Males notícies: Creix el brot de Covid-19 detectat a la residència de l'Alt Urgell\nAl conjunt de les residències de les regions sanitàries de Lleida i l'Alt Pirineu i Aran hi ha més de 300 casos actius\nper Laura Biela / ACN divendres, 20 de novembre 2020 - 18:43h\nImatge de les mans d'una persona de la tercera edat. | Pixabay\nEl brot de coronavirus detectat la setmana passada a la residència de gent gran la Llar de Sant Josep de la Seu d'Urgell, a la comarca de l'Alt Urgell, afecta ja a un total de 64 persones, 53 de les quals són residents i 11 més treballadors del centre, segons les dades facilitades pel Departament de Salut. Aquesta xifra suposa el doble de positius respecte al nombre d'afectats d'aquest dilluns, dia 16 de novembre, dia que es va informar que la residència de la tercera edat la Llar de Sant Josep de la Seu d'Urgell comptava ja amb 30 persones contagiades de coronavirus.\nPel que fa als casos actius en el conjunt d'equipaments d'aquest tipus de les regions sanitàries de Lleida i de l'Alt Pirineu i Aran hi ha 302 casos, 221 dels quals corresponen a les comarques de Ponent i 81 a les de muntanya. La residència de Bellvís, a la comarca del Pla d'Urgell, és la més afectada, amb 68 positius entre els residents (un més que fa una setmana) i 20 entre els empleats (nou més que fa una setmana).\nMentre, a la residència Sant Domènech de Balaguer hi ha 42 casos actius de coronavirus, 33 dels quals entre els residents i nou entre la plantilla. A Verdú, a l'Urgell, també hi ha uns altres 42 contagiats a la residència Mare Marcel·lina, dels quals 31 són usuaris i onze són empleats. En aquest cas, però, l'equipament té la categoria groga perquè els positius estan a punt d'acabar el període d'aïllament. El mateix passa amb dos centres de la ciutat de Lleida: La Teva Llar, que té 29 residents i 9 empleats afectats, i la residència Castrillón, on s'han detectat deu casos entre els usuaris i un entre els treballadors.\nPel que fa a les comarques del Pirineu, a la residència Serafí Casanovas de Sort hi ha 13 dels 35 usuaris afectats i tres dels seus 35 empleats. Finalment, a Bellver de Cerdanya, només hi ha el cas actiu d'un resident, el qual acaba el seu període d'aïllament el pròxim dilluns.\nAtenció: Troben la persona que podria estar relacionada amb la mort de l'os Cachou\nAlerta: Un pres de la presó de Ponent agredeix un funcionari


Comencem amb l’ensenyament híbrid | CFA Balaguer\nLa majoria d’ensenyaments dels centre, a causa de l’actual pandèmia i per tal d’evitar contagis amb l’actual mobilitat, tindran una sèrie de mesures entre les que destaca el canvi d’ensenyament presencial per una sèrie de classes que s’hauran de seguir des de casa.\nA partir de la setmana que ve, una sèrie d’ensenyaments deixen de ser íntegrament presencials, però garantint sempre la continuïtat del seu procés d’aprenentatge, a travès de Moodle, wattsapp, telefonia mòbil i videoconferència. Són moltes les possibilitats de l’aprenentatge híbrid en la majoria d’ensenyaments. Els únics ensenyaments que queden iguals són Ensenyament Instrumental-1, Català-1, Castellà-1 i Competic inicial, ja que la majoria de l’alumnat no disposa de recursos per poder-se connectar, ni mitjans ni suficient capacitat competencial.\nD’aquesta manera, la major part dels ensenyaments es veuen reduïts en un 50% de classes presencials:\nAnglès-1, Anglès-2, Anglès-3, Competic-1, Competic-2, Competic-3, Castellà-2 i Català-3.\nEls ensenyaments de proves d’accés a Grau Superior queden reduïts a un 65% de presencialitat.\nEls ensenyaments de Proves d’accés a Grau Mitjà queden reduïts a un 75%.\nEs veu afectat amb una reducció de presencialitat del 20% els ensenyaments d’Instrumental-3.\nSegueixen de manera presencial, sense reduccions: Instrumental-1, Castellà-1, Català-1 i Competic inicial, ja que considerem vital l’aprenentatge presencial de les llengües vehiculars i les principals competències digitals.\nTambé es veurà modificat el Pla d’Obertura de centre.\nM. Carme Llobera Bosch 16/11/2020 a les 12:55


L'espectacle del Duatló per equips torna al Prat amb 3 equips del Club - Club Natació Rubí\nL’espectacle del Duatló per equips torna al Prat amb 3 equips del Club\nDiumenge passat es va disputar el tradicional Duatló del Prat per equips i que enguany complia la seva 12a edició. El Club Natació Rubí va ser present amb tres equips, un masculí, que va competir en Campionat Nacional de Catalunya, i dos mixtes que ho van fer en la modalitat OPEN.\nL’equip que competia al Campionat Nacional de Catalunya ha assolit la 42a posició de 60 equips participants. D’altra banda, els dos equips mixtes que competien en la modalitat OPEN han tingut diferents resultats: l’equip B ha quedat en una meritòria 136a posició de 187 equips participants, i l’equip A no va poder puntuar al lesionar-se la component femenina de l’equip, per la qual cosa van ser relegats a l’última posició. Val a dir que tot i aquest incident, la resta de components van realitzar una molt bona prova.\nFelicitats a totes i tots els nostres triatletes! Els resultats es poden consultar en aquest enllaç.\nEquip masculí del Campionat Nacional de Catalunya\n3 diplomes i 3 nous rècords del Club en un gran Campionat de Catalunya d’Hivern Aleví de natació\nTot preparat per la XXIII Copa de S.M. La Reina Premaat, que comenci l’espectacle!


Per què no hem d’obligar a menjar un infant? | Orientació Sadako\nPer què no hem d’obligar a menjar un infant?\nPublicat el Octubre 28, PM per bfabrega\nJa fa temps que des de l’àmbit de l’educació es planteja la validesa de pràctiques fins fa molt poc ampliament acceptades. Una d’elles, és com l’adult gestiona l’alimentació d’un infant, concretament en el moment de menjar. Tots ens hem trobat en la situació d’un infant que no vol menjar, ja sigui perquè no té gana, perquè no li agrada el menjar, no es troba bé, i un llarg etcètera. I què hem de fer?\nÉs en aquest punt, que l’article que us recomanem avui, aprofundeix sobre quines són les pràctiques adequades i quines hem de deixar enrere, centrant-se especialment en les conseqüències de l’actitud de l’adult en aquesta situació. L’article justifica com d’important és ser conscient del paper que juga l’adult, i la trascendència que implica en el creixement personal de l’infant. És clar que l’alimentació és un hàbit essencial per créixer i viure bé, i per tant cal cuidar-lo des del primer moment.\nAixí doncs, tant a l’escola com a casa, tot i ser contextos diferents, cal replantejar certes pràctiques, que ara ja si, coneixem que no són recomanables, per, a poc a poc, substituir-les per d’altres més adequades.\nL'entrada va ser publicada el Educació familiar per bfabrega. Guarda l'enllaç permanent.


Desplaçar-se sense contaminar / Revista / Valencia - Valenbisi\nEn moltes ciutats de països europeus com ara Holanda, Dinamarca o França, la bicicleta constituïx el mitjà de transport urbà més comú entre la població. No hi ha dubte que esta forma de desplaçament constituïx un fet assumit per la tradició social i fonamentat en un clar motiu, els innumerables avantatges que oferix.\nLa bicicleta, el mitjà de transport públic més ecològic i innovador. En nombroses ciutats de països europeus com ara Holanda, Dinamarca o França, la bicicleta constituïx el mitjà de transport urbà més comú entre la població. No hi ha dubte que esta forma de desplaçament constituïx un fet assumit per la tradició social i fonamentat en un clar motiu, els innumerables avantatges que oferix.


Limitacions d’alguns polítics sobre les religions | Catalunya Religió\nPer Jordi López Camps. Dij, 11/06/2015\nHe vist la notícia que el proper dissabte, en la presa de possessió de l’alcaldessa de Barcelona, es vol ampliar la representació institucional de les tradicions religioses en aquest acte. A més del cardenal arquebisbe de Barcelona, es vol convidar a un rabí i un imam. El gest és positiu, perquè significa un reconeixement públic de la diversitat religiosa de la ciutat. No obstant, més enllà de la bona voluntat dels organitzadors de la cerimònia, la notícia evidencia l’oblit d’altres tradicions religioses força presents a la ciutat: protestants, ortodoxes, sikhs, budistes, entre altres. També ells formen part de la diversitat religiosa de la ciutat. La bona decisió queda matisada per aquesta omissió, segons les fonts de la notícia.\nEl perfil de les persones convidades manifesta un cert desconeixement del que són les religions. És normal que alhora de convidar un representant institucional de l’Església catòlica la decisió sigui convidar-ne la seva màxima autoritat catòlica de la ciutat: el cardenal arquebisbe, però en el cas de les altres confessions no té sentit convidar els ministres de cultes com a representants de les confessions. En el cas d’algunes de les confessions minoritàries convidades cadascuna atorga la seva representació a altres persones. Tant els jueus com els musulmans la representació religiosa l’ostenten els presidents de les comunitats religioses, i si estan associades els presidents d’aquests federacions, però mai els seus ministres de cultes siguin rabins o imams.\nUn altre cas de cultura religiosa contradictòria és la manifestada per la dirigent dels populars catalans en una recent entrevista a Catalunya Religió. Per una banda, es mostra crítica amb la decisió de celebrar un funeral catòlic per les víctimes de la tragèdia dels Alps, mentre per altra s’oposa frontalment al independentisme polític a partir de bandejar el principis catòlics. La seva línia argumental de base és que els catòlics ens hem d’estimar els uns als altres i això és contradictori amb les propostes del nacionalisme excloent que, dut a l’extrem, significa “una església catalana diferenciada” a la qual també s’hi oposa. El seu amor inclusiu no esmenta, en cap moment, el dret a decidir com a dret reconegut a les persones i als pobles tal com s’expressa en la Doctrina Social de l’Església.\nEls arguments de l’estimació inclusiva de la dirigent popular no s’estenen a altres aspectes de la pràctica política i social, com per exemple, l’acolliment a altres religions. En aquest sentit es taxativa al manifestar que el seu model sobre les religions no és basa en “la multiculturalitat de religions” perquè “la majoria de persones estan arrelades a la religió catòlica. Sobre l’Islam: “hi ha suficients mesquites a Catalunya” i per això “no s’ha de fer una mesquita a Barcelona, i molt menys a la Monumental”. Segons aquesta dirigent popular, no es poden barrejar política i religió, de tal manera que “l’Església catòlica no ha d’entrar en qüestions polítiques, ni ha de fer interferències polítiques” curiosa apreciació de la realitat política d’un país en el qual, quan a l’Església catòlica no li agradaven o convenien algunes decisions del govern Zapatero ràpidament sortia al carrer en unes manifestacions on es barrejaven bisbes i dirigents populars.\n10/12/2019 19:00 / Concert, Conferència, Taula rodona\n10/12/2019 19:00 / Presentació de llibre\nOriol Quintana presentarà 'La mandra' a la llibreria Jaimes\n11/12/2019 21:15 / Trobada\nTeo-tapa amb Sergi Gordo, bisbe auxiliar de Barcelona\nCarlos Maria Galli: “El Papa està iniciant processos de reforma... La petjada de Xavier Batiste\nEls líders han vingut a servir, no a ser servits La teologia política de Metz, per Míriam Díez\n130 anys de vida monàstica en femení La Guàrdia Civil posa el tricorni al Papa\n“Em sento més a prop de Déu en un cim, que tancat en un lloc confortable” "La catedral de Manresa és a Vic"\nLucía Caram: “A Catalunya la pobresa infantil és estructural i greu” Els líders han vingut a servir, no a ser servits\nCarlos Maria Galli: “El Papa està iniciant processos de reforma... Dos joves mercedaris emeten els primer vots\nIgnasi García Clavel\nGasos lacrimògens contra l’esperança


La gent i els llocs de Gabriel Cualladó\nGent i llocs / Gabriel Cualladó\nLa Nau i l’Institut Valencià d’Art Modern presenten, del 2 d’octubre al 8 de desembre, l’exposició ‘Gent i llocs. Gabriel Cualladó en la col·lecció de l’IVAM’.\nEs tracta d’una sèrie de quasi dues-centes fotografies (gelatina de plata sobre paper) pertanyents a l’àmplia col·lecció de l’IVAM. Aquesta mostra commemora, així mateix, l’exposició de 1989 ‘Gabriel Cualladó. Fotografies’, on s’han volgut contextualitzar les seues imatges a través de materials documentals i de quatre films que enllacen aspectes rellevants i sèries decisives de la seua producció.\nL’obra del fotògraf valencià Gabriel Cualladó es propera, reposada i sense estridències, un reflex de la societat que l’envoltava durant la segona meitat del segle vint. Retrats de familiars i amics, així com instantànies dels llocs que habitava, com ara Madrid, París, Astúries, l’Albufera o la seua Massanassa natal, van aportar a la fotografia de l’època una no urgència necessària.\n«La pausa de la seua mirada —explica Álvaro de los Ángeles, comissari de la mostra— queda reflectida en uns centenars de fotografies que evoquen un temps perdut, la transició de la dictadura a la democràcia. La gent i els llocs apareixen com a grans temes, i aquesta mostra anteposa l’aspecte temàtic al cronològic; el contingut polisèmic de les seues imatges, a l’estructura formal que les componen; les mirades directes, per damunt de les visions panoràmiques».\n2 octubre - 8 desembre 2019


La pregunta de l'estiu\nRedactora de la secció de Cultura de TV3\n27/05/2015 - 16.11\nSerà la pregunta que més em sentiré a dir des d'ara fins a finals de juliol. Ep, i amb molta esportivitat que l'entomo cada any, no us penseu. Segur que ja l'heu endevinada. Què haig d'anar a veure al festival Grec? Doncs aprofito ara que us tinc a tots junts i virtualment aplegats en aquest portal per fer-vos la meva tria. Aquí va el que jo no em perdria per res del món.\nDe Dansa. Començo per la dansa perquè és el gènere que més alegries m'ha donat en un festival. Hi pots entrar més o menys ràpid, t'hi pots enganxar sí o no, però són impagables els viatges mentals que et brinda sempre un espectacle de dansa. Vas, véns, vibres amb ells, tornes a anar-te'n. Et deixa volar, la dansa, és més generosa que no pas el teatre que sempre et vol en exclusiva per ell.\n-The guest, d'Ina Christel Johanssen. L'hauríem de conèixer, aquesta coreògrafa noruega de gran trajectòria, amb estrenes i premis arreu del món. Però no. Serà el primer cop que trepitgi Barcelona, que ja se sap que l'aixeta revitalitzadora i essencial dels espectacles internacionals es va tancar amb l'excusa de la crisi i si no fos pel Grec i pel Temporada Alta viuríem en un aïllament catastròfic. Apunteu: 22 i 23 de juliol al Lliure de Montjuïc. Pels que no us diu res la dansa més metafòrica, no patiu, aquesta és física, vital, de la que deixa els ballarins exhausts i el públic carregat d'energia.\n-Peeping Tom. Aquests tenim la sort de veure'ls pràcticament cada any, cap queixa. Si sou dels que ja sabeu de què parlem quan sentiu el seu nom, segur que no us perdreu "À louer" al Mercat de les Flors del 15 al 17 de juliol. Els que no teniu encara el plaer, feu el cop de cap, us asseguro que us semblarà veure visions. Ballarins que fan contorsions com si fossin de goma, efectes que us situen dins d'una pel·li de David Lynch... És una experiència total, i a mi encara no m'han decebut mai.\n-Sol Picó. Hi ha tan pocs artistes de la seva pasta...La força, el nervi i la sang que batega pel petit i fibrat cos de Sol Picó no són d'eixe món. I els seus interessos, tampoc. Trobo a faltar més creadors que parlin de dones, de gènere, de feminisme, sí, de feminisme, que entre tots han aconseguit fer-nos-la veure com una paraula empestada i de qui tothom fuig. Doncs a "W.W. We Women" la Sol es fa acompanyar de dones dels cinc continents per tractar, sense embuts, com és i què comporta ser dona arreu. Allà i aquí hi ha moltíssima feina per fer i moltíssimes barreres mentals per dinamitar. El primer pas és parlar-ne, o ballar-ho com farà la Sol del 6 al 8 de juliol al Mercat.\n-Compagnie Adrien M et Claire B. No sé quin efecte faran en directe, però us confesso que els vídeos dels seus espectacles m'han enlluernat. Fan servir les arts digitals per crear l'escenografia, que no només envolta els ballarins, també els toca, els empeny, o això sembla. I de sobte veus com destapen un mar a la Dalí, com juguen amb una pluja d'estels, com s'amaguen dins de cràters virtuals... Si sou dels que, per l'art, accepteu deixar-vos ensarronar de gust, aquests són els vostres espectacles de dansa, perquè vénen amb un programa doble: del 9 a l'11 de juliol al Lliure de Montjuïc i al Mercat.\nDe teatre. És el gènere rei del Grec, el que es menja més programa. I com si fóssim al segle XXI i tots trobéssim inacceptable que es continués regnant per gràcia divina, jo escullo els meus sobirans lliurement:\n-La reina Mercè Arànega. És de les actrius més grans que té aquest país i quedareu de pedra de saber que mirarà de posar-se a la pell de Neus Català. Sentir-la parlar fa que tothom del seu volt es congeli, sempre. Tant és que sigui al Palau de la Generalitat mentre li donen la Medalla d'Or com en un institut de batxillerat explicant la seva experiència als camps d'extermini nazi. La Neus Català té aquest poder, aquesta força. I que aquest monument de persona a la dignitat ens l'expliqui l'Arànega, què voleu que us digui, ja m'emociono només d'escriure-ho. A la Sala Muntaner, del 2 al 26 de juliol.\n-El rei Mouawad. És el nostre Sòfocles i el nostre Shakespeare, i porta la poesia i la brutalitat del Pròxim Orient tatuades a la pell. El seu teatre, com la seva literatura, no s'acaben després que hagis vist la funció o hagis tancat el llibre, deixen una petja fonda com l'ànima. Wajdi Mouawad, l'autor d'Incendis, estrena al Grec "Soeurs", una obra per a una sola actriu i la segona de la seva trilogia sobre la família. La primera va ser "Seuls", la interpretava ell mateix i va venir al Lliure. D'acord que al tram final fent de Jackson Pollock saturava un pèl, però les seves paraules sempre valen la pena. Perquè sempre te'n quedes alguna que, el dia més impensat, et pot salvar la vida. Del 17 al 19 de juliol al Lliure de Montjuïc.\n-El rei Pou. Va ser el Lear més commovedor que he vist en la meva vida. Amb permís de Núria Espert, per mi, el seu és el millor, el que va fer amb Calixto Bieito. Ara serà Sòcrates, un paper que li ha escrit, i em jugo el que vulgueu, a la seva i llarga mida, Mario Gas. Josep Maria Pou serà "El filòsof", el pare d'aquest nostre Occident tant descarrilat, el dissortat que va haver de fer el glop més amargant per haver denunciat un mal pitjor que la pesta, la corrupció. Jo si fos vosaltres me l'escoltaria i l'agafaria de la mà mentre s'empassa gola avall la maleïda cicuta. No és gran cosa si posem a la balança el que va fer per nosaltres. Al Romea, del 16 de juliol al 2 d'agost.\n-Els reis sense corona. Els nostres joves. La seva música ens eixorda al metro, les seves bicis ens fan la guitza al carrer i els seus somnis ens els sentim com una bufetada. Pel que ja no som, pel que hem perdut, pel que ens ensenyen del món i de nosaltres mateixos. Sou valents per sentir què tenen per dir-nos a la cara i des de l'escenari tot de nanos de diferents instituts del Raval? L'experiència a París i a Avinyó era emocionant. Els he vist també en vídeo, aquells joves de la banlieue. Es presenten un per un, ens confessen els seus complexos, ens confien les seves il·lusions...I et tomben. Al Teatre del CCCB del 9 al 12 de juliol.\nI de música...De música n'hi ha tanta i de tan repartida per tot Catalunya aquest mes de juliol que no m'atreveixo a fer-vos pujar al Grec per cap concert en concret. N'hi ha de molt bons, és clar, però jo només us en diré un. És el que jo trobo imperdible de totes totes. I és de l'Albert Pla, de qui sinó? Pla ha embolicat Fermín Muguruza i Raül Fernández per fer un xou de música -i no només- que ha titulat "Guerra". Serà al BARTS, el 13 i 14 de juliol, i jo ja m'he assegurat l'uniforme per enrolar-me on sigui que em porti aquest geni que va néixer a Sabadell i que és un dels artistes més brutals i inexplicables que tenim.


LECTURES DE LA MISSA: DIUMENGE II DE QUARESMA / Cicle C\nEn aquells dies, Déu va fer sortir fora Abram i li digué: «Mira el cel i posa't a comptar les estrelles, a veure si les pots comptar; doncs així serà la teva descendència». Abram cregué en el Senyor i el Senyor ho tingué en compte per donar-li una justa recompensa. Després li digué: «Jo soc el Senyor, que t'he fet sortit d'Ur dels caldeus per donar-te aquest país; serà el teu heretatge». Abram preguntà: «Quina garantia me'n doneu, Senyor?». Ell respongué: «Porta'm una vaca, una cabra i un moltó de tres anys, una tórtora i un colomí». Li portà tots aquests animals, els partí per la meitat i posà cada meitat enfront de l'altra, però no va partir els ocells. Uns ocellots de presa volien abatre's sobre els cossos morts, però Abram els allunyava. Quan el sol s'anava a pondre, Abram caigué en un son profund i s'apoderà d'ell un gran terror, com una foscor. Després de la posta, quan ja s'havia fet fosc, veié un forn fumejant, una torxa encesa, que passava enmig dels animals partits. Aquell dia el Senyor va fer amb Abram una aliança i es comprometé en aquests termes: «Dono aquest país a la teva descendència, des del torrent d'Egipte fins al gran riu, el riu Eufrat».


Èxit de la festa familiar organitzada per l’Ajuntament | Ràdio Cubelles\nÈxit de la festa familiar organitzada per l’Ajuntament\nMés d’un centenar de persones es van reunir a la plaça del mercat per gaudir d’activitats pensades sobretot pel públic infantil. El consistori va garantir les mesures de prevenció amb les inscripcions prèvies, controlant la temperatura, col·locant les taules separades a 3 metres de distància, entre d'altres.\nÈxit de la festa familiar organitzada per l’Ajuntament. Més d’un centenar de persones es van reunir a la plaça del mercat per gaudir d’activitats pensades sobretot pel públic infantil. El consistori va garantir les mesures de prevenció amb les inscripcions prèvies, controlant la temperatura, col·locant les taules separades a la distància correcta, etc. Les empreses encarregades de les activitats són de Cubelles i l’Ajuntament hi ha volgut donar suport d’aquesta manera.\nL’alcaldessa Rosa Fonoll ha comentat en declaracions a Ràdio Cubelles que feia falta en aquestes dates poder organitzar una activitat d’aquest tipus, complint amb les mesures de seguretat adequades.\nEN el transcurs de la festa també es van repartir els tions dels nadons nascuts a Cubelles durant el 2020, que han superat la xifra de l’any passat, tal com ha comentat l’alcaldessa Rosa Fonoll.\nAquesta setmana també s’ofereixen d’altres activitats com els tallers infantils d’elaboració de targetes nadalenques o la instal·lació d’un tio gegant dijous al pati de ponent del castell. En tots dos casos cal fer una inscripció prèvia per participar-hi.


David Saura - Blog: de gener 2012\nXavi i Puyol: dues fotos, la mateixa història\nEls principals protagonistes d’aquestes dues fotos són els mateixos: Carles Puyol, Xavi Hernàndez i el fotògraf Miguel Ruiz. L’autor del gol, el responsable de la centrada i l’encarregat de deixar un llegat històric. Les dues fotos són un resum gràfic de l’empremta que el Barça de Pep Guardiola ha deixat al Santiago Bernabéu.\nLa història es repeteix. I el món del futbol no n’és una excepció. El aficionats del Barça ho van comprovar de nou aquest dimecres. Tal com havia passat poques setmanes abans en el partit de Lliga (1-3), l’equip de Guardiola va començar perdent ben aviat, però va ser una petita pedra en un camí d’èxit, en una nova exhibició futbolística de projecció internacional. El gol inicial de Cristiano Ronaldo va ser l’excepció d’un altre repàs tàctic del Barça, que fa 7 partits consecutius que no perd al camp del Madrid.\nTot va començar el maig del 2009, el primer clàssic al Bernabéu amb Pep Guardiola a la banqueta. Des d’aquell 2 de maig del 2009 fins al partit de Copa d’aquest dimecres, el FC Barcelona ha jugat 7 vegades a Chamartín i encara no ha perdut (ha cedit només 2 empats), una fita que no ha assolit cap altre equip. El balanç de gols encara fa més evident aquesta distància abismal, de joc i de resultats: 18 gols a favor del Barça per només 7 del Reial Madrid.\nPel que fa a les alineacions, en aquest període també hi ha un cert ‘déjà vu’. Del mític equip que va sortir d’inici per aconseguir el 2-6, només hi ha tres canvis de jugadors respecte d’ahir (deixant la porteria de banda): Busquets per Touré, Cesc per Henry i Alexis per Eto’o. El mateix esquelet i el mateix estil. Potser per això, es repeteixen els automatismes i també els gols: centrada de Xavi des de la banda i rematada de cap de Puyol a la xarxa. La mateixa història.\nPublicado por Unknown en 21:15:00 0 comentarios Enlaces a esta entrada\nEtiquetas: FC Barcelona, Miguel Ruiz, Periodisme esportiu, Puyol, Xavi\nFC Barcelona, la cuina del futbol\nMelwood o Milanello són noms que, de manera indestriable, van lligats al Liverpool i a l’AC Milan. La mística del treball allunyat dels focus, dels mètodes de preparació secrets, de l’essència del futbol... Tradició i futbol, dos conceptes íntimament lligats. D’aquí a uns anys, quan es parli d’aquest Barça triomfant, la Ciutat Esportiva Joan Gamper, a Sant Joan Despí, tindrà també el seu espai als llibres de futbol. És el centre neuràlgic on es cuina el futbol més admirat del segle XXI.\nEn els últims mesos, a la Ciutat Esportiva s’ha completat un procés per compartir, en un mateix espai físic, tot el talent del Barça al servei del futbol. La transformació va començar fa anys, amb el trasllat dels equips de futbol base procedents dels camps d’entrenament del Mini. Més tard va començar a ser habitual i regular la presència dels jugadors del primer equip. Amb l’arribada d’Andoni Zubizarreta al Club, també van instal·lar-s’hi els serveis tècnics i el personal administratiu encarregat de la gestió del dia a dia del futbol del Barça, que, al cap d’una temporada, coordina l’activitat relacionada amb prop de 1.200 partits, sense comptar els del primer equip. Des de fa poques setmanes, els Serveis Mèdics, en unes instal·lacions millorades i ampliades, i la residència de La Masia,Centre de Formació Oriol Tort, culminen aquest centre d’excel·lència esportiva.\nPensada com a centre d’entrenament dels equips inferiors del Barça, la Ciutat Esportiva ha anat patint una metamorfosi important des de l’any 2006. El protagonisme dels jugadors del primer equip ha crescut en paral·lel als èxits esportius d’aquest. En la temporada que va entrenar el Barça B, Pep Guardiola va comprovar en primera persona els avantatges d’aquestes instal·lacions de prop de 140.000 metres quadrats. No només per les condicions òptimes de l’espai i dels equipaments, sinó també per la possibilitat de delimitar un espai privat de treball, allunyat dels ulls curiosos que envolten el Camp Nou. A més, sabia que també era la millor manera d’estar al cas del que es cou als equips inferiors, com reconeixia, en roda de premsa, pocs mesos després d’agafar el primer equip: “Els entrenadors del primer equip tenen l’obligació de saber com va el futbol base, perquè és una part important d’aquesta casa. Molts dels que hi ha ara en el primer equip han sortit d’aquí i, per tant, hem d’intentar fer bé les coses per continuar pujant jugadors. És fonamental. És una de les potes de la cadira, sens dubte”.\nEl 19 gener del 2009, el camp d’entrenament de la Masia, a tocar del Gol Nord del Camp Nou, va cedir definitivament el testimoni al camp 1 de la Ciutat Esportiva de Sant Joan Despí. Però no va ser només un canvi de l’escenari de les sessions de treball de l’equip. Tot l’‘staff’ tècnic, auxiliars i jugadors van mudar-se a l’edifici annex del camp d’entrenament, que es convertia en el veritable centre de l’activitat. Més enllà dels vestidors, és també el lloc on es fan els esmorzars i dinars de l’equip, on s’hi troba la cuina, el gimnàs, la sala dels fisioterapeutes, una altra per als preparadors físics, els despatxos dels tècnics, la sala de material i la sala de vídeo. Tot en dues plantes, incrustat en l’esquelet de les graderies d’un camp on els partits només són d’entrenament.\nDes del nou despatx d’Andoni Zubizarreta gairebé s’albira el que passa sobre la gespa on s’entrena l’equip de Pep Guardiola. “Hem ajuntat tots els processos vinculats al futbol en un mateix espai. Intercanviem informació, compartim coneixement. I també ens coneixem millor. Accedim a la informació de manera més ràpida i directa”. Així és com el director de l’Àrea Esportiva resumeix alguns dels avantatges d’aquests canvis recents, que han permès viure encara de més a prop el dia a dia del primer equip. En resum, la moqueta s’ha acostat a la gespa.\nLa singularitat es treballa\nPerò al Barça, la responsabilitat sobre el futbol és una mica més complexa. Des de la seva arribada, el director tècnic, que treballa braç a braç amb Narcís Julià, ha volgut també centrar-se en l’organització interna, dotant d’estructura i de contingut una tasca que transcendeix el seguiment de possibles jugadors interessants. La premissa inicial és clara: “El concepte futbolístic no es discuteix, es desenvolupa”. “Tenim una manera de fer i d’entendre el futbol diferent i singular –comenta Zubizarreta-. I el primer equip ho porta a la màxima expressió”. Per transmetre aquesta essència a tots els jugadors del planter, s’han posat en marxa diverses àrees transversals que mantenen una visió global sobre tots els equips. És el cas, per exemple, de l’Àrea de Metodologia, dirigida per Joan Vilà, que analitza les coses singulars que es fan al primer equip per destil·lar-les i traslladarles a la resta d’equips de la casa. En cada etapa formativa, aquests conceptes es treballen de manera específica perquè quan un jugador pugui arribar al primer equip ja les tingui assimilades. Per aconseguir-ho, es treballa també amb els entrenadors i se’ls dota de propostes metodològiques i tecnològiques per analitzar aquests trets d’identitat i poder-los fer evolucionar. “Cerquem talent, però també tenim clar que l’hem de desenvolupar”, apunta el director tècnic.\nL’especifitat del joc del Barça també passa per la porteria. Zubizarreta ho sap prou bé. La necessitat de jugar amb criteri amb la pilota als peus, de crear línies de superioritat en la sortida de la pilota, d’actuar de defensa lliure per avortar possibles contraatacs... Són algunes de les exigències que també es treballen de manera conjunta, en tots els equips, sota la supervisió de Juan Carlos Unzué.\nL’esforç dedicat a desenvolupar el model no eximeix el Barça de mirar també al seu entorn i, si convé, fitxar nous talents. Aquesta és la tasca de la secretaria tècnica, a càrrec d’Albert Valentín. El rastreig del mercat es traballa d’acord amb tres perfils definits: rendiment immediat, futur i formatiu. En el primer cas, la cerca se centra en el jugador preparat per competir al màxim nivell, al primer equip, que es busca en un mercat d’abast mundial. Pel que fa al jugador de futur, és el que pot incorporar-se al Barça B o al Juvenil, que s’inclou en un àmbit fonamentalment europeu i també estatal. El seguiment d’aquests futurs cracs es fa presencialment –la temporada 2010/11 es van recórrer 360.000 quilòmetres amb aquest objectiu- i també a través de l’‘scouting’ de vídeos, en un departament específic del Club que, a través de programes informàtics especialitzats, alimenta una base de dades de jugadors per donar respostes a les necessitats de cada moment, amb informes digitals amb continguts multimèdia. Gràcies a les noves possibilitats tecnològiques, la informació recollida pels observadors, que s’organitzen per àrees geogràfiques molt disperses, roman en poder del Club, que l’ha centralitzada, ordenada i classificada.\nSi baixem un graó, aquesta vocació per detectar jugadors de futur també s’estén al futbol formatiu, que dirigeix Guillermo Amor amb la coordinació d’Albert Puig. En aquest cas es busquen, sobretot en l’àmbit geogràfic de Catalunya, amb extensió a tot l’Estat i, excepcionalment, al mercat internacional, jugadors per als equips de la base que tinguin talent per desenvolupar. És el tercer perfil del tipus de jugadors que busca el FC Barcelona. Un equip de 30 tècnics repartits pel territori espanyol assumeix aquesta tasca específica. Pep Boada és l’encarregat de coordinar aquesta feina i posar ordre en els més de 4.700 informes de jugadors que es van elaborar la temporada passada. Però la tasca del futbol formatiu va molt més enllà de la incorporació de futurs cracs. Després és igualment important saber desenvolupar aquest talent, l’acompanyament formatiu del jugador i la capacitat de crear un entorn estable que es complementi amb el familiar, aspectes que també es tracten de manera específica al FC Barcelona. No és una feina fàcil, sobretot si tenim en compte que es tracta d’un total de 326 futbolistes.\nLa Masia, la clau de volta\nUna petita part d’aquests joves viuen aquest dia a dia des de la Masia, on actualment hi ha 74 residents, 53 dels quals practiquen el futbol. Tots ells han estat els últims a arribar a la Ciutat Esportiva. Després de 32 anys dormint amb el Camp Nou a tocar, els joves esportistes ja estan plenament integrats a Sant Joan Despí, on gaudeixen d’unes instal·lacions de primer nivell, però sobretot de la proximitat a la gespa. Els camps d’entrenaments estan als peus de l’edifici. Els autobusos i els taxis que abans eren necessaris per recórrer els quatre quilòmetres i mig que separen el Camp Nou de la Ciutat Esportiva i arribar a l’entrenament, han passat a la història. “Ara podem ser més eficaços i perdem menys temps amb moltes gestions que afecten els residents”, resumeix Carles Folguera, director de La Masia, Centre de Formació Oriol Tort. Com en el cas de Zubizarreta, també creu que aquest acostament alleugereix la gestió del dia a dia: “El fet d’estar tan a prop és molt més fàcil trobar punts de trobada amb persones d’altres àrees. La comunicació és més ràpida i fluida”. “Hem aconseguit racionalitzar tot el procés. Hem encaixat totes les peces del trencaclosques”, resumeix el màxim responsable de la Masia.\nFruit d’aquest “salt de qualitat brutal”, ara per exemple, els jugadors del Juvenil poden fer el batxillerat al mateix edifici, en classes adaptades a les seves necessitats curricular. I també els jugadors del Barça B i del Juvenil A, que fan sessió d’entrenament matinal, es troben a la Masia a primera hora compartint esmorzar i rutines que anys més tard seguiran també al primer equip. És un exemple menor, però significatiu, del grau d’evolució del projecte esportiu del Barça, un model admirat i que cada dia que passa genera més interès. No és estrany passejar-se pels camps de la Ciutat Esportiva Joan Gamper i trobar tècnics d’altres clubs o federacions que s’interessen per una manera de fer amb segell propi. I què és el que més valoren? La resposta és d’Andoni Zubizarreta: “El que més els sorprèn és que aquí es parla de futbol, la senzillesa. Aquí no hi ha coses supèrflues. Aquí fa olor de futbol.”\nEls Serveis Mèdics, a peu de camp: Una de les novetats que més agraeixen els esportistes és la nova ubicació dels Serveis Mèdics, que des de l’octubre estan també a la Ciutat Esportiva, a menys de 50 metres del vestidor del primer equip i a tocar de la gespa dels camps d’entrenament. Però les valoracions d’aquest canvi van molt més enllà d’un simple canvi d’ubicació; també hi ha hagut millores en equipaments, amb més prestacions (s’ha doblat la superfície, de 700 a 1.300 metres quadrats) i més qualitat del servei del que fins ara es podia oferir al Camp Nou. Disposen, per exemple, d’equipament nou de suport en diagnòstic per a la imatge (ecografia i radiologia) o d’un espai per fer aportacions de factors de creixement de plasma ric en plaquetes. També hi ha elements de valoració funcional isocinètic d’última generació que serveix per mesurar la força muscular de manera més precisa i una cinta rodant que permet entrenar en situació d’ingravidesa a persones que pateixen patologies al peu, turmell, genoll o maluc.Molts d’aquests serveis, que fins ara es feien fora de les instal·lacions del Barça, en altres centres sanitaris, ara es desenvolupen internament. “Això ens permet que el Club tregui profit del coneixement que es genera amb aquests nous aparells i pugui desenvolupar-lo. Tenim més dades de l’evolució dels nostres esportistes i, a més, podem aplicar-los a tots els equips”, explica Ramon Canal, cap dels Serveis Mèdics, que cobreix al voltant de 2.000 esportistes, comptant tots els equips del Barça, tant del futbol formatiu com de totes les seccions.\nPD: Article publicat al número 54 de la Revista Barça\nPublicado por Unknown en 2:02:00 0 comentarios Enlaces a esta entrada\nEtiquetas: Albert Valentín, Carles Folguera, Centre de Formació Oriol Tort, Ciutat Esportiva Joan Gamper, FC Barcelona, Guardiola, Guillermo Amor, La Masia, Narcís Julià, Revista Barça, Zubizarreta


Ringo Starr - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n7 juliol 1940 (81 anys)\nRingo Starr & His All-Starr Band (en) (1989–2020)\nRock, pop-rock i pop\n350 MUS$ (2020)\nMaureen Cox (1965–1975), divorci\n( Maureen Cox)\nJason Starkey (en)\nRichard Henry Parkin Starkey (en) i Elsie Starkey (en)\nVeu de Ringo Starr\nRichard Starkey MBE (Liverpool, 7 de juliol del 1940), conegut com a Ringo Starr, és un músic anglès famós per haver estat bateria i cantant del grup de rock The Beatles. Starr va contraure matrimoni amb Maureen Cox l'any 1965 i van tenir tres fills, Zak, Jason, i Lee. La parella es divorcià el 1975 i l'any 1981 Starr es va casar amb l'actriu Barbara Bach, famosa per haver estat "noia Bond" a la pel·lícula L'espia que em va estimar de la sèrie cinematogràfica del popular agent James Bond.\n2 La seva funció dins dels Beatles\n3 Després dels Beatles\n4 Edicions de l'All-Starr Band\nEls pares de Ringo Starr es van divorciar quan ell encara era un nen i la seva mare es va tornar a casar (amb Harry Graves). Va créixer al barri obrer de Dingle (Liverpool). Va travessar dues malalties greus durant la seva infantesa i va romandre tres anys a un hospital, cosa que va obstaculitzar seriosament la seva formació acadèmica. Després de la seva darrera estada a l'hospital, a l'edat de 15 anys, amb prou feines sabia llegir i escriure. Igual com els altres tres Beatles, John Lennon, Paul McCartney i George Harrison, el jove Ritchie (tal com era conegut aleshores) també era un entusiasta seguidor de l'Skiffle. L'any 1957 va muntar el grup The Eddie Clayton Skiffle Group amb Eddie Miles. El 1959 va entrar a The Raving Texans, un quartet que tocava com a banda d'acompanyament del cantant Rory Storm. Fou en aquesta època que va adquirir el sobrenom de Ringo, a causa dels anells que duia i també perquè recordava el món dels westerns (probablement feia referència al personatge que interpretava John Wayne a Stagecoach). Pel que fa a l'origen del cognom Starr, aquest s'explica perquè d'aquesta manera es podien presentar els seus solos de bateria com a "Starr Time" (fent el joc de paraules en anglès).\nEl seu primer contacte amb els Beatles fou a Hamburg, l'octubre del 1960, mentre Starr tocava amb Rory Storm and The Hurricanes. Quan els Beatles van acomiadar el seu bateria Pete Best el 16 d'agost del 1962, van triar Starr per ser el seu substitut.\nStorm no va posar entrebancs a la cessió de Starr i els seguidors de Pete Best van mostrar la seva decepció esbroncant el grup amb crits com "Pete Best forever! Ringo never!" i protagonitzant alguns aldarulls al mític local de Liverpool Cavern Club.\nLa seva funció dins dels Beatles[modifica]\nL'estil de Starr va tenir un paper central dins la música interpretada i enregistrada pels Beatles. Des del 1962, quan va entrar a formar part del grup, va anar consolidant un estil de tractar el ritme a la música popular que ha anat creixent en importància i influència a mesura que han anat passant els decennis des que els Beatles van enregistrar les seves obres. Starr és esquerrà però tot i això toca un kit de bateria amb una disposició de dretà. La seva tendència a portar el ritme principalment amb l'esquerra contribueix a definir el seu particular estil.\n"Abans d'en Ringo, els bateries famosos es mesuraven per la seva habilitat i virtuosisme a l'hora de fer els solos", en paraules del bateria Steve Smith. "La popularitat d'en Ringo va establir un nou model pel que fa a la manera com el públic veia els bateries. Vam començar a veure el bateria com un element que participava de la mateixa manera que els altres en la tasca compositiva. Una de les grans qualitat d'en Ringo era que componia parts de bateria úniques per a les cançons dels Beatles. Pots escoltar una part de bateria d'en Ringo sense la resta de la música i identificar igualment la cançó."\nMolts bateries esmeenten Starr com una influència cabdal Arxivat 2012-12-01 a Wayback Machine., entre ells Max Weinberg de l'The E Street Band, Liberty DeVitto de la banda de Billy Joel i Phil Collins, entre d'altres. Segons Collins, Starr és un bateria que ha estat "generalment menystingut. Hi ha parts de bateria a la cançó 'A Day in the Life' de notable complexitat. Podrien agafar un bateria actual i dir-li 'Vull quelcom d'igual' i no sabria què fer". Al seu extensiu estudi de les sessions d'enregistrament dels Beatles, Mark Lewisohn va confirmar que Starr era eficaç, i el seu rendiment era constant i estable. Segons Lewisohn, en menys d'una dotzena d'ocasions al llarg dels vuit anys en què els Beatles van enregistrar música, una interrupció a una cançó era causada per una errada de Starr, mentre que la majoria de preses inacabades ho eren com a conseqüència d'errades dels altres tres músics. Starr ha afirmat que la part de bateria més difícil que mai ha executat amb els Beatles fou a la cançó "Rain". Starr també destaca per haver avançat algunes tècniques de bateria moderna (per a interpretació i per a enregistrament) com ara el matched grip (que en anglès designa la manera d'agafar els pals com si es tractés d'una extensió del braç, d'una manera similar a com un jugador de tenir agafa la raqueta); situar la bateria sobre una plataforma elevada (i la influència que això va tenir a l'aspecte visual de les actuacions de rock des d'aleshores); l'afinació baixa dels timbals de la bateria o la utilització d'elements atenuants de la vibració dels timbals.\nStarr va fer tot això sense ostentació: l'únic solo de bateria que hom troba a tot el catàleg dels Beatles és a la cançó "The End" del disc Abbey Road, i fins i tot aleshores el van haver de convèncer que el fes. Molts bateries tècnics i experimentats han estat força crítics amb l'habilitat de Starr, mentre el gruix dels oients tendeix a ser més comprensiu. Això probablement és degut al fet que la tècnica de Starr és decebedorament bàsica. Starr ha comentat que els altres Beatles sovint li donaven instruccions precises de com executar les parts de bateria fins al punt que hom podria descriure la seva interpretació com a "programada".\nJohn Lennon, Paul McCartney i George Harrison han afirmat que Starr era el millor bateria de rock, tot i que quan a una entrevista se li va preguntar a Lennon si Starr era el millor bateria del món, Lennon va respondre "He's not the best drummer in The Beatles!" ("No és el millor bateria de The Beatles"): una afirmació que feia referència a "Back In The USSR" i "Dear Prudence, les dues primeres cançons del disc conegut com a l'Àlbum Blanc (1968), oficialment publicat com a The Beatles, en què McCartney va executar les parts de bateria (Starr havia abandonat les sessions d'enregistrament i va estar dues setmanes a tornar-hi després que la resta dels Beatles el van convèncer, moment en què fins i tot van decorar el seu kit de bateria amb flors). McCartney també va tocar la bateria a "The Ballad of John and Yoko" a inicis del 1969 atès que només Lennon i McCartney estaven disponibles en aquell moment per participar en les sessions d'enregistrament de la cançó. Starr ha comentat que va tenir la sort d'estar "envoltat per tres bateries frustrats" que només sabien tocar d'una manera determinada. Efectivament, la interpretació de McCartney a The Ballad of John Yoko i a "Back in the USSR" és regular i estable però probablement massa monòtona i mancada de dinamisme si es compara amb l'estil habitual de Starr. Starr tampoc va tocar la bateria a algunes sessions d'enregistrament de la cançó "Love Me Do" en què el bateria de la sessió Andy White va ser contractat per a l'ocasió pel productor dels Beatles George Martin.\nEl caràcter obert, sociable i el sentit de l'humor de Starr va jugar un important paper en l'èxit dels Beatles, en combinar-se amb l'enginy de Lennon, l'encant de McCartney, i la tranquil·la discreció de Harrison. Foren aquestes qualitats que van fer dels Beatles els "Fab Four". Starr també va fer aportacions a camps on els altres mostraven febleses com són el de les relacions públiques (Starr tenia un paper destacat a les rodes de premsa) i la interpretació (Starr fou l'únic dels quatre que va reeixir com a actor, assolint papers protagonistes a diverses pel·lícules i especials de televisió).\nStarr normalment cantava com a mínim una cançó a cadascun dels discs dels Beatles, cosa que ajudava a establir la personalitat vocal individualitzada dels membres de la banda de cara al públic. En alguns casos eren Lennon o McCartney els qui componien alguna cançó especialment destinada a ser cantada per ell (tal com Lennon va fer amb "Good Night", de l'Àlbum Blanc i McCartney va fer amb "Yellow Submarine" de Revolver. Les melodies vocals d'aquestes cançons sovint eren deliberadameent limitades pel que fa al seu registre i la seva complexitat per adaptar-se a les facultats vocals de Starr.\nDels quatre Beatles, Starr fou qui menys aportacions compositives va fer al grup. Els Beatles explicaven que quan el bateria els presentava una cançó com a candidata a formar part d'un disc, les seves cançons sovint sonaven (a orelles dels altres tres Beatles) com un reciclat d'altres cançons populars del moment, cosa que Starr no reconeixia fins que els altres li feien veure de manera detallada. malgrat tot, Starr va compondre "Don't Pass Me By" (per a l'Àlbum Blanc i "Octopus's Garden" per al disc Abbey Road, tot i que amb ajudes puntuals de Harrison. L'àlbum Blanc va mostrar un cop més el gust de Starr per la música country, cosa que ja havia fet anteriorment, per exemple a la cançó What Goes On' del disc 'Rubber Soul', escrita conjuntament amb Lennon i McCartney. Starr també va compondre "Taking a Trip to Carolina" (al segon CD del disc Let It Be... Naked, i apareix com a coautor, juntament amb els altres tres Beatles, de "Flying", "Dig It", "12-Bar Original", "Los Paranoias", "Christmas Time (Is Here Again)", i la versió que el 1995 van fer de "Free As A Bird", mentre que "Maggie Mae" va aparèixer com a "Traditional arr. Lennon/McCartney/Harrison/Starkey".\nPer altra banda, Starr va fer nombroses aportacions a lletres de cançons de Lennon i McCartney, tot i que sovint de manera no intencionada. En aquest sentit, un dels exemples més famosos és l'origen del títol de la primera pel·lícula del grup, A Hard Day's Night. Starr va sortir de l'estudi després d'una llarga jornada de feina i va voler comentar als seus companys que aquell havia estat "un dia dur" però en adonar-se que ja s'havia fet fosc va modificar la frase fent el famós joc de paraules en anglès, cosa que Lennon i McCartney van decidir agafar com a títol per a la seva pel·lícula que encara s'estava filmant. Starr també va contribuir a l'elaboració de la lletra de la cançó "Badge" d'Eric Clapton i Harrison. Segons ha afirmat Clapton en entrevistes, els versos "I told you 'bout the swans that live in the park; Then I told you 'bout our kid, now he's married to Mabel" van ser aportacions de Starr. Una altra frase de Ringo que Paul McCartney i John Lennon van decidir que fos títol de cançó fou Tomorrow Never Knows (del disc Revolver), relativa a la incertesa del destí de les seves carreres en el futur.\nDesprés dels Beatles[modifica]\nDesprés de la dissolució dels Beatles el 10 d'abril del 1970, Starr va publicar dos discs abans que acabés l'any. Al primer, Sentimental Journey, Ringo interpretava estàndards de jazz amb la col·laboradors de prestigi com Quincy Jones, George Martin i Paul McCartney, entre d'altres. El seu següent disc, Beaucoups of Blues, feia el mateix però en aquest cas dins un context de country i incloïa la participació del llegendari músic de sessió de Nashville, Pete Drake. L'any 1971 va assolir un fort èxit comercial amb el single "It Don't Come Easy" i l'any següent amb "Back Off Boogaloo" (que va ser el seu single de més èxit al Regne Unit en arribar al número 2, tot i que Starr també ha tingut dos números 1 als Estats Units amb "Photograph", (coescrita amb Harrison) i "You're Sixteen"). Starr és l'únic Beatle que no ha aconseguit cap número 1 a les llistes d'èxit del Regne Unit (va arribar al número 7 amb Sentimental Journey i Ringo). El disc Ringo va arribar al número 2 de les llistes nord-americanes.\nStarr va prendre part a The Concert For Bangla Desh organitzat per Harrison l'any 1971, i va enregistrar parts de bateria per al disc All Things Must Pass de Harrison i al disc John Lennon/Plastic Ono Band.\nL'any 1972 va debutar com a director cinematogràfic amb el rodatge del documental Born to Boogie sobre el grup T. Rex. Starr havia iniciat una forta amistat amb el cantant i líder de T.Rex, Marc Bolan, i durant l'etapa en què filmava el documental va publicar el single 'Back Off Boogaloo' en què, tot i que Starr hi figurava com a únic autor, mostra una clara influència de l'estil de Bolan.\nL'any 1973 va publicar el disc Ringo, considerat com la seva millor obra en solitari, que fou el més venut del seu catàleg. Produït per Richard Perry i amb la col·laboració dels altres Beatles a diverses cançons (sempre per separat), el disc va esdevenir el seu èxit comercial més gran i en destaquen les cançons "Photograph", "You're Sixteen", "I'm the Greatest" (composta per Lennon). També fou reeixit el seu successor un any després, Goodnight Vienna, que inclou les cançons "Only You (And You Alone)", i "No No Song" a més de la col·laboració compositiva de Lennon a la cançó que dona títol al disc. Tot i que va seguir editant discs, la carrera musical de Starr va experimentar una lenta davallada comercial des d'aleshores. L'any 1980, Harrison va compondre "Wrack My Brain" que apareix a disc de Starr Stop and Smell the Roses (inicialment el guitarrista tenia intenció de cedir-hi la cançó All Those Years Ago però es va fer enrere i la cançó va aparèixer al seu disc Somewhere in England).\nL'any 1989, tot sortint d'un tractament contra l'alcoholisme, va començar a tenir una notable presència als circuits estiuencs de música en directe amb les gires que va organitzar sota el nom Ringo Starr and His All-Starr Band, en què compartia escenari amb coneguts membres de grups de rock de diverses èopoques. Aquest concerts alternaven en Ringo cantant algunes cançons del seu propi repertori i dels Beatles, amb fragments en què els altres membres interpretaven cançons de les seves respectives carreres amb en Ringo a la bateria (i en aquest format el bateria encara podria cantar alguns cançons més). Aquest sistema evitava a Ringo haver de carregar amb tot el protagonisme dels concerts i permetia a l'audiència veure diversos músics coneguts i sentit un repertori variat. La vuitena gira en aquest format de banda d'estrelles va tenir lloc l'any 2003.\nA banda de les pel·lícules que va fer mentre era amb els Beatles, (A Hard Day's Night (1964), Help (1965), Magical Mystery Tour (1967), Yellow Submarine (1968), Let It Be (1970)), Starr ha participat com a actor a Candy (1968), The Magic Christian (1969) (amb Peter Sellers), Son of Dracula (1974) i Caveman (1981). Va aparèixer com a Larry the Dwarf a la pel·lícula de Frank Zappa 200 Motels (1971). Va aportar la seva veu a la pel·lícula d'animació de Harry Nilsson The Point! (1971). Va tenir una especialment bona acollida a la pel·lícula britànica That'll Be the Day (1973) en què hi participava fent de Teddy boy. També va fer de "The Pope" a Lisztomania (1975) de Ken Russell.\nL'any 1978 va crear amb Robin Cruikshank una empresa de mobles entre els quals hi havia un model de xemeneia en forma de donut dissenyada Arxivat 2009-09-30 a Wayback Machine. per Starr.\nEl 1984 va fer de narrador de la sèrie infantil de televisió Thomas the Tank Engine and Friends, l'èxit de la qual va provocar que també hi participés en la versió noramericana (Shining Time Station) l'any 1989. L'any 1985 va participar en la versió cinematogràfica d'"Alice in Wonderland".\nRingo va posar la seva veu a l'episodi Brush with Greatness de la sèrie d'animació The Simpsons l'any 1991 i posteriorment també hi va aparèixer personalment (fou el primer Beatle en participar-hi). L'any 1996 va protagonitzar un anunci de suc de poma al Japó (s'aprofitava el fet que el mot ringo en japonès correspon a la paraula poma). A la dècada dels 90 va protagonitzar un anunci de Pizza Hut juntament amb els membres del grup britànic The Monkees.\nEl 2002 Starr va entrar a formar part del Percussive Hall of Fame Arxivat 2006-05-22 a Wayback Machine. del qual en formen part bateries d'elit Arxivat 2004-06-19 a Wayback Machine. com Buddy Rich and William F. Ludwig, Sr. i el seu fill.\nEl 29 de novembre del 2002, Starr va interpretar "Photograph" al Concert For George que va tenir lloc al Royal Albert Hall de Londres amb motiu del primer aniversari de la mort de Harrison.\nL'any 2003 Starr va iniciar una etapa d'enregistraments per a la discogràfica independent Koch Records, cosa que va donar com a resultat l'edició el mateix any del disc Ringo Rama (que inclou la participació de músics com David Gilmour, Eric Clapton i Charlie Hayden) i Choose Love (2005) que inclou la cançó de tribut a Harrison "Never Without You" i les col·laboracions de Billy Preston i Chrissie Hynde.\nEl gener del 2005 es va anunciar que el dibuixant de còmics Stan Lee treballaria amb Starr en l'elaboració d'una pel·lícula animada musical basada en la seva persona.\nEl setembre del 2005, l'ajuntament de Liverpool va anunciar la demolició de la casa natal de Ringo Starr adduint que no tenia "significació històrica", però finalment es va decidir que es traslladaria pedra per pedra i seria preservada en un emplaçament diferent.\nEdicions de l'All-Starr Band[modifica]\n1992 Ringo Starr, Timmy Cappello, Burton Cummings, Dave Edmunds, Nils Lofgren, Todd Rundgren, Timothy B. Schmit, Zak Starkey, Joe Walsh\n1997-98 Ringo Starr, Gary Brooker, Jack Bruce, Peter Frampton, Simon Kirke, Mark Rivera (només als assaigs – Dave Mason)\n1999 Ringo Starr, Gary Brooker, Jack Bruce, Timmy Cappello, Simon Kirke, Todd Rundgren (va abandonar el projecte abans de l'inici de la gira - Joe Walsh)\n2003 Ringo Starr, Paul Carrack, Sheila E., Colin Hay, Mark Rivera, John Waite\nAquest és el llistat de la filmografia de Ringo Starr com a actor (si no s'especifica altra cosa).\nThe Beatles Come to Town (1963) (curtmetratge)\nReflections On Love (1966) (curtmetratge)\nThe Beatles Mod Odyssey (1968) (curtmetratge)\nYellow Submarine (1968) (veu)\nLet It Be (1970) (documental)\nMusic! (1971) (documental)\nDid Somebody Drop His Mouse? (1972) (curtmetratge)\nThe Concert for Bangladesh (1972) (documental)\nBorn to Boogie (1972) (documental) (també n'és el director)\nZiggy Stardust and the Spiders from Mars (1973) (documental)\nThe Day the Music Died (1977) (documental)\nThe Beatles and Beyond (1977) (documental)\nThe Last Waltz (1978) (documental)\nThe Kids Are Alright (1979) (documental)\nThe Cooler (1982) (curtmetratge)\nWater (1985) (cameo)\nSun City/The Making of Sun City (1986) (documental)\nQueen: The Magic Years (1987) (documental)\nWalking After Midnight (1988) (documental)\nConcert for George (2003) (documental)\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Ringo Starr\nRingoStarr.com Web oficial\nObra pictòrica Arxivat 2006-04-10 a Wayback Machine.\nRingo Starr lyrics Arxivat 2006-05-15 a Wayback Machine. Lletres de cançó\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Ringo_Starr&oldid=28361689»


Un partit de copa entre Barça i Figueres, a la Fira Playmobil - Diari de Girona\nUn partit de copa entre Barça i Figueres, a la Fira Playmobil\nEl Casino Menestral exposa deu diorames de l'estadi de Vilatenim o de la ciutat medieval · S'hi commemoren els 100 anys de la UE Figueres i els 600 de les Fires de la Santa Creu\nc.vilà 13.10.2019 | 01:03\nMilers de peces del mític Playmobil s'han utilitzat per donar vida a les diferents recreacions que es poden veure al Casino Menestral de Figueres. S'hi poden veure fins avui deu diorames de diferents temàtiques.\nUna gran maqueta amb mercats, carrers i castells serveix per mostrar la Figueres medieval i commemorar els 600 anys de les Fires i Festes de la Santa Creu. Els creadors han volgut ser fidels a la realitat de fa sis segles i, per exemple, s'hi poden identificar indrets com la plaça de l'Ajuntament o l'antic carrer de la Jonquera. Una altra commemoració són els cent anys de la Unió Esportiva Figueres. En aquest cas, a la mostra s'hi pot veure una recreació de l'estadi de Vilatenim. I a més, amb un important partit de futbol: la Copa del Rei del 2001 quan la Unió Esportiva va eliminar el Futbol Club Barcelona. La Fira està organitzada per Riudeclicks i el Casino Menestral de Figueres que ahir també celebrava la Fira del Col·leccionisme. Els diners aniran destinats a una causa solidària.


Ràdio Balaguer - Victòria del Sènior Femení del CB Balaguer contra el Esplugues per 75 a 55\nSis productors de cervesa artesana, cinc d'ells de la Noguera, participaran aquest dissabte, 20 de juliol, en la 2a Mostra de cervesa artesana 'Noguerale', una iniciativa d'elaboradors cervesers per donar a conèixer els seus productes.\nLes excavacions al Pla d'Almatà de Balaguer mostren 32 tombes del segle XI, en la que possiblement sigui la troballa necrològica més important de Catalunya en aquesta època.\nVictòria del Sènior Femení del CB Balaguer contra el Esplugues per 75 a 55\nLes noies del Q2 Consultors, han aconseguit una nova victòria al pavelló 1r d'Octubre de Balaguer, on van rebre dissabte passat al Nou Esplugues, penúltim classificat de la categoria.\nUna Victòria, 75-55 fruit d´un bon joc col•lectiu que permet a les balaguerines sumar punts i que garanteix matemàticament la permanència a primera per la propera temporada. Les noies son ara setenes amb 44 punts.\nEl Sènior Femení tornarà a la competició el dissabte dia 27 d’abril visitant la pista del Lliçà Damunt.\nPartit important del Balaguer que les enfrontava a un Nou Esplugues necessitat de victòries per al·ludir el descens directe. Amb la derrota del SESE, el Balaguer certificava la permanència matemàtica minuts abans de l’encontre, però lluny de relaxar-se, l’equip buscaria acabar el partit amb bones sensacions i amb una victòria més a la taula classificatòria.\nDesprés d’un inici dubtós, amb una defensa poc dura i permetent un intercanvi de cistelles que entretenia el públic que havia vingut a veure el partit, el Balaguer va prémer l’accelerador a nivell defensiu i a mitjans del segon període provocaria la primera escapada en el marcador. S’arribaria al descans amb un lleu avantatge local, 39-28. En la segona part les locals van fer un excel·lent joc col·lectiu, dels millor de la temporada, però seguien toves a darrera i això provocaria un estira i arronsa perillós que deixava les visitants a una certa distància, però sense acabar de marxar en el marcador.\nFinalment, un parcial de 13-1 deixaria el partit vist per sentència i el Balaguer sumaria una victòria més, que a manca de quatre jornades de lliga les deixa matemàticament salvades, i amb encara un petit fil d’esperança per lluitar per les posicions que donen accés a la final a 4. Tot i ocupar la setena posició, les grana es troben a una sola victòria de la segona plaça, on sis equips estan immersos lluitant per aconseguir colar-se en aquesta privilegiada posició.\nPer la seva banda recordem que el Sisvial Balaguer descansarà dues setmanes per l’aturada de Setmana Santa. Servirà als homes de Francesc Almira per preparar el proper partit del dissabte 27 contra el rival més directe, l'Alpicat, segon classificat i a només 2 punts.\n»Balaguer posa en marxa una campanya informativa per evitar la proliferació del mosquit tigre. La campanya pretén donar informació sobre com podem controlar el mosquit tigre i evitar que ens piqui i què cal fer si algú pateix una picada\n»L'Associació Amics del Camí de Sant Jaume Balaguer Cruïlla organitza el proper dissabte una caminada popular pel Camí de Sant Jaume. La sortida complementarà les activitats que organitza l'Associació de Veïns del Centre Històric amb motiu de la festivitat\n»El Museu de la Noguera organitza aquest dimarts la xerrada ''El sistema hidràulic de la sèquia de Balaguer''. Amb ella es vol donar a conèixer com funcionava la sèquia del Cup i el sistema de reg en època andalusina\n»Nerea Bassart Trio actuarà avui al 'Música i Tapes' que tindrà lloc a 2/4 de 9 del vespre al casal Lapallavacara. Funk i soul amb temes en anglès i en català, acompanyada de Xavi Pomar al baix i Pau Josa a la guitarra.\n»Alerta del Pla de Protecció Civil PROCICAT per onada de calor a partir de dilluns a Ponent. L'onada de calor afectarà principalment les comarques de Noguera, Segrià, Pla d'Urgell, Urgell, Segarra, Solsonès, Alt Urgell i Pallars Jussà.\n»El Laboratori de les Professions d'Art Estiu arriba al final. Delfí Solsona ha ensenyat avui als infants com fer broquetes de fruita en aquesta darrera setmana dedicada a la cuina.\n»Troben un gos mort amagat en una zona forestal de Balaguer i denuncien el seu propietari. La necròpsia conclou que l'animal va morir per traumatismes als dos costats, incompatibles amb un atropellament.\n»El Museu de la Noguera organitza la Xerrada ''Tècniques constructives andalusines a la vall de l'Ebre (segles VIII - XII)' a càrrec del Dr. Jesús Brufal. La xerrada tindrà lloc el dilluns 22 de juliol a les 5 de la tarda al Museu de la Noguera.\n»Agents Rurals denuncien un ciutadà abocant runes en un terreny forestal a Balaguer.\n»El JULIOL DE MÚSICA I POESIA ha ofert aquest diumenge el darrer concert dels quatre programats dins del 8é cicle amb l'actuació 'The Gourmets vocal quartet'\n»Aquest cap de setmana Balaguer es escenari del Torneig de Seleccions Autonòmiques Cadet de Bàsquet.\n»Aquest dissabte s'ha celebrat a la plaça Mercadal de Balaguer la 2a Mostra de cervesa artesana de la Noguera, 'Noguerale'


Es rebel·la: Cop de porta al TSJC del mosso investigat per fer d'escorta de Puigdemont\nEl mosso investigat per fer d'escorta de Puigdemont a Bèlgica es nega a declarar al TSJC\nLluís Escolà està investigat per prevaricació i malversació de fons públics en la seva etapa com a assessor del conseller d'Interior, Miquel Buch\nper Redacció / ACN dijous, 18 de juny 2020 - 12:34h\nLluís Escolà ha comparegut aquest dijous davant el TSJC, tot i que s'ha negat a declarar. | Europa Press\nEl sergent dels Mossos d'Esquadra Lluís Escolà s'ha negat a declarar aquest dijous al matí al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC), que l'investiga per malversació de fons públics i prevaricació per suposadament haver fet d'escorta de l'expresident Carles Puigdemont a Bèlgica mentre cobrava com a assessor de la Conselleria d'Interior.\nEscolà, que va fer d'assessor uns nou mesos entre 2018 i 2019, està investigat juntament amb el conseller, Miquel Buch, que sí va respondre totes les preguntes de les parts dimarts passat. Segons han explicat fonts de la seva defensa a l'ACN, Escolà té àmplia experiència en matèria de seguretat i ha treballat en diverses empreses privades.\nJust abans de ser assessor d'Interior, com a mosso, va estar de baixa per uns problemes de salut i va acumular moltes vacances no gaudides. Per això, quan va ser anomenat assessor, càrrec de confiança que no requereix concurs públic de mèrits, va poder viatjar a Bèlgica en el seu temps lliure. Les mateixes fonts asseguren que Escolà no tenia un horari fix, sinó que despatxava periòdicament amb el conseller i li aportava informes.\nBuch nega que el fes assessor perquè escortés Puigdemont\nEn la seva declaració de dimarts, Buch va negar que escollís d'assessor el sergent perquè fes d'escorta de Puigdemont. El conseller va indicar davant la magistrada que va decantar-se per tenir aquest agent com a càrrec de confiança perquè els seus assessors li van assegurar que tenia un perfil tècnic, experiència i coneixement del cos policial. També va manifestar que no tenia coneixement d'altres activitats de l'agent, ni prèvies ni les posteriors relacionades amb l'expresident.\nBuch va justificar la brevetat dels informes perquè només havien de ser resums que l'ajudessin a tenir una idea bàsica de les qüestions relacionades amb el cos. La defensa d'Escolà presentarà properament diversos documents que acreditarien la feina del sergent i exassessor. Buch també té previst presentar escrits i documents a la magistrada instructora els propers dies.\nQuerella presentada a instàncies de Ciutadans\nEl tribunal va admetre a tràmit la querella presentada per la fiscalia, que va actuar a instàncies de Ciutadans, pels delictes de prevaricació i malversació de fons públics. La magistrada instructora, Mercedes Armas, no imposa fiança i estableix com a policia judicial en aquest cas la Comissaria General d'investigació criminal dels Mossos.\nEscolà va ser nomenat assessor en matèria de seguretat el juliol del 2018, però va deixar el càrrec a petició pròpia el març del 2019. Abans, durant i després d'aquest període, la fiscalia veu acreditat que va estar fent d'escorta de l'expresident tot i que estava en situació de «cerca i captura».\nEl TSJC considera que el relat de la fiscalia conté els «indicis suficients» per admetre a tràmit la querella per prevaricació i malversació de fons públics i investigar els fets. A més, no descarta que la investigació es pugui estendre a més persones si durant la instrucció es considerés que haguessin «assessorat» Buch i Escolà en qualitat de «còmplices, cooperadors o encobridors dels fets».\nSurrealista: El calvari d'un home després d'acudir a urgències amb «dolor abdominal»\nÚltima hora: Es manté la tendència amb els morts per coronavirus a Catalunya\nMossos d'Esquadra Justícia Carles Puigdemont TSJC


Política de galetes – Fundació SETBA\nLa web de FUNDACIÓ SETBA www.fundaciosetba.org, utilitza cookies i altres arxius d’una funcionalitat similar. Les cookies són petits arxius de dades que s’envien a l’ordinador, el telèfon mòbil o un altre dispositiu d’accés de l’usuari quan aquest visita una pàgina web i que permeten obtenir informació relativa a la seva navegació o un codi que permet identificar unívocament l’usuari.\n2. Tipologia de cookies i finalitats d’ús\nSegons l’entitat que gestioni el domini des del qual s’envien les cookies i tracti les dades obtingudes, es divideixen en cookies pròpies i cookies de tercers. Les cookies pròpies són les creades o gestionades pel responsable de la pàgina web. Les cookies de tercers són les administrades per prestadors de serveis tècnics, d’anàlisi, de xarxes socials, de personalització, de publicitat i de publicitat comportamental aliens a la FUNDACIÓ SETBA.\nTambé hi ha cookies de sessió o de cookies persistents les quals es classifiquen segons el termini de temps d’emmagatzematge en el navegador del client. Aquestes cookies estan dissenyades per recollir i emmagatzemar dades mentre l’usuari accedeix a una pàgina web.\nSe solen emprar per emmagatzemar informació que només interessa conservar per a la prestació del servei sol·licitat per l’usuari en una única ocasió. Les cookies persistents són un tipus de cookies en el qual les dades segueixen emmagatzemades al terminal i als quals hi pot accedir i tractar durant un període definit el responsable de la cookie, i que pot estar comprès entre uns minuts i diversos anys.\nSi desitgeu més informació sobre les cookies, podeu consultar la https://www.agpd.es/portalwebAGPD/canaldocumentacion/publicaciones/common/Guias/Guia_Cookies.pdf (en castellà).\n3. Quines cookies utilitza aquesta pàgina web?\nCookies pròpies. FUNDACIÓ SETBA informa que la navegació d’un usuari per aquesta pàgina web deixa com a rastre l’adreça IP que ha estat assignada pel seu proveïdor d’accés a Internet. Només es fa servir aquesta per a fins exclusivament interns, com són les estadístiques d’accés al portal.\nAquesta pàgina web utilitza cookies pròpies persistents amb les finalitats següents:\nCookies d’anàlisi. Permeten quantificar el nombre d’usuaris i així realitzar el mesurament i anàlisi estadístic de la utilització i activitat que fan els usuaris de la nostra pàgina web, així com elaborar perfils de navegació dels usuaris en aquestes pàgines i en les nostres aplicacions, tot això amb la finalitat d’introduir millores.\nCookies tècniques. Permeten a l’usuari la navegació a través de la pàgina web i la utilització de les diferents opcions o serveis que hi hagi com, per exemple, controlar el trànsit i la comunicació de dades, identificar la sessió, accedir a parts d’accés restringit, recordar els elements que integren una comanda, realitzar el procés de compra d’una comanda, realitzar la sol·licitud d’inscripció o participació en un esdeveniment, utilitzar elements de seguretat durant la navegació o emmagatzemar, difondre i/o compartir continguts.\n4. Desactivació o eliminació de les cookies\nLa majoria de navegadors web permeten gestionar, en qualsevol moment, les preferències de l’usuari sobre l’ús de les cookies. L’usuari pot ajustar el seu navegador perquè rebutgi cookies o elimini determinades cookies segons el seu criteri.\nL’usuari ha de tenir en compte que algunes característiques dels continguts d’aquesta pàgina web només estan disponibles si es permet la instal·lació de cookies al seu navegador. Si decideix no acceptar o bloquejar determinades cookies (en funció de la seva finalitat), pot ser que això afecti, totalment o parcialment, el funcionament normal de la pàgina web o que impedeixi l’accés a alguns dels seus serveis.\nLa FUNDACIÓ SETBA pot modificar aquesta Política de Cookies en funció de les noves exigències legislatives, reglamentàries, o amb la finalitat d’adaptar aquesta política a les instruccions dictades per l’Agència Espanyola de Protecció de Dades.


Punts d'interes - Penya Gastronòmica Barça\nEls nostres punts d’interès\nLa Pilota al Plat és una secció pensada per fer la vida més còmoda als nostres penyistes quan viatgen en un desplaçament per fer costat al Barça de manera incondicional. Conté més de 30 recomanacions de restaurants en ciutats espanyoles com Sevilla, Vigo o Madrid; i de l’estranger com París, Roma o Munic. L’objectiu és que els membres associats d’aquesta singular Penya Gastronòmica Barça descobreixin la gastronomia de les ciutats que visiten en els seus viatges, sigui per fer turisme o per un desplaçament per animar l’equip.\nEls restaurants escollits mostren una pinzellada de la cuina local, i representen la màxima valoració en diversos aspectes com ubicació, història, especialització en algun producte estrella, decoració, elevat nivell gastronòmic de la carta, així com altres motius que el converteixen en una parada obligatòria.\nTotes Bilbao Budapest Buenos Aires Còrdova Dortmund Eibar Girona Granada Kíev La Corunya Las Palmas de Gran Canaria Lió Lisboa Liverpool Londres Madrid Màlaga Manchester Milà Munic Nàpols Nova York Osca Palma de Mallorca Pamplona París Praga Roma Sant Sebastià Santiago de Compostela Saragossa Sevilla Tòquio València Valladolid Vigo Vitòria\n4a Pizzeria di Guglielmo Vuolo\nAdreça: Via Mergellina, 4a, Nàpols\nTelèfon: +39 081 612 5325\nPreu mitjà: €€\nComentaris: El pizzaiolo Guglielmo Vuolo és un veterà que no es rendeix, continua sorprenent amb la simplicitat i la qualitat. Torna a Nàpols per a continuar brindant excel·lència amb les seves pizzes.\nAdreça: Via Starze, 159, Caianello Vecchio\nTelèfon: +39 0823 922043\nPreu mitjà: €€€\nComentaris: En Caianello trobem aquest tresor amb la cuina de Berardino Llombard. Calidesa i hospitalitat, espai molt acollidor i confortable. Excel·lent cuina casolana on prima l’excel·lent producte local i la cuina senzilla i tradicional.\nAdreça: Via Privata Petraro, 4, Vico Equense\nTelèfon: +39 081 879 9055\nPreu mitjà: €€€€\nComentaris: En aquest senzill encara que bonic habitatge antic al peu de la carretera que condueix al Monte Faito, reina una atmosfera genuïnament familiar. La cuina per la seva part aconsegueix ser original i creativa, sense trair les tradicions i els productes campanos. El xef Pepp Guida llueix amb brillantor la seva estrella Michelin.\nAdreça: Via Arena della Sanità, 7 Bis, Nàpols\nTelèfon: +39 081 290037\nPreu mitjà: €\nComentaris: En el cor del Rione Sanità, la família Oliva porta més de 60 anys al capdavant d’aquesta solvent pizzeria que ha sabut renovar-se amb cada canvi de generació sense trencar els seus llaços amb la tradició. L’actual pizzaiolo és Ciro Oliva, que sorprèn amb pizzes més creatives i modernes. Estem davant d’un fora de sèrie. Visita obligada.\nAdreça: Corso Vittorio Emanuele, 135, Nàpols\nTelèfon: +39 081 761 2474\nComentaris: El xef Domenico Candela sorprèn amb la seva exquisida tècnica, amb fantàstics productes de la zona, restaurant elegant i molt ben posat amb una estrella Michelin. Vistes fabuloses de Nàpols, el Vesubio, la península de Sorrento i Capri.\nAdreça: Via San Giovanni, 59, Telese\nTelèfon: +39 0824 940723\nComentaris: Ubicado en una casa de campo tradicional, contrasta con un interior moderno. Su cocina creariva y con platos de autor, ofrece propuestas elaboradas y dignas de ser probadas. La cocina abierta es perfecta para no perderse ningún detalle.\nL’Altro Coco Loco\nAdreça: Vicolo Santa Maria Cappella Vecchia, 5, Nàpols\nTelèfon: +39 081 764 1722\nComentaris: Restaurant especialitzat de marisc, amb plats creatius i un excel·lent producte. Proposta consolidada a Nàpols.\nAdreça: Via Cesare Sersale, 1, Nàpols\nTelèfon: +39 081 553 9204\nComentaris: Des de 1870 fent pizzes a la ciutat de les pizzes. Per alguns la millor pizzeria de Nàpols, donat que tenen molta fama. Recomanem demanin les més simples, la Margarita o la Marinara. Un clàssic de clàssics.\nMimì alla Ferrovia\nAdreça: Via Alfonso D’Aragona, 19, Nàpols\nTelèfon: +39 081 553 8525\nComentaris: Trattoria clàssica de Nàpols, des del 1943, pràcticament una institució, on es barreja tot: residents, famosos, turistes, etc. Cuina tradicional amb plats de fins a quatre generacions. Molt prop de la Piazza Garibaldi.\nAdreça: Via Posillipo, 16 C, Nàpols\nTelèfon: +39 081 575 7538\nComentaris: Enclavament màgic amb vista extraordinàries, cuina refinada amb tocs moderns. El xef Lli Scarallo brinda la seva millor cuina on brilla una estrella Michelin.\nAdreça: Vicolo S. Giovanni Battista, 3, Caiazzo\nTelèfon: +39 0823 862718\nComentaris: Que la seva és la millor pizza del món ho diuen tots quants la proven. Comensals anònims, xefs estrellats i crítica especialitzada coincideixen en valorar les masses de Franco Peppe com a “úniques”. Peppe in Grani, que així es diu la seva pizzeria, és la ‘número u’ per als italians, que cada any editen el rànquing amb les millors del país. Visita obligada a Caiazzo (Campània).\nPizzaria La Notizia\nAdreça: Via Michelangelo da Caravaggio, 53, Nàpols\nTelèfon: +39 081 714 2155\nComentaris: La primera i històrica pizzeria del mestre Enzo Coccia. Malgrat la seva situació gens cèntrica, la selecció dels ingredients i l’estudi de la cocció han fet que les seves pizzes siguin famoses en el món sencer.\nPizzeria La Masardona\nAdreça: Via Giulio Cesare Capaccio, 27, Nàpols\nTelèfon: +39 081 281057\nComentaris: La Masardona és una històrica fregidora napolitana dels germans Piccirillo, famosa per la seva lleugeresa i el sabor de la fritada. L’especialitat és la pizza clàssica, farcida amb cicoli, ricotta de búfala, provola i pebre. Probablement, la millor pizza fregida de Nàpols, o del món.\nAdreça: Via Rosario Senatore, 30, Cava de’ Tirreni\nTelèfon: +39 347 797 0604\nComentaris: L’admirat xef Rocco Iannone, també propietari de l’Azienda Agricola Tenuta Nannina, triomfa fa anys amb la seva brillant cuina on el producte km 0 és essencial i la seva puresa i qualitat també. Des de Cava de Tirreni mostra la seva excel·lència i expressa la seva excel·lent cuina amb tota la seva esplendor.\nAdreça: Riviera di Chiaia, 271, Nàpols\nTelèfon: +39 081 359 9926\nComentaris: Els germans Francesco i Salvatore Salvo sorprenen amb les seves fantàstiques pizzes a Via Rivera Chiaia de Nàpols. Massa molt fina i excel·lents productes.\n⚽ Estadi San Paolo\nAdreça: Piazzale Vincenzo Tecchio, Nàpols\nEquip local: Società Sportiva Calcio Napoli


Blanes es planteja avançar l´horari de tancament d´alguns locals d´oci nocturn - Diari de Girona\nBlanes es planteja avançar l'horari de tancament d'alguns locals d'oci nocturn\nAmb l'acció pretén acabar amb les molèsties de sorolls i aldarulls als Pins i La Plantera\nddg | blanes 23.11.2016 | 11:54\nDestrosses en un vehicle a la zona d´oci nocturn de Blanes durant el 2015, en una imatge d´raxiu\nARXIU: La policia de Blanes ha aixecat en sis mesos 196 actes per incivisme\nARXIU: Veïns de la zona d´oci nocturn de Blanes organitzen patrulles per vigilar incívics\nL'Ajuntament de Blanes està estudiant la possibilitat de dictar una ordre de reducció de l'horari de funcionament de les discoteques a la zona d'oci nocturn de la vila –situada al barri d'Els Pins, al costat de La Plantera- perquè s'avanci dues hores el tancament als caps de setmana.\nLa reducció podria afectar un determinat nombre de locals situats en aquesta zona, o bé fer-ho tan sols en un d'aquests establiments, la Discoteca Arena. Actualment es permet l'obertura fins les 6 del matí, de manera que a partir d'ara, si finalment es pren aquesta decisió, s'haurà de tancar a les 4 de la matinada.\nAquesta qüestió es va plantejar a la Junta de Seguretat d'ahir convocada per l'alcalde, amb l'assistència del delegat de la Generalitat i el director dels Serveis Territorial d'Interior a Girona, cossos policials, representants de les dues associacions de veïns i dels grups polítics\nL'alcalde proposarà aquesta mesura a una Comissió Informativa que convocarà properament per tractar-ho exclusivament, i demanarà el dictamen de totes les forces polítiques municipals que hi participen. Si la proposta prospera, s'haurà d'emetre un Decret d'Alcaldia fent el requeriment a un establiment o a un grup de locals d'oci nocturn, el què es determini finalment. Segons l'article 14 de la Llei d'Espectacles 11/2009 els alcaldes, dins els respectius termes municipals, poden establir reduccions dels horaris per un màxim de dues hores, uns mesos concrets.\nPrecisament la idea de convocar els representants de les entitats veïnals perquè també assistissin a la reunió va ser per expressa petició del Síndic de Greuges, que durant aquest 2016 ha fet arribar fins a 10 reclamacions a l'Ajuntament de Blanes per temes relacionats amb molèsties de sorolls i aldarulls a la zona d'Els Pins i La Plantera. Nou d'aquestes reclamacions es feien ressò de les queixes veïnals on s'esmentava explícitament la Discoteca Arena.\nEl darrer requeriment del Síndic de Greuges, amb data del 30 de setembre, formulava dues peticions davant aquesta situació denunciada. D'una banda, saber quines mesures està prenent o pensa emprendre l'Ajuntament de Blanes per resoldre la problemàtica, així com quantes incidències s'han registrat a la via pública entre el 2015 i el 2016.\nUn problema que s'ha anat agreujant aquests darrers anys\nDurant els darrers anys –i especialment des del 2015, quan fins i tot es van arribar a organitzar Patrulles Ciutadanes-, s'han denunciat casos de comportaments incívics, sorolls i aldarulls centrats majoritàriament a la zona d'oci nocturn, entre Els Pins i La Plantera. De fet, en anteriors Juntes de Seguretat celebrades, ja s'havia posat sobre la taula la possibilitat de restringir l'horari com a solució.\nEl març d'aquest 2016, el ple municipal va acordar la suspensió d'atorgament de llicències per a la instal·lació i ampliació d'activitats o usos recreatius musicals a la zona d'Els Pins. Paral·lelament, aquell mateix mes també es va aprovar un Pla d'Inspeccions tècniques a establiments de la zona d'oci nocturn per la problemàtica relacionada amb la repercussió que tenen aquests establiments en el descans de veïns de la zona, sense cap mancança destacada.\nA nivell policial, després que l'estiu del 2015 semblava que s'havia detectat una davallada dels actes incívics, les estadístiques han demostrat que la problemàtica continua latent. Tot això, malgrat el treball conjunt de la Policia Local i els Mossos d'Esquadra, que han reforçat la presència dels respectius efectius i han incentivat l'obertura d'actes, inspeccions i actuacions, com per exemple l'Operatiu Via realitzat conjuntament pels dos cossos policials periòdicament a l'Estació de Tren de Blanes.\nPer la seva banda, la Discoteca Arena també va posar en marxa diverses mesures, entre elles un bus nocturn que recull els joves quan surten de la discoteca i els trasllada directament fins l'Estació de Tren, ja que és en aquest itinerari quan s'han registrat la major part de comportaments incívics i aldarulls. D'altra banda, també n'ha proposat d'altres, com ara establir una vídeo vigilància, fer el tancament del carrer o bé posar en marxa agents cívics.\nSegons les conclusions exposades tant pels cossos policials com per les autoritats competents en la matèria, el tipus d'usuaris que atrau principalment la propaganda que fa la Discoteca Arena suposa que arribin de fora de Blanes un perfil molt determinat que acaba protagonitzant aldarulls i incidents. Majoritàriament són nois de 16 anys, amb poc poder adquisitiu, que es trasllada fins aquí en tren procedent des de Badalona, Sant Adrià, El Prat de Llobregat i altres localitats, atrets per l'oferta d'alcohol, noies i marxa tota la nit, fins quarts de 7 del matí.\nAvançament de l'horari de tancament i canvi de model d'oci nocturn\nDesprés de la reunió de la Junta de Seguretat extraordinària, l'alcalde ha demanat a la Policia Local i els Mossos d'Esquadra que emetin dels seus informes que ajudin a poder prendre la decisió sobre l'abast de la mesura: si l'avanç de l'horari de tancament es fa en un sol local, o bé en un grup d'establiments d'una determinada zona. Val a dir que, durant la trobada de la Junta de Seguretat, diversos grups polítics van pronunciar-se inicialment d'acord, i també van posar sobre la taula la necessitat d'un canvi en el model d'oci nocturn que impera a Blanes.\nEn aquest darrer sentit, l'alcalde de Blanes va coincidir-hi, remarcant que el què cal fer és trobar el necessari equilibri entre un oci nocturn que sigui compatible amb el Turisme Familiar i el Turisme Esportiu que es vol seguir atraient com a marca del municipi: "No vull matar l'oci nocturn, vull acabar amb aquesta mala praxis. Ens estem jugant que pugui acabar havent-hi un incident que sigui molt greu, irreversible, i no vull tenir aquesta responsabilitat moral ni penal si no actuem".\nEn compliment del què ha reclamat el Síndic de Greuges, la Policia Local de Blanes ha efectuat un informe, on algunes de les dades que s'hi recullen reflecteixen aquesta creixent preocupació. Respecte les actes aixecades des de l'1 de gener de l'any passat i fins a data del passat dilluns per infraccions a l'Ordenança Municipal de Civisme i Convivència Ciutadana, les que tenen a veure amb el consum de begudes alcohòliques al carrer indiquen que un elevat tant per cent estan protagonitzades per menors d'edat, majoritàriament de poblacions foranies.\nPer la seva banda, els Mossos d'Esquadra també van fer una radiografia del tipus de fets delictius amb què han de treballar tant els seus efectius com els de la Policia Local de Blanes, així com els seus presumptes autors, un 98 % dels quals són veïns d'altres poblacions. Es tracta d'atestats per conduir sense carnet o sota els efectes de l'alcohol, consum de drogues, dur armes prohibides, robatoris amb força i amb violència i intimidació, o fins i tot una agressió sexual l'estiu del 2015.\nCapítol a banda és la llarga llista de detinguts i, o identificats pels efectius policials que es constata que compten amb un llarg historial d'antecedents delictius darrera seu. Per això, tant la Policia Local com els Mossos d'Esquadra van recolzar la idea que s'estava arribant a una situació límit i que, per tant, calia explorar noves vies.


Llibres que has de llegir si vols saber més de Teoria Literària – Lletraferits\nAlguns dels criteris fonamentals que he fet servir són el de la fàcil disponibilitat del llibre en qüestió i el de la voluntat més o menys divulgativa dels mateixos. Hi ha textos imprescindibles però incomprensibles per a gent que tot just comença (i per gent que porta anys dedicant-s’hi) i textos fonamentals però malauradament descatalogats en els nostres idiomes. M’abstindré per tant de posar llibres que no trobarem a les llibreries o que no estiguin disponibles en català o castellà (si se m’escapa algun que no està disponible ara mateix, demano disculpes).\nEtiquetat Àlgebra literària, bibliografía, estudis literaris, libros, literatura comparada, Manuales, teoría literaria\nPrevious postPer què Frank ha guanyat el premi Llibreter?\nNext postTancat per vacances | Llibres per omplir la maleta


Patrimoni - Àrea Metropolitana de Barcelona\nHistòria, arquitectura i paisatge industrial a l'entorn del riu\nEl riu Llobregat ha condicionat al llarg dels anys el desenvolupament dels pobles que han anat confluint dins d'aquest territori. Un primer aspecte important al llarg de la història ha estat el del riu com a corredor que obre pas a les comunicacions entre territoris i que després serà ocupat per un conjunt d'infraestructures que s'aniran adaptant a les necessitats de les diferents èpoques i tecnologies.\nDe l'època romana a la industrialització\nLa preocupació per les comunicacions entre el Pirineu i la Mediterrània i, a partir d'aquí, fronteres enllà ha trobat en el Llobregat un element fonamental sobre el que els romans hi construïren la via Augusta que era la principal xarxa viària de l'època romana a Hispania. La via creuava el pont del Diable i, d'aquesta manera, comunicava el Vallès amb Tarraco. Trobem, encara avui, restes d'aquesta via i del pont romà posteriorment destruït i recuperat amb la fisonomia gòtica actual.\nEl Llobregat també ha estat un lloc de pas tradicional dels ramats que alternaren entre les pastures fresques de l'estiu al Pirineu amb l'hivern suau de la vall Baixa. Posteriorment, el comerç, la indústria i les campanyes militars varen utilitzar aquesta via i, més tard els grans corredors d'energia, transport de combustibles, sanejament i molts altres serveis. Dins d'aquest paper del riu com a via de comunicació les passeres, els ponts i els passos de barca han tingut un paper predominant. A més del pont del Diable, com a estructura més emblemàtica, tant al Congost de Martorell com a d'altres punts del tram metropolità del riu, els ponts i passeres han anat replicant i farcint el corredor fluvial acompanyant a les infraestructures de carreteres, autopistes i vies de tren. Els passos de barca van ser un element molt tradicional en diferents trams del riu i dels quals actualment no se'n conserva cap.\nL'aigua ha estat també des de sempre un element molt preuat per cobrir les necessitats de la població i les activitats econòmiques resultant imprescindible pel consum humà i pel desenvolupament de la ramaderia i l'agricultura, primer, i la industrialització després.\nAl llarg del segle XVIII es posen les bases de la revolució industrial i de la Catalunya contemporània. L'especialització agrària, fonamentada en el vi i l'aiguardent a les comarques litorals, l'aparició de les manufactures de cotó, o d'indianes, i l'obertura del mercat americà inicien una nova etapa de creixement. Durant aquest segle, la indústria del teixit llaner experimenta una gran expansió a les terres del Llobregat. Al Bages, ciutats com Manresa, Monistrol de Montserrat, Balsareny, Sallent o Santpedor n'elaboraven.\nAl Baix Llobregat els nuclis llaners es concentraven al nord de la comarca: Olesa de Montserrat i Esparreguera, mentre que a Martorell es fabricaven puntes de coixí. Al Berguedà, cap a l'inici de segle, també hi predomina la fabricació del teixit de llana. A mitjan segle XIX, moltes fàbriques es van instal·lar al costat del Llobregat i Ter per tal d'aprofitar l'aigua com a font alternativa al carbó i també per la por dels empresaris al creixent obrerisme.\nEl procés industrialitzador va tenir importants conseqüències demogràfiques. La creació de nous llocs de treball i la millora general del nivell de vida van accelerar el creixement de la població. Es van produir també moviments migratoris interns que van modificar la distribució demogràfica del país i també una immigració creixent procedent d'altres regions de l'Estat. La industrialització suposa l'aparició de dues noves classes socials: la burgesia industrial i la classe obrera, que tindran una relació conflictiva. Les condicions laborals molt precàries dels primers treballadors, els porten a reivindicar millores i a crear organitzacions comunes per a la defensa dels seus interessos.\nD'altra banda, com a conseqüència de la puixança de la nova burgesia emergeix amb força el modernisme a diferents punts del territori. En alguns punts del tram final del Llobregat es poden observar encara mostres tant d'habitatges, fàbriques i colònies obreres, com de cases modernistes de la burgesia industrial. En aquests sentit és obligat destacar en el tram final del riu la Colònia Güell a Santa Coloma de Cervelló amb la famosa cripta de l'arquitecte modernista Antoni Gaudí.\nAquest conjunt d'elements patrimonials formen part d'una realitat territorial concreta d'aquest paisatge històric, entès com a herència i memòria de l'activitat humana que els genera dins d'un element que el caracteritza: el riu.\nEs per això que la conservació d'un espai natural, no tan sols ha de garantir la conservació i preservació d'aquells testimonis de l'ocupació humana d'èpoques antigues sinó que els ha d'incorporar i potenciar.


El web municipal és propietat de l'Ajuntament de Castellar del Vallès. El desenvolupament d'aquest portal ha anat a càrrec de l'empresa Districte Digital, d'acord amb el projecte elaborat conjuntament per les regidories de Societat del Coneixement i Comunicació.\nOpina sobre el web\nDona'ns la teva opinió sobre el portal web de l'Ajuntament. Volem que sigui una eina útil, així que et convidem a dir-nos allò que t'agrada o bé allò que hi trobes a faltar. Omple el formulari adjunt.


Carretera – Agrupació Ciclista El Prat\nEl grup A el formen els socis més veterans i els que s´acaben d´incorporar i volen introduir-se en el món del ciclisme. Les rutes són ideals per fer un primer tast ja que oscil·len entre 60 i 80 kms, amb poc desnivell acumulat.\nDistància: 60-80 kilòmetres.\nDuresa: 500-800 metres positius de desnivell acumulat.\nEl grup B és el més nombrós i heterogeni de l´entitat. És compost per ciclistes de diferents edats i nivells de forma. Hi ha qui només vol sortir a un ritme tranquil i gaudir del paisatge. Altres socis opten per realitzar les sortides a un ritme més elevat. Aquest grup està indicat per a ciclistes amb un nivell intermedi.\nDistància: 70-140 kilòmetres.\nDuresa: 500-2000 metres positius de desnivell acumulat.\nEl grup C s´ha creat recentment i està en procés de consolidació. En principi es realitzarà una sortida mensual on la distància i la duresa del recorregut posarà a prova als ciclistes més durs. Les excursions recorren els voltants de la nostra comarca i les veïnes, així com sortides especials arreu de Catalunya.\nDistància: 120-200 Kilòmetres.\nDuresa: 1500-4000 metres positius de desnivell acumulat.\nMés informació sortides


Benicàssim estrena un nou circuit expositiu comissariat i obert a llenguatges més contemporanis - Diari Millars, informació local en valencià.\nBenicàssim estrena un nou circuit expositiu comissariat i obert a llenguatges més contemporanis\nEl Centre Cultural Melchor Zapata i la Sala Escena acolliran propostes d’artistes de la província i de la resta de la geografia nacional.\nBenicàssim fa un salt qualitatiu en la seua oferta expositiva dissenyant un circuit comissariat i dirigit a llenguatges i propostes més contemporànies.\nEl Centre Cultural Melchor Zapata, emplaçat en ple viari de Sant Tomàs i amb dues plantes destinades a la creació artística, és l’espai idoni per a acollir projectes de major importància. Com explica el regidor de Cultura, Javier Alonso, “artistes de la província, però també creadors d’altres punts de la geografia nacional seran convidats a presentar els seus projectes més capdavanters”.\nLa Sala Escena, situada en el Teatre Municipal, és per les seues dimensions un lloc idoni per a nous llenguatges com el videoart, l’escultura o la instal·lació, sense oblidar projectes de fotografia i pintura. “Tots els projectes estaran comissariats i supervisats per un equip professional que marcarà el pols de la cultura *benicense en els pròxims mesos”, ha indicat l’edil de Cultura. Així mateix, la nova etapa que s’obri presenta un vessant pedagògic en forma de circuit de visites guiades per a diferents col·lectius de la localitat, especialment joves. “Volem que la cultura arribe a tots els públics i potenciar la labor educativa que es pot realitzar a través de l’art”, ha afegit l’alcaldessa, Susana Marqués. Una altra de les novetats serà l’ampliació d’horari d’hivern, de dijous a diumenge de 18.00 a 21.00 hores.\nQuant al contingut, el Centre Cultural Melchor Zapata estrena aquest mes de desembre la seua programació amb tres dels artistes més interessants de la plàstica valenciana, com són Jose Juan Botella, Cebaqueva i Martí Moreno (membres del col·lectiu artenRuta) amb l’exposició ‘Poètiques de la fragilitat’. Una mostra profundament reflexiva i repleta de metàfores en la qual la bellesa serà el seu principal al·licient. La inauguració de la mostra serà aquest dijous 10 a les 19.00 hores i es podrà visitar fins al 17 de gener .\nA la Sala Escena la proposta és molt més mordaç i satírica i té com a protagonista a l’artista Kikelin i les seues caricatures polítiques. En aquest cas, la mostra obrirà les seues portes el 17 de desembre i es prolongarà fins al 24 de gener.\nI ja de cara al 2021, el calendari expositiu en Melchor Zapata inclou, entre altres, a l’artista contemporània Carmela Tello amb una instal·lació ceràmica, a l’aquarel·lista *Tiberiu *Mateescu i una exposició col·lectiva molt especial en la qual participen prop de 40 artistes de tota la província. “Seguint amb totes les mesures de seguretat sanitària establides, i les que es vagen establint, no volem perdre el pols de la cultura i des de l’Ajuntament de Benicàssim continuarem apostant perquè la cultura segura i de qualitat no es deté”, ha finalitzat l’alcaldessa, Susana Marqués.\nPost més nousAlacant acull per primera vegada el festival Human Fest\nPost més vellsEls Reis Mags recorreran els carrers de Vila-real en una desfilada de 35 quilòmetres per a saludar als xiquets i xiquetes i arribaran a les llars a través de videotelefonada


Eulàlia Reguant contra Rahola a Twitter: La cupaire rep per totes bandes - XCatalunya.cat\nEulàlia Reguant contra Rahola a Twitter: La cupaire rep per totes bandes\nEulàlia Reguant aprova l’acomiadament de Rahola de La Vanguardia\nL’exdiputada de la CUP al Parlament, Reguant, ha valorat la notícia que apunta que La Vanguardia espanyola ja no compta amb la periodista i escriptora Pilar Rahola. El Conde de Godó no la vol perquè és independentista.\nReguant, lluny de fer front comú contra la repressió dels poders fàctics espanyols, ha avalat aquesta decisió i ha aplaudit que aquest mitjà de comunicació espanyol i espanyolista l’acomiadés per correu electrònic.\n“És trist que sigui Can Godó abans que TV3”. Reguant també voldria que TV3 fes el mateix que Pilar Rahola. Dit d’una altra manera, no vol que veus diferents a la seva tinguin presència als mitjans de comunicació.\nLa piulada ha fet bullir les xarxes. I el foc ha vingut de tots costats. Tant d’aquells que són favorables a la seva persona, com també d’aquells que tot i ser contraris a les seves opinions, consideren inadmissible l’actitud de La Vanguardia.\nÉs trist que sigui Can Godó abans que TV3. #foraraholadetv3 https://t.co/XEaJ3CDxUN\n— Eulàlia Reguant Cura (@aramateix) May 23, 2021\nUn dels més crítics ha estat Albano Dante Fachin. L’activista, que probablement pensa més com Reguant que no pas com Pilar Rahola, ha denunciat que “l’amo secular de l’impremta”, és a dir, Godó, veti aquesta col·laboradora.\nTot seguit, l’escriptora va contestar aquest missatge i es va adreçar, de manera afectuosa, a Fachin. Li va recordar que l’afany de vetar no només existeix en les persones reaccionàries, sinó també existeix en un determinat sector del “progressisme”, una esquerra radical que vol silenciar els discursos dels altres perquè posen en perill la seva supervivència.\n100% a favor de debatre hores i hores sobre la pluralitat de TV3. També sobre la presència de @RaholaOficial. De Rahola i de tots.\nDit això: mai em posaré del costat de l'amo secular de la impremta. Opini el que opini Rahola. Veure gent aplaudint Godó, a aquestes alçades…\n— Albano-Dante Fachín (@AlbanoDante76) May 24, 2021\nL’amor a la censura, estimat @AlbanoDante76 no és exclusiu dels reaccionaris… A les files del progressisme, n’hi ha molts d’aprenents de censors.\nRahola ha estat sempre molt criticada per l’espanyolisme, però recentment també per alguns sectors propers a ERC. Consideren que és una persona propera a Junts per Catalunya i a l’entorn del President Carles Puigdemont i Laura Borràs i demanen menys presència seva als mitjans catalans.\nA més Reguant, altres personatges propers a CUP i Podemos han aplaudit aquest gest de La Vanguardia. Celebren que l’escriptora no publiqui més columnes en aquest diari del Grup Godó però obliden que no poden posar portes al camp. Rahola continuarà la seva activitat des del seu canal de Youtube i des del seu perfil de Twitter. No callarà davant les injustícies.\nTags: Eulàlia Reguant, Rahola\n2 pensamientos sobre “Eulàlia Reguant contra Rahola a Twitter: La cupaire rep per totes bandes”\nRetroenllaç: Cleca de Xavier Sala-i-Martin a Víctor Amela que deixa l'unionista sense paraules - XCatalunya.cat\n26/05/2021 a les 21:34\nPobre Eulalia, vetar la Pilar per la CUP es un insult a la inteligencia.\nMés valdria que pleguesis de polìtica serìa molt millor per la causa indepe.