1a. JORNADA BITLLES A LA FRESCA '17 - lapenyadelbistec\n1a. JORNADA BITLLES A LA FRESCA '17\n7 d’ag. 2017, 23:45 publicada per David Roura\nInici de torneig potent, així podem definir el començament de la edició d'enguany de les Bitlles a la Fresca. A la imatge en Francesc Sitjà (Els Peps) rebent el premi després d'haver aconseguit el primer 90 del torneig. 369 i 376 punts per al millor equip no federat i federat respectivament. Els Peps i La Bitlla Atòmica van signar dues fantàstiques partides que els han posat de moment al capdavant de les classificacions per equips i que certifiquen el que hem vingut observant edició rera edició, cada cop el nivell es més alt i els premis més cars d'aconseguir.\nA la categoria de no federats, seguint al líder, 4x4 i Marfallones Estrallufades amb 305 i 304 punts respectivament. A la categoria de federats Penya del Bistec A i 5+1@ amb 343 i 317 punts son segon i tercer.\nA les categories individuals podem certificar el que comentavem abans, fins a 9 jugadors amb 70 punts o més a la categoria de no federats, i 10 a la categoria de federats. Seguint en Francesc Sitjà (Els Peps), trobem en Pol Oller (Els Numerats) amb 86 punts i en Juan M. Esteban (Marfallones Estrallufades) amb 80 punts. A la categoria de jugadors federats Xevi Sagalès (Bitlla Atòmica), Julian Garcia (Bitlla Atòmica) i Vero Entrena (5+1@) amb 86, 80 i 78 punts respectivament son els liders després d'acabar aquesta primera jornada.\nI finalment per el que fa als mes joves, l'Aniol Figueras (Nanus Tim) i en Pol Oller (Els Numerats) amb 78 i 86 punts respectivament encapçalen les categories juvenils.\nPodeu consultar totes les classificacions al següent enllaç:\nResultats i classificacions 1a jornada\nC.B. La Penya del Bistec.


D’exjugadors a tècnics del Barça\nSis exjugadors del Barça són actualment al Club exercint com a entrenadors i tres més són als despatxos Luis Enrique, al primer equip, Eusebio, al Barça B, i Vinyals, al Juvenil A, tres dels més destacats\nMolts exjugadors de futbol, un cop retirats, passen a les banquetes. La gran majoria comencen des de les categories inferiors del futbol formatiu i, a poc a poc, van ascendint a mesura que agafen més experiència. És el cas de sis exjugadors del Barça que actualment entrenen equips professionals o de les categories inferiors. O també exjugadors que han passat a dirigir i prendre decisions pel club de la seva vida des d’un altre lloc: els despatxos.\nAmb l’arribada de Gabri Garcia -que va estar 13 anys entre les categories inferiors i el primer equip- a l’‘staff’ tècnic del Barça B, repassem quins exjugadors són ara donant ordres als seus jugadors. El cas més evident és el de Luis Enrique Martínez, actual primer entrenador del FC Barcelona després d’haver jugat al Barça del 1996 al 2004. Abans d’arribar al primer equip va entrenar el Barça B, el Roma i el Celta de Vigo. També trobem Eusebio Sacristán a la banqueta del filial després que el de La Seca jugués al Barça del 1988 al 1995. Va formar part del cos tècnic del primer equip amb Frank Rijkaard i des de fa tres temporades és l’entrenador del Barça B.\nAl Juvenil i al Cadet\nSi mirem més enllà, cap al Juvenil A, ens trobem Jordi Vinyals. Actual campió d’Europa amb el Barça Juvenil, Vinyals també va vestir la samarreta del Barça i fa dues temporades que dirigeix el Juvenil A blaugrana, un equip amb èxit. Al Juvenil B ens trobem Fran Garcia Pimienta. L’exdavanter barceloní va estar al Club durant més de 10 anys com a jugador i en suma 10 més com a tècnic de les categories inferiors. Ara fa tres temporades que s’encarrega del progrés dels jugadors del Juvenil B.\nUn altre exjugador és l’encarregat del Cadet A. Es tracta de Quique Álvarez, que va jugar a les categories inferiors del Barça B diverses temporades. El gran dels germans Álvarez, fill de l’exjugador i entrenador Quique Costas, ja suma diverses temporades a les categories inferiors del Club.\nTambé als despatxos\nI és que no només el futur dels exjugadors passa per les banquetes. I és que Jordi Roura, fins aquesta temporada al cos tècnic del Barça, serà a partir d’ara director esportiu del futbol formatiu, mentre que Carles Puyol, retirat aquest 2014, ocuparà el càrrec d’assistent a la secretaria tècnica a partir d’aquest setembre. Puyol, que ha jugat 15 anys al primer equip, serà la mà dreta d’Andoni Zubizarreta, exporter del Barça del 1986 al 1994 i que des del 2010 és a la secretaria tècnica del Club.


Agenda Cultural de Menorca - Cicle de conferències i presentacions en línia amb motiu del Dia de la Dona\nCicle de conferències i presentacions en línia amb motiu del Dia de la Dona\nConferències, congressos, debats i tertúlies. Programa impulsat per l'Institut Balear de la Dona en format virtual.\nCICLE DE CONFERÈNCIES EN LÍNIA\n11/03 a les 18.30 h\n<<Mujeres invisibles para la medicina>> conversa interactiva a càrrec de Carme Valls i Llobet, metgessa endocrina, i Leonor Toboada Spinardi, periodista i escriptora.\n18/03 a les 18. 30 h\n<<La participación de las mujeres: la clave para la recuperación, a càrrec de Bibiana Aido Almagro, representant de l'ONU DONES a l'Equador i Colombia.\n25/03 a les 18.30 h\n<<Los derechos laborales de las mujeres y la pandemia>> , a càrrec de Maria Emilia Casas Baamonde, jurista i expresidenta del Tribunal Constitucional.\nDel 11/03/2021 al 19/04/2021


Catalunya pot cobrir la seva demanda elèctrica només amb energies renovables (2007) | Fundación Tierra\nLa principal aportació energètica a un sistema elèctric totalment renovable es faria amb energia eòlica i solar fotovoltaica.\nLes tecnologies d’energia renovable a Catalunya poden substituir els combustibles fòssils i nuclears, i satisfer el 100% de la demanda d’electricitat.\nL’informe calcula que el cost mitjà anual per fer realitat una Catalunya amb electricitat renovable 100% seria de 58 euros per habitant per a l’escenari del 2050, o de 84 euros per al 2035.\nBarcelona, 25 de juny de 2007.- La Fundació Terra , en el marc de la seva campanya contra el canvi climàtic “Jo sóc la solució” ha presentat avui el seu estudi “Catalunya Solar – El camí cap a un sistema elèctric 100% renovable a Catalunya”. L’equip d’experts catalans i alemanys del World Renewable Energy Council i del Institute for Sustainable Solutions and Innovations , coordinats pel Dr. Josep Puig, vicepresident d’Eurosolar , ha analitzat la viabilitat d’aconseguir un subministrament energètic capaç de cobrir la demanda elèctrica amb energies renovables. L’estudi rep el suport de la l'Obra Social de “La Caixa” i el Departament de Medi Ambient i Habitatge de la Generalitat de Catalunya.\nSegons l’estudi presentat aquest matí en el marc dels actes dels 25 anys d’energia eòlica a Catalunya, la principal aportació energètica a un sistema elèctric totalment renovable es faria amb energia eòlica i solar fotovoltaica, tot i que rebrien el suport d’altres energies no fluctuants i de lliurament instantani com la biomassa, hidràulica o geotèrmica. L'estudi aporta informació bàsica sobre la demanda energètica, els escenaris introductoris pel desenvolupament futur de les renovables, una simulació simplificada del sistema de subministrament elèctric i les mesures polítiques per donar el millor suport per a un subministrament sostenible d'energia. Es pot descarregar íntegrament des de la web de Fundació Terra.\nAixí, el grup de treball ha fet la simulació d’un sistema 100% renovable per a Catalunya agafant una setmana de cadascuna de les quatre estacions de l’any. La recerca mostra com el comportament del vent i l’energia solar és molt favorable per satisfer la demanda durant la primavera i l’estiu, mentre que en altres períodes l’energia hidràulica, geotèrmica i biomassa haurien de contribuir en un grau més elevant per cobrir totalment la demanda.\nSegons la velocitat amb què s’introdueixin les tecnologies d’energia renovable a Catalunya per tal de substituir els combustibles fòssils i nuclears, i satisfer el 100% de la demanda d’electricitat, l’estudi planteja dos escenaris: un per l’any 2035 i un altre per l’any 2050. L’informe calcula que el cost mitjà anual per fer realitat una Catalunya amb electricitat renovable 100% seria de 58 euros per habitant per a l’escenari del 2050, o de 84 euros per al del 2035. En termes de riquesa relatius a 2005, suposaria una inversió d’un 0,2% i un 0,3% del PIB català, respectivament.\nUn subministrament sostenible d'energia hauria de combinar energies renovables i tecnologies energèticament eficients, ja que no serà possible viure dels crèdits d'energia derivats de l'ús dels combustibles fòssils que la Terra ha produït durant milers d'anys. L'objectiu d'aquest projecte de la Fundació Terra és demostrar que es pot cobrir tota la demanda d'energia elèctrica de Catalunya amb un sistema energètic renovable i eficient. L'estudi suposa que no es donen grans canvis en l'estil de vida, ni canvis demogràfics fora de les expectatives, ni que les reduccions en la demanda energètica causen cap canvi significatiu en els estàndards de vida.\nLa necessitat urgent d’aplicar aquestes tecnologies renovables es fa cada dia més evident mentre la tendència d'emissions de gasos d'efecte hivernacle continua incrementant-se. A fi i efecte de no incrementar la temperatura mitjana caldria estabilitzar la concentració atmosfèrica de gasos d'efecte hivernacle (GEH). Aquesta estabilització només es pot aconseguir si les emissions de GEH es redueixen a menys de la meitat dels valors que hi havia a mitjans del segle XX. Com que avui, els països desenvolupats són els que més contribueixen a les emissions de GEH, s'haurien de comprometre a ser els primers en materialitzar canvis cap a un subministrament net d'energia i reduir les emissions de GEH un 80% en aquest període de temps. Les greus conseqüències que comporta la utilització de fonts d'energia fòssils i els riscs de l'energia nuclear, demostren que l'ús d'aquestes tecnologies s'hauria d'aturar i optar inevitablement per les tecnologies d’energia renovable.\nLa presentació d’aquest estudi coincideix amb els actes de celebració dels 25 anys d’energia eòlica, entre els quals hi ha l’exposició “La força del vent”, organitzada per EolicCat i l’Institut Català de l’Energia (ICAEN), que es pot visitar fins el 15 de juliol a l’Espai Cultural Caja Madrid de Barcelona.\nL’estudi (en versió resum i íntegre), les notes de premsa i la presentació tècnica a: /articulos80cat.html


Descobreix l'Altra Ribagorça: Un pastor de Boí guanya el I Campionat Internacional de Renecs\nUn pastor de Boí guanya el I Campionat Internacional de Renecs\nLa Ribagorça Romànica va acollir els Campionats Mundials de Renecs, una de les apostes fortes junt amb els SkyGames. Més de 1000 participants de 25 països diferents es van donar cita a la comarca. El sector serveis estava preparat per acollir l’allau de gent, però el president de la Cambra de Comerç de la zona ens va confessar que es tracta de clients difícils, ja que entrenen a totes hores, i tot ho demanen a crits. A més protesten per qualsevol imprecisió.\nJoan Perelada va dir en un comunicat audiovisual al bloc Ribagorça Renecs, que “espera que la cosa no es quedi aquí, i que cada cop vinguin més practicants d’aquest esport per vomitar els seus renecs”.\nEl President de la Federació Internacional del Renec va afirmar satisfet que la zona, amb els Pirineus com a marc principal, té una acústica perfecta per celebrar l’esdeveniment. El ressò de les muntanyes fa que l’eco multipliqui l’efecte.\nEl renec del pastor campió de Boí va estar 10 hores rebotant de muntanya a muntanya i va provocar 4 allaus.\nEtiquetes de comentaris: Notícies cultura, Notícies esports\nSubcampió 22 de desembre de 2011 a les 9:46\nAnònim 30 d’octubre de 2013 a les 11:26\nSegons rumors d’última hora Segundo prepara la San...\nUn pastor de Boí guanya el I Campionat Internacion...\nEl canal Esports 3 presenta el documental "Segundo...\n14 x 8000 x Chechua\nPatrocinadors de Segundo\nDelinqüents perillosos subratllen els llibres de l...


VullEscriure.Cat • La família felina dels 13 gats lletrats\nAutor: Teresa Saborit Data: dg. 09 feb. 2014, 3:43 pm\nConta la llegenda que fa molt i molt de temps, en una petita web d'escriptors, hi va aparèixer una família felina de 13 gats lletrats.\nUn dels patriarques era un gat amb un cor humà, tan humà, que a la vora del foc contava com, en la seva joventut, havia decidit mudar-se a una teulada perquè la seva antiga mestressa pogués ser feliç amb algú de la seva espècia.\nUn altre dels patriarques era un gat d'una llibertat indomable. Per parlar amb ell era necessari enfilar-se fins a la biga travessera on dormia i creuar els dits de les quatre potes perquè no hagués sortit a caçar ratolins. «Jo no em vendria mai per un bol de pinso com un vulgar gos!» repetia a aquells que li recriminaven una vida tan temerària per la seva edat.\nEn Tim era l'últim dels patriarques i era el més sensible dels tres. Per les seves venes corria sang de poeta enamorat i sospirava per un àngel afectuós a qui poder estimar sense mesura i amb qui poder ser feliç per sempre més.\nEl gat groc era el més destraler de la família. Làmpades, pots, paelles, plantes, peixeres,... Tot quedava arrasat al pas de les seves urpes!\nEl gat negre tenia una mirada... Molt humana. Una vegada, passejant pel carrer, una vella pitonissa havia cridat en veure'l que estava més clar que la lluna vella que en el seu cos s'hi havia instal·lat l'esperit d'una àvia de dues potes. Per tota resposta, el gat negre li havia picat l'ullet.\nLa Nina era la més trapella, a frec a frec amb el gat groc. La seva especialitat eren els arbres de Nadal carregats d'ornaments i les cortines de fil: la seva màxima era que si s'hi podia enfilar, ho podia fer caure.\nEl gat de les potetes blanques tenia una guerra oberta amb els pardals del veïnat. Ells se'n reien perquè li faltava una de les potes del darrere, ell s'hi tornava perseguint-los i demostrant-los que no necessitava quatre peus per ser molt més ràpid que ells.\nLa gata parda només volia dormir en llits de palla. Segons ella, els matalassos de molles feien soroll, els de plomes li feien al·lèrgia i pels de làtex era massa tradicional. Palla, només jaç de palla. Si les gallines hi ponien els ous, segur que la palla era el millor material.\nEl gat paparazzi sortia de casa quan tothom se n'anava a dormir i tornava quan tothom se n'anava a treballar. Les parets de la seva habitació estaven empaperades amb les fotos més irreverents de l'«star system» felí: l'Shrödinger, en Garfield, en Fèlix, la Hello Kitty, en Tom, Silvestre, l'Azrael, el Gat amb botes, en Doraemon,... Ningú no s'escapava del seu objectiu endimoniat.\nEl gat presumit era un esnob a qui els patriarques havien fet fora del cau a les poques setmanes de vida: ja de ben petit la seva mirada era... Inquietant. La família li havia perdut la pista, però les males llengües deien que era el responsable de la desaparició de desenes de ratetes presumides.\nA la Tula li tocava la loteria sense haver-hi de posar. Tenia gana? Li queia un tros de pizza del cel. Tenia son? La convidaven a un hotel de cinc marramiaus. Es posava a ploure? Apareixia del no res un noble galant amb un cotxe de ratolins.\nUn dia es va presentar un gat molest a qui la família va expulsar amb la mateixa celeritat amb la que havia arribat. Fins i tot els veïns van ajudar a fer-lo fora a cop de lladruc!\nLa gateta indiscreta era la mimada per tots. Els patriarques bavejaven amb les seves petites boles de pèl i la resta de la família era incapaç de negar-li cap dels capricis. Era bufona, presumida, encantadora... I molt valenta. Una vegada, ella sola havia salvat una humana d'un agressor perillós. Amb tants atributs, era impossible no enamorar-se'n!\nConta la llegenda que els 13 gats lletrats van trobar la petita web d'escriptors una primera quinzena de febrer. Una aranya els va obrir la porta, un drac que només sortia per Sant Jordi els va fer un lloc a la vora del foc,... I la família felina es va sentir tan ben acollida que va acceptar convertir-se en la convidada d'honor de la 44a Crida.\nNota de l'editora: Moltes gràcies a tots pels vostres relats, escriptors. Gràcies a vosaltres (a les vostres lletres i als vostres gats) aquesta quinzena hem igualat el rècord de participació de la nostra petita web!\nTeresa Saborit l’ha editat per darrera vegada el dia: dg. 09 feb. 2014, 4:14 pm, en total s’ha editat 2 vegades.\n0 Commentaris Vist 1764 vegades


Un espluguí, l’únic conquenc premiat amb un Baldiri Reixac | EFMR.cat\nInici Notícies Cultura Un espluguí, l’únic conquenc premiat amb un Baldiri Reixac\nAlbert Grinyó i Elisenda Rosell amb el reconeixement. Foto: Ramon Rosich\nUn espluguí, l’únic conquenc premiat amb un Baldiri Reixac\nUn any més, l’Espluga ha estat aquest diumenge la seu de “La festa de l’Escola Catalana” amb alumnes i mestres d’arreu del país reconeguts amb un premi Baldiri Reixac. En aquesta 39a edició dels premis que atorga la Fundació Carulla només s’ha reconegut un treball fet a la Conca, és el projecte d’Albert Grinyó. L’Espluguí ha rebut un premi per “Cal Biel, una nissaga de forjadors”, es tracta d’un treball de recerca de Batxillerat, tutoritzat per Elisenda Rosell, on es narra la història i el paper dels forjadors de Cal Biel de l’Espluga.\nAlbert Grinyó recollint el Premi Baldiri Reixac. Foto: Ramon Rosich\nL’Espluga ha acollit des de primera hora del matí els habituals actes lúdics i festius que precedeixen l’entrega dels Premis Baldiri Reixac. A partir de les 13 h el Teatre del Casal presentava una excel·lent imatge amb gairebé totes les localitats ocupades pels alumnes, mestres i familiars dels premiats. A les portes de la 40a edició dels Premis Baldiri Reixac, l’acte d’avui presentava una imatge renovada i també un format més àgil. La nova directora general de la Fundació Carulla, Marta Esteve, ha afirmat que el certamen és una cita consolidada de l’escola catalana. Durant els parlaments, Esteve ha manifestat que després de tantes edicions ja hi ha moltes Albergeneracions que formen part de la història d’aquest certamen, unes generacions batejades amb el concepte “balderitzats”. Joaquim Nin, secretari general del Departament de Presidència de la Generalitat de Catalunya; Nicolau Brossa, vicepresident de la Fundació Carulla; Jordi Torre, regidor de cultura de l’Ajuntament de l’Espluga, i M. Dolors Civit, presidenta del Casal de l’Espluga, han presidit l’acte d’entrega dels premis.\nEls Premis Baldiri Reixac han concedit aquest diumenge 50 premis de 900 euros pels treballs d’alumnes d’escoles dels països de parla catalana. La dotació total d’aquests premis és de 101.000 euros perquè també s’atorguen en tres modalitats més: 9 premis al projecte global d’escola, 4 premis d’Estímul a Mestres i Professors i 1 Premi UOC d’innovació. Dimecres passat, al Palau de Pedralbes de Barcelona, en un acte presidit per la consellera d’Ensenyament, es van lliurar els premis d’aquestes darreres modalitats.\nMural interactiu dels Premis Baldiri Reixac. Foto: Ramon Rosich\nAlumnes reconeguts amb un premi Baldiri Reixac. Foto: Ramon Rosich\nAlumnes reconeguts amb un premi Baldiri Reixac 2017. Foto: Ramon Rosich\nUna estudiant premiada amb un Baldiri Reixac. Foto: Ramon Rosich\nUn dels tallers organitzats amb motiu dels Premis Baldiri Reixac. Foto Ramon Rosich\nArticle anteriorClau de Setmana del dissabte 27 de maig del 2017\nArticle següentLa Plaça del diumenge 28 de maig del 2017


KAYAK, QUINA ROBA ESCOLLIR ? - Relleus.cat\nKAYAK, QUINA ROBA ESCOLLIR ?\nCom ens passa alhora d’escollir el material, trobarem al mercat una enorme quantitat d’opcions de roba, jaquetes, neoprens, i diferents elements de protecció vers la meteorologia.\nSense pretensió de voler redactar la bíblia de la roba per a kayak, aquí intentarem desgranar una mica els detalls més interessants a tenir en compte alhora d’escollir els diferents tipus de vestimenta i complements que ens poden ser útils per a la pràctica del kayak tenint en compte les diferents èpoques de l’any i situacions que ens podem trobar practicant ja sigui kayak o paddle surf.\nSi bé és cert que en el nostre cas, pel lloguer de kayaks, paddle surf i patinet a la Llosa del Cavall, el Solsonès, la temporada és eminentment estival, els mesos de després de setmana santa, fins arribar a la bonança de ben entrat el juny, poden aconsellar l’ús d’algun dels elements que descriurem a continuació, per bé que altres, els hem de considerar només per a usos en casos més extrems, com pot ser per exemple el vestit sec.\nTambé és cert que com sempre que practiquem esports a l’aire lliure, hem de procurar regir-nos per la llei de les tres capes alhora de vestir-nos; però això, amics i amigues, donarà per una altra entrada al bloc, que procurarem publicar en breu i enllaçarem des d’aquí mateix.\nSAMARRETES PER A KAYAK\nPANTALONS PER A FER KAYAK\nJAQUETES PER A KAYAK\nEL NEOPRÈ PER AL KAYAK\nDe samarretes, pròpiament expresses per a la pràctica de kayak prou que en trobarem.\nAra bé, també podem adaptar-nos utilitzant senzillament altres samarretes que tinguem per a la pràctica d’altres esports de muntanya o exterior.\nEn podem distingir de tres tipus diferenciats, les samarretes tèrmiques, i les impermeables a més és clar de parlar de la samarreta màniga curta per a dies de bonança.\nLes primeres, les samarretes tèrmiques, bàsicament el que faran és proporcionar-nos un extra de calor, o millor dit, si parlem en propietat, evitaran que perdem la calor que el nostre cos genera. Les podem fer servir és clar de primera capa, combinades amb altres elements, sota un vestit sec o la jaqueta de kayak per exemple. Un bon material per a escollir aquest tipus de samarretes és la licra, que ens proporcionarà un assecat ràpid, a més de no refredar-nos mentre duri la mullena.\nPer bé que al mercat hi trobarem un ampli ventall de qualitats i preus, gastar-se més diners en una bona samarreta tèrmica ens pot evitar reaccions alèrgiques a materials estranys, i el més important, la pudor que alguns materials desprenen amb el contacte amb la nostra suor, arribant a resultar molt desagradable.\nPel que fa a les samarretes impermeables, la seva principal missió és aïllar-nos de l’aigua, i també del vent, en trobarem de fabricades amb diferents tipus de material com l’Aquatherm, neoprè i polietilè o altres. En funció del que busquem, optarem per una samarreta tipus “peto”, de màniga curta, o màniga llarga, a més d’escollir també una samarreta del gruix que desitgem, doncs també influeix en gran mesura en la seva capacitat tèrmica.\nDe samarretes màniga curta per a l’estiu, pensem que no cal comentar-ne gran cosa, potser ens servirà el mateix apunt que per a les samarretes tèrmiques, a l’escollir una samarreta tècnica de màniga curta, buscarem transpirabilitat, i materials que amb la suor no desprenguin aquesta pudor tant desagradable.\nDe nou, ens endinsem en una amplia varietat i tipologia de productes disponibles al mercat, procurarem fer-ne una petita classificació per a diferenciar-los els uns dels altres, i donar les quatre pinzellades bàsiques per a guiar-nos alhora d’escollir-ne uns, o altres.\nHem de tenir en compte primer de tot que en la pràctica del kayak, passarem la major part del temps asseguts, i que els pantalons han d’estar pensats per això, protegint-nos per tant, i en la mesura del possible, donant calor a la zona lumbar, per tant, sempre uns pantalons orientats específicament a la pràctica del kayak disposaran d’una cintura elevada, més del que és habitual en pantalons normals.\nA més, els pantalons ens protegiran de friccions amb el kayak, i alguns models del fred, l’aigua i el vent.\nCom ens passava amb les samarretes, de pantalons en trobarem de curts tipus “bermuda”, fins al genoll i de cama sencera, l’elecció d’un o altre, com sempre, anirà a gust del kayaquista, i és clar, de les condicions meteorològiques que preveurem trobar en la nostra activitat amb kayak.\nA banda d’aquestes tres distincions de llargada, caldrà també tenir en compte els diferents tipus de pantalons segons el seu material i manera de fabricació:\nPodem trobar pantalons normals, que únicament compleixen una funció tèrmica, i que poden ser o no, tipus malla (ajustats).\nUns altres són els pantalons de neoprè, sempre ajustats, impermeables però de transpiració pràcticament nul·la i limitadors del moviment.\nI per últim, els pantalons impermeables o secs, habitualment van més folgats, com un pantaló normal, eviten igualment l’entrada d’aigua, i transpiren un xic més; ara bé, si són complets amb mitjons (pantalons secs), la gent calurosa, es pot trobar que acaba remant banyant-se en la seva pròpia suor, doncs no l’expulsen mai al 100%; existeix una versió sense mitjons, habitualment amb una turmellera de neoprè, que evita l’entrada d’aigua pels turmells.\nLa combinació de les diferents tipologies i materials de pantalons en forma de diferents capes de roba ens permetrà regular la capacitat d’aïllament tèrmic i dels elements meteorològics segons ens demani el cos i el temps que faci mentre fem kayak o paddle surf.\nFinalment i per a acabar, per a ús esporàdic, en dies calorosos, podem servir-nos senzillament d’un banyador si el que volem fer és una activitat més aviat curta i tenim intenció de banyar-nos sovint, com acostuma a passar al nostre lloguer de kayaks, paddle surf i patinet a la Llosa del Cavall, al Solsonès.\nLa jaqueta per kayak serà un element important a tenir en compte els dies de fred i vent, doncs ens aïlla de l’exterior, essent la tercera i última capa en el sistema de vestir per capes. També en podem sentir a parlar com a tallavent, paravent o “xubasquero”, etc.\nEns pot servir des dels dies freds d’hivern, fins als dies d’estiu quan parem després de suar una bona estona remant i no agafar fred amb la brisa, evitant-nos el risc d’hipotèrmia per contacte amb el fred de la pluja, el vent o l’aire. Ens ajudarà a no patir les conseqüències d’una sensació tèrmica negativa acusada pel vent, marcant la diferència entre gaudir d’una bona experiència amb el kayak, o patir una molt mala estona remant.\nEn trobarem de molts tipus, més o menys senzilles o complertes, amb nombroses opcions en funció de l’ús habitual que li vulguem donar, a més de ser més o menys impermeables o completament seques.\nSom-hi doncs, a exposar unes quantes característiques a tenir en compte alhora d’escollir la nostra jaqueta per a kayak; en termes generals, una bona jaqueta de kayak no ens ha de limitar els moviments ni cap de les possibles maniobres que realitzarem mentre practiquem esport; tampoc ens podem permetre el luxe que la jaqueta de kayak ens provoqui fregaments innecessaris i molestos amb la pell.\nHabitualment, una bona jaqueta per a kayak, i especialment les més tècniques, acostumen a ser curtes de cintura, ja que anirem asseguts la major part del temps; per a iniciació però, podem optar primerament per una jaqueta més lleugera i transpirable, sempre i quant no cerquem enfrontar-nos a condicions meteorològiques severes.\nElements a tenir en compte sobre la nostra jaqueta de kayak, entrant en els aspectes tècnics:\nEl material de fabricació, ha de ser en la mesura del possible la combinació de transpirabilitat per a deixar escapar la nostra suor, repelent a l’aigua per a protegir-nos del fred que ens pugui generar, protegir-nos també del fregament, així com també del vent o la calor.\nLes jaquetes per a kayak venen molt freqüentment amb la indicació de quantes capes de material s’han emprat per a la seva fabricació, valorarem aquesta indicació entenent que a més capes, més pes, més protecció però més rigidesa en el moviment, i viceversa amb menys capes.\nUn altre element a tenir en compte, és el color, pot semblar irrellevant, però adquireix una importància cabdal si tenim problemes i hem de ser rescatats, motiu pel qual sempre escollirem jaquetes en la mesura del possible amb colors vistosos, que ressaltin damunt els colors de l’aigua on habitualment practicarem kayak.\nL’ús que li donarem a la jaqueta, o millor dit, la modalitat de kayak que practicarem, condicionarà en gran manera la jaqueta de kayak que escollirem; a grans trets, si habitualment practiquem kayak en aigües vives o fem molt esquimotatge, haurem de cercar una jaqueta molt estanca o directament seca, donant molta importància als tancaments tant de coll, com cintura i canells, per mantenir-nos sempre el màxim de secs possibles, podent permetre’ns el luxe de sacrificar altres elements com pot ser la transpirabilitat de la jaqueta, sempre en pro de l’impermeabilitat.\nSi en canvi, el nostre objectiu esportiu va més orientat a la Travessa, com és el nostre cas en el lloguer de kayaks i paddle surf a la Llosa del Cavall, buscarem una jaqueta en la que prevalgui la transpirabilitat, la lleugeresa, i un bon tancament als canells perquè no ens degoti l’aigua màniga endins al palejar. Podem permetre’ns el luxe de tancaments per cremallera a les altres parts, doncs no és la seva missió protegir-nos del contacte constant amb l’aigua o fins-hi tot d’una possible submergida.\nAltres aspectes a tenir en compte, com ja hem anomenat, són els materials dels tancaments, que ens faran més o menys comode el posar i treure’ns la jaqueta, a més és clar d’oferir més o menys estanqueïtat a la jaqueta. Cal tenir en compte que els tancaments s’han d’anar adaptant a la morfologia del nostre cos, així que la comoditat l’anirem guanyant a mesura que anem utilitzant la jaqueta.\nI com sempre passa en les peces de roba, és clar que sempre ens hi influirà en certa mesura l’estètica, si bé hem de procurar que aquesta característica mai ens faci oblidar cap dels elements de seguretat descrits abans alhora d’escollir la nostra jaqueta de kayak.\nSi bé el neoprè és un element molt útil alhora d’aïllar-nos de l’aigua, evita en gran mesura l’expulsió de la calor corporal i limita en gran mesura el moviment.\nPer això rarament és aconsellable utilitzar vestits integrals de neoprè, doncs per al tronc superior i braços en especial, limita i fatiga molt alhora de moure’ns per palejar.\nL’ideal, pot ser la combinació d’uns pantalons o peto de neoprè, per a mantenir en bona mesura l’escalfor a les cames i la caixa toràcica on hi tenim els òrgans vitals, amb una jaqueta de kayak que ens abrigui però no limiti el nostre moviment i comfort.\nCom no pot ser d’altra manera en aquest món modern i de consum, trobarem neoprens curts, fins al genoll o de cama completa, i en diferents gruixos de material, de menys a més aïllament.\nEncara que neoprè és el nom comercial amb el que es coneix aquest material, podem trobar vestits de la mateixa tipologia amb altres materials, com poden ser el làtex.\nEncara que en el nostre cas, per al pantà de la Llosa del Cavall, sortir amb kayak amb vestit sec pot ser una mica exagerat, val la pena parlar-ne, doncs és una peça que està en alça darrerament, tant pel que fa al kayak, com per altres disciplines esportives.\nA grans trets doncs, el vestit sec, és un vestit completament estanc que ens protegeix de l’aigua i el vent d’una manera totalment eficient, podent dir que ens permetrà de nedar sense mullar-nos. Aquesta protecció pràcticament total, no en va serà a costa d’imports elevats, doncs un vestit sec, ens costarà a partir de 400€, podent sobrepassar tranquil·lament els 1000€ de llarg.\nTant per prevenir-nos d’hipotèrmia en cas de caiguda del kayak, com per una llarga travessa amb kayak, el vestit sec és molt polivalent i ens pot servir per molts dies i èpoques de l’any, imaginem-nos un dia suau de primavera amb una temperatura molt suau d’entorn de 10º i un vent de més de 10km/h, podem tenir una sensació tèrmica de 5ºC, si vestim un vestit sec, aquest ens protegirà del vent, de l’aigua, i ens mantindrà secs, a més de mantenir també seca la roba tèrmica que hi puguem portar a sota, que és la que ens aportarà el comfort tèrmic.\nÉs doncs el vestit sec la tercera capa perfecta ?\nEn moltíssimes ocasions podríem dir que si, doncs pot suplir els pantalons i la jaqueta de kayak, permetent-nos regular la nostra capacitat d’aïllament tèrmic en funció del gruix o quantitat de capes de roba que portem dins el vestit sec.\nA més, el vestit sec aporta un plus de comfort que mai tindrem amb un vestit de neoprè, perquè el vestit sec no ens limita tant el moviment alhora de fer kayak, perquè no ens mullem i és més agradable de posar-nos-el i treure-nos-el.\nFinalment, trobarem tres tipus de vestits secs segons el tipus de tancaments, amb cremallera, sense cremallera i amb coll ajustable; degut al preu i a l’enorme quantitat d’opcions que ens brinda el vestit sec, és molt recomanable apropar-nos a una botiga especialitzada alhora de comprar-lo i deixar-nos aconsellar per gent experimentada.\nAquí hem exposat doncs les línies generals del que podem trobar per a la pràctica de kayak, orientat certament al que nosaltres tractem de forma més habitual, la pràctica del kayak en aigües tranquil·les, en especial les aigües del pantà de la Llosa del Cavall, vora Sant Llorenç de Morunys, al Solsonès, on podem trobar una amplíssima amplitud tèrmica de l’aigua i de l’aire segons l’època de l’any, i amb grans contrastos entre temperatura aigua/aire segons l’època.\nBé és cert també que hem obviat alguns elements per ser exclusivament específics de modalitats concretes del kayak.\nCom passa en tot, trobarem sempre botigues i material especialitzat per a kayak o paddle surf (SUP), si bé en grans superfícies comercials orientades als esports, hi podem també trobar material més assequible, sense les especifitats tècniques d’un material amb un cost més elevat, però que poden complir a la perfecció la seva funció per a un nivell iniciatiu i d’aquelles butxaques menys abundoses.\nUs animem a totes i a tots a contribuir a fer més completa aquesta guia orientativa amb els vostres comentaris !\nAQUESTA ENTRADA AL BLOG, ÉS COMPLEMENTÀRIA DE LA QUE ENS DESCRIU L’EQUIP PER A LA PRÀCTICA DE KAYAK O PADDLE SURF (SUP)\nT’ha resultat útil l’article ? No oblidis compartir-ho ! ?


Notícia - PREMSA - Els caçadors s’organitzen per salvar milers d’aquàtiques de les gavines i les garses - Federació Catalana de Caça\nELS CAÇADORS S’ORGANITZEN PER SALVAR MILERS D’AQUÀTIQUES DE LES GAVINES I LES GARSES\nNo hi ha dades oficials però es calcula que són milers els animals que desapareixen a la primavera perquè, les xarxes de reg, no estan pensades perquè un animal pugui sortir de la regadora un cop l’au aquàtica s’hi ha llençat per gaudir de l’aigua neta.\nLa Societat de Caçadors del Poble Nou ha fet una crida a tots els socis de l’entitat, en la seva majoria propietaris de finques i pagesos de delta, per salvar a milers d’aus aquàtiques i també a espècies protegides de la mort segura que els provoca caure en una trampa artificial: les xarxes de reg formigonades d’on no poden escapar en quedar desprotegits davant dels seus depredadors.\nJosep Sancho, president de l’entitat, ha fet una crida per mitjà del grup de xarxes socials perquè “tots els socis que trobin una llocada” facin una fotografia amb el telèfon mòbil, “si és possible indicant el lloc on s’han localitzat” els ànecs, que aquests dies, després de la recent nidificació, estan navegant amb l’àdena acompanyada dels pollets, per moltes d’aquestes conduccions d’aigua.\nNo hi ha dades oficials però es calcula que són milers els animals que desapareixen a la primavera perquè, les xarxes de reg, no estan pensades perquè un animal pugui sortir de la regadora un cop l’au aquàtica s’hi ha llençat per gaudir de l’aigua neta. En anys anteriors els mateixos caçadors feien rampes amb canyes per a facilitar-los la sortida, però enguany s’ha fet un pas més en veure que les llocades, que habitualment són d’una dotzena de cries, cada cop són menors.\nAixò succeeix perquè la gran quantitat de gavines, i també el creixement de les garses (un depredador que ha anat creixent els últims anys al conjunt de les Terres de l’Ebre), ho tenen molt fàcil. Es posen dalt dels pals i fils de l’electricitat a l’espera de què passi la llocada, i quan aquestes desfilen només tenen que atacar-les per a menjar-se-les, ja que estan en situació d’indefensió no poden amagar-se entre la vegetació.\nLa crida que ha fet la societat és també per a la polla blava, els tarros, els cames llargues, i altres entitats protegides. Un exemple més de la creixent preocupació mediambiental que també s’està implantant entre el col·lectius de caçadors, que també utilitzen la primavera per fer recollides de cartutxos, retirar el plàstic i el metall de les zones protegides.\nClica l'enllaç per veure vídeo.


Milly D'Abbraccio - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n3 de novembre de 1964 (1964-11-03) (56 anys)\nActriu pornogràfica, Política, Actriu de teatre\nEmilia Cucciniello (3 de novembre de 1964, Avellino, Campània) és una actriu porno italiana coneguda amb el pseudònim de Milly D'Abbraccio. Després de guanyar el 1978 el concurs de miss Teenager d'Itàlia va començar a treballar a la televisió en la retransmissió de Galassia 2 i vedet. També treballà al cinema i al teatre, però després va decidir acceptar les ofertes de Riccardo Schicchi per a esdevenir actriu porno a Diva Futura. Després de treballar en diverses pel·lícules decidí d'obrir la seva pròpia productora de hardcore. És germana de l'actriu de cinema i teatre Mariangela D'Abbraccio.\nVa anunciar la seva candidatura en una llista del Partit Socialista d'Itàlia pel Municipi X, un barri de Roma, a les Eleccions generals italianes de 2008. No va ser escollida en l'escrutini final, aconseguint només 19 prefectures, amb el qual va aconseguir ser la cinquena en la llista de candidats del seu partit. Cap dels candidats de la seva llista va ser triat membre del Municipi X. Actualment viu a Anguillara Sabazia, un poble a la vora del llac de Bracciano.\n↑ L'Espresso, Edizioni 9-13. L'Espresso, 1996.\n↑ Roma, Milly D'Abbraccio si candida a corriere.it\nMilly D'Abbraccio - Lloc web oficial\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Milly D'Abbraccio\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Milly_D%27Abbraccio&oldid=27430483»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 10 juny 2021 a les 05:00.


Boccherini Montaione Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nBoccheriniApartamentSan Vivaldo, Montaione, Itàlia - Veure al mapaBoccheriniVeure més fotosPiscinaVeure més fotosVeure totes les 34 fotos\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Boccherini és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Montaione. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Boccherini, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Habitació familiar són només algunes de les comoditats que fan que Boccherini sigui diferent dels altres hotels de la ciutat. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aparell de televisió, nevera, forn microones, plat de dutxa, banyera per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses piscina exterior, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Boccherini la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Montaione.


Els nens i nenes d’EI3 es troben en una etapa sensorial on estan descobrint el propi cos i el dels altres. Una vegada s’ha finalitzat la primera unitat temporal “Benvinguts a l’Escola” on l’objectiu principal era l’adaptació dels infants, els alumnes d’EI3 estan preparats per començar el segon projecte: Com som. La introducció del repte cognitiu comença a partir del conte “Els 5 sentits d’en Pol” on s’activaran els coneixements previs fent-ne la lectura i participant en una conversa col·lectiva.\nCada setmana es treballa un dels sentits participant en diferents activitats que els permetin practicar la part del cos requerida. Al final de cada setmana es farà un recull de tots els elements utilitzats o que reflecteixin el que s’ha treballat guardant-ho a dins d’una capsa. A més a més, a la classe s’aniran construint racons sensorials per potenciar la descoberta dels sentits mitjançant el joc lliure.\nLes capses que s’aniran construint de cadascun dels sentits serviran per ensenyar-li a la mascota de l’aula tot el que han après els infants. Durant el temps de reflexió també s’intercanviaran les capses amb la classe paral·lela per intentar esbrinar quin sentit descriu cascuna d’elles i així poder posar en pràctica els coneixements apresos.


Activitats per fer des de casa – El Taumàtrop | Museu del Cinema | Girona\nActivitats per fer des de casa – El Taumàtrop\nDescobrim el taumàtrop, el primer aparell, inventat a Gran Bretanya l’any 1825, que permetia donar moviment a imatges estàtiques.\nQuè és un taumàtrop?\nÉs una joguina òptica que ens permet generar sensació d’unitat de dues imatges. Fent un moviment circular ràpid d’aquestes imatges, el nostre cervell no té temps per separar-les i les converteix en una de sola.\nTot i que es pot trobar en múltiples formats, normalment el trobem en forma de disc amb una imatge en cadascuna de les seves cares. En els seus extrems es posen dues cordes que permeten girar ràpidament el disc, generant en l’espectador la il·lusió òptica de que les dues imatges estan juntes.\nPer tal de generar aquesta sensació les imatges del disc han de ser diferents i complementàries, és a dir, que unes no se sobreposin a les altres sinó que en conjunt facin una impressió d’unitat. Per exemple, un ocell en una cara i una gàbia en l’altra permetrà que, en fer anar la joguina, veiem l’ocell dins la gàbia.\ninstruccions per a fer un taumàtrop (PDF 0,18 Mb)


El blog del Miquel, de roca en roca.: d’agost 2017\nEls pics Russell són els més orientals del massís de Las Maladetas, són sis cims de més de 3000 metres, 4 d'un accés assequible i dues agulles que són un xic més complicades, nosaltres pujarem als 4 cims més assequibles, les dues restants ho deixarem estar, tècnicament no són per nosaltres.\nLa ruta normal per pujar-los surt de la vall de Coronas i passa pels estanys de Llosás i la canal que surt a pocs metres del cim principal, un cop allà pots anar fent els cims que vulguis.\nTambé es pot pujar des de l'embasament de Llauset, tot i que es més llarga, passant pel coll de Ballivierna i el dels Bucardos per anar a sortir sota l'avant-cim Russell i pujar-la per la Gran Diagonal. Aquesta opció s'està convertint amb la més fàcil per pujar-los, ja que l'obertura del nou refugi del Cap de LLauset fa que es pugui dividir l'ascens amb dues jornades, que es el que vam fer nosaltres, doncs també teníem ganes d'estrenar el nou refugi.\nL'opció que vam fer servir nosaltres, es pujar per la cresta Oriental al cim del Russell Oriental,la pujada per aquesta cresta no té gran dificultat, màxim té passos de IIº grau. Aquesta ruta segueix el mateix recorregut que l'anterior de la Gran Diagonal però, quasi al mateix punt on s'agafa aquesta diagonal, vas a buscar la cresta que baixa del Russell Oriental i puges seguint-la, a estones per la mateixa cresta, a estones pel vessant per on estàvem pujant, de fet, totes les dificultats principals d'aquesta cresta s'eviten per aquests vessant, arribats al cim tenim un bon panorama local de tota la pujada.\nDesprés vam seguir pujant per una incòmoda pedrera, passant al costat de la sortida de la Gran Diagonal, fins al cim de l'avant-cim Russell, per seguir al cim del Russell pots anar pel fil de la cresta o per un corriol al vessant de Coronas/Llosars, molt més fàcil aquest últim. de dalt el Russell principal tenim un gran panorama, a prop nostre veiem la Cresta de Salenques, el Margalida, Tempestades, Aneto, cresta de Llosars, més lluny tenim el Ballivierna i el Culebres, el Mulleres, Feixant, etc. I molt més lluny el Posets, Perdiguero i Bachimala.\nPer anar a la Punta de la Bretxa Russell hem de seguir una mica més a l'oest, hi arribem molt ràpidament, estem a sota mateix del Margalida, punt on acaba una de les crestes més buscades del Pirineu, la Cresta de Salenques.\nPer baixar no tornarem per on hem pujat, sinó que farem una volta pel vessant de Llosars, primer tornarem al petit coll que separa el Russell de la Punta de la Bretxa i allà buscarem la sortida de la canal que puja per aquest vessant, la baixarem amb cura, doncs es molt fàcil tirar pedres, un cop a la part baixa entrem a una pedrera infernal, amb blocs de roca d'una mida brutal. Deixarem les fites que porten cap a Llosars i anirem fent una diagonal cap a la Bretxa Soler i Coll, que sempre la tindrem al davant.\nUn cop arribats a aquesta bretxa haurem de baixar uns metres cap als estanys de Ballivierna, per després remuntar, sense camí evident, fins a trobar el GR-11 que ve de Coronas i va cap al refugi de Cap de Llauset, ara ja només hem de seguir aquest marcat camí fins a arribar al refugi per donar per tancada la ruta d'avui.\nCim del Pic Russell.\nImatge al Google Earth de l'accés al refugi del Cap de Llauset.\nImatge al Google Earth de la ruta als Pics Russell.\nImatge de la ruta d'accés al refugi Cap de Llauset, el track el teniu al meu Wikiloc.\nImatge de la ruta als Pics Russell, el track el teniu al meu Wikiloc.\nPunt de sortida: Embassament de Llauset, on s'arriba seguint una pista, amb un asfalt precari, que surt del poble d'Aneto, com arribar\nDificultat: Alta, es una ruta molt exigent físicament, el tram de cresta té un grau de II.\nMaterial necessari: Calçat i roba adequada, casc, aigua (per la cresta no trobarem res), mapa, GPS i brúixola sempre a la motxilla.\nEls tracks estan dividits en dos:\n-Accés refugi Cap de Llauset.\n-Ruta als Pics Russell.\nAlçada mínima: 2190 metres si sortim de l'embassament, 2425 si ho fem del refugi.\nAlçada màxima: 3207 metres al Pic Russell, tot i que al GPS marcava 3201 metres.\n-317 metres d'accés al refugi Cap de Llauset.\n-1636 metres el dia de la ruta als Russell.\n-Total els dos dies: 1953 metres, aixó al Perfils però, segons quin programa, dona molts menys, al BaseCamp surten uns 1600 metres totals, que crec que es molt més fiable.\n-3,25 Quilòmetres d'accés al refugi Cap de Llauset.\n-14,5 Quilòmetres el dia de la ruta als Russell.\n-Total els dos dies: 17,75 Quilòmetres.\nRuta per gossos: Es molt dura pels nostres animals, si estan acostumats, poden fer-la, però hem de tenir en compte que tenim pocs punts d'aigua, i ells la necessiten. Jo no el vaig portar, per tant, millor ho deixo com a una decisió particular de cada persona.\nSi voleu veure les fotos, amb els comentaris amb Castellà, ho podeu fer al meu àlbum de GoogleFotos.\nSortim del pàrquing de Llauset, tenim poc més d'una hora fins al refugi.\nA la cua de l'embassament de Llauset tenim la primera cruïlla.\nRefugi del Cap de Llauset, nou de fa un any.\nA l'hora del sopar tinc una petita sorpresa, Eduardo,"escalote" a la web de Pirineos 3000 hem reconeix i acabem sopant i fent la tertúlia amb ell, i algun dels seus companys. Si llegeixes això, salutacions Eduardo.\nSortim de bon matí, es nota per les nostres cares de son, a les 06,30 estem en marxa, només una parella ha sortit abans que nosaltres, després compartirem part de la pujada amb ells.\nPugem pel GR direcció al Coll de Ballivierna, les primeres llums del dia comencen a il·luminar els cims que ens envolten.\nEl refugi de Cap de Llauset està situat dins un paratge fantàstic, als peus dels cims de la Solana de Llauset i dAnglios, i ben a prop de l'estany del Cap de Llauset.\nAl fons el Coll de Ballivierna.\nColl de Ballivierna.\nIbons de Ballivierna, Bretxa Soler i Coll (per on tornarem), els Russells il·luminats pel sol, i a la dreta de tot, el Coll dels Isards i dels Bucardos, següent objectiu.\nDeixem el GR i comencem el flanqueig al Coll dels Isards.\nColl dels Isards, amb l'estany del Cap de la Vall sota de nosaltres.\nColl dels Isards i Pics Russell, la cresta del fons es per on pujarem.\nPerò primer hem de creuar aquesta gran pedrera, més fàcil del que sembla.\nEstany del Cap de la Vall.\nPoc abans del Coll dels Bucardos comencem el llarg flanqueig.\nBé, ja hi som, es posem el casc, mengem alguna coseta i tirem amunt.\nJa fa una estona que ens hem ajuntat amb la Montse i el Joan, anirem quasi plegats fins al Russell principal.\nLa cresta es fàcil, no passa de IIº grau, i les principals dificultats es poden evitar pel vessat est, poques vegades vas pel fil de la mateixa cresta.\nLa part alta de la Vall de Salenques, amb el Mulleres i el Feixant tancant la imatge.\nEl terreny per on hem passat, magnífic, però quasi desèrtic.\nPotser aquest es el tram més complicat, però sempre amb bona roca.\nLa cresta oriental i l'estany del Cap de la Vall.\nEl Jose ha posat la directa (puntet blau prop del cim). la resta anem fent.\nEl Jose ja ha arribat, nosaltres passem a l'altre vessant per completar la pujada.\nVeiem la Cresta de Salenques.\nI arribem al cim del Russell Oriental, es veu la Gran Diagonal que puja d'una forma directa a l'Avant-cim Russell, nosaltres ho farem per les pedreres de la dreta.\nAl Jose li entra l'enveja i vol una foto igual, jajajaja.\nTirem amunt, per un terreny "molt distret".\nPassem al costat de la sortida de la Gran Diagonal.\nI arribem a l'Avant-cim Russell, al fons l'Aneto i, a la dreta, la vira/corriol que porta, molt fàcilment, al cim del Russell principal.\nIbons de Ballivierna i Pics de Ballivierna i Culebres.\nAgafem el corriol i, quasi al moment, ens plantem al cim del Russell.\nCim del Russell, al fons l'Avant-cim Russell.\nAl davant, la Punta de la Bretxa Russell, després el Margalida. Tempestades i Aneto.\nTuca d'Aigualluts, molt diferent des d'aquest vessant.\nMalh de l'Artiga, un possible objectiu per d'aquí uns dies.\nSalenques, Mulleres, Toro, Forcanada, Feixant, etc, etc.\nAnem per la Punta de la Bretxa, Montse i Joan ho deixem aquí, baixaran per la via de Coronas/Llosás, igual que nosaltres més tard.\nCim de la Punta de la Bretxa Russell, amb el Margalida a tocar.\nCreta de Salenques, Margalida, Tempestades i Aneto.\nMés allunyats veiem el Bachimala i el Perdiguero.\nI el Posets.\nTornem al coll que ens separa del Russell, i després fem una diagonal, a la dreta, a buscar la sortida de la canal de Llosás, que s'intueix a la dreta del tot de la foto.\nLes dues fitades que marquen la entrada/sortida de la canal.\nNo és difícil, però s'ha d'anar amb molta cura de no tirar pedres.\nPerò no tenim la feina feta, ara hem de fer una llarga diagonal fins a la Bretxa Soler i Coll, que es veu al mig de la imatge.\nPer un terreny caòtic i complicat de transitar.\nEstanys de Llosás.\nEl que ens queda fins la bretxa.\nJa hi som, aquí farem una parada més llarga, ens ho hem guanyat.\nVall de Llosás, per sobre seu, i a la dreta, el caos de rocs per on hem baixat.\nColl de Ballivierna, el pròxim objectiu.\nDiem fins a la propera a Las Maladetas, i comencem a baixar de la Bretxa Soler i Coll cap als estanys de Ballivierna.\nNo hem d'arribar als estanys, si fem un petit flanqueig, per sobre d'ells, podem anar pujant, a poc a poc, sense camí, anant a buscar el GR.\nBretxa Soler i Coll.\nColl de Ballivierna, un xic més amunt enllacem amb el GR.\nLa pujada es fa dura, ja portem un bon tute i costa de pujar.\nLa baixada cap al refugi.\nArribant al refugi, aquí ens vam tornar a trobar amb la Montse i el Joan, feien un petit descans abans de seguir cap a la presa de Llauset.\nJa hi som, decidim esperar una mica a veure si arribant l'Eduardo i el seu grup, i res millor que recuperar forces mentre esperem.\nUn brindis pels Russells.\nCom no arriba l'Eduardo marxem cap al pàrquing, hem de tornar a casa avui, ells es queden a dormir aquí. A l'imatge l'estany de Botornas.\nPresa de Llauset, a l'altra banda s'hi troba el pàrquing, on donem per acabada la sortida d'avui.\nPublicat per Miguel Cañameras a 21:23 10 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Aneto, antecima Russell, Cap de Llauset, ibon de Llosas, ibon de ballivierna, Las Maladetas, Punta de la Brecha Russell, Russell, Russell Oriental


El cinisme de RTVCM amb l'ebola - FormulaTV\nEl cinisme de RTVCM amb l'ebola\nDomingo 12 de Octubre de 2014 12:09\nQuan hi ha alguna crisi important, com l'econòmica, la del tren de Santiago, la del Metro de València, l'11-M i, ara la de l'ebola, el PP sempre troba alguna excusa per treure's les culpes. Aquesta vegada, amb l'ebola, l'ha tocat el rebre a Teresa Romero, auxiliar d'infermeria infectada per ebola. Dijous, però, RTVCM, la televisió pública de Castella la Manxa va ser l'autora d'obrir un foc que no ha parat de cremar i cremar. La presentadora del programa ''No nos moverán'', Yolanda Guirado, per cert, subdirectora d'informatius de la cadena, començava fent una paròdia de la possible infecció de l'auxiliar d'infermeria. Amb un guants de làtex, mentre se'ls passava per la cara, deia: ''Un simple gest, o un error? Fins i tot els més grans, fins i tot els més valents, tenen errades''.\nAixò, com era d'esperar, ha rebut una pluja de crítiques, i nosaltres ens hi volem sumar. Com pot ser que un ens públic pugui fer aquesta paròdia que s'està debatent entre la vida i la mort? Com pot ser que una persona que no treballava en les condicions necessàries per antendre malats d'ebola, que té el sou congelat i que, potser mai pugui tornar a fer vida normal, encara sigui culpada pel PP, i sobre s'enrigui d'ella? Francament no ho entenc.\nPerò no només ha sigut RTVCM, TVE i Telemadrid també s'hi han apuntat. Per a començar, la televisió madrilenya va posar tot un seguit d'excuses per a treure qualsevol excusa al sistema satinari espanyol. I per acabar-ho d'adobar, TVE va fer servir imatges d'un hospital alemany dient que eren del Carlos III, quan l'equipament alemany és molt superior a l'espanyol.\n[Vídeo] RTVCM i l'ebola: texto enlace


Thrillers escrits per dones, els més prestats – Biblioteca Central d'Igualada\nThrillers escrits per dones, els més prestats\n05/07/2019 / Biblioteca\nEva García Saenz de Irturu i Dolores Redondo han estat les més prestades a la Biblioteca en el primer semestre d’any. Les seves trilogies, que tenen característiques similars, triomfen entre els lectors . Així, la novel·la més prestada ha estat «Los ritos del agua», segona part de la trilogia encetada amb «El silencio de la ciudad blanca», ambientada al País Basc. Precisament aquesta darrera novel·la és a punt de veure la llum en format cinematogràfic, el proper mes d’octubre. El segon lloc del rànquing l’ocupa «Todo esto de daré», la novel·la amb què Dolores Redondo es va endur el Premi Planeta. «La fugitiva», de Blanca Busquets, també ha estat un dels títols més prestats en aquests primers mesos d’any, seguida per un altre thriller, «La noia del tren», de Paula Hawkins, que continua atrapant lectors. En els 10 primers llocs d’aquest top ten hi trobem altres títols catalans com «Nosaltres dos», de Xavier Bosch, i «Desig de xocolata», de Care Santos. Aquest rànquing permet fer una radiografia dels gustos literaris dels usuaris del servei de préstec de la Biblioteca, amb una clara preferència per les novel·les policíaques i per les novel·les històriques o contemporànies ambientades a casa nostra.\nPel que fa a narrativa juvenil el gran triomfador del rànquing és, com en anys anteriors, tots els llibres de «Wonder», de J.R Palacio. La saga Bad Boy’s Girl, de Blair Holden, amb títols com «Te odiaré hasta que te quiera» i «Más razones para odiarte» també se situa entre els més prestats entre els joves.\nLa Catalunya de l’any de la picor, en 9 novel·les\nUn any “rellegint” a la Pare Vilaseca


Josep Maria Álvarez, la matinada d'aquest dissabte al tram final del congrés d'UGT ACN\nMadridAixí que va ser triat secretari general de la UGT, Josep Maria Àlvarez va dir que "la catalanofòbia" que havien fet servir contra ell els seus adversaris, liderats en l'ombra pel secretari general sortint, Cándido Méndez, "no havia funcionat". Pel que fa als resultats, tenia raó. Va imposar-se al candidat oficialista en aquell congrés (tot i que per la mínima) i s'ha convertit en el líder del sindicat més antic d'Espanya. Però hi ha alguna cosa del seu passat com a líder a Catalunya que no encaixa a la ment d'un cert Madrid i que obliga Àlvarez a invertir bona part de la seva nova vida a la capital espanyola a defensar-se per haver donat suport al dret a decidir.\nAquest dimarts, Àlvarez oferia un dinar amb premsa, organitzat per l'Associació de Periodistes d'Informació Econòmica (APIE), i ho ha pogut comprovar. Tot i que en la seva intervenció inicial no ha fet cap referència al procés ni al dret a decidir –era un dinar sobre el mercat de treball–, així que han tingut l'oportunitat, diversos periodistes s'han abraonat sobre Àlvarez per qüestionar-lo sobre les seves postures respecte a la independència de Catalunya.\n"Com es poden defensar els valors sindicals i a la vegada ser independentista?", li preguntava en primer lloc un periodista d'OK Diario, el digital del mediàtic Euardo Inda. Donava per fet a la pregunta que Àlvarez és partidari de la independència, un extrem que el sindicalista mai ha defensat. I la resposta ha sigut contundent: "Sóc, era i seré favorable al dret a decidir", va dir. Però ha afegit que "necessitem més diàleg entre Espanya i Catalunya, perquè s'han d'entendre, però en el sentit més ampli de la paraula". És a dir, Àlvarez és partidari d'una solució acordada, però sense límits.\nLa incomprensió a Madrid del que vol dir dret a decidir fa que a Àlvarez no se li acabin els maldecaps que va haver de patir durant la campanya per accedir al nou càrrec\nEl sindicalista sexagenari no vol defugir els postulats a favor de l'autodeterminació que va defensar durant la seva etapa com a líder de la UGT a Catalunya. Al cap i a la fi, com ell mateix va constatar després del congrés, això no li va passar factura per ser escollit. Però la incomprensió a Madrid del que vol dir dret a decidir fa que no se li acabin els maldecaps que va haver de patir durant la campanya per accedir al nou càrrec: després de la primera pregunta que el feia passar per independentista n'ha vingut una altra: "És partidari de la unitat de mercat i de la caixa única de la Seguretat Social?", li ha preguntat un altre assistent. "Sí i sí", ha hagut de respondre. Un asturià de naixement –com ell– que no hagués viscut mai a Catalunya segurament mai hauria d'haver contestat a aquesta pregunta.\nLa demanda constant de justificacions sobre el seu passat, però, comença a fer-se pesada. Potser per això Àlvarez s'ha desdit, a mitges, d'haver pronunciat la paraula 'catalanofòbia' després de ser investit. "No vaig reflexionar la paraula. Em vaig posar en un jardí. Però no em vaig equivocar per dir el que pensava, sinó perquè els afiliats no creuen que això sigui un debat central que s'hagi de tenir al sindicat", ha dit.\nMés enllà de Catalunya, Àlvarez ha mostrat la seva cara més 'antisistema', tot i defugir aquesta etiqueta. "Hem de tenir menys pes institucional –ha afirmat– perquè el que hem tingut fins ara li ha anat molt bé al sistema, i el sistema no és el nostre objectiu". Amb això, Àlvarez anticipava més conflictivitat social, i un allunyament més gran dels polítics, respecte als seus predecessors. Perquè, tot i que ell ho nega, queda clar per les seves paraules: Àlvarez té ganes de passar comptes amb l'antiga direcció confederal del sindicat.\nJosep Maria Álvarez la UGT


El 96% de les famílies han pogut escollir l'escola dels seus fills en primera opció - Ajuntament de Valls\nEl 96% de les famílies han pogut escollir l'escola dels seus fills en primera opció\n> La taula mixta d'Escolarització valora com a molt equilibrada l'oferta educativa per al proper curs escolar\n> Es perfilen noves inversions a les escoles Baltasar Segú i l'Eladi Homs i Ensenyament invertirà 300.000 euros aquest estiu a l'IES Jaume Huguet\nLa Taula Mixta d'Escolarització ha valorat les primeres dades del procés de preinscripcions escolars per al proper curs en una reunió celebrada aquest dimarts dia 15 de maig a Valls. A la trobada hi ha participat la directora dels Serveis Territorials d'Ensenyament de la Generalitat a Tarragona, Imma Reguant, i els regidors d'Ensenyament i Via Pública i Serveis, Martí Barberà i Dolors Farré respectivament, a més de responsables tècnics i representants de les dues administracions. A més, enguany com a novetat, hi han pres part també escoles i instituts de la ciutat i membres de les associacions de mares i pares.\nEl procés de matriculacions per al proper curs escolar a hores d'ara constata que la pràctica totalitat de les famílies han pogut escollir l'escola o institut dels seus fills en primera opció. Així, el 95,5% de les famílies amb infants de 3 anys a matricular a P3 i el 98% amb joves que l'any vinent cursaran primer d'ESO entraran a l'escola i institut que havien escollit en primera opció. Per aquest motiu, el regidor d'Ensenyament, Martí Barberà ha destacat que, com en anys anteriors, l'actual model i planificació de l'oferta educativa garanteix una distribució equilibrada de l'alumnat al conjunt de la ciutat i ha agraït en aquest sentit la corresponsabilitat dels centres educatius. Reguant ha recalcat que la planificació de l'oferta educativa s'ha ajustat a la demanda de les famílies i que, a la vegada, hi ha places vacants i per tant hi haurà capacitat per absorbir sense dificultats alumnes que arribin amb el curs ja començat.\nPer al proper curs hi haurà 11 línies a primària i 14 als instituts de secundària, amb 245 alumnes matriculats a P3 i 380 a primer d'ESO. La mateixa directora d'Ensenyament ha ressaltat que les ràtios d'alumnes per aula es mantenen en uns estàndards alts de qualitat. Així, a primària la ràtio és de 22 alumnes per classe mentre que a secundària és de 28, quan la mitjana a Catalunya és de 25 i 30 respectivament\nLa Taula Mixta també ha valorat les inversions executades o en curs en centres educatius escolars. L'Ajuntament està invertint 175.000 euros a les escoles de primària, entre les que destaquen projectes com el nou pati a l'Escola Enxaneta, però també al Baltasar Segú i l'Eladi Homs, els dos centres amb equipaments més antics i que requereixen de major manteniment. Precisament, a hores d'ara s'està plantejant una inversió futura en aquestes dues escoles ampliant instal·lacions tot aprofitant les antigues cases dels conserges, projectes que s'han de quantificar i programar conjuntament per part del consistori i del departament d'Ensenyament.\nPer la seva part, la Generalitat ja ha efectuat inversions a l'Institut Narcís Oller i al Serra de Miramar i ha previst invertir aquest estiu 300.000 euros per substituir la coberta de fibrociment de la zona de tallers de l'IES Jaume Huguet.\nD'altra banda, a la Taula Mixta també es va valorar la marxa del Pla Educatiu d'Entorn que promou la cohesió a les escoles de Valls. En total, es van destinar uns 100.000 euros al conjunt de projectes impulsats durant el curs, entre els que destaquen els d'estudi assistit dirigit a més de 200 alumnes amb dificultats per assolir els nivells educatius. A més, s'han dut a terme altres activitats com les d'impuls e la lectura, educació vial o coneixement de la ciutat, entre d'altres.


El període de preinscripció universitària per al curs 22-23 serà del 20 de juny al 8 de juliol - Portal de Xàtiva\nInicio Comunitat Valenciana El període de preinscripció universitària per al curs 22-23 serà del 20...\nLa convocatòria és única i es resol el 15 de juliol\nLa Conselleria d’Innovació, Universitats, Ciència i Societat Digital ha establit del 20 de juny al 8 de juliol el termini de preinscripció universitària per al curs 2022-2023 per a tot l’estudiantat que realitze la PAU de 2022 de juny o juliol, així com per a l’estudiantat de cursos anteriors, el titulat, el procedent de cicles formatius, el procedent de l’accés per a majors de 25, 40 o 45 i l’estudiantat estranger.\nLa convocatòria és única i es resol per a totes les persones participants el 15 de juliol de 2022 atenent les següents prioritats d’adjudicació. En primer lloc, l’alumnat amb accés aprovat en cursos anteriors i l’alumnat que aprove la convocatòria ordinària de PAU de juny de 2022, té preferència sobre l’alumnat que aprova la PAU en la convocatòria extraordinària de juliol.\nEn segon lloc, les assignatures de Fase Voluntària o de modalitat o l’idioma estranger de la Fase Obligatòria aprovades en la convocatòria extraordinària de juliol de 2022 no es comptabilitzaran per a l’adjudicació preferent a aquell estudiantat que haja aprovat la PAU al juny de 2022 o anys anteriors.\nLa sol·licitud de preinscripció per a obtindre plaça en el primer curs d’estudis universitaris oficials es realitzarà telemàticament a través de l’assistent consultar ací. Els qui hagen de presentar qualsevol altra documentació, ho faran també a través de l’assistent, escanejant la documentació i pujant-la a la web en l’apartat que corresponga durant el procés de sol·licitud de preinscripció.\nL’alumnat que participa en la convocatòria extraordinària de la PAU haurà de realitzar la sol·licitud de preinscripció sense conéixer les seues qualificacions, ja que aquestes es donaran a conéixer el dia 12 de juliol. Per a poder presentar la sol·licitud de preinscripció se’ls facilitarà el primer dia de la realització de les proves una clau amb la qual podran accedir a la preinscripció, i un programa informàtic carregarà les seues qualificacions en el sistema, quan estiguen disponibles, abans del procés de baremació i adjudicació de places.\nEl termini per a presentar reclamacions serà de tres dies hàbils a partir de la publicació dels resultats, és a dir, els dies 18, 19 i 20 de juliol, finalitzant el període de reclamacions el dia 20 a les 14 hores.\nL’estudiantat que no haja obtingut plaça en els estudis desitjats i es trobe en llista d’espera, haurà de consultar les corresponents pàgines web de les universitats per a continuar confirmant el seu interés en la titulació desitjada.\nL’alumnat que no obtinga plaça quan es resolga el procés de preinscripció amb l’assignació inicial o posteriorment en la gestió de les llistes d’espera que realitzen les universitats, haurà de consultar les pàgines web d’aquestes, i posar-se en contacte el mes de setembre per a sol·licitar les places que hagen quedat vacants.


©Imatge extreta de: BORRELL I SABATER, Miquel. Les terres gironines. Escultures a la via pública. Diputació de Girona, 2006.\nSituació: Rotonda de la Devesa\nDimensions: 900 x 900 x 600 cm\nDescripció: Combinació de dos semicercles de barres metàl·liques, unides entre sí com si es tractés d’un au a punt d’iniciar el vol. La seva versatilitat, la sensació de moviment i el canvi de formes segons la llum, fan d’aquesta obra una de les millors de l’escultor valencià. Val la pena veure-la il·luminada a la nit.\nComentari: L’entrada d’Espanya a la Unió Europea no arribaria fins al gener de 1986, però ja s’albirava un final satisfactori a un procés que havia estat força difícil. Les expectatives que havia creat de feia temps l’europeisme català, generalment antifranquista, expliquen l’erecció d’aquest monument que va més enllà d’una simple referència geogràfica.\nL’obra situada inicialment a la plaça Europa, va ser traslladada a la rotonda de davant del Parc de la Devesa el 2008, amb motiu de les obres que s’hi duien a terme. De moment no ha estat retornada al seu emplaçament original.\nBORRELL I SABATER, Miquel. Les terres gironines. Escultures a la via pública. Diputació de Girona, 2006.\nFABRE, Jaume. Guia d’escultures al carrer (itineraris a peu i en cotxe). Ajuntament de Girona, Girona 1991.


SHIVA - www.protectorafigueres.com\nAvís Policia Local, recollida gossa trobda zona Parc Bosc de Figueres el dia 4 de Juny de 2021, sense microxip.\nA la seva arribada s'observa pelat zona voltant ull i nas, es mostra desconfiada. En la revisió veterinària es troba dins la normalitat però la falta de pèl sembla quadre al.lèrgic, es realitza test de leishmania per descartar-la amb resultat negatiu, s'inicia tractament, es vacuna i desparasita tant internament com externament. Al següent control es troba que ha millorat , i es continua amb el tractament. Al següent control es troba bé, es finalitza tractament, es revacuna i desparasita de nou.\nAquesta bonica gosseta encreuament tipus stafforshire bull terrier blue és la Shiva, de tamany mitjà i aproximadament naix. 04/06/2019. La Shiva és tot un terremoto, és una gosseta enèrgica que li encanta perseguir pilotes de tot tamany i rossegar-les. De moment hem pogut observar que és una gosseta força independent i que necessita una mica de temps per conèixe't, al principi es mostra una mica desconfiada, pensem que amb una mica de paciència i dedicació no és algu que no es pugui corretgir, així mateix dedicació en una bona educació. Cada dia que passa la Shiva es mostra més perceptiva i confiada cap a les persones!. Conviu amb en Dayron i es porten bé. Al passeig amb la corretja al principi s'inicia amb energia però després agafa el teu ritme i està pendent. Vols ser tú qui li regali aquesta nova oportunitat a la Shiva? Vine un dia a conèixer-la!\nNom: naix. 04/06/2019\nMore in this category: « YAIZA\tMAX »


Avui, a les 20:00, tothom a la Diagonal | elsot.cat\nJordi Sànchez, president de l’Assemblea Nacional Catalana, i Jordi Cuixart, president d’Òmnium Cultural, han quedat detinguts sense fiança aquest vespre per ordre expressa de la jutge de l’Audiència Nacional, Carmen Lamela. La jutge va acceptar un nou atestat de la Guàrdia Civil fa dues setmanes, motiu pel qual avui, Sànchez i Cuixart, però també el Major Trapero i la intendent Teresa Laplanahan hagut de tornar a declarar. Aquest cop, però, Sànchez i Cuixart han quedat detinguts, mentre que Trapero i Laplana han quedat en llibertat.\nExigim la llibertat dels Jordis. Ho farem anant tots a Barcelona.\nAvui dimarts, a les 20:00, a la Diagonal, entre passeig de Gràcia i Francesc Macià.\nPer anar-hi junts des de Sant Quirze hem quedat, a les 19:00, a l’estació dels FGC.\nPreveiem més mobilitzacions. Estem coordinats amb la resta d’entitats de Sant Quirze. Farem servir el nostre canal de Telegram per tenir-vos al corrent.


Gimp podria ser eliminat d'Ubuntu Lucid Lynx – GNULinux||||CAT\nCopiar música al nostre dispositiu mp3 amb Rhythmbox\nRoger on 19 de novembre de 2009 at 09:43\nLa veritat es que es un programa un pel complex, pero no hi ha alternativa al gimp, el f-spot no pot fer quasibé res… No pot ni afegir text o pintar amb un llapis.\nAixò son coses basiques, llavors, o bé incloem un programa tipus paint, o be mantenim el GIMP.\nLa meva opinió es que s’ha de mantenir, i simplificar, mentres no hi hagi alternativa.\nullbuidat on 19 de novembre de 2009 at 10:29\nCoincideixo amb en Roger, potser simplificar-lo tipus poder seleccionar un Gimp “Simple/Professional” seria la bomba. A més, tindre un programa tant potent de serie trobo que dóna prestigi a l’Ubuntu (i al programari lliure en general).\nPau on 19 de novembre de 2009 at 10:38\nDoncs la veritat és que no seria una mala idea!!\nàcrata on 19 de novembre de 2009 at 10:52\nDoncs a mi el GIMP m’encanta, i l’utilitze sovint per a millorar les meues imatges.\nSi el lleven tampoc es cap problema, s’instal·la i au que no costa res.\nadam on 19 de novembre de 2009 at 12:06\npoden posar el tuxpaint com a defecte. que és més paregut al paint de MS,\nl’openshot l’estic fent anar i va molt bé, provaré el pitivi\nper cert quan he instal·lat el winff (per transformar d’avi a wmv (coses del curset de la uoc que estic fent)) em dona problema de compativilitat amb l’openshot\nPau on 19 de novembre de 2009 at 12:11\nÉs possible que l’openshot no puga treballar amb el format wmv…\nMarc B. on 19 de novembre de 2009 at 12:32\nEl Pitivi o l’Openshot estan en català?\nJoan on 19 de novembre de 2009 at 12:52\nCrec que el GIMP no s’hauria de treure (l’F-Spot no és una alternativa vàlida), i menys encara quan estan a punt de canviar la interfície d’aquest.\nPel tema de l’OpenShot/PiTiVi, crec que prioritzen el PiTiVi perquè aquest utilitza gstreamer, mentre que l’altre utilitza FFMPEG (menys biblioteques a instal·lar, i les aplicacions GNOME tendeixen a utilitzar gstreamer), i sembla que el PiTiVi està més lligat amb el desenvolupament del GNOME.\nDaerun on 19 de novembre de 2009 at 13:23\nA mí tampoc em sembla bé que el treguin, sobretot amb uns “arguments” tan poc consistents com els que plantegen.\nPau on 19 de novembre de 2009 at 13:28\nSembla que la traducció de PiTiVi la porta el Gil Forcada i l’OpenShot sembla que també està traduït (ho he vist al launchpad):\nPerò sembla que s’ha de revisar.\nJoan (altre) on 19 de novembre de 2009 at 13:41\nEncara que el GIMP és un dels programes que més utilitzo, puc entendre els raonaments que donen per no incloure’l. Però sembla que ens ho agaféssim com si ja no poguéssim accedir a ell, i no és així.\nDe les coses que més greu em saben d’Ubuntu 9.10, és no poder ordenar els programes del centre de programari segons la popularitat d’aquests. Abans, amb afegeix/elimina, feia una ullada a tots els que tenien 5 estrelles.\nAljullu on 19 de novembre de 2009 at 14:30\nL’F-Spot no és una gestor de fotografies? Com a editor d’imatges no serveix!\nD’altra banda, perquè incloure el PiTiVi si és un programa que porta anys amb el desenvolupament pràcticament mort i no l’OpenShot que està molt més viu?\nPer últim, també s’ha parlat d’incloure per defecte el gBrainy com a joc. Estaria bé comentar-ho a l’article comptant que és d’un desenvolupador català 😉\noriolsbd on 19 de novembre de 2009 at 19:32\nAaaaahhhhh!!!! No sé què votar!!!! 🙂\nCap de les dues opcions que hi ha m’encaixen.\nD’una banda, sí que l’utilitzo habitualment, de manera que no puc respondre la primera. Però, d’altra banda, sí que crec que està bé que el treguin, i que posin un programa més senzill. En aquest sentit, estic d’acord amb el Joan (el primer, no “l’altre” 🙂 ) que l’F-Spot no és una alternativa vàlida.\nCom dic, crec que està bé que no vingui de forma predeterminada. Els que vulguem tenir el Gimp, ens l’instal·lem i ja està.\noriolsbd on 19 de novembre de 2009 at 19:34\nBé, també estic d’acord amb el que comenta “l’altre” Joan. 🙂\nJoan on 19 de novembre de 2009 at 21:21\nDes de fa un any el desenvolupament del PiTiVi està avançant molt més ràpid i ja comença a ser bastant usable.\nDe fet, em sona que hi ha una empresa que hi està invertint diners…\nadam on 19 de novembre de 2009 at 21:40\nja he trobat com converit a wmv. amb comandes a la terminal i el ffmpeg , però mira, al final t’acostumes, i més per 2 activitats més que hauré de fer pel curset, després l’openshot amb avi, va molt bé, és bastant intuïtiu alhora de fer-lo anar.\nsobre el tema del gimp, jo l’estic gastant des fe fa poc, i crec que potser seria millor posar-li el tuxpaint com a defecte, després la persona que necessite el gimp se l’instal·la.\nPau on 19 de novembre de 2009 at 21:45\nJo el que faria seria:\n1. Traure el gimp.\n2. Afegir al visualitzador d’imatges eines bàsiques d’edició com retallar, canviar la mida, escapçar la imatge i potser alguna xorrada més.\nAljullu on 21 de novembre de 2009 at 14:00\n@joan, és veritat que diuen que ara hi destinen més persones, però només cal veure cada quan publiquen noves versions i que la majoria només són de correcció d’errors:


El president del jurat dels Premis a la Recerca Mutual Mèdica, present als actes de benvinguda i comiat de residents del Clínic - Mutual Mèdica\nEl president del jurat dels Premis a la Recerca Mutual Mèdica, present als actes de benvinguda i comiat de residents del Clínic\nLa Comissió de Docència de l'Hospital Clínic va celebrar el passat 16 de maig els actes de benvinguda i comiat de residents. Durant la jornada, el president del jurat dels Premis a la Recerca de Mutual Mèdica, el Dr. Alexandre Darnell, va encoratjar als metges joves a participar en els Premis a la Recerca de Mutual Mèdica.\nEl president dels Premis a la Recerca de Mutual Mèdica, el Dr. Alexandre Darnell, va donar a conèixer entre els metges residents de l'Hospital Clínic el Premi Dr. Josep Font i la Beca Mutual Mèdica.El 16 de maig la Comissió de Docència de l'Hospital Clínic va organitzar els actes de Benvinguda i Comiat dels residents de l'Hospital Clínic, per tal d'arreplegar tant als nous residents com a aquells que ara acaben la seva residència.\nLa directora de docència de l'hospital, la Dra. Francesca Pons, va destacar que el Clínic compte actualment amb 302 residents propis i que cada any hi entren uns 80 nous residents aproximadament. A més a més, el Clínic és un hospital amb molta demanda per anar a fer estades en comissió de serveis per part de residents d'altres centres sanitaris; de fet, l'any 2010 hi van fer estades 236 residents d'altres centres. Els residents del Clínic es caracteritzen per ser els que millors notes MIR han obtingut, i és que el Clínic és un dels centres sanitaris més sol·licitats. L'any 2011 ha sigut el segon hospital preferit pels MIR, només pel darrere del 12 de Octubre, a Madrid.\nDurant la jornada, el president dels Premis a la Recerca de Mutual Mèdica, el Dr. Alexandre Darnell, va donar a conèixer el Premi Dr. Josep Font i la Beca Mutual Mèdica als metges joves i els va encoratjar a participar i a dedicar-se al món de la recerca.\nMutual Mèdica col·labora amb el Programa MIR del Clínic, que a més d'aquest acte inclou cursos de formació per als residents de totes les especialitats.


Narratives recomanades per nadal! | synusia\nPer aquest nadal us recomanem diferents novel·les que tenen un punt en comú: el seu realisme descarnat. La diversitat de veus que us presentem (dures, com la de Brunet, plenes de fantasia i imaginació com la Stanišić o empoderades com la de López Peiró i Carvallo) parlen d'exilis i traumes col·lectius on sempre hi ha una escletxa per a l'esperança.\nL'estiu circular (Club Editor) de Marion Brunet\nA partir d'una anècdota familiar, Marion Brunet mostra en aquesta novel·la una part de la societat mediterrània francesa: les perifèries de les grans ciutats com Marsella, on malviuen amuntegats migrants del nord d'Àfrica i les classes treballadores franceses que han votat en massa el Front Nacional. A "l'estiu circular" Brunet fa desfilar una corrua de personatges a punt de caure a la trampa que els ha parat la societat, obligats a emmirallar-se amb els que tenen un iot esperant-los al port esportiu i la vida solucionada. L'estiu circular és sobre tot una crítica a l'estat del benestar que exclou parts senceres de la població i una crítica dura a la cultura de la meritocràcia.\nOrígens (Angle Editorial) de Saša Stanišić\nA Orígens, Stanišić reconstrueix la singular relació amb la seva àvia Kristina, que lentament està perdent la memòria dels fets i les coses. Stanišić recupera fragments del seu passat familiar —muntanyes habitades per dracs, poblets de vida inalterada, el brot de l’odi ètnic i religiós, escenes de la guerra i la fugida, la vida precària dels immigrants— per dibuixar una geografia —alhora màgica i real— dels seus orígens.\nPor qué volvías cada verano (Las Afueras) de Belén López Peiró\nPor qué volvías cada verano narra els abusos sexuals viscuts per l'autora durant la seva adolescència per part d'un familiar membre de les forces policials locals així com les conseqüències que aquests abusos tingueren per a ella mateixa i el seu entorn familiar i social. Amb un llenguatge directe i senzill, Peiró descriu l'entramat de silencis -familiars, policials- que van forçar un llarg silenci sobre els fets. Silenci que López Peiró trenca i, en certa manera, començar a reparar mitjançant l'escriptura d'aquesta història.\nY tú, ¿tan feliz? (Caballo de Troya) de Bárbara Carvacho\nAquest és un relat d'avortament. Avortament clandestí a un país sud-americà (Xile) per part d'una adolescent que escriu sobre el que va suposar en el seu moment enfrontar-se a un seguit de pràctiques massa familiars per moltes joves del seu país: la compra de pastilles abortives al mercat il·legal, la visita a clíniques clandestines, les conseqüències penals associades a l'avortament i els judicis morals. Un relat al que es van sumant les veus d'altres "culpables" que poc a poc van reclamant el seu dret a decidir sobre el seu propi cos i a ser mares per lliure elecció i no per imposició.


Villa Sol La Romana República Dominicana - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nVilla SolVilla privadaCarretera San Pedro 11, Residenzial Don Juan II, Villa Hermosa, La Romana, República Dominicana, 22000 - Veure al mapaNotable7,7Basada en 9 comentarisVilla SolVeure més fotosPiscinaVeure més fotosVeure totes les 41 fotos\nConvenientment situat a La Romana, Villa Sol és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Villa Sol, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, lloguer de cotxes, servei de llançadora. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara piscina privada, balcó/terrassa, despertador, llits extrallargs (> 2 metres), telèfon per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses piscina exterior, jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Sigui quina sigui la seva raó per visitar La Romana, el Villa Sol és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Editorial: La innovació tecnològica, clau per a la recuperació - Eurecat\nEditorial: La innovació tecnològica, clau per a la recuperació\nPàgina inicial/Actualitat/Newsletter/Editorial: La innovació tecnològica, clau per a la recuperació\nEditorial: La innovació tecnològica, clau per a la recuperacióEurecatEQZ2021-01-19T12:06:13+01:00\nLa innovació tecnològica serà clau per a la recuperació davant del nou paisatge que està deixant la COVID-19, amb desafiaments sanitaris, socials, econòmics i empresarials sense precedents. Per això, combinant un intens teletreball amb actuacions presencials quan han estat necessàries, especialment en els nostres laboratoris, hem continuat des del primer minut amb la nostra activitat, sempre complint amb tots els requeriments de prevenció. Tota aquesta preparació ens permet oferir serveis i aportar valor, tant a les pimes com a les grans companyies, perquè puguin afrontar amb èxit la nova realitat que ve. Les nostres capacitats, experiència i infraestructures estan, per tant, plenament operatives i a disposició de les empreses en tot moment, per poder resoldre els interrogants i fer propostes innovadores des d’una perspectiva holística i multitecnològica, amb l’objectiu d’ajudar a convertir els reptes derivats d’aquesta crisi en oportunitats.\nAquestes setmanes de confinament, hem posat el nostre equip i instal·lacions al servei del desenvolupament de solucions innovadores per sumar a l’hora de combatre les urgències derivades del coronavirus, tant amb les autoritats sanitàries com amb empreses de diferents sectors. Un exemple és l’assaig amb èxit en els nostres laboratoris de Manresa del funcionament del sistema que ha desenvolupat l’empresa E. Vila Projects, per a la desinfecció de les mascaretes quirúrgiques FFP2 i FFP3, que són les que ofereixen el nivell més alt de protecció contra la COVID-19, mitjançant tecnologia de radiació infraroja i ultraviolada, amb un alt potencial d’aplicació en molts de sectors i activitats.\nAmb l’Hospital de Sant Pau, Nissan i QEV Tecnologies, hem desenvolupat el respirador Q-VENT, a partir d’un disseny pensat per ajudar a l’abastament de països amb manca d’aquests equips a tot el món. I amb el Parc Sanitari Sant Joan de Déu de Sant Boi hem implementat l’eina de telemonitoratge ekenku, per fer el seguiment de les places del programa de les llars amb suport de salut mental gestionades per la institució sanitària.\nTambé participem en el Programa Orfeu de la Generalitat de Catalunya per a la detecció massiva de la COVID-19, amb la tècnica de PCR, amb l’objectiu de complementar la capacitat del sistema de salut de disposar de tests diagnòstic del coronavirus, mitjançant el Centre de Ciències Òmiques i la unitat de Nutrició i Salut.\nEn paral·lel, els nostres tècnics han pres part en la redacció de l’Especificació de la norma UNE 0065 de l’Associació Espanyola de Normalització, que estableix els requisits mínims que han de complir les mascaretes higièniques reutilitzables per a nens i adults, així com de les Especificacions UNE 0064-1 i UNE 0064-2, que fixen els requisits de les mascaretes higièniques d’un sol ús per a adults i nens, respectivament.\nA Xile, on acabem d’obrir la nostra primera seu internacional, durem a terme el projecte FreeBreath, juntament amb l’empresa Comberplast, per al desenvolupament d’una mascareta de protecció individual de material plàstic reutilitzable i esterilitzable amb filtres intercanviables per aconseguir diferents graus de protecció davant del coronavirus.\nAquests avanços, juntament amb els que us anticipàvem en l’anterior newsletter, com els cinturons fetals d’un sol ús per evitar contagis en dones embarassades o la validació de mascaretes per garantir la seva eficàcia contra la COVID-19, es recolzen en el nostre coneixement en el camp dels materials i desenvolupament de dispositius, en el tractament de dades, Intel·ligència Artificial i en desenvolupament de plataformes d’eHealth, així com en l’àmbit de la biotecnologia i en la formació del talent, entre altres experteses. Una d’elles és la telemedicina, una disciplina que donarà un gran salt endavant en molt en poc temps, tal com ho explica el director d’eHealth d’Eurecat en l’entrevista d’aquest mes.\nSegur que anirem sumant moltes iniciatives inspiradores i disruptives, juntament amb el teixit productiu, que ens permetran anar avançant en aquesta transició cap a la nova normalitat que estem encetant i on la innovació tecnològica serà una aliada per transformar els desafiaments en nous horitzons.


Les bústies per deixar nadons en adopció des de l’anonimat arriben a Brussel·les (Júlia Manresa Nogueras)\nUna ONG recull els bebès que les mares hi dipositen i si no tornen en 24 h els porta als serveis socials\n5 min. Brussel·les 15/11/2020 20:54 Traduccions: Cat Cas Eng\n651x366 Katrin Beyer mostrant la bústia per a nadons que la seva organització té a la ciutat flamenca d’Anvers, on s’han recollit 18 nadons en 20 anys. / JONAS ROOSENS / AFP Katrin Beyer mostrant la bústia per a nadons que la seva organització té a la ciutat flamenca d’Anvers, on s’han recollit 18 nadons en 20 anys. / JONAS ROOSENS / AFP\nA quaranta minuts del barri europeu de Brussel·les hi ha el barri residencial d’Evere. Allà, com és habitual a Bèlgica, cada casa és diferent de la del costat. Aquesta és especialment modesta, només destaca per un llençol amb nusos que penja de la finestra de dalt. Les altres dues finestres, a tocar del carrer, encara tenen les persianes abaixades, però un cop estiguin disponibles una d’elles es convertirà en una bústia per deixar-hi bebès. Ja ho tenen tot a punt. Com es pot veure en una fotografia de la pàgina web de l’ONG Corvia, propietària de la casa, una de les dues obertures s’ha adaptat: hi ha un marcador numèric que, després d’introduir-hi un codi, obrirà la finestra. Aleshores la mare veurà un llitet al fons on podrà deixar la criatura i recollir un sobre de paper. Un cop tancada, sonarà una alarma que avisarà els responsables de l’organització perquè recullin el nadó.\nÉs la manera de garantir l’anonimat d’una mare que, d’una altra manera, potser optaria per abandonar el nadó al carrer. Així ho creuen les organitzacions que, com ara vol fer Corvia, fa temps que tenen en marxa les conegudes com a bústies de nadons, Babyklappen en alemany o boîte à bébés en francès, una iniciativa que a Bèlgica va començar l’organització Moeders voor Moeders ja fa 20 anys a la ciutat flamenca d’Anvers, i inspirada en les Babyklappen que ja existien a Alemanya, com explica a l’ARA una de les seves responsables, Katrin Beyer. Ho van fer sense demanar permís, en una de les finestres de la seva seu, i en vint anys han recollit 18 nadons.\nNomés en dos casos Beyer s’ha trobat mares que han reculat: “Havien pres la decisió per pànic”, explica. L’organització cuida el bebè durant 24 hores per donar temps a la mare. Si no torna, porten directament la criatura als serveis socials per activar el procés d’adopció. En cas que la mare torni, l’acompanyen a la policia, amb qui tenen un protocol pactat perquè no acabi sent sancionada per haver abandonat el bebè, cosa que és il·legal. Tot això està explicat als sobres que les mares troben a la bústia, i allà també hi tenen una peça d’un trencaclosques que encaixa amb la que es vincula al nadó.\nA Bèlgica, com a Espanya, no és legal el part anònim, que permet que una dona pugui donar a llum i en adopció el seu bebè sense haver de revelar la seva identitat. Sí que ho és a França o a Àustria. A Alemanya, on hi ha diverses ciutats amb bústies de nadons, el 2013 es va adaptar la legislació per mantenir en secret sota custòdia d’una autoritat judicial dades que la mare no vol revelar. L’opció germànica intenta trobar un equilibri entre els dos drets que entren en conflicte en aquests casos: el d’una mare de donar a llum de manera anònima, i el d’una persona a conèixer els seus orígens. A Espanya, una sentència del Tribunal Suprem del 1999 va prioritzar el segon dret i no és possible el part anònim. A França sí, i per això es calcula que més d’una cinquantena de dones belgues creuen la frontera per donar a llum en l’anonimat.\nEls drets de la dona a Bèlgica\nD’aquí que Corvia es posés en contacte amb Moeders voor Moeders per fer el mateix a Brussel·les. “Vaig recomanar-los que no ho diguessin a ningú, que simplement l’instal·lessin [la bústia] i posessin el protocol en marxa després, perquè sempre hi ha algú que ho trobarà innecessari. I això és el que va passar”, rebla Beyer. Des del 2017 que Corvia intentava instal·lar la bústia a la capital belga, i no va ser fins aquest setembre que va aconseguir el vistiplau de la justícia després que el cas acabés els tribunals. L’organització va enllestir la iniciativa a l’octubre, però la pandèmia del coronavirus i l’allau d’atenció mediàtica en una ciutat on la densitat de periodistes només es comparable amb la de Washington, i el periple judicial, en què han rebut fortes crítiques, fa que vagin amb peus de plom.\nQue s’acabi acceptant la presència de bústies de nadons gestionades per particulars en comptes de buscar un encaix legal al part anònim no és l’única contradicció a Bèlgica a l’hora de protegir els drets de la dona. El país acaba de formar un govern paritari, amb una vice primera ministra transsexual. Però com denuncia Céline Caudron, coordinadora de l’associació Stop Feminicide, “sempre es parla d’una Bèlgica molt igualitària però en certs aspectes Espanya està més avançada”.\nA Bèlgica no hi ha recompte oficial de dones assassinades en crims masclistes, tampoc es parla de violència masclista, sinó de violència conjugal o intrafamiliar. Fins no fa gaire es pot llegir “crim passional” als mitjans. Stop Feminicides és una de les organitzacions que lluiten pels drets de les belgues. No només reclamen comptar els feminicidis i protocols de prevenció, sinó que també volen reduir els sis dies de reflexió obligatoris que una dona ha de complir des que notifica que vol avortar (pot fer-ho fins a les 14 setmanes) fins que es produeix la interrupció de l’embaràs. Segons Caudron, aquestes normes s’expliquen en part per l’hegemonia política dels conservadors flamencs a Bèlgica i a la religió. Les dues peticions, com recorda Véronique de Baets, portaveu de l’Institut per a la Igualtat de Bèlgica, estan sobre la taula del nou govern de coalició, per veure com es poden introduir en nova legislació.


Diana Gómez i Raich - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Diana Gómez)\nDiana Gómez i Raich (Igualada, 7 de març de 1989) és una actriu de cinema i televisió catalana. És coneguda per haver estat protagonista de la pel·lícula Eloïse i participar en sèries de televisió com La Via Augusta, La casa de papel, El crac o Valeria.\nGómez s'inicià fent teatre, on els seus pares la van apuntar de ben petita per desinhibir-se. Actuà a Capellades, el Teatrí de l'Ateneu, actuacions escolars i Dell Arte, i va fer tres anys d'interpretació a l'Escola Eòlia de Barcelona.\nL'any 2009, amb 20 anys, combina la seva feina d'actriu amb la carrera d'Història i després d'haver fet diverses aparicions al teatre i a la televisió, on se la recordarà pel seu paper a La Via Augusta. Salta al cinema fent el paper de l'Àsia, una de les dues protagonistes d'Eloïse, una pel·lícula de Jesús Garay, estrenada a la Seminci de Valladolid.\nEl 2010 fou una de protagonistes de la sèrie El pacto de Fernando Colomo per a Tele 5, on interpretà una de les set noies de setze anys que fan un insòlit pacte: quedar-se embarassades alhora. També participà en Any de Gràcia, comèdia del cineasta Ventura Pons estrenada l'any 2012.\nAtlas de Geografia Humana (2007) - telefilm d'Azucena Rodríguez\nJo, el desconegut (2007) - telefilm de Joan Mallarach\nCuenta atrás (1 episodi, 2008) - sèrie\nÁguila roja (1 episodi, 2009) - sèrie\nEl pacto (2010) - sèrie\nBarcelona ciutat neutral (2011) - telefilm\nEl secreto del Puente Viejo (2012-?)- sèrie\nEl crac (2014) - sèrie\nTranseúntes (1994), de Luis Aller\nSense límits (Little Ashes) (2008), de Paul Morrison\nEloïse (2009), de Jesús Garay\nAny de Gràcia (2012), de Ventura Pons\nFaraday (2013), de Norberto Ramos del Val\nLos inocentes (2013), de Carlos Alonso\nLas altas presiones (2014), de Ángel Santos\nEl virus de la por (2015), de Ventura Pons\nLa ciutat (2009), de Martin Crimp, a la Sala Beckett de Barcelona, amb direcció de Víctor Muñoz.\nEsthetic Paradise (2004), de Victòria Szpunberg, a la Sala Beckett de Barcelona, amb direcció de Carol López.\nTerra baixa (2009), d'Àngel Guimerà, al Teatre Romea, amb direcció de Hasko Weber.\n↑ Càsting d'Eloïse\n↑ AnoiaDiari, La igualadina Diana Gómez protagonista de "El Pacto"\n↑ L'actriu igualadina Diana Gómez a la nova pel·lícula de Ventura Pons\n↑ Error en el títol o la url.«» (en anglès). IMDB.\n↑ Fitxa de l'obra La ciutat\n↑ [Enllaç no actiu]Fitxa de l'obra Esthetic Paradise\n↑ Crítica de l'obra, a Noticias.info (castellà)\n↑ [Enllaç no actiu]Fitxa de l'obra Terra baixa\nLes seves obres de teatre a Teatralnet\n[Enllaç no actiu]Entrevista a AnoiaDiari\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Diana_Gómez_i_Raich&oldid=23940151»\nDarrera modificació: 1 jul 2020 a les 14:40\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 1 jul 2020 a les 14:40.


ERC guanya a la Diputació de Tarragona però JxCat i PSC podrien reeditar el pacte\nLa sagnant pregunta de Sala-i-Martin a Iceta sobre els ERO El Nacional\nNeymar apareix per sopresa a Madrid amb Piqué El Nacional\nLa importància de conèixer els símptomes dels bufs de cor El Nacional\nConeix les diferències entre la versió gratuïta i la de pagament d'Spotify i escull El Nacional\nERC s'ha imposat a la Diputació de Tarragona. Els republicans han obtingut 11 dels 27 diputats de l’ens supramunicipal -quatre més que en aquesta legislatura-, i s'han situat com la força amb més representació, per davant de Junts per Catalunya (JxCat).\nLa composició de la Diputació per als pròxims quatre anys ja es coneix, si bé faltarà que s’oficialitzin els resultats per part del Ministeri. Tot i ser la principal força, ERC ha quedat lluny de la majoria absoluta. De fet, JxCat, amb 8 diputats -en perd 3-, i el PSC, amb 7 -en guanya 1- tenen l’opció de revalidar el pacte de govern ja que sumarien majoria. D’altra banda, Cs conserva l’únic diputat que tenia, mentre el PP i la CUP s'han quedat sense representació. En Comú-Podem tampoc ha pogut entrar.\nEleccions municipals JxCat necessitarà pactar per poder governar la Diputació de Girona El Nacional\nJudici al procés Òmnium alerta Sánchez i Iglesias que no poden ignorar Amnistia Internacional i l'ONU Marina Fernàndez\nPARLAMENT Cs, PSC i PP menystenen Amnistia i surten en tromba en defensa del Suprem Carlota Camps\nOpinió Com s’atreveix Foment a plantar el president Torra? Cristina Sánchez Miret