consciència d'això: som una Església local, una Església particular en la qual viu, amb tota la seva plenitud l'Església, una, santa, catòlica i apostòlica.\nEscoltem també l'afirmació -tan bonica, tan oportuna, tan cristiana, tan evangèlica-: "Sou un sacerdoci sant, que oferirà víctimes espirituals acceptables a Déu per Jesucrist".\nGermanes i germans, preveres i diaques, amics tots: és per la fe en Crist que estem aquí; és gràcies a la fe en Crist que estem units en l'Esperit Sant formant Església, per a honor i glòria de Déu el nostre Pare.\nCrist ha de ser la pedra angular de la nostra diòcesi. I això ens recorda la nostra responsabilitat als ministres de l'Església: jo el primer, com a bisbe, voldria ser enmig vostre ministre, servidor i imatge de Jesucrist, perquè així ell ho ha volgut per la seva misericòrdia. Déu salvador, ha fet els homes i dones participants de la seva obra creadora de moltes maneres. Jesucrist Salvador ha volgut incorporar, de maneres diverses, els homes i dones a la seva obra salvadora del mon, sobretot amb la predicació de la seva paraula, amb l'administració dels sagraments i amb l' exercici de l' amor caritatiu envers els germans, el Senyor de la glòria es fa present i actua en la seva Església i en el seu poble.\nCrist es vol quedar a casa nostra. Una darrera reflexió: hem de ser molt conscients que Crist es vol quedar a casa nostra. Que bonic és l'Evangeli de Zaqueu, el de Jericó, posat per l'Església en les celebracions de la dedicació dels temples, i llegit amb tota raó i oportunitat en la nostra commemoració d'avui!\nQue Crist ocupi el centre de tot el que fem en el nostre bisbat. Que siguem una Església local ben cristocèntrica. No només en el pensament, sinó també -i sobretot- en l'acció, en les intencions, en els objectius i en els propòsits de l'acció pastoral de cada dia. Que Crist ens pugui dir com a Zaqueu: "Església de Terrassa, baixa de presa, que avui m'he de quedar a casa teva". Que la nostra pregària a Jesucrist sigui la que ens proposa el Sant Pare en el títol del document sobre l'Any de l'Eucaristia que estem celebrant, que és la bellíssima pregària dels deixebles d'Emaús: "Mane nobiscum, Domine"; "Senyor, quedeu-vos amb nosaltres". I feu que la nostra casa no desdigui mai de vós.\nQue fem una veritable família. I que aquesta església catedral del Sant Esperit esdevingui de forma cada vegada més plena el que realment és: una catedral, el lloc on el bisbe té la seva càtedra i des d'on ensenya i celebra per al poble cristià. Així farem realitat allò que diu el Concili, i que ja esteu fent realitat cada dia més: "El bisbe ha de ser considerat com el gran sacerdot del seu ramat, del qual deriva i depèn en certa manera la vida dels seus fidels en Crist. Per això convé que tothom doni la més gran importància a la vida litúrgica de la diòcesi entorn del bisbe, principalment a l'església catedral; amb la convicció que la principal manifestació de l'Església es troba en la participació plena i activa de tot el poble sant de Déu en les mateixes celebracions litúrgiques, sobretot en la mateixa eucaristia, en una única pregària, entorn d'un mateix altar presidit pel bisbe envoltat del seu presbiteri i dels ministres" (Sacrosanctum Concilium, 41).\nQue enriquim cada vegada més aquesta bella catedral amb les bones obres, i que l'esplendor de l'art estigui acompanyat de l'esplendor de la vida cristiana. Així sigui amb l'ajut de Déu.


De qui parlem ?? | Associació Grup Fotogràfic Santboià\nDE QUI PARLEM ???\nUn dels nostres objectius és promoure, difondre i mostrar la fotografia com a mitjà d’expressió artística i cultural.\nLes exposicions fotogràfiques són el millor mitjà per aconseguir aquesta activitat que iniciem.\n“Congelar” un instant, en estrènyer el disparador de la nostra càmera, aquest instant es converteix en passat, un instant que no tornarà a repetir-se.\nGràcies a les diferents exposicions que anirem fent podrem observar tant el treball dels seus autors com les seves composicions i tècniques fotogràfiques, a mes de les seves experiencies i que segurament ens serviran d’inspiració.\nEn aquesta secció tractarem amb persones que els hi agradi la fotografia ja siguin profesionals o no i que a travès de les seves imatges ens puguin parlar del seu treball o projecte, els oferim un espai on podran exposar unes 20 fotografies.\nTens un projecte fotogràfic i t’agradaria fer una exposició ? A dPhoto’SB t’oferim l’oportunitat de mostrar les teves fotografies i parlar d’elles i del teu treball, posat en contacte en nosaltres i estudiarem la teva proposta.\nEns agradaria coneixer una mica mes de tu, t’apuntas ??


Els artistes són com els bolets. Quan en trobes un, a prop n’hi ha una pila més. I l’aire, l’ambient, estableix un joc de correspondències secretes que poden culminar en admiració, infecció i/o amistat. És el cas d’aquests dos nens que es van negar a créixer: Joan Miró i Alexander Calder. L’un del passatge del Crèdit, a tocar de la botiga Custo Barcelona del carrer Ferran. L’altre, de Filadèlfia, no gaire lluny de les escales que pujava Rocky quan s’entrenava.\nQue la comparació és frívola? No! Miró i Calder s’entrenaven al mateix gimnàs de boxejadors a París. Miró era baixet, però Calder era un armariot. I com que l’acte de pintar i l’acte de boxejar són dos ballets força distingits, Miró va demanar a Calder que l’ensenyés. Calder el va portar a la seva parròquia metodista, al ball setmanal, però no se’n va sortir...\nMiró i Calder, dos bolets solitaris, connectats per l’afany creador. Dos amics que intercanviaven obra, cops de puny –d’acord amb les regles del marquès de Queensberry– i un mateix afany poètic. Dos amics retrobats, de forma excepcional, a la galeria Mayoral.\nQuan Calder va conèixer Miró, el català estava creant una 'Ballarina espanyola' diminuta: amb una ploma, un tros de suro i una agulla damunt un cartró. Quan Miró va conèixer Calder, aquest presentava el seu circ de filferro i múltiples enginys miniaturitzats a qui ho volgués presenciar. Cabia en cinc maletes, i va muntar una sessió al Mas de Mont-roig, entre pagesos i gots de vi, mentre sonava al fonògraf la cèlebre cançó Ramona, belle brune de Barcelone.\nQuè millor que una exposició com aquesta per constatar que els artistes també poden ser amics i que, més enllà de les obres, hi ha espores que suren i ens revelen secrets intangibles.


Esports - FUTBOL SALA: L'Olympic Floresta buscarà a la pista del Sineu la segona victòria consecutiva\nFUTBOL SALA: L'Olympic Floresta buscarà a la pista del Sineu la segona victòria consecutiva\nel 19/feb/05 Carme Reverte PDF\nL'Olympic Floresta visita la pista mallorquina del Sineu després d'aconseguir la primera victòria en onze partits davant el Rubí la darrera jornada. Els de Pepe Sánchez es troben en zona de descens i necessiten els tres punts per escalar llocs a la classificació. De la seva banda el Sineu se situa desè de la Primera Nacional i avantatge de tres punts els florestans.\nLa setmana passada l'Olympic es va injectar una bona dosi de moral en derrotar el Rubí, però sobretot per la manera en què ho va fer. Feia més de dos mesos que el conjunt florestà no assavoria el triomf i per fí en aquest partit es va retrobar amb la victòria.\nTot i els 3 punts aconseguits, l'equip de Pepe Sánchez continua en zona de descens, però tothom, tant tècnics com jugadors, coincideixen a dir que el de la setmana passada ha de ser el punt d'inflexió perquè les coses canviïn. Pepe Sánchez.\nEl partit de Rubí havia de ser el principi de la recuperació. Ara, psicològicament, l'equip es veu capaç de guanyar.\nCom comenta el tècnic florestà, les quatre pròximes jornades són molt importants pels interessos de l'Olympic. En els pròxims 4 partits el conjunt de Can Llobet s'enfronta a rivals directes implicats en la lluita per la permanència, situació que hauria d'aprofitar per abandonar les places de descens. El segon entrenador florestà, Pitu Julián, diu que tot i haver de lluitar davant conjunts, podríem dir, de la seva mateixa lliga, de la part d'abaix de la classificació, l'Olympic pot guanyar a qualsevol equip de la categoria.\nPodem guanyar a qualsevol equip de la lliga.\nRespecte al partit de demà hem d'afegir que el precendent més immediat correspon al partit d'anada en què l'Olympic es va imposar amb claredat per 8 gols a 4. Tanmateix la classificació afavoreix al conjunt balear, que és desè amb 18 punts, 3 més que l'Olympic. Una diferència que aquest cap de setmana es podria neutralitzar si els florestans aconseguiexen la victòria a Mallorca.\nEl partit entre el Sineu i l'Olympic és previst per demà dissabte a dos quarts de set de la tarda.


El clàssic Madrid-Barça es jugarà el 10 d'abril a les 21.00h - Diari de Girona\nEl clàssic Madrid-Barça es jugarà el 10 d'abril a les 21.00h\nAquella jornada l'Atlètic, el líder amb quatre punts de marge sobre els blaugranes, visita el Betis (dia 11, 21.00)\nddg. barcelona/madrid 19.03.2021 | 00:27\nEl clàssic Madrid-Barça es jugarà el 10 d'abril a les 21.00h Diari de Girona\nEl clàssic Reial Madrid-Barcelona de la jornada 30 de LaLliga Santander es jugarà el dissabte 10 d'abril a les 21.00 hores (Movistar LaLliga), segons els horaris confirmats per la patronal ahir. Així també es va dictaminar que el Reial Societat-Ahtletic de Lliga es retardarà al dimecres 7 pel seu enfrontament a la final de Copa quatre dies abans.\nUna jornada abans el Barça rebrà el Valladolid al Camp Nou el dilluns 5 (21.00), mentre que els blancs hauran jugat amb l'Eibar a casa el dissabte 3 (16.15). El clàssic enfrontarà els actuals segon i tercer classificats, a quatre i sis punts de distància del líder, l'Atlètic de Madrid. Els matalassers tindran dues sortides complicades en les jornades 29 i 30. El diumenge 4 d'abril jugaran al camp del Sevilla (21.00) i el dia 11 ho faran al del Betis (21.00).\nD'altra banda, Pedri, una de les grans sensacions del panorama futbolístic espanyol en l'actual temporada, i que s'estrenarà en una convocatòria de la selecció absoluta, va dir ahir que «jugar amb Messi és fàcil, li dones la pilota i passen coses». En unes paraules a la revista Club del deporsita, va afegir que «tant de bo pugui estar a prop seu diversos anys. Seria genial que pogués gaudir de Messi i aprendre d'ell».


Publicar ofertes de feina a Masarac gratis | Classificats.net\nPUBLICAR OFERTES DE FEINA A MASARAC GRATIS\n/ Feina a Masarac\nAquí pots publicar ofertes de feina gratis a Masarac i sortiran publicades a la Borsa de Treball de Classificats.net\nA la Borsa de Treball de Masarac trobaràs ofertes de feina de Masarac. Si ets una empresa, comerç o un autònom i busques personal per cobrir una vacant a Masarac o als voltants, pots posar el teu anunci de feina a la nostra web d'oferts laborals.\nQuines ofertes de feina a Masarac pots publicar?\nPots publicar gratis qualsevol tipus d'anuncis de feina, sempre i quan no ocultis el nom de qui publica l'anunci de treball. També és imprescindible que el correu electrònic que utilitzis per publicar la oferta de feina a Masarac sigui un compte oficial de l'empresa.\nTampoc es poden publicar ofertes de feina gratis a Masarac si són ofertes de perfil comercial com per exemple: teleoperadors/ores, comercials, venendors, distribuïdors, etc. A la teva Zona Privada trobaràs les instruccions per poder publicar-les.\nQuan la teva oferta de feina de Masarac estigui publicada rebràs els currículums complets dels candidats en format pdf i els podràs consultar des de la teva zona privada.\nInstruccions per Publicar ofertes de feina a Masarac gratis\nOmple el formulari per donar d'alta la teva empresa. Et demanarà 4 dades essencials i ja podràs publicar l'oferta de feina a Masarac\n3) Publica les ofertes de feina de Masarac


Acudits – No cal que en facis gaire cas\nMalament rai quan una societat perd el sentit de l’humor i la capacitat de discernir què és seriós i què no ho és. Un darrer exemple l’hem tingut aquesta setmana quan hem sabut que una noia de 21 anys podria anar a la presó per un seguit d’acudits sobre Carrero Blanco.\nAlgú em pot explicar la diferència entre aquesta actuació de la fiscalia i els atacs contra Charlie Hebdo, d’ingrata memòria? Bé, un parell de pistes, perquè jo hi veig alguna: la primera, que la fiscalia actua amb la presó com a arma (de moment encara som aquí) i contra el setmanari francès van ser les bales les que van dir la seva. La segona, que en el cas de Charlie Hebdó, el suposat valor suprem a preservar era la figura d’un déu, mentre que en cas espanyol és un militar feixista. Si fa no fa… Les formes encara són diferents, però el fons que ordena les actuacions em sembla ben bé el mateix.\nPer què quan parlem d’integrisme només sabem mirar en una direcció? A mi em fa l’efecte que en tenim mostres ben cruels d’integrisme ben a prop, això sí, vestides de memòria històrica (la seva particular) o de lluita contra el terrorisme (no pas el seu, no fos cas). Déu n’hi do. I es diuen demòcrates sense cap escarafall.\nCondemnats Noms maleïts


Baixa el preu de reg al canal Segarra-Garrigues\nEl Govern ha fixat el cost en 0,088 euros, una rebaixa de quatre cèntims respecte a les previsions\nLa Generalitat ha rebaixat el preu respecte al previst en l'aigua de reg del canal Segarra-Garrigues. El conseller d'Agricultura, Josep Maria Pelegrí, va explicar que s'ha ajustat el preu per atreure regants.\nALBERT LIJARCIO LLEIDA. Actualitzada el 18/01/2012 00:00\n260x366 OBRES A BON RITME A finals d'any s'espera Que les obres del canal Segarra-Garrigues Estiguin executades En un 80%. / ACN OBRES A BON RITME A finals d'any s'espera Que les obres del canal Segarra-Garrigues Estiguin executades En un 80%. / ACN\nEl Govern ja ha fixat el preu de l'aigua de reg del canal Segarra-Garrigues en 8 cèntims d'euro per metre cúbic d'aigua. Finalment, s'ha anat a la baixa respecte a les últimes xifres que es van posar sobre la taula i que el situaven entre els 10 i 12 cèntims d'euro. El conseller d'Agricultura, Josep Maria Pelegrí, el va qualificar ahir d'"assumible" i va explicar que s'ha ajustat "per fer possible que hi hagi un punt d'atracció més gran a les persones que poden posar en reg les seves finques". A banda del preu pel consum, caldrà pagar un cànon anual de 181 euros per cada hectàrea posada en reg.\nLa Generalitat estableix bonificacions en el tram fix del preu, que aniran del 75% el primer any fins al 25% per al tercer, amb l'objectiu d'incentivar-ne la integració del sector al regadiu. Fins ara s'han consumit 4,7 hectòmetres cúbics d'aigua, que no s'havien pagat, i amb la fixació del preu els regants hauran de pagar aquest consum a raó de 0,088 euros per metre cúbic. A més, es preveu que les subvencions als plans de millora puguin arribar a cobrir fins a un 40 per cent de la inversió i que s'obrin línies de finançament a través de l'Institut Català de Finances.\nPel que fa als avenços en les concentracions parcel·làries, ara per ara, s'ha arribat a un acord en un 60 per cent dels casos, cosa que vol dir que s'ha redistribuït una superfície de 25.000 hectàrees, de les quals 4.700 ja estan escripturades. El director general de Desenvolupament Rural, Jordi Sala, afirma que el sector "té unes ganes reals d'apuntar-se" i que les comunitats de regants han establert línies de crèdit amb entitats financeres per tal que els pagesos puguin tirar endavant les inversions.\nEl president de la comunitat de regants del Segarra-Garrigues, Josep París, té clar que el futur passa per la conversió al regadiu de la superfície agrària que abastirà el canal: "Estem fent una gran fàbrica d'aliments que mai es deslocalitzarà de les nostres terres". I afegeix que l'increment productiu del territori pot ajudar a la instal·lació d'indústries transformadores a la seva àrea d'influència.\nEs dobla l'àrea regable\nLa superfície que es podrà regar mitjançant el canal Segarra-Garrigues es duplicarà durant aquest 2012, passant de les 5.200 hectàrees potencials actuals a les 12.000, segons dades de la comunitat de regants. En aquests moments l'aigua ja arriba a unes 2.500 hectàrees -i s'utilitza en 1.427 hectàrees- mentre que, a la resta de finques, queda pendent que els propietaris instal·lin els sistemes de reg i preparin els conreus. L'objectiu és que abans d'acabar l'any es reguin 3.500 hectàrees i que el 2014 ja en siguin 10.000.\nLes obres de construcció del canal principal estan en un 66 per cent d'execució. El gruix dels treballs se centren en el cinquè i últim tram de la infraestructura, que passa per la comarca de les Garrigues, on una tuneladora està perforant l'espai protegit dels Bessons. La Generalitat hi destina enguany un total de 106 milions d'euros. Es calcula que l'obra, un cop finalitzada el 2014, haurà costat uns 1.900 milions d'euros, dels quals 444 van a càrrec de l'Estat.


Katerina Apartments Agios Andreas (Messini) Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nKaterina Apartmentsayios Andreas, Agios Andreas, Agios Andreas (Messini), Grècia, 24100 - Veure al mapaExcel·lent8,4Basada en12comentarisKaterina ApartmentsVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 30 fotosMolt bona ubicació 7,5Veure al mapa7,5UbicacióParticularitats que li encantaranaire condicionatbalcó/terrassa\nVeure les fotosApartament 1 habitació, vista sobre l'oceà (1...55 m2plat de dutxaFixa les dates per veure preusVeure les fotosApartament de 2 Habitacions amb Vistes al Mar...72 m2plat de dutxa2 llits individuals i 1 lli...Fixa les dates per veure preusVeure les fotosApartament 2 habitacions, vista sobre l'oceà ...72 m2plat de dutxaFixa les dates per veure preusVeure les fotosApartament d'Una Habitació amb Vista al Jardí...60 m2plat de dutxa1 llit extragran i 2 sofàs ...Fixa les dates per veure preusVeure les fotosApartament de Dues Habitacions amb Vista al J...72 m2plat de dutxa2 llits individuals i 1 lli...Fixa les dates per veure preusVeure les fotosApartament d'Una Habitació amb Vista al Jardí...60 m2plat de dutxaFixa les dates per veure preusVeure les fotosApartament d'Una Habitació amb Vistes al Mar ...55 m2plat de dutxa1 llit doble i 1 sofà llitFixa les dates per veure preusVeure les fotosApartament de 2 Habitacions (2 Bedroom Apartm...72 m2plat de dutxaFixa les dates per veure preus\nSobre l'allotjamentDescripcióConvenientment situat a Agios Andreas (Messini), Katerina Apartments és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Katerina Apartments també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Agios Andreas (Messini). Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com parc infantil, jardí. Katerina Apartments és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Agios Andreas (Messini).Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaire condicionatinsonoritzaciótelevisió de pantalla planaassecador de cabellneveraempolles d'aigua de cortesiabalcó/terrassaplat de dutxa estris de cuinasala d'estar Idiomes ParlatsItalià Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal que informeu el Katerina Apartments de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Guerra per la petroliera | Federico Molina | Buenos Aires | Política | El Punt Avui\nGuerra per la petroliera Guerra per la petroliera Guerra per la petroliera Guerra per la petroliera + Guerra per la petroliera E-mail\nBuenos Aires - 17 febrer 2019 2.00 h\nGuerra per la petroliera\nLa pugna entre Maduro i l’oposició se centra ara en el control de l’empresa estatal de cru, principal font de divises del país\nLa justícia del govern de Caracas processa la directiva de la companyia nomenada per Guaidó\nEl líder opositor veneçolà, Juan Guaidó, en un acte sobre la indústria petroliera, a Caracas LEONARDO MUÑOZ / EFE.\nGuerra per la petroliera Guerra per la petroliera Guerra per la petroliera Guerra per la petroliera Guerra per la petroliera E-mail\netrolis de Veneçuela SA, o simplement PDVSA, és el motor que mou Veneçuela. Dels seus pous de cru en surt el 94% de les divises que el país sud-americà rep per vendes a l’exterior. El problema és que avui està en crisi. La producció de PDVSA,en alguna ocasió la cinquena del món, és avui en el seu nivell més baix dels últims trenta anys i opera a un terç de la seva capacitat, amb 1,1 milions de barrils diaris. Amb tot, és la joia de la corona.\nEl govern de Nicolás Maduro i l’oposició, liderada per l’autoproclamant president interí Juan Guaidó, s’enfronten en una guerra pel control de la petroliera. L’últim duel es dirimeix als tribunals, després que el Congrés, sota control de l’oposició, nomenés una directiva paral·lela per administrar Citgo Petroleo Corporation, la filial de PDVSA als Estats Units. Guaidó va dir que els nous directors són “un pas endavant en la reconstrucció de PDVSA”.\nEl Tribunal Suprem, controlat per l’executiu, va ordenar a la Fiscalia General que obri un procés penal contra els quinze executius que va nomenar l’oposició per dirigir PDVSA. La mesura suposa el tancament de comptes bancaris i una demanda de captura internacional, perquè la majoria dels acusats viuen als Estats Units. “Això és una burla, un circ que s’està muntant per trepitjar la nostra Constitució”, va dir en roda de premsa el fiscal veneçolà, Tarek William Saab. Per Guaidó, en canvi, la directiva ad hoc busca recuperar l’empresa per a “tots els veneçolans”, encara que no queda clar com operarà PDVSA amb dues directives simultànies. En qualsevol cas, la batalla es concentra fora de Veneçuela, una mica més al nord, on hi ha el veritable objecte del desig.\nFilial als EUA\nLa producció de PDVSA està arrasada per la falta d’inversions i la corrupció. Però la seva filial als Estats Units, Citgo, té molt bona salut. Fundada en la dècada dels anys vint, Veneçuela va aconseguir el control de la petroliera nord-americana als anys noranta. Citgo és, en realitat, una refineria que processa en tres plantes 749.000 barrils de cru per dia, dels quals només 200.000 procedeixen de Veneçuela. Segons l’últim balanç disponible, del 2016, la companyia va obtenir beneficis per 33.900 milions de dòlars. La direcció de Citgo, formada per catorze persones, és nomenada directament pel president Maduro i respon a les directives de Caracas. Però des de l’inici de la crisi, a finals de gener, l’empresa ha quedat en el centre de la pugna pel poder.\nEl primer pas el va fer l’administració de Donald Trump. A finals del mes passat, va bloquejar tots els actius de Citgo amb la idea de passar-los a un eventual govern opositor a Caracas. L’assessor de Seguretat Nacional de Trump, John Bolton, va dir que les sancions obtenen actius de 6.800 milions d’euros i que al llarg d’un any produiran a PDVSA pèrdues per 10.500 milions d’euros més.\nMentre l’ofec financer fa estralls en la decaiguda economia veneçolana, l’oposició intenta ara aconseguir la direcció de Citgo. El govern de Nicolás Maduro veu al darrere de la maniobra econòmica una escalada del que considera un intent de cop d’estat orquestrat des de Washington per quedar-se el cru veneçolà.\nde les divises de Veneçuela provenen de la petroliera estatal.


La primera fase de la falca verda estarà acabada l'estiu del 2006\n12 abril 2021 18:04\nLa batlessa Cirer visità l'obra acompanyada per l'arquitecte del projecte\nLl.Llorenzo | 06 juliol 2004\nLa primera fase de la falca verda estarà llesta l'estiu del 2006, d'aquí a dos anys. Almanco aquest és el càlcul de la batlessa de Palma, Catalina Cirer, ja que de manera curiosa Cort encara no ha col·locat la placa que informa de la llicència i la data d'inici i final d'obra.\nCirer, acompanyada pel tinent de batle d'Urbanisme, Javier Rodrigo de Santos, realitzà ahir un recorregut pels terrenys on s'estan executant les obres. Durant la visita, l'arquitecte català Manuel Ribas Piera revelà als polítics municipals com quedarà el parc que s'aixeca al voltant del curs de la Riera.\nD'aquesta manera, l'arquitecte va explicar que la falca verda té un precedent a Terrassa. A la ciutat catalana «s'hi ha executat un projecte similar, també devora el llit d'un torrent» i en el qual s'ha basat, en part, Ribas Piera per redactar el pla per a Palma. A més, explicà que «el traçat previst abraçarà tot el curs del torrent, llevat del Lluís Sitjar i el club militar des Fortí». Així i tot, Ribas Piera considerà que aquests espais es poden integrar sense problemes en la falca verda si així ho permeten els propietaris.\nPer acabar va destacar, entre els elements que tindrà el parc, un auditori.\nPer la seva banda, la batlessa confià que un pic concloses les obres de la fase actual ja s'hagi obtingut finançament dels governs central i autonòmic per executar la part següent. El terreny afectat per la construció actual abraça un espai de 120.000 metres quadrats, on es fa comptes invertir 30 milions d'euros.


Publicat el Dimarts, 24 Octubre 2017 20:39\nL'alcalde en funcions, Francesc Barbero ha estat l'encarregat de llegir el text de la moció. Tot seguit s'ha passat a la votació, que ha, com s'ha expressat, ha comptat amb el suport de tots els regidors i regidores presents al Ple. El nombrós públic que ha assistit a l'acte ha rebut el resultat, posant-se dempeus amb un extens aplaudiment.\nVal a dir que prèviament l'alcalde en funcions ha excusat la presència al Ple de tres membres de l'Ajuntament: l'alcalde Marc Mur, per baixa laboral per malaltia; Lara Bertran, per excedència laboral; i Núria Blanch, pel recent traspàs de la seua mare, aprofitant Francesc Barbero per expressar-li públicament el seu condol en nom del Consistori.\nA dalt instant de la votació; a sota, el públic rebent aplaudint i dempeus l'aprovació de la moció.


La pandèmia ha disparat els casos de depressió i ansietat, especialment en dones i jovent - Poble Andorrà\nLa pandèmia ha disparat els casos de depressió i ansietat, especialment en dones i jovent\nLa crisi sanitària va ser el catalitzador perfecte per a aflorar la mala salut mental\nAtenció en una consulta.\nLa pandèmia de coronavirus ha fet trontollar la salut del planeta. Primer, per l’amenaça de la pròpia covid, però també per l’impacte de totes aquestes intervencions i consultes que la crisi sanitària va obligar a ajornar. El virus ha deixat ja 236 milions d’infectats i gairebé cinc milions de morts, però també ha retardat diagnòstics i ha avivat una epidèmia de mala salut mental que ja plana sobre el carrer. Un estudi internacional publicat en la revista The Lancet estima que els casos de depressió major i trastorn d’ansietat en el món han augmentat un 28% i un 26%, respectivament, durant la pandèmia. Això significa que en 2020 es van produir 53 milions de trastorns depressius i 76 milions de diagnòstics d’ansietat més dels esperables. Els grups de població més afectats per aquesta allau de mala salut mental han estat les dones i la gent jove, segons els investigadors.\nA mesura que la pandèmia de covid avançava, relaten els psiquiatres consultats per El País¡ , s’aguditzava un degoteig incessant d’urgències i visites amb nous problemes de salut mental o quadres clínics de malalties mentals agreujats després dels confinaments i l’aturada de la interacció social.\nLa crisi sanitària va ser el catalitzador perfecte per a aflorar la mala salut mental: els tancaments, la falta d’interacció social, les morts sense duel, la incertesa davant un virus desconegut i la inestabilitat econòmica atiaven el malestar emocional. I les dificultats per a accedir al sistema sanitari, amb l’atenció primària saturada i els hospitals bolcats en la covid, van acabar per satisfer el got. La simptomatologia s’agreujava i la porta per a tractar-la estava col·lapsada. Una enquesta de l’Organització Mundial de la Salut (OMS) en 130 països va constatar que el 60% va sofrir interrupcions en els serveis de psicoteràpia per a persones vulnerables.\nL’estudi de The Lancet, capitanejat per investigadors de la Universitat de Queensland (Austràlia), posa ara negre sobre blanc la situació i, després de realitzar un metaanálisis amb dades de prevalença de depressió i ansietat en 203 països del món durant 2020, xifra l’impacte de la pandèmia de covid en la salut mental: la depressió i l’ansietat creixen més d’un 25% a tot el món, encara que no de manera homogènia. Els països més afectats pel virus van tenir més càrrega de malaltia.\nEscaldes destina 23.000 euros a un separador d'hidrocarburs per evitar que acabin al riu


I que pensam que és ser un bon amic? Aquestes darreres setmanes hem estat parlat i reflexionant sobre com poder ser bons amics dels altres. Sabem que també hem d' aprendre això per viure millor i ser feliços. Hem parlat d'ACCEPTAR als altres i COMPARTIR amb els altres, i ho hem celebrat amb una festa molt especial; la festa de l'amistat, on hem compartit les nostres juguetes i un bon berenar! Aquí teniu algunes fotografies de la festa.\nJa fa gairebé dos mesos que hem començat el curs i estem treballant molt amb la metodologia del treball cooperatiu. L'hem iniciat amb la creació de grups de treball que es poden identificar amb diferents dracs de colors. Cadascun dels integrants del grup ocupa una funció diferent per poder dur a terme els treballs que es proposen; tenim portaveu, repartidor, el responsable de fer baixar el to de veu i el recol·lector de material. Treballem moltes tècniques de la metodologia cooperativa; de vegades ho fem amb la nostra parella (li diem el nostre bessó) en grups de 4 o en gran grup. Aprenem molt de les errades i dels petits conflictes i no tenim cap dubte que és una molt bona oportunitat per aprendre a SER, ESTAR, FER, PENSAR, des d'una mirada més oberta i més amplia, on cada un té coses a dir i coses de si mateix que donar als altres. Us deixam les fotos dels grups de treball. Cada grup ha elegit també un nom pel seu drac. Ja us contarem més coses del que feim amb trebal\nHola a tots!! Ja sabem que duim molt de retard amb les entrades al blog, però... ja som aquí! Us presentem a la classe dels Dracs. I us demanareu... que tenen a veure els dracs amb aquest grup de nins i nines ? Idò , els dracs són forts, valents, curiosos, nobles, divertits, aventurers, astuts, intel·ligents, audaços i sobretot, sobretot són MÀGICS; tal com els nostres infants. Aquest any tenim una nova incorporació al grup: n'Àngel, al que hem acollit amb molta alegria. Fins aviat!


El territori i el Rufí: Caritat?... No sense justícia\nCaritat?... No sense justícia\nCelebro un cop més els premis merescuts a Càritas, mentre contemplo amb una barreja d’admiració i d’indignació els esforços que es veuen obligats a fer els representants de les organitzacions d’assistència social per estovar les consciències dels socis del Círculo Ecuestre de Barcelona.\nL’estat dona diners als bancs i tu aki fent cua! És el que diu la pintada que contemplen els aturats davant la porta de “l’INEM”. Per calmar la seva indignació per la televisió els expliquen teories sobre la imprescindible estabilitat del sistema financer.\nPerò sabem que els dirigents de la banca han perdut la vergonya fa molt temps. Ells es blinden sous i pensions astronòmiques (un d’ells el que va ser director de la nostrada caixa local), mentre han jugat com si el país i el món fossin un gran casino i els guanys acumulats estan protegits per un sistema fiscal injust o ben administrats en els paradisos fiscals i segueixen circulant pels santuaris de blanqueig de diner com la City londinenca.\nI en comptes de d’exigir-los responsabilitats, contemplem passivament com segueixen canviant de cadira.\nEns prediquen “tots hem estirat més el braç que la màniga”, però sabem del cert que els que aspiraven a satisfer el seu legítim dret a l’habitatge queien en mans dels banquers i de la seva cobdícia. “No vol ampliar el crèdit per als mobles i per al cotxe?. I ara els prenen el pis, els deixen al carrer i continuen entrampats per tota la vida.\nTots en som responsables?. És cert que ens hem deixat temptar pel consumisme sense adonar-nos que resulta absolutament inviable per al planeta que tots els humans arribin al nostres nivells de malbaratament de recursos. És cert que ens hem tapat el ulls per no veure que l’enriquiment d’un pocs era la causa de l’empobriment de la majoria. És cert que no hem volgut sentir els clams de les víctimes de la opulència del primer món.\nSi més no, som responsables per omissió.\nPerò no podem deixar de constatar que les responsabilitats són asimètriques, perquè per arribar a l’actual estat de coses, dirigents econòmics i governants han aprovat les lleis i han pres les decisions que han deixat les mans lliures als usurers i sovint n’han tret profit ells mateixos i els seus amics.\nHem permès que la usura es converteixi en el motor de les decisions econòmiques, i els que deien que volien refundar el capitalisme quan va començar la crisi financera han estat còmplices de la gran mentida que s’amaga darrera dels “mercats” el dèficit i el deute.\nEns podem sentir responsables, al menys de no haver reaccionat a temps, i mira que ens havien advertit! En totes les esglésies cristianes hem sentit molts cops: No podeu servir a Déu i al diner (Lc 16, 13). Allò dels rics, el camell i el forat de l’agulla (Mt 19, 23-30)... i que Déu està de part dels pobres (Mt 11, 5;Lc 4,18) i no pas de part dels governants de les nacions, que les governen dictatorialment i les oprimeixen (Mt 20, 25).\nPerò si no us agraden els sermons dominicals cristians podeu llegir el que ens deia Hans Jonas: “obra de tal forma que els efectes de la teva acció siguin compatibles amb la permanència d’una vida humana autèntica sobre la terra”. Jonas, que ens crida a la responsabilitat com a deure moral per orientar totes les decisions, i més exigent amb la responsabilitat dels qui tenen el poder, va ser un jueu que va tenir molt present la seva mare morta a Auschwitz. Haurem de subvencionar la seva lectura en aquests temps en els quals la por que ens paralitza és capaç de fer créixer el feixisme i la xenofòbia.\nÉs per aquestes raons que no podria asseure’m al costat de segons qui i somriure amablement sense dir el que sento:\nEns prenen els drets, ens neguen el pa i esperen que reparem els danys, que ells han causat, amb la beneficència.\nSi no esteu aturats o no sou dels que us retallen el sou i les condicions laborals, amb la por al cos a causa de la reforma laboral, feu l’esforç de posar-vos en les espardenyes dels que remenen contenidors, dels desnonats, dels malats que ja han patit en la seva salut o han pagat amb la seva vida les retallades, o de les famílies senceres que fan cua al CIO, o dels que van a buscar cada setmana la bossa de menjar a Càritas. Si ho feu, crec que podreu entendre el que pretenia dir: engrandim la solidaritat però no ens oblidem de denunciar la injustícia.\nPublicat per Rufí Cerdan a 10:10\nEtiquetes de comentaris: justícia, reaccionem\nMomo Nana 1 de novembre de 2016 a les 4:17\namazing post that i did trenslate to englsih that also i did like aleoot .


Al-Assad es reuneix amb Putin en una visita llampec a Moscou - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nAl-Assad es reuneix amb Putin en una visita llampec a Moscou\nefemoscou 22.10.2015 | 00:00\nEl president sirià, Baixhar al-Assad, va viatjar per primer cop fora del seu país en més de quatre anys per abordar dimarts a la nit amb el seu homòleg rus i aliat, Vladímir Putin, la marxa de les operacions contra l'Estat Islàmic (EI).\nDe la visita llampec, el Kremlin en va informar només ahir, quan Al-Assad es trobava de tornada a Damasc. El president de Rússia, l'aviació del qual des de fa tres setmanes porta a terme a Síria una campanya de bombardejos contra els gihadistes de l'EI i altres organitzacions opositores, va manifestar al líder sirià que als avenços en el terreny militar hamguir amb un procés polític.\n"Considerem que, sobre la base de la dinàmica positiva en la marxa de l'accions militars, l'arranjament durador pot aconseguir-se mitjançant un procés polític amb la participació de totes les forces polítiques, de tots els grups ètnics i religiosos", va dir Putin, citat pel Kremlin.\nSegons l'agència siriana Sana, Al-Assad va explicar al seu amfitrió que l'objectiu de les operacions és "eradicar el terrorisme, que entorpeix la consecució d'una sortida política". Així mateix, Al-Assad va reiterar la necessitat d'acabar amb totes les formes de suport al terrorisme per "obrir camí al poble sirià per tal que decideixi el seu futur per si mateix".\nPutin va destacar que Rússia està disposada a fer la seva aportació no només a les accions militars contra el terrorisme, sinó també al procés polític, i això "en estret contacte amb altres potències mundials i amb els països de la regió interessats en el solució pacífica del conflicte". A més, Moscou rebutja les acusacions que la seva aviació ataqui posicions de l'anomenada oposició moderada al règim d'Al-Assad, de la qual assegura que no hi ha ni rastre a Síria.


Manifest amb motiu del Dia de la Família de Convergents - Convergents\nMANIFEST AMB MOTIU DE LA CELEBRACIÓ DEL DIA DE LA FAMÍLIA\nEns trobem en la intersecció d’un canvi d’era. Una època que està demostrant un canvi en l’escala de valors però, per damunt de tot, hi ha una institució que és el pal de paller de tota societat i que cal preservar, la família. Convergents té la protecció de la família com un dels eixos principals del seu ideari, perquè la família és la font d’on emanen els principals valors que aniran conformant la personalitat dels individus, aquells valors que definim com a estructurals.\nLa revolució digital i la globalització han provocat un canvi de paradigma que ha influït en la manera de pensar i en el comportament de les persones. No hem de pensar que els canvis han de ser necessàriament negatius. Recentment hem pogut comprovar un exemple ben clar, quan hem assistit a la defensa aferrissada de tot el jovent, a nivell internacional, reclamant mesures per a la protecció del medi ambient i la sostenibilitat del planeta. I aquest fet ha demostrat que la joventut és molt més sensible en aquest àmbit del que ho van ser les generacions anteriors. Però també és cert que la revolució digital, amb la velocitat de transformació de les tecnologies de la informació i la comunicació, ha provocat nous escenaris, sovint difícils de controlar en l’espai i el temps i, el que és més important, ha promogut un aïllament de les persones en detriment de les relacions socials. Avui tenim més relacions virtuals que personals.\nConvergents és un partit que defensa l’evolució i el progrés de la societat, però el seu perfil humanista posa l’accent en la defensa dels valors de la justícia social, la igualtat de gèneres, el respecte a la diferència i la protecció dels més vulnerables (gent gran, infants i discapacitats). I la unitat natural de la societat per a la transmissió d’aquests valors és la família.\nDefensem la família com a ens necessari per garantir el benestar de les persones i de la col·lectivitat.\nLa família es constitueix com l’eix vertebrador que aporta l’equilibri emocional als seus membres.\nValors com el respecte als altres, la solidaritat, la cultura de l’esforç, la tolerància, la igualtat, entre molts altres, els aprenem pràcticament des del bressol en el si del nucli familiar.\nLa família és el nostre cau, on ens sentim protegits i on protegim primer les filles i els fills i, al final dels seus dies, els pares i les mares.\nLa família és el nucli transmissor d’aquells valors que ens ensenyen a fer camí i a superar els obstacles que ens depara la vida, sempre amb respecte envers els altres.\nApostem per una família proactiva, que col·labori amb l’escola i altres espais socials que contribueixen a la formació dels infants.\nRespectem i defensem els drets individuals i col·lectius de les persones que integren les famílies catalanes.\nPer seguir avançant com a societat, Convergents defensa unes polítiques públiques adreçades a la protecció de les famílies, tant amb mesures de conciliació com de formació, orientació i suport, i amb tots aquells ajuts que les permetin exercir les seves funcions amb dignitat, per a, entre totes i tots, construir una societat amb una autèntica justícia social.\nComunicat del Comitè Executiu Nacional de Convergents amb motiu de les eleccions a les Corts Generals Espanyoles


El Congrés aprova la comissió d'investigació a Fernández Díaz - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl Congrés aprova la comissió d'investigació a Fernández Díaz\nEl ministre de l'Interior afirma que compareixerà "amb molt de gust" a la cambra baixa\nEl ministre de l´Interior en funcions, Jorge Fernández Díaz ballesteros/efe\nEl Congrés va aprovar ahir la creació d'una comissió per investigar el suposat ús "partidista" dels mitjans del ministeri de l'Interior per part del seu titular, Jorge Fernández Díaz, amb l'objectiu d'actuar judicialment contra determinats partits a través d'una "policia política".\nLa iniciativa va tirar endavant amb 206 vots dels grups sol·licitants -PSOE i els nacionalistes bascos i catalans-, Ciutadans i Units Podem, el rebuig de 136 diputats i l'abstenció de Coalició Canària. Una comissió que té com a germen les converses entre l'excap de l'Agència Antifrau catalana Daniel de Alfonso i el ministre de l'Interior, que, absent en el debat, finalment va acudir a la votació aplaudit per la bancada socialista.\nA més de les converses, la comissió proposada pretén investigar la utilització dels efectius, mitjans i recursos de les forces de seguretat "amb fins polítics" per obstaculitzar "els escàndols de corrupció del PP" i demostrar si des d'Interior s'han filtrat als mitjans de comunicació informes falsos per actuar judicialment contra determinats partits. Durant almenys tres mesos, els socialistes també volen que la comissió investigui alguns comandaments de la cúpula de la Policia per integrar "una veritable policia política".\nDavant la creació de la comissió, Fernández Díaz va assegurar que hi compareixerà "amb molt de gust". A la sortida del ple, Fernández Díaz va lamentat la "irresponsabilitat" que, segons el seu parer, va cometre el PSOE "fent la feina bruta als independentistes".\nEl ministre, que va seguir la sessió plenària des de la zona de Govern de la cambra baixa, va reconèixer que va haver de reprimir-se per no respondre les intervencions dels grups.\nFernández Díaz va defensar la labor que realitza la Policia Nacional i va recalcar que li semblen "lamentable" les acusacions que van fer ahir els grups des de la tribuna del Congrés.


Ramon Jané, de Sant Just Desvern, guanya el XIX Premi de Narrativa Breu - Ràdio l'Escala\nRamon Jané, de Sant Just Desvern, guanya el XIX Premi de Narrativa Breu\nRamon Jané, de Sant Just Desvern, guanya el XIX Premi de Narrativa Breu "Víctor Mora" de l'Escala, amb un text titulat "Estic fet pols". El certamen va rebre 87 obres, procedents de tot el món, la qual cosa demostra que es tracta d'un concurs viu i amb molta repercussió.\nDissabte es van entregar els dinovens premis de Narrativa Breu "Víctor Mora" de l'Escala a la sala de la biblioteca municipal que precisament porta el nom del creador del Capitán Trueno. El guanyador de l'edició d'enguany va ser Ramon Jané, de Sant Just Desvern, amb el text "Estic fet pols".\nEnguany, el concurs de narrativa breu ha tingut una gran participació. Ha comptat amb 87 textos originals, procedents de diverses poblacions de Catalunya, el País Valencià, les Illes Balears, la Catalunya Nord i fins i tot de països europeus, com Alemanya i Itàlia, i de la ciutat nord-americana de San Francisco. Les temàtiques eren molt variades.\nI cada vegada hi ha més participants escalencs.\nLa portada del llibre editat amb el text guanyador i els 12 finalistes és una fotografia de l'escultura del Lampadòfor, com a record als 25 anys de l'arribada de la flama olímpica a Sant Martí d'Empúries.\nEl bon tracte a la gent gran, xerrada de formació\nRobert Bosch no serà cap de llista pel PDeCAT\nNou punt d'activació laboral a Can Masset


Gel·laba - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLa gel·laba (de l'àrab جلابة, jallāba) és una túnica tradicional marroquina folgada amb caputxa.\nHome marroquí portant una gel·laba a la kasbah Cherarda de Fes.\nLes gel·labes cobreixen des del coll fins al turmell. S'utilitzen per a sortir al carrer i es porten a sobre de la roba de casa o de festa, i es lleven en arribar al lloc de destí. Es confeccionen tradicionalment en petits tallers artesanals i en una gran varietat de materials, des de cotó per a les d'estiu a llana rígida per a les d'hivern.\nLes porten tant els homes com les dones, n'hi ha en diferents formes i colors. Les masculines són peces més amples, fosques i llises. Les femenines són més ajustades i poden portar brodats decoratius en certa varietat de colors a les vores de la túnica i les mànigues. Les gel·labes porten dues obertures laterals a la part inferior al final de les costures que poden ser substituïdes per una de frontal.\n↑ «gel·laba». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Gel·laba\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Gel·laba&oldid=23434214»\nDarrera modificació: 4 maig 2020 a les 20:15\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 4 maig 2020 a les 20:15.


Veïns de Real i Alfara de la Baronia visiten la Diputació\nLa diputada Mercedes Berenguer ha destacat la importància de conèixer una institució “que treballa per a millorar la qualitat de vida dels valencians i valencianes”\nVeïnes i veïns de Real i Alfara de la Baronia han visitat aquest dijous la Diputació de València amb el programa cultural ‘Açò és la Dipu’, una ruta guiada pels principals edificis que acosta als municipis el patrimoni de la corporació provincial.\nEls palaus de la Batlia i de Scala, seu central de la Diputació, han rebut als visitants, que han ocupat els escons del saló de plens. Allí els ha donat la benvinguda la diputada de Benestar Social, Mercedes Berenguer: “En els plens no solament es debat, també és important el respecte a totes les opinions, perquè els projectes que es tracten ací són demandes i necessitats que tenen els municipis i mereixen ser escoltades”.\nBerenguer ha explicat a realeros i tafarros el funcionament de la Diputació i ha posat el focus en la importància de conèixer el seu patrimoni. “volíem que la gent coneguera l'entorn històric dels edificis que componen la Diputació i també fomentar una vida activa perquè isquen de la rutina i estimulen la curiositat” ha explicat la diputada.


Impulsen al Poal una cooperativa per fer productes de cosmètica ecològica\nEl procés de micromecenatge ja compta amb 15.000 euros recaptats\nDavant les dificultats per aconseguir que els productes de cosmètica ecològica tinguin les garanties normatives i siguin viables sense encarir el preu del producte Avantva Cooperativa ha impulsat un nou obrador cosmètic compartit al Poal. La cooperativa està basada en els principis de sostenibilitat i de l'economia social i el seu objectiu principal és donar viabilitat als projectes d'emprenedoria per a la vintena de sòcies que en formen part.\nEs tracta d'un projecte pioner a Catalunya, ja que a diferència d'altres obradors similars aquest també cerca l'autoocupació de vint dones artesanes i a més comptarà amb l'última tecnologia.\nPer posar en marxa l'obrador han engegat una campanya de micromecenatge en línia que de moment ja ha recaptat més de 15.000 euros. Està previst que a finals de la primavera l'espai ja estigui enllestit i a punt per entrar-hi a treballar.


Com serà la ciutat de Maó? Recordem les propostes al Pla General — Historic noticies i altres web antiga\nCom serà la ciutat de Maó? Recordem les propostes al Pla General\nlast modified 2010-02-18 10:33\nAquesta zona verda es podria perdre en un 72 %, per fer-hi blocs de pisos.\nEl GOB espera que el retard en la resolució del Pla General de Maó serveixi per treure un document significativament millorat. Les 34 al·legacions que vam presentar feien referència a aspectes ambientals i de qualitat de vida en la ciutat.\nUn dels temes importants és la previsió d'una planta de triatges al lloc de Biniaiet, en sòl rústic. Una proposta que el GOB no comprèn, havent-hi com hi ha tanta disponibilitat de sòl industrial. Vam demanar que es busqui una ubicació en els polígons industrials de Maó, Sant Lluís o Es Castell.\nUn altre capítol important són les zones verdes. Cal recordar que l'aprovació inicial del Pla preveia un reducció del 72% de la zona verda de Sínia des Cuc (per destinar-ho a creixement residencial, amb 5 mòduls de bloc de pisos). El GOB va proposar la construcció d'un edifici aparcament per 450 vehicles (l'actual aparcament és de 315), que permeti un parc públic de 13.000 m2. També es va proposar salvar i millorar les zones verdes de Dalt Vilanova, Sínia Morera o Sínia Bep Frare (amb possibilitat d'aparcament soterrat per a 400 vehicles).\nAtès que el Pla General és l'instrument que ha de regir l'urbanisme del municipi en els pròxims 15 o 20 anys, el GOB va suggerir incorporar un sistema de quotes màximes anuals en la nova edificació residencial, a fi de mitigar les oscil·lacions brusques del mercat immobiliari.\nEs van plantejar així mateix canvis en el model unifamiliar de Malbúger 2 (que consumeix molt de territori per poques persones) i es demanava el fre dels enormes equipaments de Binixíquer perquè estan en zona de risc d'inundació i no disposen ni de clavegueram ni d'aigua potable.\nI també incorporàvem diverses propostes sobre aigua, com l'obligació de cisternes per aprofitar els pluvials, la doble xarxa per a aigües grises en els edificis de nova construcció, la possibilitat de dipòsits soterrats en els nous carrers o places i el còmput de les piscines com a volum edificable.\nConfiam que el Pla mantindrà la idea de l'Anella Verda, com un itinerari bàsic per a la mobilitat a peu i en bicicleta, a partir del qual generar canvis d'hàbits per disminuir el volum de vehicles que s'està emprant per fer desplaçaments curts.\nVam presentar les seves al·legacions l'abril de 2008, després d'haver organitzat alguns actes públics d'anàlisi i debat, i d'haver treballat durant mesos en l'elaboració de propostes. Cal esperar que l'equip de govern sigui conscient de la responsabilitat que assumeix en l'aprovació definitiva d'un document amb tanta transcendència com el Pla General.


Denuncien la manca d'atenció clínica als malalts degeneratius per part d'Insalud\n17 maig 2021 16:05\nEls recursos, en el cas de ser guanyats, arriben un cop que el pacient ja és mort\nC.M.C. | 04 agost 1999\nSi un pacient amb una malaltia degenerativa "com ara el Parkinson, però també moltes d'altres" decideix recórrer a la via judicial per tal de garantir el seu dret a viure dignament, té totes les de perdre. El temps corre en contra seva, i això li diran en les administracions responsables.\nJosé Miguel J.B. no pot caminar; però ho compensa amb la mobilitat de la part superior del cos, que mou incessantment. No se sap fins quan podrà efectuar aquesta peculiar compensació, atès que la seva única font pal·liativa "la rehabilitació" és minvada per l'Administració, poc favorable a invertir doblers en els malalts crònics.\nJ.M.J.B. és tan llest com qualsevol alumne de deu anys i estudia el cinquè curs de primària. Però pateix l'anomenada síndrome de Duchenne: una malaltia degenerativa que dóna una esperança de vida de 18 anys des del naixement i suposa una progressiva incapacitat motora per l'individu. No té cura: els metges només poden pal·liar-ne el patiment, mantenir dins els límits d'allò possible la seva qualitat de vida i eludir el dolor. Però "segons denuncia l'Associació Balear de Malalts Neuromusculars (Asbanem), dependent de la Coordinadora de Minusvàlids" les administracions públiques no compleixen aquesta funció. A ningú no interessa atendre qui no pot sobreviure.\n«Dolenta, ineficaç, nul·la, a més de tots els adjectius que vostè hi vulgui afegir». Són les paraules amb les quals Joaquín Trigo descriu l'atenció sanitària a les persones que pateixen aquest tipus de malalties. Trigo és el president d'Asbanem i comenta l'oblit de les administracions pel que fa als malalts degeneratius.


espeleobloc: L’avenc de les Piques, Mura. (1)\nL’avenc de les Piques, Mura. (1)\nDe nou pel molt apreciat massís conglomeràtic del Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i de l’Obac. En aquesta ocasió pels relleus de la serra de l’Obac, dins del terme de Mura, anem de visita al petit, però força interessant, avenc de les Piques, també conegut com avenc de la Sabatera. En la colla d’aquest dijous 28.11.2013 hi participem catorze companys: Dolors, Emili, Jaume, Jordi, José, Juli, Julià, Miquel, Pere, Ricard, Tere, Toni R., Toni T. i “Víctor”.\nSituat sota el turó de la Roureda, dins del bosc de la canal de la Sabatera, el camí que hi mena, té diverses bifurcacions, i tot i que hi trobem fites, cal anar en compte i, si és possible, auxiliar-se d’un GPS... i fixar-se bé en les cruïlles si no volem fer més marrades de les necessàries.\nL'avenc de les Piques\nConeguda des dels anys 50 aquesta cavitat és cèlebre per les seves “piques” a les que dedicarem l’article de demà.\nS’inicia per un conducte vertical d’uns 5 metres de profunditat. Alguns van baixar i pujar... per una escala de les dites “elecktron”, rememorant vells temps!. La majoria vam utilitzar els habituals sistemes de “sols corda” amb fraccionament o no en funció de les dues instal·lacions efectuades. Un exemple més de l’exquisida diversitat que caracteritza als amics d’espeleodijous, on tothom fa el que vol i com vol, tot respectant la natura i els criteris de cadascun. Els uns més seriosament, els altres, festivament, però tots convençuts de col·laborar activament en aquestes sortides que alhora que gaudim de la natura, també en alguna manera, contribuïm a documentar i compartir, el coneixement sobre patrimoni subterrani del país.\nA la base del pou una galeria en pendent, ocupada per un esbaldregall procedent tan dels dipòsits detrítics arrossegats pel vessant exterior com de l’obertura de la cavitat, ens condueix a una sala de d’on parteix la galeria de les piques, en la nostra visita totalment buides.\nEl conducte continua en forma de meandre de petita alçada, temporalment actiu, que aviat ens obliga a gatejar, punt en el que vam deixar la nostra visita.\nLa precisa topografia de l’amic Salvador Vives (SIS) ens mostra que 5 metres més endavant la gatonera desemboca en una saleta que finalitza per un reompliment estalagmític.\nEn total un modest recorregut de 66m i 14m de desnivell.\n... segueix en l’article de demà...\nEtiquetes de comentaris: Biospeleologia, Cavitats Catalanes, Espeleodijous, Formes, Fotografia, Sant Llorenç del Munt i l'Obac\nJordi Coma Corderroure 2 de desembre de 2013 a les 10:16\nEsta molt de be¡¡¡¡¡¡ Aquest diumentge mi hi volia acostarhi aquest avenc\nJordi 2 de desembre de 2013 a les 14:06\nSerà cèlebre per les piques, ara bé, la seva gatera final també es merix el qualificatiu de cèlebre. Hi ha un bon tros que vas totalment encaixonat pels quatre cantons i sols et pots donar la volta a la "saleta" final. Tela marinera!! Salut companys i ,com sempre, comentar que és un bloc fantàstic!!


La piscina Miguel Luque no tornarà a obrir fins a l'octubre - somParets\nEls socis podran accedir gratuïtament a la piscina exterior de la Corefo\nDiumenge, 5 de juliol de 2020 | 10:35h\nL'Ajuntament preveu reobrir la piscina Miguel Luque a partir del pròxim mes d'octubre. L'equipament no reobrirà les portes fins que no s'hagin acabat les obres de reforma del vas principal. L'actuació ja ha sortit a licitació, amb l'objectiu que es puguin iniciar a mitjans de juliol. En aquestes obres, "no només s'actuarà al vas principal, sinó que també s'actuarà a la planta soterrani, on hi havia certs problemes estructurals", segons va informar el batlle, Jordi Seguer, durant el passat ple ordinari.\nEl pressupost de la licitació és de 238.815 euros (IVA inclòs) i Seguer va destacar que "en menys d'un any hi destinarem més de 350.000 euros". De fet, durant els mesos de pandèmia s'ha aprofitat per fer el canvi de la consergeria, amb el nou sistema d'accés, per millorar les dutxes amb un nou sistema d'aigua calenta i per substituir dos nous acumuladors i canviar les banquetes, entre d'altres.\nL'alcalde va cloure dient: "Creiem que hem de posar al dia la piscina i hi farem tots els esforços necessaris".\nAccés gratuït a la Corefo\nD'altra banda, l’Ajuntament de Parets i l’entitat Corefo han renovat l’acord perquè els abonats de la piscina municipal Miguel Luque puguin accedir gratuïtament a les instal·lacions de la piscina descoberta de la Corefo durant l’estiu, entre el 13 de juliol i el 13 de setembre. Per poder accedir-hi serà imprescindible recollir prèviament el carnet a la piscina Miguel Luque.\nPel que fa a les compensacions de les quotes dels socis de la piscina, en la quota corresponent al quart i últim trimestre es compensarà l'import equivalent a 55 dies, que correspon als 36 dies en què l'equipament va romandre tancat a causa de l'avaria en el sistema d'escalfament de l'aigua i al tancament obligat pel Decret d'estat d'alarma per la Covid-19.


La Diputació consolida el Circuit de Duatló que vol superar en la seua quarta edició els 1.700 participants\nLa Diputació de Castelló consolida en la seua quarta edició el Circuit de Duatló de la província de Castelló que preveu superar les 1.700 inscripcions de 2015 i amb açò atraurà centenars d’esportistes als cinc municipis on es desenvolupen aquestes proves. La primera d’elles serà diumenge que ve 17 de gener amb la V Duatló Vila d’Almenara, l’única per equips, que forma part del Campionat Autonòmic de Duatló per equips i que ja ha esgotat les seues inscripcions.\nEl diputat d’Esports, Luis Martínez, ha explicat que “la creació d’aquest nou circuit responia a l’auge de noves modalitats de proves esportives que atrauen i congreguen cada vegada a més aficionats en la província. La voluntat del president Moliner de convertir-nos en un territori referent en la celebració d’esdeveniments esportius com a font de dinamització econòmica per als nostres pobles exigeix que estiguem a l’última en aquest tipus de tendències i ens avancem a altres territoris a l’hora de posicionar-nos, i amb aquesta iniciativa ja consolidada l’estem aconseguint. En definitiva, amb aquest circuit avancem en l’objectiu de posicionar Castelló com a lloc referent en la pràctica esportiva”.\nL’IV Circuit de Duatló de Castelló està compost per les següents competicions: la ja comentades V Duatló ‘Vila d’Almenara’ el 17 de gener, la IV Duatló Ciutat de la Vall d’Uixó el 14 de febrer (forma part del Campionat Autonòmic de Duatló Sprint), l’IV Duatló Sprint de Vila-real el dia 20 de febrer, i altres dos que es desenvoluparan durant el mes de març: la III Duatló d’Almassora el dia 12 de març i la IV Duatló Sprint d’Onda, el 20 de març.\nEl diputat ha assenyalat el bon comportament que estan tenint aquestes proves quant a repercussió econòmica en els municipis. “Tots els municipis i clubs organitzadors ens han explicat la repercussió positiva que tenen aquest tipus de proves que ajuden a dinamitzar l’oferta esportiva i l’activitat dels pobles durant el dia de la carrera”.\nTota la informació quant al calendari d’inscripcions i altres aspectes a tenir en compte es troba disponible en la pàgina web www.circuitduatlonscastello.com


Presentació. LEQA - Grup d'Electroquímica Aplicada i Electrocatálisis\nEl grup d'Electroquímica Aplicada del Departament de l'Institut Universitari d'Electroquímica de la Universitat d'Alacant va ser creat en 1983, sent el seu fundador el professor D. Antonio Aldaz Riera.\nDes de la seua creació, l'objectiu d'aquest grup de recerca ha sigut el desenvolupament de processos electroquímics per a la seua aplicació industrial. Els nostres trenta anys de treball ens han dotat d'una àmplia experiència en diversos camps de l'Electroquímica Aplicada, que inclouen principalment el desenvolupament de nous acumuladors i bateries, síntesis i purificació de compostos farmacèutics i el tractament d'aigües residuals. Així, el nostre grup posseeix experiència i infraestructura para:\nEl desenvolupament i caracterització de materials electrocatalíticos\nEl desenvolupament de síntesis electroquímiques i/o processos de tractament d'aigües residuals a escala laboratori, pre-industrial i industrial fins a 20 Tn producte/any o 1m3 efluent/dia.\nEl disseny de plantes pilot industrials d'acord amb les especificacions del client.\nLa prestació d'un servei tècnic i d'assessorament, encaminats a la millora dels processos desenvolupats.\nEn aquesta pàgina podreu trobar les nostres línies de recerca, la nostra experiència i la nostra oferta tecnològica. No dubteu a posar-vos en contacte amb nosaltres davant qualsevol possibilitat d'interacció en el camp de l'Electroquímica Aplicada.\nSant Vicent del Raspeig, setembre de 2015