La FSE-PSOE rebutja la campanya de desinformació del PP sobre el dret civil propi d’Eivissa – Federació Socialista d'Eivissa\nLa Federació Socialista d’Eivissa (FSE-PSOE) rebutja la campanya de desinformació que ha posat en marxa el Partit Popular sobre el dret civil propi de les Illes Balears. La tributació de l’impost de successions de les herències en vida continuarà en un l’1% i amb les mateixes condicions per a la transmissió i disposició dels béns, per tant, sense cap modificació, en contra del que vol fer creure el Partit Popular. En tot cas, la nova llei de prevenció i lluita contra el frau fiscal protegeix els pactes successoris, ja que evita el seu mal ús consistent en eludir el pagament de tributs en els casos d’un benefici econòmic.\nEs tracta d’una llei de fiscalitat, no de dret civil, i de cap manera ni ataca ni desnaturalitza els pactes successoris, sinó que n’evita el mal ús fiscal. Des de la FSE-PSOE consideram que defensar el bon ús de les nostres figures de dret civil és, precisament, defensar-les. La campanya del PP, intentant crear una alarma social sobre aquest assumpte, està carregada d’enganys i manipulació.\nEl que pretén el Partit Popular és que hi hagi beneficis que no tributin el que correspon a l’Impost de la Renda de les Persones Físiques (IRPF). Darrere d’aquesta campanya s’amaga la política habitual de la dreta, d’utilitzar de forma demagògica el pagament d’impostos i promoure que no es paguin, com va fer Cristóbal Montoro amb el seu decret d’amnistia fiscal del 2012.\nEls i les socialistes estam en contra que existeixin mecanismes que permetin eludir la tributació d’un guany patrimonial, és a dir, d’un benefici econòmic. La sostenibilitat del sistema públic (sanitat, educació, etc.) es basa en un sistema de tributs, i des del PSOE seguirem defensant el reforçament de les lleis antifrau i un sistema tributari progressiu, en el qual contribueix més qui més té. Especialment en l’actual crisi per la pandèmia, assegurar els recursos públics en sanitat, en la defensa de les famílies, treballadors i empreses afectades, i en la recuperació econòmica és absolutament fonamental.\nPer què la llei antifrau?\nAquesta modificació es fa per corregir una distorsió generada en 2016 arran d’una sentència del Tribunal Suprem, que permetia fer un mal ús de la figura del Pacte successori en l’IRPF. Corregeix una pràctica incorrecta consistent en augmentar el valor d’adquisició d’una propietat a través de l’herència (tributant a l’1% com a pacte successori entre familiars) per a immediatament vendre-la a preu de mercat, de manera que el benefici de la posterior venda (guany patrimonial) sigui mínim, ja que aquest benefici tributa en IRPF al tipus del 20% com a base imposable de l’estalvi.\nFins a 9 de febrer de 2016, la simple transmissió per pacte successori generava un guany patrimonial al donant que havia de tributar en IRPF al 20%, cosa que representava una situació injusta donat que es gravava la simple transmissió del patrimoni sense existir un guany patrimonial “real” ni “monetari”. En aquesta data, una Sentència del Tribunal Suprem declara exemptes de tributació per IRPF les herències en vida a través de Pacte Successori.\nPerò a la vegada que resolia una injustícia, aquesta sentència va crear una distorsió, ja que permetia la utilització del pacte successori com una via d’evitar tributació a IRPF, a través de l’augment dels valors de les propietats tributant a un 1%, per a posteriorment vendre les propietats a gairebé el mateix preu, minimitzant així el guany patrimonial a IRPF que tributa al 20%. D’aquesta manera, el guany patrimonial de l’operació eludeix la tributació per IRPF, donat que des de 2016 no tributa ni pel donant ni pel beneficiari quan ven, i aquesta és la correcció necessària que inclou el projecte de llei per a evitar aquestos casos de frau fiscal.\nLa FSE-PSOE remarca que la nova llei antifrau no és una modificació de cap dret civil, sinó la correcció d’una distorsió en la fiscalitat que s’havia de resoldre des de 2016.\nA més, l’IRPF és un impost estatal, de manera que la nova llei antifrau en res afecta l’autonomia fiscal de les Illes Balears.\nRespecte a la retroactivitat fiscal, aquesta està expressament prohibida per sentència del Tribunal Constitucional, de manera que el PP també menteix quan intenta fer creure que hi haurà una retroactivitat en aquest impost.\nConsell Assessor del dret civil propi\nEn relació amb el dictamen del Consell Assessor del dret civil propi d’Eivissa i Formentera, des de la FSE-PSOE respectam el seu pronunciament, però no podem compartir la seua valoració quan diu que la nova llei antifrau desincentivarà els pactes successoris. Les herències en vida continuaran tributant a l’1%, i per tant com a pacte successori no es troben amenaçades. Les famílies poden estar tranquil·les amb l’aprovació del Projecte de Llei de prevenció i lluita contra el frau fiscal, ja que en res afecta la donació entre familiars de les finques i immobles pels quals tant han treballat tota la vida.\nLamentam també que el Partit Popular faci una utilització partidista i intenti apropiar-se del Consell Assessor del dret civil, manipulant de manera demagògica els seus arguments i conclusions en la seua campanya de desinformació.\nFinalment, la FSE-PSOE recorda també que es tracta d’un Projecte de Llei que es troba en tramitació parlamentària i que encara podria ser objecte de modificacions fins al text legislatiu definitiu, amb el qual la FSE-PSOE sempre estarà a favor de la ciutadania d’Eivissa i del seu dret civil, alhora que ferm en contra de qualsevol classe de frau fiscal.\nNotícia anterior\tPSOE-Reinicia exigeix deixar en suspensió el cobrament de les taxes d'ocupació de via pública de Sant Antoni fins que no hi hagi una clara millora de la situació sanitària i econòmica\nNotícia següent\tEl grup PSOE del Consell Insular denuncia la "campanya de la por i la manipulació" del PP d'Eivissa respecte als pactes successoris


El Centre de Normalització Lingüística de Reus incrementa les inscripcions un 27% el 2018 | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nLa presidenta de l'ens i regidora d'Ensenyament i Política Lingüística, M. Dolors Sardà, s'ha mostrat 'molt satisfeta amb els resultats obtinguts'\nSaperas i Sardà, en roda de premsa, fent balanç de l'activitat del CNL\nEl Centre de Normalització Lingüística de l’Àrea de Reus Miquel Ventura ha experimentat un important increment d’inscripcions l’any 2018 respecte de l’any 2017. En concret, ha estat un 27%, que s’ha registrat en tots els serveis que s’ofereixen des del CNL i a pràcticament tots els nivells.\nLa presidenta del CNL i regidora d’Ensenyament i Política Lingüística de l’Ajuntament de Reus, M. Dolors Sardà, i la directora del CNL, Anna Saperas, han fet balanç en roda de premsa de l’activitat de l’any 2018. La presidenta de l’ens s’ha mostrat "molt satisfeta dels resultats de la tasca duta a terme" per l’equip del CNL tant al Servei Local de Català de Reus com a la resta de serveis que integren el CNL, que abasta les comarques del Baix Camp i el Priorat: el Servei Local de Català de Cambrils, el Servei Comarcal de Català del Baix Camp i el Servei Comarcal de Català del Priorat.\nDe fet, el Consorci per a la Normalització Lingüística es va proposar, per al 2018, incrementar el nombre d’inscripcions als cursos inicials i bàsics. El CNL s’hi ha aplicat i s’han organitzat cursos de nivell inicial a Reus i per primer cop també a Cambrils, l’Hospitalet de l’Infant, Mont-roig del Camp i Falset amb un èxit notable. També s’ha organitzat per primera vegada el taller 'Parlar en públic', amb 16 alumnes i una valoració de 9,3 sobre 10.\nAl 2018 s’han implantat a tot l’àmbit del CNL els cursos trimestrals, que a Reus ja tenien aquesta periodicitat. Així, tant els cursos en línia amb el Parla.cat com els presencials de Cambrils, l’Hospitalet i Falset han adoptat, a partir de la tardor, aquest nou calendari.\nL’ampliació d’oferta en els nivells més bàsics, els nous tallers, la valoració excel·lent que fa l’alumnat dels cursos, el calendari trimestral, la major difusió, l’augment de les convocatòries per ocupar llocs de treball a l’administració, entre altres factors, ha propiciat que les inscripcions als cursos de català hagin pujat un 27% respecte el 2017, i que aquest increment s’hagi donat en tots els serveis que conformen el CNL i en pràcticament tots els nivells. Així, s’ha passat de 1.600 inscripcions l’any passat a 2.029 inscripcions enguany, i de 84 a 94 cursos organitzats. En el cas de la ciutat de Reus, els inscrits han passat de 1.100 a 1.331, un increment d’un 21%.\nPel que fa als països de procedència de l’alumnat de tot el CNL, destaquen amb un 22,82% els d’Amèrica del Sud, Central, Mèxic i el Carib; un 22,23% els procedents del Nord d’Àfrica; un 21,34% els nascuts a Catalunya, i un 14,05 els nats a l’Estat Espanyol. L’alumnat de la Unió Europea representa un 7,44%, els de l’Europa Extracomunitària un 5,17%, els de la resta d’Àfrica un 2,81%, els de l’Àsia un 2,66 i finalment els dels EUA i Canadà un 0,38%.\nQuant a les motivacions per aprendre català, del total del CNL un 48% ho fa per motius professionals, un 36% per motius personals i un 16% per altres motius. En el cas del Servei Local de Català de Reus, els motius professionals pugen fins al 50%, seguit dels personals, que representen un 31%, i dels altres, que són un 18%.\nEn el cas de Reus, el CNL ha liderat la Comissió de l’Any Fabra a Reus, que gràcies al treball en xarxa amb diverses institucions ha organitzat un total de 24 activitats amb més de mil participants actius. Aquesta iniciativa va culminar l’1 de desembre amb la inauguració del monòlit dedicat al seny ordenador de la llengua que es va instal·lar al costat de la plaça de Pompeu Fabra, tocant al parc de Sant Jordi. En l’àmbit de tot el CNL i amb la seva col·laboració han estat 33 activitats, amb uns 1.300 participants, les que s’han fet amb la participació del CNL en municipis com Cambrils, l’Hospitalet de l’Infant, Falset, Ulldemolins.\nEn l’àmbit de la dinamització i com a aportació a la iniciativa 'Reus, Ciutat de la Música 2018', el CNL va posar en marxa de la coral Canta amb el cor, que dirigida per Marc Guerris es va presentar al juliol a l’acte de cloenda dels cursos de Reus i Cambrils i va actuar a l’acte institucional de l’Onze de Setembre i en la inauguració del monument a Pompeu Fabra.\nLa coral, que es va poder iniciar gràcies al mecenatge de la Fundació Privada Reddis i la col·laboració de l’Orfeó Reusenc que ha pogut continuar aquest curs amb el suport d’Òmnium Baix Camp i del Passeig Comercial El Pallol està constituïda per més de trenta alumnes dels cursos de català per a adults que parlen en català o que n'estan aprenent, participants en el Voluntariat per la llengua i altres persones interessades. L'objectiu principal és que aquest grup de persones practiquin i millorin l'expressió en llengua catalana a partir del treball de cant coral i de la relació personal entre els seus membres.\nCambrils, 25 anys\nL’any 2018 ha estat especial també per al Servei Local de Català de Cambrils, que ha complert 25 anys i ha rebut un diploma de reconeixement de l’Ajuntament d’aquesta vila. Al llarg de la seva existència ha organitzat un total de 446 cursos de català per a adults amb 8.927 inscripcions d'alumnes procedents tant de Catalunya com d'arreu del món. També cal destacar que ha posat en marxa 634 parelles lingüístiques del programa Voluntariat per la llengua o que durant aquest període s'han revisat 3.536 pàgines, s'han fet sessions de recursos lingüístics per al personal de l'Ajuntament i s'han administrat proves de català en els processos de selecció de l'Administració local.\nEl 2018 ha estat l’any de posada en marxa del programa setmanal 'Espurnes...de llengua' a Ràdio la Selva del Camp i Ràdio l’Hospitalet de l’Infant, que va a càrrec de la responsable del Servei Comarcal de Català del Baix Camp. D’altra banda, l’exposició 'Vinyetes: història del còmic en català', que es va inaugurar als centres cívics de Reus, en el marc de les activitats de la Capital de la Cultura Catalana 2017, i després s'ha exposat en llocs com les biblioteques municipals, la fira de cultura japonesa Hikari i el Centre Comercial La Fira, el 2018 ha itinerant per diversos centres educatius de Reus -el Col·legi Sant Josep, l'IES Salvador Vilaseca, el Col·legi Pare Manyanet, el Col·legi Francès i l'IES Gaudí- i ha fet un circuit per tota la comarca: les Borges, la Selva, Riudecanyes, Cambrils, Montbrió, Vinyols, Prades i Riudoms, i també a Falset i Cornudella de Montsant, al Priorat. En aquest darrer període ha estat exposada en 18 punts i ha tingut uns 7.200 visitants.\nDurant el 2018 també s’ha estrenat el web per a empreses i comerços del CNL, que presenta de forma senzilla tots els serveis, estructurats en quatre blocs, que ofereix el Consorci per a la Normalització Lingüística (CPNL) a aquest sector per facilitar-li poder treballar correctament en català: formació presencial o en línia; traduccions i correccions; consultoria lingüística (selecció de personal, normativa, coaching lingüístic...) i auditoria lingüística basada en l’Indexplà.\nEn aquest àmbit el més destacat de l’any ha estat l’organització de quatre cursos sobre les novetats i canvis de la gramàtica i l’ortografia de l’Institut d’Estudis Catalans, a Reus, per al personal del Consell comarcal del Baix Camp i per al del Priorat, als quals han assistit vora vuitanta persones.\nTambé cal fer esment que des de 2018 el CNL ofereix a les empreses el servei de traduccions del castellà al català al costat del seu tradicional servei de correccions, amb recomanacions per afavorir la progressiva autonomia lingüística dels usuaris. El servei pot ser gratuït per a petites empreses, de menys de 10 treballadors, que signin un conveni per fomentar l’autonomia lingüística.\nEl programa de formació de parelles lingüístiques, que el 2018 ha fet 15 anys d’història, enguany ha format 259 parelles lingüístiques (161 de les quals a Reus) i ha comptat amb la complicitat de 359 establiments col·laboradors (218 de Reus) i amb 74 entitats col·laboradores (38 de Reus).\nEl Voluntariat per la llengua ha crescut també qualitativament amb el “Fem un beure”, un grup obert de conversa que setmanalment s’ha reunit en bars o cafeteries col·laboradors tant a Reus com a Cambrils, o amb les sessions de valoració amb els participants al final de les diverses edicions.\nFinalment també cal destacar la generalització de les pràctiques lingüístiques de l’alumnat dels nivells B3 de Reus als establiments col·laboradors, a més de les que ja hi fan, si ho desitgen, les parelles lingüístiques..


3,2,1… l’esport és vida! | Revista Compartir\n3,2,1… l’esport és vida!\nL’Organització Mundial de la Salut recomana fer almenys dues hores d’exercici físic a la setmana per mantenir una vida sana. A Espanya, les xifres són molt positives: el 46% de la població fa algun tipus d’esport regularment. Els esportistes aficionats estan revolucionant una indústria que posa el focus en la prevenció i la salut de tothom.\nDurant la pandèmia s’han viscut situacions molt extremes en el sector de l’esport. Els centres esportius i les competicions professionals van patir molt. En canvi, una part de la població que no practicava cap activitat va descobrir en l’exercici físic una via d’escapament plena de beneficis per a la salut, no només física sinó també mental. Per això, l’esport aficionat està augmentant considerablement des de fa uns anys. Caminar, córrer o anar en bicicleta van ser les activitats que van aconseguir aficionar més espanyols després de la desescalada inicial la primavera del 2020, segons un informe d’Ipsos.\nEl 2010, només un 28,8% de les dones espanyoles practicaven algun esport. Avui ho fan més d’un 42%\nEls esportistes aficionats representen una autèntica revolució en un sector que mou anualment prop de 15.000 milions d’euros, segons l’Institut Nacional d’Estadística. I aquesta indústria ha trobat una clara aliada: la dona. El 2010, només un 28,8% de les dones espanyoles practicaven algun esport. Avui ho fan més d’un 42%. Això significa, a més, que la despesa en articles o serveis esportius ha augmentat fins a 1.441 milions d’euros a l’any, segons l’Enquesta d’hàbits esportius del Ministeri de Cultura i Esport. Aquest informe confirma que l’esport a casa és més que una tendència. Conseqüència inevitable de la crisi de la covid-19, practicar exercici a casa és, actualment, l’opció principal per a més d’un 36% dels espanyols de buscar mantenir-se en forma. A l’últim any també s’ha observat que els esportistes aficionats prefereixen entrenar-se a l’aire lliure sempre que puguin.\nLesions mentre s’entrena\nEn aquesta nova tendència, hi ha un cert risc de lesió, per exemple, per sobreesforç o sobrecàrrega. Per això, és important fer servir l’equipament correcte, augmentar el ritme o la intensitat de l’exercici de manera gradual o modificar les rutines segons l’estat físic. Aquestes lesions poden comportar hematomes, inflor, pèrdua de moviment o hipersensibilitat a la zona, que es tradueixen en contratemps, com mal d’esquena, trencaments de fibres o tendinitis. Per evitar-los i combatre’ls és aconsellable parla r amb un metge esportiu que pot ajudar la persona a escoltar el seu cos i adoptar el millor ritme per a la pràctica esportiva.\nL’esport com a prevenció\nPer tant, els nous hàbits esportius han arribat per quedar-se. Més enllà de moure’s, seguir uns hàbits saludables i evitar el sedentarisme, l’esport també és per a molts una manera de prevenir i evitar lesions futures. De fet, a la gent gran, l’exercici arriba a alleujar algunes malalties com la diabetis o la hipertensió. Però no només l’esport és una bona acció preventiva en aquest col·lectiu. L’exercici físic augmenta la flexibilitat, reforça els músculs i manté els ossos, a més de regular la pressió arterial o el ritme intestinal independentment de l’edat.


Cinema en cartells: Què passava al món del cinema l'any que vam néixer?\nAquest Sant Jordi em van regalar un llibret que em va sorprendre gratament.\n"L'any que tu vas néixer"\nEl llibret disposa dels següents apartats: Món, Notícies, Esports, Espectacles, Anuncis, Mitjans de comunicació, Actualitat i cultura, Moda i societat, Música d'actualitat, Descobriments i avanços tecnològics, Xifres i noms, Publicitat, Alguns naixements, Algunes defuncions i Meteorologia.\nL'últim apartat és el que em fa adonar, per enèsima vegada, l'obsessió que tenim en aquest país per la meteorologia! :)\nTot i que la majoria dels apartats són interessants, sobretot per situar fets que coneixem en un any molt especial per a nosaltres, l'apartat "Espectacles" és el que estaria més relacionat amb la temàtica del nostre bloc.\nEn el meu cas, em va provocar un somriure veure quines pel·lícules mítiques hi havia a la cartellera:\nEn els premis Òscar triomfava la pel·lícula sobre Gandhi, Meryl Streep aconseguia el seu segon Òscar per "La decisión de Sophie" i José L. Garci aconseguia l'Òscar a la millor pel·lícula estrangera per "Volver a empezar".\n"La colmena" i Richard Gere, a "Vivir sin aliento", són alguns dels altres noms que es van poder sentir durant aquell temps.\nRealment no m'havia parat a pensar què passava ni què feien als cinemes de casa nostre, fins fa quatre dies.\nUs recomano el llibret perquè riureu i us sorprendran algunes de les coses que hi llegireu.\nI vosaltres... sabeu què passava al món del cinema, l'any que vau néixer?\nEtiquetes de comentaris: bibliografia, propostes literàries\nEl meu any l'associo amb una pel·lícula: E.T. Però la Wikipedia ens diu que el 1982 per exemple també hi va haver Blade Runner (!!!), Conan el Bàrbar, Rambo, Oficial i Cavaller, Porky's, Rocky III o La decisió de Sophie.\nM'ha agradat molt aquest tema, és una curiositat que mai no ens plantegem.\nE.T. em va fer patir mooolt quan la vaig veure de petita!! :( Recodo que Blade Runner la vaig veure a l'escola! I representava l'escena d'un món molt estrany cap al 2019. També vaig patir una mica... jajaja\nGràcies pel teu comentari! ;)\nQui no ha plorat (de petit) amb E.T.?\nMira, Blade Runner jo la vaig veure d'adolescent en algun passi que van fer per la tele i l'havia oblidat completament. L'altre dia la van fer al canal 3XL en la seva versió definitiva i em va encantar. Mira-la. És molt i molt bona. I a més té la imatge restaurada i es veu molt bé. I quina música, i quines escenes...\nPrecisament tinc per casa el DVD que em van deixar de Sophie's Choice, pendent de veure per primera vegada. Espero que estigui a l'alçada de les crítiques. :)\nJo també el tinc aquest llibret! ^^ No he pogut evitar anar-lo a buscar i mirar quines pel·lis hi havien en cartellera el meu any (1990).\nLa veritat és que no les conec molt! Eren "La capsa de música", "Henry V", "Átame", "¡Ay, Carmela!", "El Padrí III", "Un dels nostres", "Desafío total" i "Mira quien habla". La veritat és que no les conec massa! :S\nM'ha fet més gràcia veure en aquest llibret que... La famosa "àvia de la fabada asturiana" va "néixer" el meu any... 8-) Quin...honor? Jejeje


Ajuntament i Colles s'emplacen al setembre per parlar del Carnaval a la Fresca\nL'Ajuntament de Sant Feliu de Guíxols i les colles de Carnaval deixen aparcada la polèmica per la no celebració del Carnaval a la Fresca que es feia per Festa Major i s'emplacen al setembre per parlar de com i quan s'hauria de celebrar.\nA finals de juny l'Ajuntament va notificar a les colles que la intenció era canviar la rua de dates. La intenció era ubicar-la al Cap de Setmana Jove els dies 7, 8 o 9 de setembre. Un fet que va molestar algunes colles que no veien bé aquestes dates i que van acusar a l'Ajuntament de tirar pel dret sense consultar-los.\nLa regidora d'esdeveniments de ciutat, Núria Cucharero, va admetre durant el ple celebrat aquest dijous, que caldria haver fet una reunió cara a cara amb les colles i les ha emplaçat al setembre per parlar de quan es podria celebrar la rua. De moment queda descartat fer-la per Festa Major i davant les queixes de les colles, també queda en 'stand by' celebrar-la durant el cap de setmana jove.\nDes de l'Ajuntament justifiquen la no celebració de la rua de Carnaval a la Fresca per Festa Major per l'acomulació d'esdeveniments aquests dies al centre de la ciutat. La rua, que es celebrava al Passeig Marítim, les Fires i activitats relacionades amb la Festa Major dificultaven la mobilitat i a més l'alerta 4 antiterrorista desaconsellava ajuntar tantes activitats i posava en dificultats la Policia Local per gestionar la seguretat.\nMalestar entre les colles de carnaval ganxones pel canvi de data del Carnaval a la Fresca (19-07-2019)


Zanzibar Beach House Zanzibar Tanzània - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nKizimkazi, Zanzibar, Tanzània - Veure al mapa\nAl visitar Zanzibar, vosté es sentirà com a casa a Zanzibar Beach House, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nZanzibar Beach House també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Zanzibar. Els clients de l'hotel poden gaudir de transport hotel/aeroport, lloguer de cotxes, servei de bugaderia, canvi de moneda, servei de llançadora.\nL'ambient de Zanzibar Beach House es reflexa en cada habitació. aire condicionat, balcó/terrassa, ventilador, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Zanzibar Beach House la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Zanzibar.


Jornada ornitològica als Muntanyans\nActivitats gratuïtes per a tota la família.\nData de l'activitat: 2019-12-15\nPreu: Gratuïta (amb inscripció prèvia)\nLloc: Cal Bofill (Torredembarra)\n10h: Sortida ornitològica als Muntanyans amb Josep Palet, naturalista i ornitòleg.\n11h: Projecció del documental "Nómadas del viento" (Jacques Perrin, Michel Debats, Jacques Cluzaud, 2001)\n12h: Presentació dels resultats de seguiment del corriol camanegre.\n12h: Tallers infantils dinamitzats per l'Escola de Naturalistes El Corriol.\n13h: Alliberament d'un ocell recuperat d'un centre de la Generalitat de Catalunya.


Europa i la memòria històrica | Josep Maria Quintana\n« L’offside d’Otegi\nLa divisió »\nEuropa i la memòria històrica\nEstimat director: En el preàmbul del Tractat constitucional de la Unió Europa s’invoca una comunitat de destí i una experiència històrica comunes com a lligams que uneixen els estats de la Unió i també dels ciutadans que els integren. És en aquest mateix sentit que el politòleg francès, Fabrice Larat, parla d’un “bagatge històric comunitari”, és a dir d’un conjunt de valors fonamentals, de normes i de conviccions compartits que s’han format a partir d’una experiència històrica comuna.\nEn l’elaboració d’aquesta teoria, s’ha considerat la “pau de Westfàlia” (1648) com l’esdeveniment històric de referència per justificar el model d’integració en curs. Aquesta pau, que posà fi al període de guerres de religió i a la “Guerra dels Trenta Anys”, s’ha vist com un primer pas vers la construcció europea del segle XX. Des d’aquesta òptica, tot el que ha succeït entre la “Guerra dels Trenta Anys” i avui s’inscriu en un procés lògic i coherent que parteix de l’Europa premoderna (la fonamentada sobre la cristiandat i la teologia), que passa per la fase de l’Estat sobirà modern dotat d’un centre de poder i d’un territori ben definits, i que condueix finalment a la Unió Europea, concebuda com una instància postsobirana i supranacional. Dit d’una altra manera, el projecte de la integració europea conté postulats de secularització de la vida política que es remunten al segle XVII, però constitueix per damunt de tot la resposta a la fallida de l’estat-nació sobirà que es configura de manera definitiva dins el segle XIX.\nLes declaracions del ministre d’Afers estrangers francès, Robert Schuman, el 8 de maig de 1950, que anunciaven la creació de la Comunitat Europea del Carbó i de l’Acer” (CECA) pouaven clarament en aquesta teoria, ja que en aquell discurs descrivia els valors sobre els quals es constituiria la futura integració europea: la reconciliació franco-alemanya, la pau, la estabili-tat i el creixement econòmic. De fet, el que sobretot pesava en l’ànim dels dirigents europeus inspiradors de la unificació europea era l’experiència de la Segona Guerra mundial. Gairebé cinquanta anys després, el canceller alemany Helmut Kohl, insistia en la mateixa qüestió i afir-mava que la construcció europea era una qüestió de pau o de guerra.\nDes d’aquest punt de vista, la història d’Europa sempre s’ha presentat com una succes-sió ininterrompuda de conflictes i de divisions, de les quals, la més terrible ha estat la Segona Guerra mundial, com a exemple de destrucció en massa i també com a testimoni d’una ideologia aberrant, el nazisme, que encarna l’ombra més fosca de l’herència continental. I dins aquesta experiència, l’Holocaust hi ocupa un lloc important. D’ací que la integració europea, amb les seves institucions supranacionals i la defensa dels drets de l’home, seria el fruit primordial de la Guerra del 1940 a 1945, i esdevindria una resposta positiva i col·lectiva als crims que aquesta va provocar.\nÉs molt probable, amic director, que també tu estiguis d’acord amb els postulats que a-cabo d’exposar, però si em segueixes llegint aviat t’adonaràs que aquesta visió comença a fer aigües quan la Unió Europea decideix obrir-se als estats que, a conseqüència de la Segona Guer-ra mundial, van quedar integrats dins la Unió Soviètica o restaren sota la seva influència a l’altre costat del teló d’acer (em refereixo a Eslovàquia, Eslovènia, Estònia, Hongria, Letònia, Lituà-nia, Polònia, la República Txeca i, des de fa un parell de setmanes, Bulgària i Rumania), atès que, com observa el politòleg polonès, Marek A. Cichocki, en un article intitulat “Une vision trop occidentale”, publicat a Tygodnik Powszecgnt i reproduït per Courrier International, “la visió d’una integració europea com a resposta al nazisme no és suficient per crear un sentiment comú de pertinença, car aquesta exclou l’experiència del totalitarisme comunista, fonamental per a aquests països.” Així doncs, d’acord amb la tesi d’aquest autor (que jo assumeixo), la me-mòria d’aquesta part d’Europa, si bé ha estat afaiçonada per l’experiència nazi, ho ha estat tam-bé –i en grau superlatiu- pel comunisme. Això no obstant, sembla que aquesta opinió –que jo considero ben fonamentada- no és compartida per tots, ja que entre els europeus que formàvem part de la dita Europa occidental, no ni ha avui unanimitat a l’hora d’equiparar la creu gamada a la falç i al martell.\nLa tesi de Marek A. Cichocki és també defensada pel professor de ciència política a la universitat de Giessen (Alemanya), Claus Leggewie, el qual assegura (“Des histoires juxtapo-sées mais pas concurrentes”) que “en voler posar en primer lloc la ‘memòria de l’Holocaust’, sovint minimitzem, conscientment o inconscientment, el terror stalinià, o bé l’excusem argüint que el comunisme –contràriament al nazisme- ha tingut objectius i arguments de progrés de la humanitat. Inversament, en voler mobilitzar la ‘memòria del Goulag’, oblidem sovint (…) la implicació de les víctimes del stalinisme en la col·laboració amb el nacional-socialisme. I posats a parlar de la col·laboració, també minimitzem la dictadura poststaliniana i deixem dins l’ombra el fet que certes regions d’Europa de l’Est, abans de la invasió nazi, foren ocupades i ‘netejades’ per les tropes russes en el marc el pacte germano-soviètic [de 23 d’agost de 1939].”\nAixí doncs, d’ençà l’amplificació de la Unió als països de l’Est europeu, la dificultat per a la cultura europea de la memòria resideix a subratllar el caràcter singular de l’Holocaust sense sostenir alhora i en un mateix nivell l’eliminació dels “enemics de classe” i dels “enemics del poble” en els països que van estar sota la bota de l’imperi soviètic. En aquest sentit, Leggewie és clar: “No hi ha dubte –diu- que podem i devem recordar-nos de la història de l’èxit de la inte-gració europea de després de 1945. Però si desitgem conferir una identitat política a la societat europea, cal que donem tanta importància al reconeixement i a la discussió de memòries contro-vertides com en donem als tractats, a la unió monetària i a l’obertura de les fronteres [interiors].”\nEn aquest mateix sentit, Jorge Semprún, membre altre temps del Partit Comunista d’Espanya, que fou deportat als camps de concentració nazi de 1943 a 1945, ha declarat que l’ampliació de la Unió Europea no podrà reeixir en el pla existencial i en el cultural fins que tots hàgim “compartit i unit les nostres memòries”. Però curiosament, la idea que el futur d’Europa pot dependre de saber compartir les nostres memòries comunes i del fet que tots tinguem ben present els desastres a què ens van conduir les dues grans experiències totalitàries que Europa ha viscut (el nazisme i el comunisme), encara no provoca unanimitats. D’altra banda, l’opinió avui majoritària sembla que es pronunciï per un oblit ràpid i complet d’aquests episodis doloro-sos de la nostra història (és el que passa a Espanya amb el franquisme) i que advoqui la necessi-tat d’una amnèsia general i col·lectiva com la millor manera de superar els episodis més terribles del passat.\nRes no és més fals, estimat director, perquè no és esborrant la memòria històrica que construirem el futur, i això perquè l’oblit del passat permet que també els botxins oblidin els sofriments de les víctimes.\nCom et deia a la meva darrera carta, no és l’oblit sinó la reconciliació la que permet el floriment de la democràcia. D’altra banda, convé que tinguem en compte que, si la història na-cional es refereix sovint a fets gloriosos i, més d’un cop, canta les victòries sobre l’enemic, la memòria supranacional europea s’haurà de fonamentar segurament en postulats menys glorio-sos: primerament, en la memòria dels crims i de les víctimes que els uns i els altres hem provo-cat; segonament, en la necessària reconciliació de tots; i en tercer lloc, en la instauració d’un sistema polític supranacional que faci impossible la repetició dels episodis més foscos i cruents de la nostra història.\nThis entry was posted on 11 gener 2007 at 0:00 and is filed under Lletres de batalla.\tYou can follow any responses to this entry through the RSS 2.0 feed. Both comments and pings are currently closed.


La UESC Femení supera amb encert el Vilassar de Dalt (78-59) | UESC\nLa UESC Femení supera amb encert el Vilassar de Dalt (78-59)\nLa UESC ha aconseguit una contundent victòria després d’un nou bon partit contra un dels rivals directes, el CB Vilassar de Dalt. D’aquesta manera l’equip surt de la zona de play-out quan resten 10 jornades per acabar la competició al grup 2 de Primera Catalana.\nEl partit ha començat amb un primer quart marcat pel clar domini local sota els taulells, on les vermell-i-negre han fet valer la seva superioritat per colocar un 11-2 inicial. L’eficàcia de la rotació interior ha fet mantenir l’avantatge acabant 20-13 al final del quart. Al segon quart un millor inici de les de Vilassar de Dalt, molt encertades des de la línia de tres, els ha permès reduir l’avantatge amb 3 triples pràcticament consecutius i un parcial de 5-13. Les vermell-i-negre, molt poc intenses en defensa, facilitaven l’anotació visitant per marxar al descans amb un mínim avantatge de 33-31.\nIntensitat defensiva i encert des de la línia de tres punts\nAl tercer quart la igualtat s’ha mantingut durant els primers minuts tot i portar el control del joc la UESC que ha recuperat la intensitat defensiva del primer quart. A meitat de quart el Vilassar de Dalt ha plantejat una defensa zonal que les de Simón no només han sabut atacar de manera magistral sinó que a més a més han gaudit d’un encert excepcional en el percentatge de tres punts, amb 4 triples, passant d’un 39-37 a un 55-43 en els darrers 5 minuts. En l’últim quart ha continuat la bona actitud defensiva local acompanyada de l’encert exterior que ha destrossat amb 4 nous triples qualsevol intent de retallar distàncies del CB Vilassar de Dalt. Així la UESC ha aconseguit un plàcid triomf per 78-59.\nLa pròxima jornada la UESC visita la pista d’un nou rival que lluita per sortir de la zona de play-out, l’Escola del Carme. L’equip de Simón intentarà seguir amb la bona línia de joc demostrada en els últims tres partits i així aconseguir una victòria que les pugui fer començar a allunyar de la zona de perill.\nMVP: Anna Vulart, amb 14 punts i 15 de valoració, ha fet un partit molt complet i així ha guiat a les vermell-i-negre a una nova victòria.\nUESC (78): M. Cuesta (9), A. Vulart (14), M. Carreño (4), P. Garcia (4), A. Llobet (1) -cinc inicial- R. Pérez (5), T. Herrero (9), M, A. Hidalgo (13), L. Martín (5), C. López (6), A. Alegre (8)\nCB Vilassar de Dalt (59): L. Argemí (8), M. Garrido, (12), M. Chacón (-), L. Pujals (15), L. Esteve (9) -cinc inicial- A. Vidal (4), S. Jofresa (9), N. Farriols (-), P. Dueñas (2), J. Valls (-)\nParcials acumulats: 20-13, 33-31, 55-43, 78-59\nÀrbitres: O. Gornes (àrbitre principal), D. Gómez (àrbitre secundari)\nIncidències: Partit corresponent a la 19a jornada del grup 2 de Primera Catalana disputat a la ZEM Rambla del Celler.\nCB Vilassar de Dalt, Germán Simón, MVP, Sènior 1 Femení 2014-2015, Slider, UESC Femení\nGALERIA D’IMATGES I La jornada (21 i 22 de febrer)\nHORARIS I La jornada (28 de febrer-1 de març)


Autocares Luis L - Avís Legal\nEl present avís legal regula l'ús del lloc web http://www.autocaresluisl.com (d'ara endavant, LA WEB), del que és titular Luis Lax S.L. (d'ara endavant, EL PROPIETARI DE LA WEB).\nLa seva denominació social és: LUIS LAX S.L.\nAixí mateix, Luis Lax S.L. cancel·larà o rectificarà les dades quan resultin inexactes, incomplets o hagin deixat de ser necessaris o pertinents per a la seva finalitat, de conformitat amb el previst en la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal.\nL'usuari podrà revocar el consentiment prestat i exercir els drets d'accés, rectificació, cancel·lació i oposició dirigint-se a tal efecte al domicili social de Luis Lax S.L., situat a Carrer de la Vall Fosca, 8. 25199 (Lleida),identificant-se degudament i indicant de forma visible el concret dret que s'exerceix.\nD'acord amb l’establer per la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal (LOPD), el client/usuari queda informat i deixa el seu consentiment a la incorporació de les seves dades a un fitxer del qual és responsable Luis Lax S.L. que ha estat degudament inscrit a l'Agència Espanyola de Protecció de Dades amb la finalitat d'informar-lo sobre els productes i serveis sol·licitats, així com la tramesa de comunicacions comercials sobre els mateixos. Li informem també sobre els seus drets d'accés, rectificació, cancel·lació i oposició, que podrà exercir, al domicili social de Luis Lax S.L., situat a Carrer de la Vall Fosca, 8. 25199 (Lleida).


Foios Escola de Teatre. FET\nDirecció: Plaça del Poble, 1\nTelèfon: 96 149 11 10\nFax: 96 149 48 23\nLa memòria i la vivència d'un poble es mostren a través de les pràctiques quotidianes de la seua població, es transmeten generació darrere generació creant un espai on es guarden els costums i tradicions que sobreviuen al temps. I allí subsistixen, esperant que algú es recorde d'elles i les traga a passejar.\nEl teatre en Foios ha eixit del seu espai amb la força d'un llamp, massa temps amagat, massa temps esperat.\nDues associacions del poble feren possible el seu retorn: l'Associació de Dones de Foios, impulsant l'activitat teatral en la seua gent, i Pacteatre, fent el mateix amb la joventut del poble.\nDes de l'Ajuntament es plantejà la possibilitat de crear una escola municipal de teatre.\nI així es feu. La primera obra de teatre que representà l'escola, i que inaugurà la primera mostra d'Escènia, fou "Penes d'amor perdudes" de William Shakespeare en 2001, dirigida per Mer Saurí amb la col·laboració de Gabi Pascual. A partir d'eixe moment inaugurà totes les mostres d'Escènia, excepte l'any del traspàs de la gestió (2008), quan l'Ajuntament va cedir la mateixa a membres de l'escola.\nDe l'escola han eixit actors que han arribat més lluny del que mai ens podríem imaginar: Ismael Carretero, Patricia Barrachina, el grup de teatre Stres de Quatre...\nGran part d'este èxit és mèrit de la professionalitat i dedicació de tots els professors que han format part de l'escola i que sempre estaran: M. Saurí, G. Pascual, I. Aagaart, S. Caballero, M. Cerisuelo, P. Barrachina, I. Carretero, P. Pons, P. Iglesias i J. Cebrian.\nDes de la junta treballem per aconseguir la consolidació d'una escola de teatre oberta a totes les edats: des dels menuts del poble, que jugant van aprenent què significa l'altre dins d'un grup, fins els adults, perquè no obliden\nque tindre responsabilitats i gaudir no són incompatibles. Però sobretot pel públic de Foios, que s'ho mereix tot i més.\nLa Nàpols milionària\nHistorias del pueblo de Foios


Perquè el transport sanitari no el pot fer un taxi - Salvem les Ambulàncies\nFa uns dies, a Amposta, ha sorgit una plataforma que defensa el transport sanitari. Seria una bona notícia, si aquesta nova plataforma defensés el transport sanitari. Però no és així. El que defensen, és que el transport sanitari es faci amb taxi, un vehicle no reglamentari per a fer transport sanitari.\nDes de Salvem les Ambulàncies no podem fer costat a una plataforma que defensa una proposta que va en contra dels interessos del transport sanitari en general, i molt menys, defensar una petició que està fora de la llei. Ho vam explicar aquí.\nEl transport sanitari només es pot fer amb ambulància. I d’ambulàncies, n’hi ha de diversos tipus. N’hi ha per fer urgències (les de color groc), n’hi ha per fer trasllats no urgents amb llitera (Blanques i blaves en la seva majoria), i n’hi ha per fer transport col·lectiu no urgent (com petits busos). I totes elles, són per fer transport sanitari.\nQuines raons existeixen perquè un vehicle com el taxi no pot fer de transport sanitari?\nLa primera raó perquè un vehicle com el taxi no pot fer transport sanitari és el Reial Decret 836/2012 de 25 de maig. Aquest RD estableix les característiques tècniques, l’equipament sanitari i la dotació de personal dels vehicles de transport sanitari per carretera. I aquesta és una norma jurídica amb rang de reglament, per tant, l’administració (CatSalut, SEM i Regió Sanitària) l’ha de respectar i complir. Només per aquest motiu, un taxi no pot fer cap servei de transport sanitari, ni per l’equipament dels taxis, ni per la dotació necessària com són els tècnics (TES).\nPerò aquest Reial Decret no és l’única norma que ha de complir l’administració, també ha de respectar la mateixa Instrucció sobre Transport Sanitari del 07/2017 del CatSalut, i que té per objecte establir el marc organitzatiu del transport sanitari en el CatSalut, les modalitats o els tipus de transport sanitari, els criteris d’indicació, els procediments i circuits i els mecanismes de seguiment.\nNomés per aquestes dues normatives, un taxi no pot fer cap servei de transport sanitari. Però que és transport sanitari?\nQue és transport sanitari no urgent\nA la web del CatSalut sobre el transport sanitari no urgent diu que:\nEl transport sanitari és el servei de trasllat de persones que no es poden desplaçar per elles mateixes. Es realitza amb vehicles especialment condicionats i amb personal amb la formació adequada. (Aquest últim punt només el compleix una ambulància. Ja que és el Reial Decret 836/2012 de 25 de maig vist anteriorment qui marca els tipus de vehicle i la dotació per a poder realitzar-lo).\nEl transport sanitari no urgent s’origina per la necessitat de prestar assistència sanitària no urgent a persones amb una limitació d’autonomia que els impedeixi el desplaçament en mitjans ordinaris de transport. Consisteix en el trasllat entre el domicili de l’usuari i un centre sanitari, o a la inversa, o entre dos centres sanitaris, per a la realització de proves diagnosticoterapèutiques o tractaments especialitzats.\nLes modalitats del transport sanitari no urgent són individual o col·lectiu, en trasllats que majoritàriament són programats, i que han de ser sol·licitats amb prou antelació respecte al moment de realitzar el trasllat.\nPerquè un metge no pot expedir un volant de transport sanitari al taxi?\nLa raó principal és que a la Instrucció sobre Transport Sanitari del 07/2017 del CatSalut el metge només pot expedir una sol·licitud de servei de transport sanitari, i que aquesta només té l’opció de triar els diferents tipus de transport (Individual o col·lectiu), urgent o no urgent. Enlloc surt el taxi com a opció.\nUna altra cosa seria la prestació per rescabalament, i que aquesta opció la tria l’usuari. Pot fer-se en vehicle propi, tren, autobús, taxi, etc. I que la Regió Sanitària abona a l’usuari l’import establert pel desplaçament de l’usuari. Però aquesta modalitat no la pot expedir el metge, sinó que és la decisió de l’usuari. I per descomptat, el trasllat d’un usuari/a amb dret a rescabalament no es pot considerar mai com a transport sanitari.\nInstrucció sobre Transport Sanitari del 07/2017 del CatSalut\nQue diu la Instrucció sobre Transport Sanitari del 07/2017 del CatSalut sobre el transport sanitari no urgent. Aquell que volen fer, i fan els taxis:\n5.2. Transport sanitari no urgent\nÉs el trasllat de persones malaltes o accidentades que, per impossibilitat física o altres causes exclusivament clíniques, no poden utilitzar transport ordinari per desplaçar-se a rebre assistència sanitària a un centre, servei o establiment sanitari o per desplaçar-se al seu domicili després de rebre l’atenció sanitària, en el supòsit de persistir les causes que justifiquin la seva necessitat.\nSegons la situació clínica del pacient, el transport sanitari no urgent pot ser:\na) Transport sanitari individual: quan existeix una indicació justificada del professional sanitari responsable. En el cas que un pacient enllitat requereixi transport sanitari individual, s’ha d’especificar expressament.\nb) Transport sanitari col·lectiu: per als pacients que no presentin cap dels criteris descrits en el transport sanitari individual.\nEn aquest cas, s’ha de fer amb el vehicle adequat assignat a la realització d’aquest tipus de servei, que trasllada un màxim de 6 pacients.\nTant el transport sanitari individual com el col·lectiu s’ha de realitzar amb una dotació de personal de dos tècnics en aquells casos en què la necessitat del transport del pacient ho requereixi i així ho indiqui el professional sanitari que fa la sol·licitud.\nSegons el moment de la demanda, pot ser:\na) Transport sanitari programat: en el cas que la demanda o sol·licitud es comuniqui amb una antelació de 24 hores.\nLa comunicació s’ha de realitzar al més aviat possible des del moment en el qual es coneix la data i l’hora de I’assistència sanitària a rebre.\nLa consideració de transport sanitari programat ha d’evolucionar cap a un concepte de planificació conjunta. S’ha d’establir una programació coordinada per vetllar per l’ús racional dels recursos, que faciliti una millor prestació del servei i una satisfacció de l’usuari.\nCal considerar l’especial atenció per respectar les programacions de les consultes, proves i tractaments.\nEls acords territorials entre els prestadors del servei i els centres sanitaris, d’acord amb els criteris i la coordinació de la regió sanitària, poden preveure escurçar el criteri horari esmentat en aquest punt.\nb) Transport sanitari no urgent i no programat: en el cas que s’hagi de realitzar en un temps determinat i no previst (alta d’urgències, retorn de prova diagnòstica a un altre centre, etc.).\nAquest tipus de transport s’ha de realitzar en un temps màxim de 2 hores des de la seva demanda o sol·licitud, excepte quan l’activitat s’hagi demanat amb motiu de l’activació d’un pla d’emergències exterior a l’hospital; en aquest cas, s’ha de realitzar amb prioritat absoluta.\nCatSalut. Instrucció 07/2017 Transport sanitari\nI quines responsabilitats tenen les empreses de transport sanitari (ambulàncies)?\nSegons la mateixa Instrucció del CatSalut 07/2017 les responsabilitats són aquestes:\n8.1. Entitats prestadores de serveis de transport sanitari\nSense perjudici del que estableix l’Ordre de 23 de juliol de 1997, per la qual s’aproven els estàndards de qualitat que han de complir les entitats prestadores de serveis de transport sanitari, les entitats esmentades han d’informar el pacient del dia i l’hora de recollida, i han de preveure l’arribada al centre sanitari de destinació amb una antelació suficient a l’hora prevista de programació que, amb caràcter general, no pot ser superior a trenta minuts.\nUn cop finalitzada l’atenció sanitària programada, amb caràcter general, el temps d’espera del pacient per ser recollit no pot superar els trenta minuts.\nL’entitat prestadora de serveis de transport sanitari ha de posar a disposició del pacient un telèfon per a la gestió de canvis d’horaris i gestió d’incidències. Aquest telèfon no pot suposar un cost addicional de trucada.\nEn els casos de transport sanitari no urgent no programat, l’entitat prestadora de serveis de transport sanitari ha d’informar el centre sanitari de la disponibilitat de recursos i la previsió de resposta. En qualsevol cas, la previsió de resposta esmentada no pot excedir els temps màxims que s’estableixen a l’apartat 5.2 d’aquesta Instrucció.\nI com a usuari que puc fer si tinc queixes del transport sanitari?\nEl CatSalut diu on es pot reclamar o fer un suggeriment:\nAl mateix centre sanitari.\nAl CatSalut al territori: a través de les regions sanitàries.\nPer Internet. Si no us voleu desplaçar, també hi ha la possibilitat de fer una reclamació en línia. Enllaç per a fer la reclamació.\nL’opció més còmoda, i la que ens assegura que la reclamació arribi on ha d’arribar és a través d’internet. Però també, es pot fer arribar al Síndic de Greuges, potser aquesta és la més efectiva, i la menys controlada per part d’algunes mans a les quals no interessa que surtin a la llum tantes queixes.\nDes de Salvem les Ambulàncies, ens podeu fer arribar qualsevol queixa relacionada amb el transport sanitari. Ho podeu fer al final d’aquesta pàgina omplint el formulari. Us assegurem que les farem arribar allà on pertoca.\nConcurs públic del transport sanitari a Catalunya\nPer si tot això no fos suficient, per a poder optar a fer el transport sanitari que genera el CatSalut, les empreses s’han de presentar al concurs públic (Licitació del concurs públic TS/14 del transport sanitari) que l’administració treu cada cert temps. I les empreses de taxis, tan autònoms com societats de taxi, no s’han presentat a cap mena de concurs públic per a poder optar a fer el transport sanitari que genera el CatSalut. Així que podríem pensar que els taxis i la mateixa administració, presumptament, fa un ús fraudulent dels diners públics que es destinen als taxis per fer de transport sanitari disfressat de rescabalament.\nL’any 2016, i tal com està reflectit a la memòria de l’any 2016 de la Regió Sanitària de Terres de l’Ebre, a la pàgina 76, es van destinar 4.037.967,88 euros en concepte de desplaçaments. Una quantitat superior a la destinada a les ambulàncies per a fer el transport sanitari de la Regió Sanitària de Terres de l’Ebre.\nOn està el concurs públic per optar a aquests 4 milions d’euros l’any 2016 que la Regió Sanitària de les Terre de l’Ebre destina coma despesa de lliuraments per desplaçaments per ABS del territori de residència dels usuaris? Podríem dir que, presumptament, s’està fent un ús fraudulent de fons públics?\nFormulari per a les queixes del transport sanitari\nOmple el següent formulari. T’assegurem que tractarem les dades amb confidencialitat.\nSi us plau, introdueix el teu nom i cognoms.\nSi us plau, introdueix el teu correu electrònic, així ens podem comunicar.\nMarca l'opció que més t'interessi.\nDescriu quina és la queixa, suggeriment o denúncia que ens vols fer arribar.\nCategorías Notícia Etiquetas Taxis, Transport Sanitari No Urgent, Transport sanitari públic Navegación de entradas\nL’ambulància i el CAP del Temple\n2 comentarios en «Perquè el transport sanitari no el pot fer un taxi»\nHospital comarcal d’Igualada, sortida d’urgències a domicili de nit donent 6 hores d’espera per que vingui l’ambulància per que a la comarca no hi ha cap vehicle i te que venir de fora de la comarca.\nPacients de fora de la provincia (desde lleida) ha fa molts anys que venant amb taxi a fer visita médica i aquest servei està pagat per sanitat ja que de la zona on vrnsnt no hi ha prous vehicles sanitaris que puguin cobrir els serveis.\n08/04/2019 a las 12:11\nEl que passa a les nits és la tònica arreu de Catalunya, no només a l’hospital d’Igualada. Les empreses de transport sanitari (ambulàncies) subcontractades pel Departament de Salut s’han de regir per la «Instrucció 07/2017 del Transport Sanitari» i tal com diu en el punt 5.2 – apartat b)\n«Transport sanitari no urgent i no programat: en el cas que s’hagi de realitzar en un temps determinat i no previst (alta d’urgències, retorn de prova diagnòstica a un altre centre, etc.). Aquest tipus de transport s’ha de realitzar en un temps màxim de 2 hores des de la seva demanda o sol·licitud.»\nPer tant, no poden tardar més de 2 hores. I si tarden, els usuaris han de fer una queixa al mateix centre, i omplir el formulari del CatSalut.\nTambé dir que el problema dels taxis fent el transport sanitari no és exclusiu a Terres de l’Ebre, però sí que és, potser, el més escandalós en quantitat econòmica a Catalunya.


2002 - ACTIVITATS GIMNÀSTIQUES, ACROBÀTIQUES I CASTELLERES\nAlguns materials i/o llibres es proporcionaran en el seu idioma original. En aquest cas s'inclou el francès.\nL’assignatura presenta les bases per una anàlisi tècnica de les activitats acrobàtiques i gimnàstiques en general que ajudarà a l’alumne a identificar i entendre les diferents accions motrius bàsiques que componen un element gimnàstic o una acrobàcia. A la vegada, el coneixement de les accions motrius bàsiques possibilita la construcció d’un pla didàctic per l’ensenyament dels elements gimnàstics i les acrobàcies. Les activitats gimnàstiques i acrobàtiques que necessiten la interacció d’un o varis companys per realitzar l’element s’engloben en aquesta assignatura dins de l’acrosport. Una aplicació tradicional de “l’acrosport” a Catalunya són els castellers. Aquesta perspectiva tradicional també s’ha incorporat a l’assignatura per tal d’integrar la cultura i tradicions pròpies dins els coneixements dels alumnes.\nMoltes d’aquestes activitats gimnàstiques, acrobàtiques i castelleres són realitzades seguint un ritme. L’anàlisi bàsica de la música per esbrinar els seus compassos i ritmes és fonamental per l’execució final dels moviments propis d’aquestes activitats. A més, la transversalitat d’aquest coneixement el fa un coneixement important i útil per a d’altres activitats. També cal destacar la importància de les capacitats físiques principals que suporten aquestes activitats: la força i la flexibilitat Els exercicis i mètodes per a millorar ambdues capacitats de forma específica a les activitats gimnàstiques, acrobàtiques i castelleres seran tractats perquè així formin part de l’ensenyament d’aquest tipus d’activitats.\nL’avaluació contínua està formada per tres grans blocs: (1) examen, (2) treballs en grup i (3) treballs individuals. Per poder aplicar la suma de notes ponderades a cadascuna d’aquestes parts és imprescindible obtenir una puntuació superior al 0 en totes les activitats avaluadores i haver aprovat la part teòrica de l'examen teòric (es considerarà aprovada quan la nota sigui igual o més gran (≥) de 5 punts).\n(1) L'examen te una ponderació total del 50% (30% part teòrica + 20% examens tècnics individuals). Els exàmens que es realitzaran a l’assignatura són:\n(2) Els treballs en grup tenen una ponderació total del 30% (10% treball en grup_1 + 20% treball en grup_2). Els treballs en grup que es realitzaran a l’assignatura són: un escalfament i un treball progressió tècnica.\nEls alumnes que no aprovin l’examen teòric amb una nota igual o superior al 5 poden acollir-se a l’avaluació de recuperació. La resta de notes es mantenen pel càlcul de la nota final. L'alumne només podrá acollirse a l'avaluació de recuperació de l'examen teòric.\nConsisteix en un examen teòric. L’examen avaluarà els conceptes, coneixements procediments teoricopràctics desenvolupats a classe i en les tasques d’ampliació. El mètode d’avaluació serà de preguntes curtes, i/o preguntes de redacció i descripció, i resolució de casos i/o problemes. La nota de l’examen equival al 30% de la nota final. El 70% restant es conservarà de les notes aconseguides en l’avaluació contínua. L’avaluació de recuperació només és aplicable a l’examen teòric de l’assignatura.


Obren una bústia per denunciar festes il·legals - Diari de Girona\nObren una bústia per denunciar festes il·legals\nLa Fecasarm també farà una "llista negra" d'empreses que lloguin equips de so per aquestes activitats\nacn 28.08.2020 | 16:34\nUna festa il·legal celebrada a Lloret · DdG\nUna festa il·legal celebrada a Lloret\nLa Federació Catalana d'Associacions d'Activitats de Restauració i Musicals (Fecasarm) ha posat en marxa un correu electrònic per denunciar festes il·legals de manera anònima que l'entitat posarà en coneixement de les autoritats. Han decidit fer-ho després d'haver rebut "múltiples denúncies i queixes" sobre aquesta qüestió i per "constatar que la manca d'oferta d'oci nocturn legal ha disparat la pràctica d'oci nocturn il·legal" i pressionar l'administració perquè se'ls permeti reobrir les discoteques. També volen fer una "llista negra" d'empreses que lloguen equips de música i il·luminació a les festes il·legals perquè consideren que contribueixen a "allargar l'agonia dels locals legals".\nLa Fecasarm considera «il·legal» la norma que obliga a tancar els bars a la una.\nLa Fecasarm demana allargar fins al Nadal l'horari d'estiu de bars, restaurant i discoteques.


Elogi al turista Elogi al turista | Centre Cívic Urgell\nHome Notícies Elogi al turista\nEls debats públics a propòsit de les conseqüències negatives del turisme de masses acaben sovint desembocant en el que es presenta com a turismofòbia –una forma de simplificar qüestions socials complexes– i, el que és pitjor, també en turistofòbia, és a dir fòbia no al turisme, sinó al turista. Aquesta forma de xenofòbia –és a dir d’odi a l’estranger– implica desconèixer en profunditat què és el turista i quin és el significat de la seva figura’. L’antropòleg Manuel Delgado ens fa reflexionar sobre el turisme i els turistes. Ara que vindran noves formes d’entendre i fer turisme ens sembla interessant compartir amb vosaltres les seves reflexions.\nA càrrec de Manuel Delgado, Doctor en Antropologia de la Universitat de Barcelona i autor de diversos llibres d’assaig, entre els que cal destacar El animal público, guardonat amb el XXVII Premi Anagrama d’Assaig.\nPots escoltar la conferència aquí


L'Ajuntament de Sagunt disposarà del Consell Assessor de Festes\nDesprés de ser aprovats per unanimitat els estatuts del consell en el Ple, les seues principals funcions seran assessorar sobre el programa de festes, realitzar un seguiment i control de les activitats i redactar normes de règim intern\nL'Ajuntament de Sagunt disposarà del Consell Assessor de Festes. L'Ajuntament vol crear un consell que servisca d'articulació i canalització dels assumptes relacionats amb les festes de la localitat, establint així un procés obert i participatiu de la ciutadania. La proposta la va presentar la regidora de Festes i Cultura Popular, Remei Torrent.\nEl terme de Sagunt compta amb una varietat i quantitat de festes. Açò ha portat a la ciutadania a preocupar-se pel manteniment, desenvolupament, promoció i explotació d'estes celebracions. Per açò, s'ha constatat un increment en la proliferació de múltiples associacions en l'àmbit de les festes que fa necessària l'articulació d'este ampli teixit social en l'organització municipal, amb la finalitat de canalitzar la seua participació en els assumptes d'interés festiu, a través de la creació del Consell Assessor de Festes vinculat a l'àrea de Festes i Cultura Popular de l'Ajuntament de Sagunt.\nEl Consell Assessor de Festes té les funcions d'assessorar l'Ajuntament en l'elaboració del programa de festes; col·laborar en l'execució d'actes organitzats per l'Ajuntament; seguiment i control de les activitats programades de cada exercici; redacció de normes de règim intern; creació de comissions de treball. L'àmbit d'actuació queda restringit al terme municipal de Sagunt. Una vegada el consell elabore plans, informes i propostes, estos seran avaluats per al seu enriquiment i treballats de forma transversal per Patrimoni, Cultura, Medi Ambient, Mobilitat…\nEl reglament té com a objecte la creació, constitució i regulació del Consell Assessor de Festes de l'Ajuntament de Sagunt, com a òrgan de participació sectorial, de caràcter consultiu i assessor, per a tots els assumptes que es considere necessari sotmetre a participació, promoció, atenció, manteniment i explotació.\nEl president del Consell serà l'alcalde o la regidora en qui delegue. La regidora de Festes tindrà el càrrec de vicepresidenta. En cas que la regidora siga la presidenta, el càrrec de vicepresident recaurà en el regidor de Cultura. Més dos persones representants de les Associacions del municipi, una titular i una altra suplent, que no pertanguen a la corporació. En un termini màxim de 15 dies es convocarà la sessió constitutiva del consell. La periodicitat de les reunions del consell serà trimestral.


Un nou mapa polític - Editorial - VilaWeb\nEl parlament de Catalunya va aprovar ahir la proposta de pacte fiscal, fet que palesà un nou mapa polític del país. Amb CiU i Esquerra molt compenetrats en l'exercici d'una majoria diguem-ne sobiranista, amb ICV definitivament alliberada del PSC que hi sumà uns vots i una sensibilitat essencials, i amb els socialistes molt descentrats, sense poder-se aliar amb el PP i afectats pel gens anecdòtic trencament de vot d'Ernest Maragall. No sé si acabarà passant res més, però el parlament que aquesta votació perfila és molt diferent del que hem vist fins ara...\nDes del principi de la legislatura CiU s'ha repenjat, preferentment, en el PP, en totes les instàncies de l'administració. Ignore si continuarà fent-ho, però m'imagine que li serà molt difícil des d'ara. Podem demanar-nos, doncs, si veurem un solemne canvi de parella de ball, una mena de segona legislatura dins la legislatura.\nAlguns dirigents convergents van dir, molt clarament, que aquesta era una majoria alternativa. I efectivament ho és. Però supose que també són conscients que consolidar-la exigeix canvis dràstics en la política del govern. Sobretot en política social.\nTenim, doncs, a mans de CiU una bona part del futur immediat del parlament i, per tant, del país. Després d'aquesta votació el president Mas ha de considerar si vol continuar per la via de refermar les decisions pròpies o no. Si vol que Catalunya seguesca prenent decisions amb independència de què pense el govern espanyol, ara ja sap amb qui pot comptar. Sap que al parlament té una majoria possible, ampliable fins i tot amb Solidaritat, que no posarà cap mena de límit a l'ambició nacional.\nI això no és poca cosa.\nSi Mas vol que Catalunya seguesca prenent decisions amb independència de què pense el govern espanyol, ara ja sap amb qui pot comptar.


ARIMA ONSEN, AIGÜES TERMALS I CARN DE KOBE - El Món a la Mà | Blog de Viatges\nVam arribar a Arima Onsen, un petit poblet a les afores de Kobe, per casualitat ja que no coneixíem aquesta zona i buscant un bon lloc per tastar la famosíssima carn de Kobe vam topar amb els Ryokans Onsen Goshoboh, Goshobessho i Hanakoyado, tots pertanyent a la mateix família; una família que durant infinitat de generacions han portat el negoci. Quan diem infinitat no és una exageració ja que el seu ryokan més antic, el Goshoboh, es va fundar l’any 1191. Allotjar-nos en un ryokan és una experiència que no ens volíem perdre per res del món ja que aquests allotjaments només existeixen a Japó i tenen entre les seves parets anys i anys d’història i cultura. Així que quin millor lloc que un dels ryokans més antics i amb millor reputació del japó?\nA Arima Onsen s’hi arriba molt fàcil i ràpidament des d’Osaka (i moltes altres ciutats del país), en un bus directe que triga una horeta i et deixa just al centre del poblet i davant de la nostra primera parada: Goshoboh. Aquesta petita vila és molt coneguda entre els japonesos gràcies a les seves aigües termals. De fet, va ser aquí on la cultura dels onsens (banys termals) va començar al país. Diu la llegenda que van ser dos deesses i un déu qui van fer brollar de la terra aquestes aigües miraculoses. I és que les termes al Japó tenen un significat més enllà del relax i la cura de la pell; son quelcom espiritual on curar cos i ment.\nPassejant pels carrers del poble es poden veure les fonts termals, n’hi ha 6 d’un tipus que denominen “aigües daurades” i 1 “d’aigua platejada”. Els noms es deuen al color, ja que la primera té una alta quantitat de ferro i té un color marronós ataronjat i la segona és totalment cristal·lina i una mica carbonatada. Les dues tenen propietats naturals beneficioses. L’aigua surt de la terra a 98 graus i es veu clarament com fumeja.\nArima Onsen és tranquil i tradicional, el poble viu sobretot de les seves aigües i té algunes botiguetes de souvenirs on venen les galetes autòctones, fetes amb les aigües platejades, uns quants temples i fins i tot una escola de geikos (geishes). S’hi respira tranquil·litat total, és realment el lloc ideal per relaxar-se, desconnectar i cuidar-se.\nLa nostra primera parada va ser Goshoboh i ens va deixar amb la boca oberta. Els anys i anys d’història l’avalen, és un dels ryokans més prestigiosos del país en que el s’hi allotjaven l’alta noblesa japonesa antigament i grans artistes posteriorment. Han volgut mantenir l’estil tradicional tant en la seva arquitectura com en la manera de servir i de cuinar. La nostra habitació era enorme, amb una sala d’estar amb sofàs, tauleta i tele, un bany, una galeria i el dormitori a l’estil japonès tradicional; un tatami on a l’hora de dormir es preparen els llits amb futons i durant el dia serveix de menjador. I és que a Goshoboh es menja en privat dins l’habitació per mantenir els costums.\nLes zones comuns no es queden enrere, tot de fusta i amb una il·luminació tènue i decoració impecable. Hi ha una sala de te on es serveixen begudes, un restaurant pels clients que no s’hi allotgen o els hostes que prefereixin sopar-hi allà, i l’estrellat el comparteixen les dues zones de banys. L’onsen tradicional on homes i dones van per separat, amb aigües termals naturals dels dos tipus i la zona de banys privada que, sota reserva, pots fer servir sol o acompanyat. Aquesta zona és espectacular, dins un jardí japonès cuidat al mínim detall i amb parets corredisses que pots obrir per banyar-te pràcticament enmig del jardí envoltat de vegetació: romanticisme en estat pur.\nEl seu menjar és també increïble, fan menús tancats que preparen amb els millors ingredients locals de la manera més tradicional. Per fi, per sopar vam tastar la famosa vedella de Kobe, que ells porten encara més enllà juntament amb un ramader local, ja que fa anys que tenen una especialitat de vedella de Kobe a la que tracten de la manera tradicional sense cap tipus de químics i alimentant-les com es feia abans. Aquestes vedelles tenen el distintiu oficial de Tajima Gro Kobe Beef (vedella de Kobe a l’estil tradicional).\nEl dia següent i després d’haver dinat un menú impecable al restaurant del seu segon ryokan, el Hanakoyado, vam posar rumb cap al ryokan més modern dels tres, el Goshobessho; aquest antigament era l’hotel per estrangers, i es nota la mescla entre orient i occident. És un hotel espectacular, més modern que la resta però també amb molts tocs tradicionals. Hi tenen diferents tipus d’habitació i nosaltres ens vam allotjar en la que ens van dir és la més popular i no en tenim cap dubte del perquè. Més que una habitació es tracta d’una vila privada amb una sala d’estar enorme amb barra, màquina de cafè i begudes varies, una habitació amb llits occidentals i un bany impressionant amb sauna, zona de bany japonès i banyera. La mescla entre les cultures occidentals i la japonesa és evident en cada detall.\nEstant a Arima Onsen no podia faltar-hi els banys termals, també separats per sexes i aquí amb les aigües cristal·lines. El menjar d’aquest hotel va ser el nostre preferit dels tres, i els altres dos no eren fàcils de superar. El sopar va ser molt tradicional japonès amb entrants de totes menes, carn de Kobe i plats variats que ens van permetre tastar moltes de les millors receptes de la zona. I l’esmorzar, totalment occidental amb suc de taronja, cafè, pa, croissants, ous… cosa que vam agrair molt ja que tot i que el menjar japonès és un dels nostres preferits, a l’hora d’esmorzar preferim menjar més similar al de casa.\nLa nostra experiència a Arima Onsen no podria haver estat millor, no només hem pogut tastar l’autèntica carn de Kobe com anàvem buscant, sinó que a més, hem trobat un poblet d’allò més tradicional i hem viscut de primera mà la cultura centenària dels onsens al país nipó.\nelmonalama 19 Juny, 2019


Quim Ferriol: 2011 raons\nPublicat per Quim Ferriol a dimarts, de maig 29, 2007\nCrec interessantl'opció d'Esquerra i PSC, ells han tingut un increment de vots espectaculars, per aixó hi han moltes expectatives per part de la ciutadanía.\n30 de maig de 2007 a les 8:30\nJo encara no ho tinc clar. He vist masa bruticia a les campanyes tant del PSC com de CiU.\n30 de maig de 2007 a les 18:55\nEntendré qualsevol pacte, però el que està clar és que ERC ha de ser a l'Equip de Govern pel bé del poble.\n30 de maig de 2007 a les 22:21\nen primer lloc felicitar-te i transmetre't la confiança que una part important del poble té en la vostra tasca. A Lliçà li convenia que no manessin els polítics sinó la bona gent. Quina diferència ...\nDesprés m'agradaria fer una petita reflexió perque estic trist i decebut amb la societat. Amb els que voten sense criteri i amb els que fan campanyes brutes com aquesta, que malauradament serveixen per decantar la gent que no sap o que no vol saber. Per Déu... heu mirat les llistes ?\nI per acabar parlar d'un futur amb dignitat, on qualsevol opció on hi sigueu serà bona. O com a mínim serà molt millor que deixar el poble de la mà de segons qui sense res a aportar més que allò que ja hem conegut durant tants anys.\nMolta Sort Lliçà\n31 de maig de 2007 a les 15:24


Le Bel Air Mions França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nLe Bel Air25 Rue Salvador Allende, Mions, Mions, França, 69780 - Veure al mapaNotable7,6Basada en86comentarisLe Bel AirVeure més fotos"Excellent, friendly and very helpful staff. Very nice spacio..."WilliamUnited KingdomVeure més fotosVeure totes les 25 fotosMolt bona ubicació 7,6Veure al mapa7,6Ubicació\nSobre l'allotjamentDescripcióConvenientment situat a Corbas, Le Bel Air és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Le Bel Air també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Corbas. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix instal·lacions per a reunions i banquets , restaurant, bar. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Le Bel Air no troba competidors en cap categoria.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionscalefaccióllits extrallargs (> 2 metres)TV satèl•lit/cableempolles d'aigua de cortesiatelevisió de pantalla plana Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantPlease note that the restaurant is closed on Saturday and Sunday.\nAllotjaments a Mions


Afganistan.- Els talibà prometen que hi haurà vols comercials a Kabul a partir del 31 d'agost\nPublicat 25/08/2021 19:17CET\nL'ambaixador alemany confirma aquestes suposades garanties després d'una reunió celebrada a Doha\nEls talibà han subratllat aquest dimecres que el replegament de tropes internacionals ha de completar-se abans del 31 d'agost i han apuntat que, passada aquesta data, hi haurà vols comercials a l'Aeroport Internacional Hamid Karzai de Kabul, de tal forma que puguin viatjar els qui tinguin la seva documentació en regla.\nUn portaveu talibà, Suhail Shahin, ha informat en el seu compte de Twitter del contingut d'algun dels últims contactes mantinguts en les últimes hores, entre ells un amb l'ambaixador alemany, Markus Potzel. En aquesta reunió, celebrada el Doha, es van tractar "assumptes polítics i la situació de l'aeroport de Kabul".\nSegons Shahin, la delegació insurgent va reiterar que "les tropes estrangeres haurien de retirar-se abans del límit", en la mesura en què d'això dependria "la represa dels vols civils". Aquest tipus de vols romanen interromputs des que els talibà van prendre la capital afganesa el 15 d'agost.\nEls talibà han assegurat que "les persones amb documents legals podran viatjar en vols comercials després del 31 d'agost", la qual cosa contrasta amb missatges anteriors del grup. El dimarts, per boca d'un altre portaveu, els insurgents van advertir expressament que no permetrien l'arribada de més afganesos a l'aeroport per ser evacuats i van reclamar als Estats Units que no fomentés la sortida de personal qualificat.\nPotzel també ha informat a Twitter d'aquestes trobades, en els quals els talibà li haurien "garantit" que "els afganesos amb documentació legal seguirà tenint l'oportunitat de viatjar en vols comercials després del 31 d'agost".\n"Parlem de la necessitat urgent que l'aeroport de Kabul com a requisit per a la presència diplomàtica i de les ONG a l'Afganistan", ha afirmat l'ambaixador, qui ha advertit que qualsevol futura ajuda al desenvolupament dependrà de com evolucioni la situació sobre el terreny.


Et donem suport en les teves relacions comercials de principi a fi.\nLes operacions comercials a crèdit són cada vegada més freqüents tant entre empreses com entre aquestes i persones físiques amb capacitat comercial, fent que el risc de menyscapte de diners per impagament de les obligacions contretes creixi cada dia.\nLa finalitat de l'assegurança de crèdit és poder transferir els riscos comercials descrits anteriorment a les entitats asseguradores, cosa que permet a les empreses que venen a crèdit cobrir les vendes contra el risc d'impagament.\nProporciona seguretat en el cobrament dels crèdits.\nPermet conèixer situacions anòmales dels clients gràcies a la informació i classificació creditícia d'aquests, indicant límits aconsellables de crèdit.\nAssegurança flexible a l'hora de contractar-la, perquè es pot adaptar a les necessitats de cada client.\nInclou un servei integral de gestió de recobraments.


Sergi Vicente, nou director de BTV\nEl Singular Digital - Nerea Rodr�guez 3-Dec-2014\nEl Consell d�Administraci� d�ICB ha escollit el periodista per unanimitat\nEl periodista Sergi Vicente ser� el nou director de BTV i Barcelona FM. Aix� ho ha decidit el Consell d'Administraci� d'ICB (l'empresa municipal que ho gestiona) ha escollit per unanimitat Vicente com a nou director en substituci� d'�ngel Casas, que deixar� el c�rrec el proper 31 de desembre despr�s de 6 anys.\nSergi Vicente, de 39 anys, �s des de 2003 corresponsal de TV3 a la Xina, des d'on ha cobert informativament tots els esdeveniments rellevants d'�sia, com ara el tsunami del Jap�, les eleccions a Birm�nia, els Jocs Ol�mpics de Beijing, o recentment la Revoluci� dels Paraig�es de Hong Kong.\nCol�labora amb diferents mitjans catalans amb articles i reportatges sobre l'actualitat asi�tica i �s el coautor del llibre "Fukushima: cr�nica d'un tsunami nuclear"; tamb� va escriure el gui� del la pel�l�cula "Chining Me", emesa a diversos pa�sos.\nEl Singular Digital - Nerea Rodr�guez\nM�s sobre Barcelona Televisi� (3)\nSergi Vicente, nou director de BTV (not�cia, 03/12/2014)\nL�Ajuntament treu a concurs els continguts informatius de BTV (not�cia, 13/04/2010)\nJosep Maria Bachs presentar� un magazin informatiu a BTV (not�cia, 16/04/2009)


Hotel La Pergola San Giovanni a Piro Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 42 allotjaments a San Giovanni a Piro.\nVia Nazionale N.39, San Giovanni a Piro, San Giovanni a Piro, Itàlia, 84070 - Veure al mapa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de San Giovanni a Piro, Hotel La Pergola és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Hotel La Pergola, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, aparcacotxes, aparcament de cotxes, servei d'habitacions.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de ping pong, jardí. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Hotel La Pergola.\nTots els tipus de viatgers (77) Parelles (40) Viatgers en solitari (17) Famílies amb infants petits (8) Famílies amb infants grans (4) Grups (6)


Fair Music Festival | Festival per la Música de Comerç Just\nFair Music Festival\nFair Music Festival 2009\nAdquireix Fair Music!\nCom oferir Fair Music?\nFair Music Festival / Música per un consum responsable\nEstem tancant la convocatòria per participar en el cicle d’actuacions del Fair Music Festival 09, el festival de música pel comerç just, que es celebrarà durant tots els dissabtes dels messos de juliol i agost al Jardí d’Olokuti (c/ Astúries, 36).\nEl Fair Music Festival és el primer Festival de Música Justa i la primera experiència musical en promoció del Consum Responsable a Catalunya. També exigeix un tracte legal i econòmic just per als artistes musicals del país. L’objectiu del festival, a més, és relacionar els músics i el públic amb el comerç just, també és difondre el seu treball solidari mitjançant les actuacions del festival i promoure la venda dels CD’s dels artistes a un preu responsable.\nSi voleu participar només ens heu d’enviar un mail de confirmació a olokutiart@gmail.com. Envieu-nos també les dates que preferiu per actuar i mirarem d’elaborar un calendari que vagi bé a tothom. Enguany, el format dels concerts serà ACÚSTIC. Moltes gràcies a tots i us animem a participar-hi un any més!\nEl Fair Music Festival de l’any passat va comptar amb prop d’una trentena d’actuacions repartides entre els mesos de Juliol, Agost, Setembre, Octubre i Novembre. Els concerts van tenir lloc al Jardí d’Olokuti del carrer Astúries, 36 de Barcelona-Gràcia.\nLa fotografa Erika Svensson, una vegada més ens ha una de les seves obres per el cartell del festival.


Novembre | 2009 | BLOCDENOTES\nIu Pons poeta de Terrassa\nAsseguraria que d´Iu Pons ja n ´he parlat més d´una vegada. I del que estic segur és que entre els anys cinquanta i seixanta, i a la històrica Revista Sants, en parlàvem més d´un cop. I és que iu Pons, encara que no era fill de Sants, hi va viure i treballar uns quants anys fins que, l´any 1927, es va traslladar a viure a Terrassa, on hi té família, intel·lectuals que el recorden i una placeta amb el seu nom. Iu Pons neixia com a poeta a Sants i a Terrassa va madurar i va fer el pas definitiu de,jove aficionat a la literaura al reconeixement públic com a poeta i també com a dramaturg. Una glosa que vol restar al marge de puntualitzacions diguem-ne periodístiques, no pot ni esbossar una biografia ni rabejar-se en els records. Però sí deixar constància, i regar aquesta constància amb les aigües miraculoses de les idees i la creativitat. Mullèu-vos-hi una mica encara que sembli calcat d´un eslogan. Penseu, si us plau: Iu Pons va escriure un poema de 4.000 versos (em sembla que endecasíl·labs) dedicat a la muntanya de Sant Llorenç de Munt. Sembla que un parent seu ha enllestit la feina de deixcar-los polits i a punt de ser imprimits (parcialment, potser) o recitats públicament al menys a Terrassa; però també a Sabadell, a Sant Cugat, a Cerdanyola, a Mollet… i arreu de Catalunya on, amb Sant Llorens a la vista o no, els agradi retre un tribut d´homenatge a un poeta català i a un tros emblemàtic del nostre país. El dia 22 de novembre va fer cinquanta anys de la mort d´Iu Pons.\nI advé la pau\nPrimer diumenge d´Advent. D´ahir dissabte em trobo a l´ordinador un “Decàleg d´Advent” (només el títol en català, el contingut en castellà de B.O.E.) que m´envia un amic. No ho comentaré. A l´amic ja ho he fet; però no penso dir gaire res sobre el fet perquè a la meva edat molts consells ja em rellisquen… Deixem-ho; pau i estimació advenen de seguida. En aquest sentit, ahir va ser un dia rodó: vam anar a Camprodon i vam visitar-hi, amb els “Amics de la UNESCO”, el Museu dedicat al gran Isaac Albèniz; museu petitó, amb més partitures i fotocòpies de diaris que documents sobre el músic (català, nacionalista, folklòric, universal, afrancesat?) La dona jove que en el museu ven l´article del compositor i pianista, ho fa amb convenciment encomanadís i al final recita molt bé un poema de Garcia Lorca dedicat a Albèniz. Més tard, en el Convent de Sant Joan, les abadesses han fet el pacte del silenci entorn del que feien o deixaven de fer: coques pel que sembla, d´un pa de pessic finíssim i cobertes de làmines primes de poma… (Hi ha un forn, al poble, on en fan des de l´any 1910!..) Finalment, a Valldoreix i a l´església de Sant Cebrià, el Carles i la Joana, la Joana Vilaplana i el Carles Xirinacs, fan un concert de lied que completa una vintena d´anys de fer-ho.. . La Joana, en acabar, diu que ens estima. I els amics li demostrem que som nosaltres, els que no parem de picar de mans, els que estimem a ella i al Carles tant i tant, que necessitem temp per escoltar-los, un any sí i l´altra també: ella, cantant, ell acompanyant-la al piano. Advé la pau i l´estima.\nDel llibre que tenim i d´altres\nTenim un llibre damunt d´una taula, un de dret en una lleixa i un de cairell agegut damunt d´un altre. Tenim una novel·la de Jack London, una de Karl May i una altra de Conrad, amb un títol cadascuna que algun dia pot sortir al diari en comentaris de cinema o referint-se a un estil; i si parlen del títol del llibre que tenim, l´apartem uns centímetres enfora i li passem la mà pel llom. Tenim un llibre tronat, sense tapes i paper dolent, antic però no massa, que es tiltula “La Teca”, on hi pots trobar com es fan els cargols a la patarrillada… Tenim un llibre d´un poeta i, al costat, el d´un altre poeta. I un llibre dividit en volums i suplements que mai s´acaben. I la Nuri, que és ben seu, guarda un llibre d´aquells que en diuen missal i que van portar per anar a missa ella, sa mare, l´àvia, la besàvia…I teníem un llibre deixat, però no recordem a qui. Per acabar explico una anècdota sobre un llibre que tenim a casa, a Sant Cugat. Un dia, aviat farà deu anys, va venir una noia de l´Arxiu Nacional de Catalunya per examinar uns negatius de fotografíes de l´avi Andreu que ara estan ben guardats a l´Arxiu. Va seure en un extrem de la sala d´estar; i enfront, a l´altre extrem, hi ha una estanteria amb llibres. Tot d´una em diu, senyalant amb el dit: “aquell llibre és meu”; m´apropo al lloc on senyala i n´ídentifica un de gruixut amb ratlles blanques sobre negre en el llom. Dec fer cara d´extranyesa i aclareix: “Vull dir que el vaig escriure jo…”. (Es titula “Masíes de les Corts: torres, masos i altres cases”, Arxiu Municipal del Districte de Les Corts, 1993. Ens el va dedicar).\nA casa tenim un llibre\nTenim un llibre editat a París els anys seixanta i comprat a Perpinyà. El vam entrar de matuta i parla, amb ets i uts, de la persecució del català a l´Espanya franquista. Tenim un llibre de l´amic i historiador Josep M. Figueres que es titula “Història contemporànea de Catalunya” on hi ha una taula cronològica que és una mina de ferro forjat: va des de la invasió dels àrabs fins el 2002 (“…CIU reclama al Govern Central les compatències pendents de traspàs…”). Tenim un llibre amb uns articles que, publicats a “La Tralla”, portaren a Josep M. Folch Torres a l´exili des de pocs dies abans de Nadal de 1905, fins a l´estiu de 1908. Tenim un llibre que l´avi Jordi va regalar a la Nuri quan ella encara no havia fet cinc anys (“Mickey Cazador”) amb dedicatòria a: “…la més guapa i entenemintada”. Tenim un llibre (“Las mil mejores poesías de la Lengua Castellana) que em van regalar els pares el 4 de juliol del 41: “…en el catorze aniversari…” Tenim el normatiu per a us diari i un altre diccionari més subversiu per trobar-hi expressions encara vives al Vallès o a la Cerdanya. Tenim un llibre, regalat fa poc, que es titula: “L´estat del món. El planeta s´escalfa”, volum que conté un informe (2009) sobre el progrés cap a una societat sostenible. En paperet retallat d´un diari d´ahir es diu que les temperatures altes enregistrades aquest mes de novembre representen “el tercer valor més alt en un novembre des de 1913”. (Fou l´any de les normes ortogràfiques de Fabra, el del diccionari, no pas el de l´Observatori, és clar). Tenim…\nEl llatí de tapadora\nParlant d´una cosa, en recordes d´altres. Perquè això del llatí, per exemple, és més vell que l´anar a peu; o, per no ser exagerat, més vell i tot que la invasió dels àrabs (711!). Tot i així, vox populi (el que diu la gent) o tempus fugit (el temps que vola, o fuig) encara són expressions tan corrents com ara podrien ser ho dic jo i punto o has fotut tard, tío. Tot i així, els anys quaranta, quan era prohibit totalment als orfeons i corals cantar en català (no és cap malentès ni exageració) el llatí es podia utilitzar com a tapadora d´altres inquietuds més nostrades. És el cas de l´Orfeó de Sants i el mestre Pérez Moya, que va escriure per encapçalar tots els programes dels concerts (misses de Papesmarcellus, Magnumsmisteriums i Credos solemnes cuits al bany maria amb “·armonizaciones de canciones populares españolas”) una invocació que es titulava INVOCATIO, així, de manera destacada i que no era aplaudida en acabar-se la interpretació perquè el públic comprenia que es tractava d´un prec o oració prèvia. (Com aquell parenostre que resàven abans d´aixecar teló els elencs de teatre de Parròquies i Centres Catòlics…) La lletra d´aquella oració suplicava proteccó (ora pro nobis) de Verges i Sants del cel. I el text, amb melodíes de ressons èpics, anava fent forat: Sancta Maria de Monteserraaato…Sancte Georgie patrone noooster…Sancta Maria de Merceeedes!” I, contràriament al que passa ara, la Moreneta i Sant Jordi patró de Catalunya i la Mercé de Barcelona, ens anaven donant un cop de mà.\nMúsic i Barber\nA l´esquela, sota el nom del difunt, deia així: Músic i Barber. Em va cridar l´atenció i vaig retallar-la. Però dubtava, i encara dubto ara, si glosar una esquela podia semblar una falta de respecte. I és que vull remarcar l´exemple, humil, fins diria que joiós, de donar la nova bo i coronant la vida del difunt amb una singular declaració de principis: sota el nom complet (que omitiré respectuosament) amb el pàtronímic de Josep Maria i dos cognoms, i abans de l´esmentada dualitat d´oficis, una expressió ben clara: “Pepito”. Va morir a Barcelona a l´edat de 97 anys. Una llarga vida, amb guerres i dues dictadures marcant de prop la seva existència. La cerimònia religiosa de comiat estava anunciada a la parròquia d´un poble petit del Camp de Tarragona, Sant Martí de…no recordo què. N´hi ha molts, a Catalunya, de municipis, llogarrets, esglésies i ermitetes acollides al patronatge d´aquell Martí de Tours que van fer Sant després d´haver estat bisbe; precisament el primer bisbe de la història no nomenat pel Vaticà, ni pel Col·legi episcopal que li tocava, ni per cap “caudillo”, rei, o marquès, sinó escollit pel poble. El Pepito de l´esquela, mort quan li va arribar l´hora i acomiadat per la família i amics a la parròquia de Sant Martí, segurament que també fou nomenat músic i barber per la gent del seu poble. Quin instrument tocava: l´acordió, el violí, potser el piano desafinat del Casino o el bar del cantó? Noranta set anys de vida! D´aqui a cent anys més, la tradició oral farà que tothom recordi el Pepito que fou nomenat, com el Martí bisbe, ell Músic i Barber.\nUna ullada imprecisa\nVaig donar una ullada imprecisa a alguna de les coses preparades en ocasió de commemorar el dia de la patrona dels músics. La imatge fou venerada a l´Església de Santa Maria del Mar. Diuen de Santa Cecília i així ho recull Joan Amades en el seu celebèrrim “Costumari Català”, que “és invocada contra els mals donats i els embruixaments i contra tota mena de malures donades pel diable i per les bruixes”. I jo, per si de cas i malgrat creure, de bona fè,que no hi ha aquesta promiscuitat de feines entre un i altre estament (diables i bruixes) faig costat a la santa i la invoco: es tractaria de descobrir si sicaris de Felip V, els mateixos que tapiaren i humiliaren durant segles la meravella arquitectònica de la Seu de Lleida, no pretenen ocultar, entre rèquiems i “gospels” el monument folklòric del cant coral català o d´altres expressions musicals autòctones. L´ullada imprecisa: a l´Ateneu Barcelonès, Karst de Jong, interpreta obres de Chopin; al Palau Robert hi ha un concert de tambors o “jambés” i tocar el pandero costa 10 eurus; a Torroella de Montgrí, se´ls dona pels valsos amorosos de Brahms; a Tarragona, un cor femení broda un programa “A little jazz, mass, standards i musicals” i només la conjunció “i” seria mostra de catalanitat. I per acabar, anem a Roses, on ofereixen “·La màgia del violí” amb obres de Mozart, Brahms i Sarasate. Del barceloní Manén i del vilanoví Toldrà (mal fos un dels seus sonets per a violí i piano!) res de res. The End. Dite misa est.\nProu que ho sé que d´un tempos ençà sembla mal vist parlar de sants, encara que només sigui per aquell costum secular de felicitar la gent el dia de la seva onomàstica. Us puc assegurar –convençut de repetir-me- que a casa era festa grossa el dia de Sant Josep, i la raó era ben senzilla: el pare era el “Papitu” i la mare, mig i mig, la Pepa o la Pepita, segons amics o familars. Però ahir va ser Santa Cecília, patrona dels músics. Sóc home d´aficions corals i vaig ser un nen que cantava al seu Orfeó de Sants. I celebràvem Santa Cecília amb algun acte musical. Podria dir que sempre era en català; però potser exageraria. És ara que tinc una dèria i aprofito les oportunitats per remarcar-ho: des d´uns anys ençà, les corals catalanes (o la majoria, per donar marge a excepcions que m´agradaria conèixer) només canten obres xampurrejades en anglès o en llatí de circumstàncies. Ahir va ser Santa Cecília i llegeixo que el Consell Català de la Música ha preparat diferents actes per “tota la geografia catalana”. (A veure si la música catalana queda reduïda a una “geografia”! A veure si ens farem un embolic –“jardí”en diuen en l´argot teatral, i un musicòleg s´hi va perdre l´altre dia i no sabia com sortir-se´n – entre música “nacional”, folklore i altres signes d´ídentitat.) Ahir va ser Santa Cecília i aquest any és l´any Amades. I Amades diu en el seu “Costumari” que la tradició ens parla d´una Santa Cecília catalana. Però no ensenyem la ceba, que demà ens poden plorar els ulls.\nMés fonts d´informació\nLa mare, e-mail misteriós, m´ha trucat a la porta: un pic i repicó. “Neeen, hauríes d´anar a ca la tieta Maria, que…” Hi anava sovint, a casa de la tieta Maria, allà al carrer de Ponent. I m´agradava: havia d´agafar el metro fins a la Plaça de la Universitat i era com un viatge a l´extranger o com una cita amb el futur. La tieta Maria era la germana gran de la mare, vídua, tres filles…L´oncle que no vaig conèixer tenia per cognom Torres…potser Paco. Però el que anava a dir era que la més gran de les filles no era massa més jove que la mare i la Paquita, la petita, va morir tuberculosa, cosa que en aquella època gairebé formava part del fer i desfer, per dissort normal, de les famílies. Eren maques, les tres cosines! Força més grans que jo, les dues grans ja treballaven i vaig començar a sentir parlar d´empreses (llavors es coneixíen pel nom: can d´aixòs o can d´allòs) d´amos, d´aspiracions, de mèrits…I de Martinet, que a mi me´n dèien, i era un poble on anar a fer salut. Des del terrat de casa seva vaig veure fumejar “El Siglo”. I recordo les olors de l´escala: d´un magatzem de passamaneria, d´una escola de minyons…Comunico de nou dades d´un passat no tant llunyà. Potser amb contradiccions, com les dels diccionaris enciclopèdics segons època o idioma d´edició. Diccionaris que admeten modismes nous i es mengen mots que havia escoltat a casa… I el ”google”, pou de dades sense fons procliu al risc d´ofegar-s´hi. Més informació? Qualsevol llibre, si recordes on el tens. Tanmateix, ni ahir ni avui no he mogut un dit, ni he copiat res, ni n´he consultat cap, de llibre.


El controvertit concurs d’oficials de la policia queda tal com estava - Altaveu el diari digital d'Andorra\nEl Govern recalcula les puntuacions del procés realitzat el 2015 com ordenava una sentència del Tribunal Superior i les notes que en surten mantenen en el mateix lloc les set primeres posicions\n19/05/2020 (09:18 CET)\nEls set oficials de policia que van accedir al càrrec el 2015 queden com estaven. L’execució de la sentència dictada el febrer per la sala administrativa del Tribunal Superior (TS) no farà variar el resultat d’un concurs que es va posar en marxa enmig d’una desbandada de comandaments policials arran de les retallades en matèria de pensions de jubilació. Dos dels concursants van acabar recurrent contra el concurs i el TS els va donar la raó va ordenar, obligant a què es tornessin a calcular les notes obtingudes pels participants en el procés.\nI una vegada feta la nova valoració dels mèrits i les formacions que van presentar tots i cadascun dels candidats, les primeres nou posicions, que eren les controvertides atès que els set primers llocs eren els elegits -i avui oficials del cos de policia- i les dues següents places eren les ocupades pels policies que van portar el concurs als tribunals, la situació en aquesta taula classificatòria no ha variat gens. Així ho han assegurat fonts oficials del ministeri d’Interior. En conseqüència s’estaria pendent de comunicar que ja s’ha donat compliment a la sentència. Perquè la revaloració feta va ser aprovada la setmana passada pel consell de ministres.\nEls recurrents van al·legar al seu dia que no s’havia aplicat degudament el Reglament d’accés i promoció interna dels membres del cos de policia alhora de valorar certes formacions. La Batllia, en primera instància, va reconèixer que el sistema que s’havia emprat efectivament no s’ajustava a les previsions reglamentàries i “tot admetent aquesta infracció”, segons que recull la sentència del TS, la Batllia “afirma que el sistema aplicat ha beneficiat de la mateixa manera a tots els candidats”. I va desestimar les pretensions dels policies que havien quedat fora de les places d’elecció, que van recórrer la decisió primària i la van portar davant el Superior.\nEl consell de ministres va donar dimecres passat per bo la nova revaloració realitzada i ara tot pot ser que els recurrents inicien un nou procés legal\nEl 21 de febrer passat, l’esmentada sala va acordar “estimar parcialment els recursos d’apel·lació i anul·lar les resolucions impugnades, amb retroacció del procediment administratiu a fi que es procedeixi a una nova valoració dels candidats, d’acord amb els criteris que estableix el Reglament d’accés i de promoció interna dels membres del cos de policia” atès que en aquesta normativa s’hi “disposa que els cursos es valoraran en funció de la seva durada en hores lectives, en aquest cas, com afirmen els recurrents, s’ha donat la mateixa puntuació al títol reglat de batxillerat que a una formació sobre parlar en públic, de només 12 hores de durada. És obvi que no es pot equiparar el nombre d’hores lectives d’una i altra formació, de manera que no queda justificada la puntuació atorgada, ni el sistema que s’ha aplicat”.\nPer aquesta raó, es va decidir donar la raó als recurrents encara que només en aquesta qüestió concreta. El ministre de Justícia i Interior, Josep Maria Rossell, va donar ordre al servei jurídic que es fes la revisió pertinent, i després “d’analitzar-ho del dret i del revés”, tot i que les puntuacions en algun cas s’han modificat lleugerament, fins i tot hi hauria afectació negativa, és a dir, a la baixa, per com a mínim un dels dos recurrents, les posicions obtingudes al concurs no s’haurien modificat en res i, en conseqüència, les fonts consultades han deixat clar que el Govern ha donat per tancat aquest afer tot i que els recurrents, si ho creuen escaient, podran tornar a iniciar un nou procés administratiu contra la decisió.\nEl concurs en qüestió va estar perseguit per la polèmica pràcticament des de l’inici, amb dubtes sobre la licitud i transparència de tot el procés. Fins i tot amb acusacions entre alguns dels agents participants de si alguns dels concursants que després obtindrien les millors notes havien tingut accés prèviament als qüestionaris i les preguntes que es formularien en els exàmens, un extrem que mai s’ha pogut provar i que, en definitiva, tampoc no es va posar en cap cas sobre la taula durant tot el procés legal que fa temps que dura, més de cinc anys.