El govern espanyol estudiarà al setembre la possibilitat d'apujar l'SMI aquest any La República\nEl govern espanyol estudiarà al setembre la possibilitat d’apujar l’SMI aquest any\nACN Madrid.-El govern espanyol estudiarà al setembre la possibilitat d’apujar el Salari Mínim Interprofessional (SMI) aquest any, tal com reclama la vicepresidenta segona i ministra de Treball, Yolanda Díaz. En […]\nACN Madrid.-El govern espanyol estudiarà al setembre la possibilitat d’apujar el Salari Mínim Interprofessional (SMI) aquest any, tal com reclama la vicepresidenta segona i ministra de Treball, Yolanda Díaz. En roda de premsa aquest dimarts després del Consell de Ministres, la vicepresidenta primera i ministra d’Afers Econòmics ha obert la porta a augmentar-lo aquest 2021 si la tendència “molt positiva” que registra el mercat de treball es manté durant l’estiu i a principis de la tardor es recuperen els nivells d’ocupació previs a la pandèmia. “Al setembre veurem si és possible reprendre la senda de creixement” de l’SMI per caminar cap a l’objectiu de situar-lo en el 60% del salari mitjà al final de la legislatura.\nCalviño ha assegurat que “tot el govern” espanyol està “absolutament compromès amb l’augment de l’SMI i la millora de les condicions laborals”. Aquesta qüestió ha generat tensions entre els socis de la coalició, ja que Unides Podem pressiona perquè s’augmenti aquest any i el PSOE demana esperar a la consolidació de la recuperació econòmica.


Col·labores amb Mans Unides. Cada targeta compte Senzill. Només has d'utilitzar la teva targeta en comerços.\nD'aquesta manera, Bankia cedeix un import fix cada any a l'ONG escollida per cada targeta contractada. Es tracta d'una targeta personalitzada amb la imatge i fang de Mans Unides.\nCondicions preferents en el servei AirRefund, per a reclamacions a aerolínies per cancel·lació, overbooking o retards en vols amb sortida i arribada a Europa. El titular de la targeta no ha d'avançar cap despesa, ni a l'inici de la seva reclamació ni durant el procés. Només si la resposta al cas és favorable, AirRefund descomptarà una comissió, que serà del 25% per als titulars d'una targeta VISA Bankia en comptes del 30% habitual. Més informació en el següent enllaç.


lo carrer del riu: 19/04/2009\nJordi Pujol: "Ens hem de negar a acceptar les quatre veces que ens donen des de Madrid"\nPujol ha fet una crida als catalans perquè mantinguin la dignitat i no acceptin qualsevol oferta de finançament. En Mas, que hi era, ha pres nota i no ho farà com amb l'estatutet. Veces, veces, veces, veces 200409 RAC1\nL'expresident de la Generalitat, Jordi Pujol, ha reclamat avui que Catalunya refusi de ple “les quatre veces que ens volen donar des de Madrid”, durant la celebració del Dia del Partit, que ha tingut lloc a Vic-Gurb i a la qual han anat unes onze mil persones.\nPujol ha rebutjat “el que ara ens proposen: donar-nos infraestructures, competències, serveis o aigualir TV3, a canvi que ens portem bé, que no reclamem més poder polític, que no reclamem ser tractats com una nació...; hem de ser capaços de resistir això sinó estem perduts com a nació i com a poble”. Així, Pujol ha fet una crida als catalans perquè mantinguin la dignitat i no acceptin qualsevol oferta de finançament.\nCDC ha homenatjat, durant la festa del Dia de Convergència, els alcaldes i regidors d’aquests 30 anys d’ajuntaments democràtics.\nJosep-Lluís Carod-Rovira: "El gest que he fet, ben mirat, l'hauria pogut fer abans"\nCarod ha tancat una etapa política amb la decisió de no optar a tornar ser el candidat d’ERC a la presidència de la Generalitat, després d’haver-ho estat tres vegades, en dues de les quals ha arribat al govern. Josep-Lluís Carod-Rovira en una entrevista a l'Avui arran del seu anunci de no competir amb Joan Puigcercós per a ser cap de llista explica que "personalment, la decisió la tenia presa des de l'estiu passat. Després del congrés. Era molt difícil no admetre que qui tenia el lideratge orgànic del partit no el tingués també com a cartell electoral". Però insisteix també que no pensa abandonar la primera línia política i que fan tàndem: "dos cavalquen junts, amb una diferència. Un és al partit i l'altre al govern. Però no és un invent meu, es va aprovar en l'últim congrés. Renunciant a la presidència, rebutjava el lideratge orgànic, i ara calen les condicions mínimes per treballar".\nFins i tot no descarta invertir els papers després de les eleccions del 2010, però "abans hi ha eleccions, cal veure quines llistes presenta ERC, com valora l'electorat les llistes, quines majories de govern poden sortir... És política ficció, ningú ho sap". Entrevista a l'Avui\nAvui fa 30 anys de la constitució dels primers ajuntaments democràtics, amb els independents com a protagonistes El 19 d'abril de 1979, avui fa 30 anys, es van constituir els primers ajuntaments democràtics al Camp i l'Ebre, i a tot l'Estat espanyol, després de la dictadura franquista, sorgits de les eleccions del dia 3. Feia 45 anys de les anteriors municipals democràtiques (1934) i els nous representants s'enfrontaven als reptes de posar fi a inèrcies autoritàries i vetllar per la transparència administrativa, unes tasques que van impulsar plens d'il·lusió però també d'una inexperiència política que obligaria la majoria de càrrecs electes a anar-ne aprenent sobre la marxa. Els nous ajuntaments tenien molt pocs recursos econòmics i el repte de treure els seus municipis d'un subdesenvolupament històric. Molts pobles no tenien ni xarxa d'aigua potable, ni clavegueram, ni carrers asfaltats i enllumenats.\nPere Muñoz: A Flix érem tots novells i calia fer gestos perquè es veiés el canvi\nEl flixanco Pere Muñoz va ser un dels alcaldes més joves de Catalunya i també de l'Estat espanyol. Pere va arribar al govern de Flix amb 24 anys i sense experiència en política municipal. L'abril del 1979, Muñoz encapçalava la llista de l'Entesa per Flix, una candidatura d'esquerres que tenia el suport del PSC i del PSUC. L'Entesa per Flix va assolir vuit regidors, molt per davant dels 4 d'UCD i de CiU, que només va aconseguir un regidor. En la seua presa de possessió Pere, que és professor d'història, va parafrasejar un discurs del grec Pèricles sobre la democràcia. "Al nou ajuntament érem tots novells", recorda Pere, que també destaca que van haver de fer front a la marxa del secretari municipal al cap d'un any, i també la falta de recursos econòmics. El pressupost del 1979 va ser de 39 milions de pessetes, i les primeres accions de govern van ser canviar els noms dels carrers, catalanitzant-los i recuperant els noms anteriors a la dictadura. "Calia fer gestos perquè la gent visualitzés que s'havia produït un canvi", hi afegeix. Pere posa l'exemple de la recuperació de la festa del riu dins de la festa major de Flix. "Era una època amb molta il·lusió i expectació ja que no sabíem on aniria a parar la democràcia", explica. D'altra banda, les seues primeres obres van ser la reforma de la plaça de l'Esglèsia, amb la retirada de la Creu als Caiguts; la construcció de la llar de jubilats, i les obres de l'escola bressol, de la biblioteca i d'alguns carrers de Flix que encara s'havien d'urbanitzar.\nBloc de Pere Muñoz: FLIX: RECORDS DEL 19 D'ABRIL DEL 1979\nActors, escriptors i d’altres persones públiques han llegit aquest migdia, als Jardinets de Gràcia de Barcelona, poemes i textos satírics per recordar les agressions a la llengua sofertes els darrers setanta anys, des de l’entrada de les tropes franquistes a Barcelona. Han recordat els edictes, normes i lleis franquistes promulgades contra la llengua i la cultura catalanes en un acte emotiu en què hi ha assistit mig miler de persones. L'acte, organitzat per la Comissió de la Dignitat, l'Associació d’Escriptors en Llengua Catalana i l'Associació d’Actors i Directors Professionals de Catalunya, ha criticat la llei de la memòria històrica perquè gairebé ni tan sols s'anomena la persecució lingüística vers el català. A més, també s'hi ha reclamat el retorn dels documents confiscats per les tropes franquistes i que encara són a l'Arxiu de Salamanca, tot i que molts ja s'haurien d'haver lliurat als propietaris legítims. 'El català no ha arribat a la plena normalitat' ha assenyalat Josep Cruanyes, portaveu de la Comissió. L'acte, que han conduït Carme Sansa, Carles Arquimbau i Enric Rodríguez, ha tingut com a moment àlgid l'enlairada d'un estel amb la forma de l'estàtua de la victòria franquista, que és als peus del monòlit situat en l'encreuament del Passeig de Gràcia i la Diagonal. Per commemorar la victòria a la guerra, els franquistes van posar-la a canvi de la que feia homenatge al polític i escriptor Francesc Pi i Margall, que ara és a la plaça de Llucmajor, a Nou Barris. 'Volem restablir aquella estàtua, que estava en el monument que originàriament retia homenatge' ha explicat Cruanyes. Els organitzadors han escollit els Jardinets de Gràcia com a escenari de l'esdeveniment per la proximitat al Palau Robert, que havia acollit la conselleria de cultura durant l'etapa republicana i on els franquistes van instal•lar el centre de les forces d'ocupació liderat pel general Álvarez Arenas. Enric Cassasses, Jordi Coca, Josep Maria Murià, Jordi Llavina, Gemma Llienas, Ignasi Riera i Isabel-Clara Simó són alguns dels autors que hi han participat. A més però, també s'han llegit textos d'Espriu, Joan Brossa, Manuel de Pedrolo i Joan Oliver, entre molts més.\nMés d'un centenar de persones homenatgen els represaliats pel franquisme al cementiri de València\nUn centenar de persones ha participat a l'acte en memòria i desgreuge de les víctimes del franquisme soterrades en foses comunes que s'ha fet al Cementiri de València. Durant l'acte Maria Conca, professora de Filologia Catalana de la UV i familiar de represaliats, ha llegit un manifest i, en acabat, s'ha fet un minut de silenci. Després s'ha interpretat la Muixeranga i els assistents que ho han volgut han llegit els noms dels soterrats a les foses.\nFinalment, la Societat Coral el Micalet ha tocat l'himne de Riego.


El congrés Smart City Expo World presenta el Vallès Circular com una iniciativa territorial innovadora - Consell Comarcal del Vallès Occidental\nPortada > Actualitat > Notícies > El congrés Smart City Expo World presenta el Vallès Circular com una iniciativa territorial innovadora\nEl congrés Smart City Expo World presenta el Vallès Circular com una iniciativa territorial innovadora\nLa iniciativa Vallès Circular ha estat seleccionada d’entre més de 500 propostes i ha estat presentada aquesta setmana en el congrés Smart City Expo World celebrat a Barcelona. Ignasi Giménez, president del Consell Comarcal del Vallès Occidental, va presentar ahir el projecte en l’Àgora central del Congrés, com una iniciativa territorial innovadora per avançar cap a l’economia circular. Durant la jornada d’ahir, el president del Consell, Ignasi Giménez i el conseller de Territori i transició ecològica, Carles Rodríguez, van mantenir contactes amb empreses vallesanes del sector que exposen les seves solucions tecnològiques al Smart City Expo.\nJunt amb el Vallès Circular es van presentar també les experiències de Circular Oslo, l’Agència Nacional de Medi Ambient de Singapore i propostes d’empreses i consultories. El president del Consell Comarcal va fer referència al context comarcal en el qual es desenvolupa el Vallès Circular i va destacar el seu caràcter territorial i col·laboratiu, orientat al treball en xarxa i la incorporació de coneixements i recursos. Ignasi Giménez va destacar “la necessitat de construir ciutats circulars sota els Objectius de Desenvolupament Sostenible de les Nacions Unides” i va assegurar que “cal posar la tecnologia smart al servei del desenvolupament sostenible”.\nEl president del Consell Comarcal ha ressaltat “la importància de treballar en favor de l’economia circular, a nivell ambiental per donar una resposta als reptes del planeta, a nivell econòmic per aprofitar l’oportunitat per la creació de nous negocis i d’ocupació i a nivell social per millorar les condicions de vida i el benestar de les persones” i va afegir que “les administracions locals són clau per promoure el canvi i la transformació en entorns urbans. Tenen un gran poder per aconseguir canvis significatius en els hàbits de consum i les dinàmiques del mercat a través de la definició de polítiques locals favorables i la incorporació dels principis de circularitat en la prestació de serveis i organització d’activitats educatives, comunitàries, culturals... i mitjançant la compra pública o la gestió urbanística i d’infraestructures.”\nRecentment, la iniciativa Vallès Circular ha estat reconegut amb el premi BASF com a millor pràctica d’Economia Circular a Espanya, en la categoria de “millor iniciativa pública”. El premi està impulsat per l’empresa BASF junt amb el Club de Excelencia en Sostenibilidad.\nAuditori (476 kB)\nIgnasi Giménez parlant sobre el Vallès Circular (252 kB)\nIgnasi Giménez parlant sobre el Vallès Circular\nPonents (363 kB)\nIgnasi Giménez i Carles Rodríguez (484 kB)\nIgnasi Giménez i Carles Rodríguez


EL CAU DE CALPURNI: DIAL•LEL\nPublicat per Calpurni a les 23:37\nPreciós poema i preciosa imatge al servei de dos desigs impossibles.\nImpossibles en la pràctica, però no en la imaginació.\nUn somni irreal...Però enyorar sempre espot!\n5 de desembre de 2015, a les 19:47\nMolt bonic i utòpic, Jesús. Sols la poesia pot fer possibles desitjos impossibles.\nL'estàtua és preciosa també, bona elecció.\n6 de desembre de 2015, a les 20:46\nGràcies Olga, M. Roser i Carme per les vostres amables paraules.\nL¡impossible de vegades deixa de ser-ho.\n8 de desembre de 2015, a les 0:25


Els paradistes del Mercat d’Hostafrancs denuncien que encara no han cobrat pels danys dels aiguats de l’agost | EL3 - Portal de notícies de Sants-Montjuïc\nEls paradistes del Mercat d’Hostafrancs denuncien que encara no han cobrat pels danys dels aiguats de l’agost\nNou mesos després, encara no han cobrat les indemnitzacions i segueixen pendents de la resolució de l’assegurança general del mercat, que depèn de l’Institut Municipal de Mercats de Barcelona. Amb tot, els danys patits per les sis parades sumen prop de 70.000 euros.\nEls aiguats de mitjans d’agost del 2018 van causar greus desperfectes al Mercat d’Hostafrancs i en algunes de les seves parades. Nou mesos després, encara no han cobrat les indemnitzacions i segueixen pendents de la resolució de l’assegurança general del mercat, que depèn de l’Institut Municipal de Mercats de Barcelona. Amb tot, els danys patits per les sis parades sumen prop de 70.000 euros.\nEl president de l’Associació de Comerciants del Mercat d’Hostafrancs, Òscar Alonso, recorda que “vam presentar les factures i tota la documentació a l’asseguradora i fins aquest abril no vam rebre cap notificació de l’Institut Municipal de Mercats”. I aquesta setmana van rebre una nova resposta en la que se’ls hi nega el pagament de l’assegurança on se’ls hi deia que “aquestes pluges són per sobre de la mitjana normal” i estan fora de cobertura per ser un fet extraordinari. Aquí sorgeix el conflicte perquè les assegurances particulars de cada parada no els hi cobreixen els danys perquè els desperfectes sorgeixen per un problema de l’estructura del sostre del mercat, per tant hauria de ser competència de l’asseguradora general. “L’assegurança va pagar les plaques de guix que van caure del sostre, però els paradistes no hem cobrat”, afegeix.\nAlonso destacava que en breu es reuniran amb el seu advocat i, segurament, es querellaran contra l’Institut Municipal de Mercats. “Tinc una assegurança per quan em passi una cosa fora del normal, l’excusa de l’asseguradora del mercat em sobta i, a més, les nostres parades no han generat cap problema, sinó la teulada i les seves canonades”, assenyala el president. Una de les altres coses que agreuja la situació és que aquest ha estat el quart sinistre en vuit anys per la mateixa causa. En aquest sentit, el gerent del Districte, Francesc Jiménez, apunta que “l’assegurança general es troba en converses amb les particulars de cada parada, i des de l’Institut Municipal de Mercats ens diuen que han d’arribar a un acord per decidir qui ha d’assumir què”. D’altra banda, el propi Alonso no veu factible un consens entre elles i el més possible per solucionar-ho serà “acabar litigant”.


«A Mèxic la mort no és un tema tabú com aquí» - El Periòdic d'Andorra\nMaria Salcedo Guia del caee\n«A Mèxic la mort no és un tema tabú com aquí»\nPublicat el Dimecres, 1 de novembre de 2017 | 18:45 h\nMaria Salcedo, Guia del Centre d'Art d'Escaldes-Engordany\nMaria Salcedo guia de professió, gaudeix treballant amb els menuts de la casa. Ara, al llarg d’aquesta setmana, Salcedo farà de guia en el taller que el Centre d’Art d’Escaldes-Engordany sobre com es viu Tots Sants a Mèxic. En aquest país, la festivitat dels difunts se celebra d’una manera alegre, animada i amb música. Els participants són una vintena de nens i nenes entre sis i onze anys. / PER NÚRIA SEGURA INSA\n–Veuran la festivitat de Tots Sants tal com se celebra a Mèxic. Veuran les diferències de com es celebra a Andorra i a Mèxic.\n–Com es viu aquesta festa a Mèxic?\n–Una festa. No deixa de ser una celebració que es recorden els morts, però és una festa amb música, ball, colors, família. Es recorda els éssers estimats amb els seus altars mexicans.\n–Com són aquests altars?\n–El dia de Tots Sants les ànimes venen a visitar els seus familiars vius i les famílies per donar la benvinguda a aquestes ànimes es preparen per rebre’ls amb música. En els cementiris, doncs, hi ha mariachis i aquests altars on es posen el menjar o la beguda preferida del mort, així com objectes que els hi agradaven.\n–Contrasta amb la nostra visió, que aquí és un dia trist i allà un de festa?\n–Exacte. Aquí vas al cementiri, és silenciós, trist, portes un ramet de flors i estàs en silenci. Allà el cementiri és una festa de color i vida.\n–Què simbolitzen les calaveres per ells?\n–Les catrines, que és l’esquelet sencer, és un personatge que es va inventar un dibuixant el segle XVI. D’altra banda, està les calaveritas, que s’ha agafat com icona de la festivitat, però són dolces, llaminadures, per menjar i forma part dels altars. També, mengen el pan de muerto, que és un brioix que a dalt posen la forma dels ossos.\n–Comentava la importància de la música?\n–Sí que és molt important. Demà farem un taller que amb unes culleres i ous de plàstic, els nens faran unes maraques.\n–Hi ha una cançó representativa?\n–Ho desconec, però el que fan els mariachis és que caminen pel cementiri i es paren en les tombes i si aquella persona tenia una cançó que li agradava, doncs la toquen.\n–Per què ha transcendit tant la celebració de Mèxic al món?\n–Jo crec perquè és festiva i ens allunya a la reflexió més dura de la mort, que és el Tot Sants europeu.\n–Estem preparats per la mort?\n–Tal com ens han educat en la societat, no estem preparats per la mort. A Mèxic és diferent.\n–A Mèxic estan més preparats, doncs?\n–Fa que no sigui un tema tabú. Aquí ho emmascarem una mica i no parlem de la mort. En canvi, els nens tenen molta curiositat per la mort i som els adults els que tenim els tabús.\ndies dels difunts


SORT CLOU LA 2a TEMPORADA DE LA PISTA DE PATINATGE A LA PLAÇA MAJOR – Pirineus TV\nSORT CLOU LA 2a TEMPORADA DE LA PISTA DE PATINATGE A LA PLAÇA MAJOR\nAquest diumenge, coincidint amb l’últim dia de vacances als centres escolars, Sort ha tancat la pista de patinatge que tenia des de principis de desembre a la plaça Major. Es tracta d’una activitat que es fa coincidir amb les festes de Nadal i l’inici de la temporada d’esquí per oferir als veïns i veïnes una activitat nadalenca.\nEs valora molt positivament l’afluència a la pista i la participació dels comerciants, restauradors i hotelers a la iniciativa.\nLa pista ha estat oberta totes les tardes, a excepció dels dies festius, ja que és quan hi ha més moviment pels carrers del poble i així s’ofereix una activitat de lleure pels infants. Una iniciativa que es preveu repetir en els propers anys.\nParlen al vídeo: ADELAITA AYTÉS, REGIDORA DE FESTES SORT


Basic Concepts for the Analysis of English Sentences :: Libelista\nMireia Llins i Grau\nEl propòsit daquest llibre és introduir els alumnes a conceptes fonamentals per lanàlisi de loració anglesa. El llibre comença amb una introducció al marc teòric que sutilitza, i segueix amb una descripció de lestructura argumental, les relacions sintàctiques entre constituents, les categories gramaticals (lèxiques i funcionals), lestructura sintàctica interna dels constituents, les projeccions sintàctiques funcionals, les funcions gramaticals i el cas. El llibre està escrit en un to pedagògic i utilitza arguments concrets per donar evidència a favor de les estructures que es proposen. Es tracta duna eina essencial per a les assignatures de sintaxi bàsica de la titulació de Filologia Anglesa i pot servir també com a manual introductori a qualsevol assignatura de gramàtica generativa. Tots els autors han impartit classes o han participat en les assignatures de sintaxi anglesa del Departament de Filologia Anglesa i de Germanística de la Universitat Autònoma de Barcelona durant els últims deu anys. La formació acadèmica de cadascun dells inclou períodes de formació de postgrau en algunes de les universitats més destacades de la Gran Bretanya, dHolanda i dels Estats Units. Mireia Llinàs (MA University College London, PhD Universitat Autònoma de Barcelona), coordinadora daquest volum, es dedica juntament amb Montserrat Capdevila (MA University College London, PhD Universitat Autònoma de Barcelona) a ladquisició de primeres i segones llengües. Joaquín Domínguez (MA Georgetwon University, PhD Universidad Complutense de Madrid) sinteressa per la comparació de la sintaxi de langlès amb el català i el castellà, Melissa Moyer (MA Stanford University, PhD Universitat Autònoma de Barcelona) és especialista en bilingüisme i multlingüisme des dun enfocament sintàctic i dalternança de llengües. Elisabet Pladevall (MA University College London, PhD Universitat Autònoma de Barcelona) va presentar la seva tesi doctoral lany 2007 amb al títol Child and Adult Non-native Subject Development: A Bi-directional study of English and Spanish as L2s i Susagna Tubau (MA University College London, PhD Universitat Autònoma de Barcelona, Universitat dAmsterdam) és doctora des del juny de 2008 amb la tesi Negative Concord in English and Romance: Syntax-Morphology Interface Conditions on the Expression of Negation.


salari i valor net juntament amb el contracte de David Bakhtiari; la seva nena nocturna - Biografia\nFets de David Bakhtiari\nAtac ofensiu del futbol americà\nKerra Llegeix Schroeder\nMixt (iranià, islandès i anglès)\nInstagram de David Bakhtiari\nVeure més / Veure menys Fets de David Bakhtiari\nDavid Bakhtiari és un atac ofensiu del futbol americà que va jugar com a atac ofensiu. Està jugant als Green Bay Packers de la National Football League (NFL). Va ser redactat pels Packers a la quarta ronda del Projecte NFL del 2013.\nA San Mateo, Califòrnia, David Bakhtiari va néixer dels pares Karl Bakhtiari (pare) & Debbie Bakhtiari (mare) endavant 30 de setembre de 1991. El seu nom de naixement és David Afrasiab Assad Bakhtiari el pare del qual és un empresari immobiliari. El seu signe de naixement és Libra.\nTítol: foto de la infància de David Bakhtiaris amb els seus pares i germans (Foto: Instagram)\nDavid té una nacionalitat nord-americana i pertany a una ètnia mixta (iranià, islandès, anglès). Va créixer amb tres germans: una germana anomenada Danielle bakhtiari, anomenat un germà gran Eric Bakhtiari, exjugador de futbol americà i un germà ho és Andrew Bakhtiari.\nEs va unir a l’anglès iranià, islandès, situat a San Mateo, Califòrnia. Després d'això, va assistir a la Universitat de Colorado especialitzant-se en comunicacions.\n1 salari i valor net juntament amb el contracte\n2 Qui és la núvia de David Bakhtiari?\n4 Premis i candidatura\n5 Quina alçada té David Bakhtiari?\nSalari & Valor net juntament amb el seu contracte\nDavid Bakhtiari té una ofensiva de futbol nord-americà aproximadament 18 milions de dòlars. De la mateixa manera, està guanyant un sou 12 milions de dòlars per any. Ha recaptat aquesta quantitat important de la seva carrera professional.\nDavid va signar el contracte amb els Green Bay Packers durant un període de quatre anys 48 milions de dòlars ampliació de contracte que inclou 16,7 milions de dòlars garantit i a 15 milions de dòlars bonificació de signatura El salari mitjà anual de $ 12.000.000 amb $ 16.700.000 import garantit.\nSubtítol: David Bakhtiari viatjant en helicòpter (Foto: Instagram)\nPerò a l’any 2018, el seu sou anual se situa al voltant 1 milió de dòlars mentre que la seva llista i bonificacions de fitxatge ho són $ 6.375.000 i $ 3,200,000 respectivament. Tanmateix, l'any 2020 guanya un sou base $ 10.500.000, un bo de llista $ 500,000 i una bonificació d’entrenament de $ 500,000mentre porta un cop de barret $ 14.700.000 i un valor de tapa morta de $ 3,200,000.\nQui és la núvia de David Bakhtiari?\nActualment, David Bakhtiari està en una relació romàntica amb la seva xicota Frankie Shebby. La seva magnífica núvia Frankie és blogger de menjar. La parella va començar a sortir entre ells a l’octubre del 2017. Feliçment estan junts des de llavors.\nCasament increïble i encara millor companyia! Felicitats a #TheHydes. # rulenumber76\nUna publicació compartida per David Bakhtiari (@davidbakhtiari) el 8 de juliol de 2018 a les 15:30 PDT\nDe la mateixa manera, David amb la seva xicota Shebby està molt obert sobre el públic sobre la seva vida amorosa. Sovint comparteixen la seva PDA romàntica a Instagram. La parella va visitar The Royal Botanic Garden, Sydney, i van gaudir del seu temps junts. El duo no ha revelat els seus plans de futur i la seva vida matrimonial. Esperem, la parella aviat lligarà el seu nus.\nAnteriorment, David estava en relació amb la seva xicota Kerra Llegeix Schroeder. La seva exparella és un exjugador de voleibol nord-americà que va jugar a l'equip de dones de la Universitat de Colorado. L'antiga parella es va conèixer a la universitat i es va enamorar.\nSubtítol: David Bakhtiari fent clic en selfie amb la seva xicota (Foto: Instagram)\nL'antiga parella va tenir secretament data durant anys, però la seva relació només va tenir una vida curta quan van esclatar l'any 2017.\nA l'escola secundària, David va ser nomenat capità de l'equip mentre va estar durant el seu segon any. Ha jugat a futbol universitari a Colorado. Mentre va estar a la Universitat de Colorado, va jugar per a l'equip de futbol Buffaloes de Colorado des del 2009 fins al 2012.\nTítol: David Bakhtiari jugant per al seu equip (Foto: Instagram)\nVa anunciar que seria al Draft de la NFL del 2013 després de jugar per a l'equip durant tres temporades al gener del 2013. En el draft, va ser seleccionat per Green Bay Packers a la quarta ronda i 109a en el Draft del NFL en la 109a. És el primer dels dos atacs ofensius elaborats pels Green Bay Packers.\nPer començar a la presa d’esquerresBryan Bulaga Va tenir l'oportunitat de jugar durant el camp d'entrenament i es va inserir com a primer partit esquerre a la primera pretemporada de Packers contra els cardenals d'Arizona al Lambeau Field. De la mateixa manera, ha patit diverses ferides, incloses lesions greus a l'esquena.\nSubtítol: David Bakhtiari fent formació (Foto: Instagram)\nDavid ha jugat en els 16 partits de la seva temporada de dos anys més a més dels 2 partits de playoff del seu equip. Els anys 2016 i 2017, va ser nomenat a la plantilla All-Pro del segon equip de la NFL. L’any 2018, va ser el lloc número 91 dels seus companys del Top 100 jugadors de la NFL.\nDavid Bakhtiari va ser nomenat Lliga d'Atletica Catòlic All-West (All-Metro) (Àrea de la Badia). Va rebre el nom de Comtat de All-San Mateo després de guanyar el cop-campionat WCAL 2008 amb el Bellarmine College Preparatory com a sènior.\nQuina alçada té David Bakhtiari?\nDavid es troba a una alçada de 6 peus 3 polzades, és a dir, 1,93 m. mentre que el seu cos pesa al voltant de 141 Kg. És un bell futbolista amb els cabells llargs i atractius. A més, exerceix regularment per mantenir el cos. Té els ulls marrons foscos amb el cabell llarg.\naidan quinn pares


La PAH no descarta resistir i afirma que «continuarà lluitant» - Diari de Girona\nLa PAH no descarta resistir i afirma que «continuarà lluitant»\nL'entitat es va reunir ahir d'urgència per organitzar les tasques previstes per a les properes setmanes\nsalt | jordi nierga 24.07.2013 | 09:45\nImatge de la reunió d´ahir en un dels pisos de l´immoble ocupat a Salt. marc martí\nLa notícia de la resolució de l'Audiència va caure ahir com una galleda d'aigua freda entre els ocupants del bloc i els mateixos integrants de la Plataforma d'Afectats per la Hipoteca (PAH). "Estem en estat de xoc. Ens ha sorprès molt aquest procediment tan barroer", va assenyalar la portaveu de la PAH a Girona, Marta Afuera.\nDesprés de donar-se a conèixer la sentència, des de l'entitat es va convocar ahir una reunió de caràcter urgent que va tenir lloc en un dels pisos de nova construcció. S'havia de parlar sobre si es marxava voluntàriament o si es resistiria. De moment, la primera trobada va servir per definir les pautes d'organització que es duran a terme en el pis ubicat al carrer Doctor Castany de Salt. "Ens hem dividit en comissions per tal de gestionar totes les setmanes que ens vénen al damunt", va comentar la representant.\nEn el marc d'aquest treball estructural no es descarta la resistència davant un futur desallotjament. "No defallirem i continuarem lluitant, aquesta és la nostra voluntat", va destacar Afuera que, d'altra banda, també va concretar que encara s'han de determinar quines vies de sortida existeixen: "Tot just hem començat a parlar. Les famílies encara són al pis i hi ha diversos temes que cal abordar".\nContinuar defensant les 43 persones de l'edifici, 19 nens i 24 adults, esdevé el gran objectiu de la Plataforma. "Pensem que no estem cometent cap delicte, sinó que actuem com ens mana el nostre sentit comú per tal de defensar la dignitat de les persones de poder tenir un habitatge digne", va explicar.\nAfuera també va criticar la falta de tacte del procés, en el qual "no s'ha escoltat ningú". "Aquesta decisió és política, l'Audiència Provincial s'ha decantat per pressions polítiques i ni tan sols s'han volgut escoltar a les persones del bloc", va puntualitzar.\nFa 4 mesos 16 famílies van ocupar el pis de Salt, un immoble d'obra nova que ja havia estat ocupat per diversos integrants de la PAH i persones desnonades. Durant aquest període de temps, la situació no ha deixat de patir la presència d'un hipotètic desnonament a l'horitzó. En un dels episodis més recents ocorreguts al mes de maig passat, el jutge va ordenar, de manera preventiva, aturar el desallotjament del bloc de pisos.\nMentrestant, ahir mateix, la PAH va rebre les primeres mostres de suport. El grup municipal del PSC a Salt van considerar l'ordre de desallotjament com "una mala notícia tant per les famílies que hi viuen com per Salt". La formació, que es va posicionar "al costat de la PAH Girona", va titllar l'ocupació de l'edifici com un "símbol de la reivindicació saltenca pel dret a un habitatge digne per a totes aquelles famílies víctimes dels desnonaments". El PSC va instar l'equip de govern a convocar, "amb urgència", la Taula pel Dret a l'Habitatge amb l'objectiu de "plantejar vies per evitar el desallotjament".\nLa PAH també va rebre el suport de la CUP de Girona, que a través d'un comunicat va anunciar que "se sumarà a les accions i iniciatives que s'emprenguin per tal de defensar el projecte del bloc de pisos i evitar-ne el desallotjament". El portaveu de la formació a Girona, Jordi Navarro, va qualificar la decisió de l'Audiència de "vergonyosa i indecent".


François Achille Bazaine - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl general Bazaine durant la campanya de Mèxic\n(fr) François-Achille Bazaine\n(fr) François Achille Bazaine\n13 febrer 1811\n23 setembre 1888 (77 anys)\nPolític, oficial i militar\nBatalla de Barbastre\nBatalla del riu Alma\nBatalla de Malegnano\nSegona intervenció francesa a Mèxic:\nBatalla de Bomy-Colombey\nSetge de Metz (1870)\nArxius Nacionals de França\nFrançois Achille Bazaine (Versalles, Illa de França, 13 de febrer de 1811 - Madrid, Espanya, 23 de setembre de 1888) fou un mariscal de França que adquirí una trista celebritat durant la guerra de 1870\nAssentà plaça (1831) en un regiment destinat a Àfrica, ascendint a sotstinent (1833) i a tinent (1835) pels seus brillants fets d'armes; formà part de legió estrangera que Lluís Felip oferí a la reina regent d'Espanya Na Maria Cristina per a combatre als carlins, assolint en premi als seus serveis el grau de comandant en l'exèrcit espanyol; prengué part en la Batalla de Barbastre (2 de juny de 1837), en la qual la legió restà quasi aniquilada; acabada la guerra civil tornà a Àfrica com a capità (1839), ascendit a comandant (1844), a tinent coronel (1848) i a coronel (1850), sempre per mèrits de guerra. Amb l'últim grau comanà el 55 de línia i la legió estrangera; ascendit a general de brigada (1854) concorri al Setge de Sebastòpol (1854-1855) al front de dos regiments, i com a general de divisió prengué els forts Kinburn, situats en la desembocadura del Dnièper, després de tres dies de combat, desenvolupant el govern de Sebastòpol en rendir-se aquella ciutat.\nDurant la guerra d'Itàlia comandà la tercera divisió del primer cos d'exèrcit, a les ordres del general Baraguey d'Hilliers, distingint-se en les batalles de Malegnano i Solferino. Destinat a Mèxic el 1862 a les ordres del general Forey, prengué el comandament de la primera divisió, amb la qual assistí als primers fets d'armes d'aquella guerra, com el setge de Puebla i la Batalla de San Lorenzo, en la qual derrotà el general juarista Comonfort que acudia amb les forces del seu comandament a socórrer la plaça (8 de maig de 1862), la qual hagué de rendir-se nou dies després, caient allà presoneres les millors tropes mexicanes les quals deixaren franc el camí per prendre sense combatre la ciutat de Mèxic el dia (7 de juny). Rellevat del comandament de l'exèrcit francès el general Forey, el substituí com a general en cap (1 d'octubre de 1863). En entrar a Mèxic el general Forey, instal·là un govern provisional format pels generals Almonte i Salas i l'arquebisbe de Mèxic, els quals convocaren una Assemblea de notables, el primer acte dels quals fou abolir la República i proclamar emperador a Maximilià.\nA en Bazaine, investit amb una autoritat sense límits, tocava consolidar el naixement del nou Imperi; però portat de la seva manca de tacte o dels seus ambiciosos plans que li feren concebre la idea de reemplaçar al sobirà en el poder, no aconseguí complir aquella missió. La seva conducta sospitosa mogué en Maximilià a demanar el seu relleu a Napoleó III, el qual el cridà a França el 1867. En retornar a París, si bé Napoleó l'acollí amb gran fredor, considerant-lo com un dels millors generals francesos, no vacil·là a nomenar-lo general en cap del tercer cos d'exèrcit (Nancy) i en donar-li el 1869 el comandament de cap de la guàrdia imperial.\n1 Guerra francoprussiana\n2 Acusat d'alta traïció\nEn esclatar la guerra de 1870 s'encarregà novament del tercer cos d'exèrcit; a les seves ordres restà també (6 d'agost) l'exèrcit de Frossard, el qual, atacat pels alemanys, lluità tot el dia contra l'enemic mantenint indecisa la victòria, sense que Bazaine, que es trobava a 20 quilòmetres i disposava d'un ferrocarril, acudís en el seu auxili i convertís en victòria aquella derrota, que coincidí amb la de Woert; si amb aquest fet es proposà enaltir la seva personalitat militar a expenses d'aquells desastres, l'èxit coronà els seus esforços, ja que davant el clamor de l'opinió pública que feia responsable a l'emperador de les derrotes sofertes, Napoleó III renuncià al cap suprem de l'exèrcit, que assumí Bazaine (12 d'agost).\nDesprés dels primers revessos soferts es replegà a Metz amb les seves hosts desesmades, i on es reuní amb l'emperador. La prudència aconsellava emprendre una retirada que el poses fora l'abast dels enemics per a reorganitzar, amb les reserves que havien estat cridades, aquells batallons, pel qual s'imposava una ràpida acció, a pesar del qual perdé allà un temps preciós, fins que el dia 14 d'agost, que es decidí la marxa vers Verdun, per la qual s'havia de franquejar el Mosel·la i dirigir-se al centre del país. Donada la situació respectiva d'ambdós exèrcits.\nPerquè aquell moviment fos eficaç s'havia de realitzar amb la major rapidesa, emprant ensems els diferents camins que condueixen de Metz a Verdun; només s'utilitzà el que passa per Gravelotte, en el qual s'amuntegaren els batallons embarassant-se els uns amb els altres en accelerar la marxa. A les quatre de la tarda es presentà la brigada d'avantguarda de l'exèrcit alemany, comandada pel general Goltz, que atacà les tropes que romanien encara en la riba esquerra del Mosel·la. Aquell atac no impedia a Bazaine prosseguir la seva retirada, estant com estava a l'emparo de les fortificacions de Metz i disposant de forces molt superiors a les de l'enemic, que només disposava de 80.000 homes, als quals els hi podia haver costat cara la seva gosadia si l'exèrcit francès hagués atacat amb decisió; el general es limità a detenir la marxa refusant l'atac (batalla de Borny o de Colombey-Nouilly), i si bé és cert que aquell dia els alemanys perderen 5.000 homes i els francesos només 3.400, havien aconseguit en canvi retardar la marxa de Bazaine, que als dos dies d'haver sortit de Metz només havia avançat 12 quilòmetres. Prosseguí la retirada, cometent la lleugeresa de no tallar els ponts d'Ars i Noveant, únics per on podien travessar el Mosel·la els alemanys. Després de la batalla de Gravelotte (18 d’agost) es tancà a Metz amb les tropes al seu comandament, sent assetjat per forces alemanyes del segon exèrcit que comandava el príncep Frederic Carles.\nDiverses vegades intentà Bazaine infructuosament trencar el setge, especialment el 31 d'agost i l'1 de setembre (batalla de Noiseville); però, des que va saber la derrota i caiguda de Napoleó, no intentà sortir del cercle en què els alemanys l'havien tancat; més aviat, sembla que entaulà negociacions amb l'enemic, que no donaren resultat, i es limità des de llavors a esperar la pau, que creia imminent, reservant les seves tropes per mantenir l'orde públic i el règim imperial a França; amb la capitulació de Sedan, Bazaine va perdre totes les esperances d'auxili; mancat de queviures, i cedint al desencís general de les tropes i a les malalties que començaven a desenvolupar-se, rendí la plaça el 27 d'octubre.\nAmb la capitulació de Metz restaren presoners de guerra 173.000 homes, entre ells 6.000 oficials i tres mariscals, forces que foren internades a Alemanya. Bazaine fou conduït a Cassel, on es trobava Napoleó: tot l'armament passà així mateix a poder de l'enemic.\nAcusat d'alta traïció[modifica]\nLa rendició de Metz produí gran indignació a França; Gambetta, en un manifest, acusà en Bazaine de traïdor i d'haver sacrificat la nació a la dinastia. En aquell temps, altres ja l'havien acusat de deslleial a França i al mateix emperador, al que volia suplantar, ja fos com a regent de l'Imperi durant la minoria del príncep imperial, ja com a president d'una república o dictadura militar. Al signar-se el tractat de pau, tant Bazaine com els altres presoners francesos, aconseguiren la llibertat. El mariscal acompanyat de la seva família, es dirigí a Ginebra i més tard retornà a França, on va romandre algun temps sense ser molestat, fins que, acusat d'alta traïció, fou empresonat (maig de 1872); el 6 d'octubre de 1873 començaren les sessions públiques del consell de guerra que hauria de jutjar-lo, presidit pel duc d'Aumale, com a general de divisió més antic que era per aquell temps; s'escoltaren 272 testimonis les declaracions dels quals en general foren favorables a l'acusat. El 10 de desembre el tribunal dictava sentència per la qual, per unanimitat, se'l condemnava a la pena mort i degradació. El 12 de desembre, el president de la República, mariscal Mac-Mahon commutà la pena de mort per la de vint anys de presó, confirmant la de degradació: el 26 de desembre començà a complir en la fortalesa de l'illa de Santa Margarida, immediata a Canes, acompanyat del seu fidel i abnegat ajudant el coronel Villete; l'esposa i fill del general també assoliren permís per acompanyar-lo.\nDes de llavors la muller del general, secundada pel seu nebot Alvarez, preparà la fuga del presoner, la qual s'efectuà la nit del 10 d'agost de 1874, embarcant-se en un vaixell genovès. Primerament Bazaine passà a Suïssa i després a Bèlgica, fins que fixà la seva residència a Madrid el 1875, on va viure allunyat completament dels negocis públics, morint el 23 de setembre de 1888 pobrament i abandonat de la seva esposa, que havia retornat a Mèxic.\nRapport sommaire sur les opérations de l'armée du Rhin du 13 Août au 29 Octobre 1870 (Berlín i Ginebra, 1871)\nL'armée du Rhin depuis de 12 Août jusqu'au 29 Octobre 1870 (París, 1872)\nBataille de Rezonille, le 16 Août 1870 (Brussel·les, 1872.\nRapport du Maréchal (Brussel·les, 1872)\nA Madrid publicà: Episodes de la guerre de 1870 et le blocus de Metz (1883).\nEnciclopèdia Espasa, Volum núm. 7, pàg. 1324, ISBN 84-239-4507-3\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: François Achille Bazaine\nISNI: 0000 0001 0880 1986\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=François_Achille_Bazaine&oldid=25073943»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 27 set 2020 a les 18:03.


Montserrat i Llombai milloren les seues vies d’accés amb ajuda de la Diputació – RiberaTV\nMontserrat i Llombai milloren les seues vies d’accés amb ajuda de la Diputació\nPablo Seguí: “Aquestes obres permeten acabar amb un punt conflictiu de la CV-415, amb una alta concentració d’accidents per la densitat circulatòria i la mala visibilitat”\nLa corporació provincial ha invertit 675.000 euros en aquestes actuacions i es preveu que el desemborsament en carreteres en la comarca de la Ribera Alta aconseguisca els 10,5 milions d’euros\n05/04/2018.La Diputació de València ha rehabilitat la intersecció i accés al polígon industrial Font de l’Om, a Montserrat, un dels punts més conflictius de la CV-415. Una actuació que, tal com ha destacat el diputat de Carreteres, Pablo Seguí, “ha permès acabar amb un dels punts més conflictius d’aquesta via, amb una alta concentració d’accidents deguts, fonamentalment, a la presència en un tram de gran densitat circulatòria de dues interseccions molt properes, amb girs a esquerres i amb molt baixa visibilitat”.\nEn el seu pas per la Ribera Alta, el titular de Carreteres s’ha reunit amb l’alcalde de Llombai i els primers tinents d’alcalde de Real i Montroi per a veure sobre el terreny el resultat de les obres de condicionament i reasfaltado de la CV-422, que connecta les tres poblacions. A més de millorar les cunetes al llarg de tot el traçat, l’actuació ha servit per a posar al dia una carretera que, després d’anys d’abandó, havia aconseguit un greu estat de deterioració, sobretot en el tram més proper a Llombai.\nEl condicionament d’aquest tram la CV-422 ha suposat una inversió de 525.000 euros, del total de 10,5 milions d’euros que la Diputació té previst destinar al llarg de la present legislatura a les carreteres de la Ribera Alta, distribuïdes en un total de 17 actuacions. Una xifra que no inclou les actuacions en matèria de conservació extraordinària i millores funcionals que es puguen dur a terme des dels contractes de Conservació, com podria ser el reasfaltado i millora del CRT en la CV-405 des del by-*pass fins a Venda Cabrera, previst per al tercer trimestre de l’any amb una inversió de 500.000 euros.\nMontserrat i Llombai milloren les seues vies d’accés amb ajuda de la Diputació added by Ribera Televisió on 5 Abril, 2018


Capella es mostra convençuda que l'absolució de Trapero influirà en la resta de causes de l'1-O, inclosa la del Suprem La República\nCapella es mostra convençuda que l’absolució de Trapero influirà en la resta de causes de l’1-O, inclosa la del Suprem\nACN Barcelona.-Ester Capella s’ha mostrat convençuda que l’absolució al major dels Mossos Josep Lluís Trapero influirà en la resta de causes de l’1-O, inclosa la del Tribunal Suprem. En declaracions […]\nACN Barcelona.-Ester Capella s’ha mostrat convençuda que l’absolució al major dels Mossos Josep Lluís Trapero influirà en la resta de causes de l’1-O, inclosa la del Tribunal Suprem. En declaracions a TV3 la consellera de Justícia ha opinat que probablement el Suprem no variarà cap postura en relació als condemnats, però ha desitjat que el Tribunal Constitucional “reaccioni garantint drets constitucionals”. També ha alertat que, si no és així, “acabarem a Europa i segurament amb condemnes a l’estat espanyol. No serà la primera ni l’última”, ha augurat. Capella ha manifestat “alegria” per l’absolució de les persones encausades i ha considerat que el cas no “hauria d’haver arribat mai” a una vista oral.


"El matí de Catalunya Ràdio" s'emet en directe des de la galeria 4 de la presó Model de Barcelona\nAquest dimecres, 7 de juny\nAquest dimecres, el dia abans del tancament del centre penitenciari, "El matí de Catalunya Ràdio" oferirà un especial des de la Model. Durant el programa, Mònica Terribas entrevistarà Carles Mundó, conseller de Justícia de la Generalitat; Jaume Asens, tinent d'alcalde de l'Ajuntament de Barcelona, i Josep Font, director de la presó, a més de diversos interns.\nEls àudios i vídeos del programa quedaran recollits a catradio.cat/model, on ja es poden veure continguts exclusius del centre penitenciari a l'especial en 360 graus "La Model per dins". Aquesta pàgina inclou una selecció de fotografies en 360 graus que conviden a fer una experiència immersiva en cinc espais de la presó: una de les galeries principals, una cel·la, el pati, els locutoris i una cel·la per allotjar els interns més conflictius. Durant aquests dies, els Serveis Informatius de Catalunya Ràdio també fan un seguiment del tancament del centre penitenciari.\n06/06/2017 - 17.51\nAquest dimecres, 7 de juny, a partir de les 6.00, Mònica Terribas començarà el programa explicant, amb Domenec Subirà, com funciona la fleca de la presó Model mentre preparen l'esmorzar per als interns que encara són al centre. Després es farà un recorregut pel penal a l'hora del recompte dels interns.\nA l'hora de l'esmorzar, al voltant de les 8.15, Mònica Terribas entrevistarà el director del penal, Josep Font, encarregat de fer el procés de tancament definitiu d'un centre que es va inaugurar l'any 1904.\nDesprés que el programa acompanyi el primer contingent de presos que marxen cap a d'altres presons, Mònica Terribas entrevistarà Carles Mundó, conseller de Justícia de la Generalitat, i Jaume Asens, advocat i tinent d'alcalde de Barcelona, que actualment dirigeix les àrees de Drets de Ciutadania i Transparència, entre d'altres.\nPels volts de les 9.15, Mònica Terribas i Josep Font faran un nou recorregut pel penal i hi haurà una tertúlia, ara amb cinc interns: Pablo, Jonathan, Esteban, "Bolo" i Francesc. Més tard, el programa visitarà el gimnàs que s'està desmantellant i entrevistarà Xavier Aranda, director del centre de formació d'adults Jacint Verdaguer, que és dins del centre.\nA més, "El matí de Catalunya Ràdio" també preguntarà als veïns què en pensen, del tancament del centre, i en parlarà amb Toni Colomina, president de l'Associació de Veïns i Veïnes de l'Esquerra de l'Eixample.\nA les 10.45, Agustí Alcoberro, historiador i comissari de l'exposició "La presó Model ens parla. 113 anys, 13 històries", farà un repàs dels fets més destacats d'aquest centre penitenciari en els seus més de cent anys de vida. Per allà, hi van passar, per exemple, Manuel Cortés Morales, àlies el "Pinto", autor del llibre "Pintillo, el azufre y la miel del cuarto mundo", o Guillermo Juan Lorenzo Treviño, que el van condemnar per l'atemptat independentista afí als presos llibertaris de la Model. El programa entrevistarà aquests dos expresidiaris del centre del carrer Entença.\nPer la presó Model també hi va haver molts presos polítics del franquisme i és on van executar, amb el garrot vil, Salvador Puig Antich, el 2 de març de 1974.\n"L'entre paraules" de Ramon Solsona també es farà, demà, des de la Model i, precisament, explicarà l'origen del nom "Model", d'altres mostres de l'argot penitenciari i dels canvis sociolingüístics que han provocat la convivència de diferents idiomes al llarg de la història del centre. Solsona comptarà amb la col·laboració d'Àngel, cap de la Unitat dels Serveis Penitenciaris, que fa 30 anys que treballa en aquest penal.\nPer acabar, amb Domènec Subirà, el programa acompanyarà els últims interns traslladats aquell dia.


Sanitat obligarà a utilitzar màscares en espais públics\nActualitzada 18/05/2020 a les 09:14\nEl ministre Illa diu que en els propers dies publicarà l'ordre al BOE\n© Dos dones passegen per la passarel·la del Liceu Escolar amb mascareta.\nEl Govern central regularà en propers dies l’ús obligatori de màscares en espais públics, una sol·licitud plantejada per Catalunya i altres comunitats i la implantació de la qual estudia el ministeri de Sanitat, que ahir no va donar detalls concrets de l’extensió d’aquesta mesura, ara limitada al transport públic.\nEl ministre de sanitat, Salvador Illa, va confirmar ahir que en els “propers dies” sortirà publicada una ordre al Butlletí Oficial de l’Estat (BOE) per regular l’ús obligatori de mascaretes.\nTorra va tornar a demanar ahir que s’implanti l’ús obligatori de mascaretes als espais públics\nAquesta nova ordre, que es publicarà per “reforçar l’obligatorietat” de l’ús de màscares, s’està valorant amb les comunitats autònomes i amb els experts, segons va indicar.\nSalvador Illa va destacar que “hi ha hagut unanimitat” entre els presidents autonòmics que “cal reforçar l’ús obligatori de mascaretes”. No obstant, va subratllar que no “anticiparà els detalls concrets” d’aquesta nova ordre i que avui hi haurà una reunió interterritorial amb les comunitats autònomes. De fet, en la reunió de divendres passat, no es van posar d’acord per obligar a utilitzar les màscares als espais públics.“Hi haurà un reforçament de l’obligatorietat, però fins que no estigui l’ordre tancada no avançaré res”, va sentenciar el ministre.\nL’obligatorietat de les mascaretes ha estat demanada en reiterades ocasions per la Generalitat. El president, Quim Torra, ho va argumentar “per prevenció i per conscienciació”, afirmant que aquesta mesura ja és necessària des de fa setmanes. Precisament, en la reunió d’ahir amb els presidents autonòmics, Torra va tornar a demanar que s’obligui el seu ús als espais públics.\nLa consellera de Salut, Alba Vergés, va remarcar que la recomanació d’utilitzar-les en espais públics no suposa que hagin de ser quirúrgiques: “poden estar fetes a casa”, va dir. Tot i així, les farmàcies disposen ara de prou estoc.


La setmana que ve s'inaugurarà l'electrificació de la línia de tren fins a sa Pobla\nEl tren elèctric també arribarà a Manacor en poques setmanes i el projecte ja està completat "al 99%"\n2 min. Palma 09/10/2018 10:56\n651x366 Un dels trams de les obres, ara ja pràcticament enllestides. / CAIB Un dels trams de les obres, ara ja pràcticament enllestides. / CAIB\nCompletar l'electrificació del tren, que actualment només arriba fins a Inca i l'Enllaç, i estendre-la fins a Manacor i sa Pobla és una de les promeses de l'actual Govern del Pacte que encara no s'ha complert.\nAquesta realitat, però, sembla que canviarà aviat. El conseller de Territori, Marc Pons, ha anunciat aquest dimarts al Parlament que dimecres de la setmana que ve s'inaugurarà la línia fins a sa Pobla i que les properes setmanes, el mes de novembre, es farà amb el tram Enllaç-Manacor.\nAl web que el Govern ha posat en marxa per informar d'aquestes obres, el projecte ja figura completat al 99%. L'electrificació d'aquests dos trams ha tingut un cost de 15 milions d'euros i suposa que els viatgers puguin arribar fins a Palma amb uns deu minuts meny, de forma més còmoda i sense haver de fer un transbord per canviar de tren.\nEl conseller ha posat l'execució d'aquests projectes d'exemple de bona gestió en el transport públic, que aquesta legislatura ha guanyat 1,8 milions d'usuaris, en resposta a una pregunta de la portaveu adjunta del PP, Marga Prohens, que ha criticat la "degradació" d'aquest servei i que ha retret al Govern els sis ferits lleus en un accident recent i les denúncies d'alguns maquinistes de manca de seguretat.


La nova normalitat es diu ‘estat d’alarma’\nLa setmana passada, amb la negativa d’ERC a donar suport a Sánchez en una nova pròrroga de l’estat d’alarma, l’estabilitat del govern penjava d’un fil i s’obria un escenari d’incertesa en cas de rebutjar-se la pròrroga. Amb tot, i gràcies a un pacte in extremis amb Ciutadans, el govern més progressista de la història es va assegurar la supervivència durant dues setmanes més. A hores d’ara, sembla que les intencions de Sánchez són mantenir l’estat d’alarma fins al juny. Ara bé, entenem realment què significa l’estat d’alarma?\nL’estat d’alarma, segons està previst a la Constitució espanyola, és un mecanisme jurídic que habilita el poder executiu a limitar drets fonamentals com el de lliure circulació o el dret a reunió, però en cap cas suspendre’ls com, de facto, ha passat. En qualsevol cas, l’aplicació de l’estat d’alarma podia tenir sentit mentre existia el confinament estricte, però un cop iniciada la desescalada, existeixen alternatives legals més adequades i menys invasives.\nEl que fa que l’estat d’alarma sigui tan llaminer per a algú amb inclinacions autoritàries és que, sota el seu paraigua, el govern s’assegura el comandament únic sense estar monitoritzat ni controlat pel poder judicial. Aquest subterfugi ha permès a Sánchez dictar ordres ministerials de gran transcendència econòmica, convertir els militars en autoritat pública i aprovar una munió de decrets restrictius de drets fonamentals que poc o res tenen a veure amb raons sanitàries.\nSovint es diu que la llibertat costa molt de guanyar i molt poc de perdre. Aquest autoritarisme emparat legalment és el vell autoritarisme de sempre. L’únic que canvia és l’excusa. I ara l’excusa és que tot el que fan és per la nostra salut. Les persones, com més temps passem aïllades de la interacció social, més manipulables som. Som animals socials i, com apuntava el filòsof Karl Popper, la descomposició de les relacions socials és el primer pas cap a una societat fictícia i despersonalitzada en què les persones actuen de forma aïllada i alienades del que succeeix al seu voltant. I aquest és el brou de cultiu idoni per imposar l’anomenada nova normalitat. Una nova normalitat en què, a l’hora de triar d’entre tots els instruments a l’abast, el poder públic escull aquell que li atorga més poders i que alhora li permet evitar el control judicial i parlamentari.\nDe cap de les maneres podem permetre la instrumentalització d’una crisi que és de caire sanitari per propiciar una retallada de drets permanent. Ni parlar-ne!\nXavier Garcia 23 de maig - 18:29h\nEsta bé fer servir filòsofs per donar suport a les tesis que un defensa però cal anar en cura. A Karl Popper se’l coneix entre altres aportacions a la filosofia, pel falsacionisme o racionalisme crític. Què, resumin molt, ens bé a dir: per contrastar una teoria cal refutar-la en un contraexemple i si no es pot la teoria queda corroborada . El PDCAT a l’hora de contrastar/criticar la política del govern del Regne d’ Espanya far unes consideracions i critiques sense posar contra exemples per tant segons Popper les polítiques queden corroborades


Comença l'era Biden\ndijous 26 de novembre de 2020| edició del dia\nEn la potència del nord, el traspàs de comandament no és una formalitat simbòlica, ni es redueix al mer recanvi del personal polític –en aquest cas, surt republicà, entra demòcrata-. Implica posar en marxa una burocràcia especialment creada en 1949 per a aquest fi –General Service Administration- amb una plantilla de 12.000 empleats i un pressupost de 21 milions de dòlars, que entre altres coses, facilita la transferència d’“informació sensible” per a la seguretat i els interessos de l’imperialisme.\nTrump encara sosté que va haver-hi un frau generalitzat en particular en els swing states, i que li van robar l’elecció, però en els fets va abandonar l’intent de revertir el resultat quan va veure que no hi havia aigua en la piscina en la qual volia capbussar-se.\nLes corts de diversos estats li havien denegat una a una les seves presentacions pel suposat frau, mai demostrat. I els grans capitalistes, entre ells molts aportants per a la seva campanya, li van agrair els serveis prestats –les desregulacions, les retallades d’impostos i la xerinola de Wall Street- però li van donar el missatge inequívoc que el seu temps havia acabat. Potser l’última empenta per a emprendre la retirada va ser la carta signada per 166 CEO de les principals multinacionals, bancs i representants del capital financer (General Motors, Mastercard, Goldman Sachs, i segueix la llista) publicada el 23 de novembre. La missiva de l’Amèrica corporativa és tant escarida com categòrica. Segons el més granat de l’empresariat Trump amb la seva resistència obcecada estava posant en risc la seguretat nord-americana pel que en nom de l’interès nacional exigia l’inici immediat de la transició cap al govern *Biden-Harris. Per a sumar pressió, alguns burgesos republicans van amenaçar de retirar el finançament per a les campanyes dels dos senadors per Geòrgia que van per la reelecció al gener i que definiran en última instància qui tindrà la majoria en aquesta cambra.\nLa relació entre la carta dels CEO i el tuit de Trump habilitant la transició és pràcticament de causa-efecte lineal.\nSense factors de poder decisius ni sectors significatius de l’aparell estatal-militar disposats a bancar la batalla, la resistència de Trump va tenir molt d’aventura tragicòmica. L’última conferència de premsa de la campanya republicana podria haver estat un curt del cinema bizarro. Un desencaixat Rudy Giuliani (l’advocat de Trump) agitava davant els mitjans que Biden havia guanyat “amb diners del comunisme, de Cuba, Veneçuela, la Xina i… George *oros”, mentre una estranya suor negra li descendia pel rostre. Encara els estilistes de Nova York discuteixen en els mitjans si era o no producte d’una tintura mal feta. Una metàfora de la crisi orgànica.\nPer a la gran burgesia i l’establishment nord-americans Trump de moment és història.\nA partir del dilluns 23, quan Trump va donar el senyal d’iniciar el mecanisme, els temps es van accelerar. En només dos dies va haver-hi més de 20 reunions entre els equips de l’administració sortint i l’entrant. Biden va presentar en societat als primers membres del seu futur govern. Com era d’esperar, no hi ha representants de l’“ala esquerra” del Partit Demòcrata. Ni Sanders (que encara aspira a algun lloc en Treball), ni Elizabeth Warren estan en la nòmina i encara que falten llocs per cobrir és poc probable que siguin integrats en l’administració Biden. El perfil del gabinet és 100% establishment imperialista amb un vernís de “diversitat”. Els llocs clau estaran ocupats per exfuncionaris d’Obama (alguns vénen dels governs de Clinton) el que està d’acord amb la promesa de “restauració” d’un statu quo pre Trump i pre mobilitzacions de masses contra la violència policial i el racisme, que Biden va assumir davant la classe dominant. “Gens fonamental canviarà” va dir en un sopar amb multimilionaris durant la campanya. No obstant això, sembla difícil que pugui haver-hi un “tercer govern” d’Obama en el marc de la recessió pandèmica que podria portar amb si una nova crisi del deute d’economies emergents, la conflictivitat social interna –latent o manifesta- les creixents tensions geopolítiques.\nLes designacions més rellevants fins ara són les d’Antony Blinken com a secretari d’Estat i Janet Yellen com a secretària del Tresor (serà la primera dona a ocupar el lloc, la qual cosa parla de l’endarreriment patriarcal de la principal potència imperialista). Falta encara conèixer qui serà el cap del Pentàgon.\nWall Street li va donar la benvinguda al govern de “Sleepy Joe” amb una jornada alcista que va batre rècords. A més de l’èxit de les vacunes contra el Covid 19, un dels motius centrals de l’algaravia borsària va ser el nomenament de Janet Yellen. L’expresidenta de la Fed durant l’últim govern d’Obama i abans segona de Ben Bernanke, està indissolublement associada amb la recuperació de la Gran Recessió de 2008, el rescat estatal de bancs i corporacions i amb les polítiques d’estímul (quantitave easing) que van beneficiar a aquests mateixos sectors, encara que alguns intenten presentar-la com a “keynesiana”. Amb Yellen al capdavant del Tresor, els grans capitalistes esperen paquets d’estímul fiscal generosos. Basen les seves expectatives no sols en el passat sinó en les posicions públiques de Yellen a favor de nous estímuls estatals per a superar la crisi produïda pel coronavirus.\nBiden ha concentrat la gestualitat anti trumpista en la política exterior. Juntament amb les seves definicions generals –“Els Estats Units està llest per a liderar el món, no per a retirar-se”, va dir en el seu primer discurs com a president en transició- el nomenament d’Antony Blinken va il·lusionar als nostàlgics de l’“ordre (neo)liberal” dirigit “hegemònicament” per l’imperialisme nord-americà. Blinken està identificat amb els anomenats “internacionalistes” (intervencionistes), partidari de restablir les aliances tradicionals dels Estats Units amb la Unió Europea (erosionada per la política hostil de Trump), promotor d’organismes multilaterals com l’OTAN i defensor del multilateralisme com a estratègia per a baixar el nivell d’exposició i no bregar en solitud amb els múltiples desafiaments al lideratge dels Estats Units després de les derrotes de l’Iraq i l’Afganistan.\nProbablement les primeres accions internacionals de Biden estan destinades a ser espectacles d’alt impacte simbòlic però dubtós contingut, com retornar a l’acord climàtic de París (amb John Kerry) o anunciar la volta a l’acord amb l’Iran.\nEls aliats dels Estats Units, la Unió Europea, la premsa liberal (en el sentit estatunidenc del terme), els governs del centreesquerra burgès i dels quals no es van alinear amb Trump d’Amèrica Llatina celebren aquesta variant suposadament “friendly” de la política imperialista. El miratge és doble.\nPrimer perquè no hi ha normalitat pre trumpista a la qual retornar. És possible que l’eslògan “America First” desaparegui de la retòrica de la Casa Blanca, però la “globalització harmoniosa” en la qual els aliats i socis treballaven per a sostenir el lideratge nord-americà i alhora es beneficiaven és cosa del passat. Justament l’esgotament de l’hegemonia globalitzadora, posat en relleu amb la crisi de 2008 és el que explica en part el ressorgiment de les tendències nacionalistes expressades en fenòmens com el trumpismo o el Brexit. La contradicció estructural entre la decadència imperial dels Estats Units i l’ascens de la Xina va venir per a quedar-se. Per això mateix, la necessitat de contenir i retardar l’ascens de la Xina és una política d’estat, encara que hi ha diferències tàctiques en com fer-ho: amb guerres comercials i tarifes com va plantejar Trump o amb la construcció d’aliances com el Tractat Transpacífic que permeti aïllar a la Xina, com va intentar Obama amb l’anomenat “pivot cap a l’Àsia” i probablement reprèn Biden.\nSegon perquè hi ha una idealització interessada de la política exterior dels Estats Units sota Obama, en particular per l’acord nuclear amb l’Iran o la política de “desglaç” cap a Cuba. Sota els governs d’Obama, la “diplomàcia” i el “multilateralisme” van ser el complement de l’intervencionisme i el guerrerisme, que es va expressar no sols en la continuïtat de les guerres de l’Iraq i l’Afganistan, sinó en la ingerència a Líbia i Síria, en l’hostilitat cap a Rússia, i en un canvi en l’estratègia militar que va passar a prioritzar les “operacions encobertes” i la utilització d’avions no pilotats i drons per a disminuir les baixes pròpies en guerres altament impopulars.\nLa política de Trump d’esmerilar a Biden posant en qüestió tot el procés electoral tindrà efectes col·laterals sobre la governabilitat burgesa, caldrà veure amb quin abast. Per a pensar la magnitud del problema convé recordar que segons els últims comptatges, Trump va perdre el col·legi electoral i el vot popular però va fer una elecció històrica, amb gairebé de 74 milions de vots (en 2016 havia obtingut uns 60 milions) contra 80 milions de Biden. Segons una enquesta recent, un 88% dels votants de Trump continua creient que el triomf de Biden és il·legítim, un 89% assegura que va haver-hi frau i un 43% que el recompte pot canviar el resultat electoral.\nEleccions Estats Units 2020 / Joe Biden / Política EEUU / Estats Units / Donald Trump / Internacional\n1Omicron: la nova variant que l’OMS considera "de risc i possiblement més contagiosa"\n2Nova variant Omicron: cauen les borses del món i Europa confirma el seu primer cas a Bèlgica\n3Variant Ómicron: el Regne Unit, Alemanya i Itàlia també han confirmat casos\n4#StrikeFriday: vagues i protestes contra Amazon a tot el món\n5Cuba: Llibertat a Frank García Hernandez i els demés detinguts\nUn “Trotsky moment”?


Eleccions presidencials a França - Catalans pel món\n03/05/2012: Eleccions presidencials a França\nD’aquí a quatre dies els francesos escolliran el president de la República que haurà de dirigir el país durant els pròxims cinc anys.\nLa campanya electoral ha sigut força llarga i la primera volta, que es va celebrar fa una semana, va donar unes quantes sorpreses:\n1. D’ una banda, les forces d’esquerra, encapçalades per Jean Luc Mélenchon del Front de Gauche, van recollir un 11% dels sufragis.\nEl partit ha aconseguit multiplicar per tres els resultats –comparat amb les eleccions precedents- i el seu candidat, un molt bon orador, ha marcat el pas de molts dels temes generals de la campanya, sobretot en qüestions de justícia social.\n2. D’altra banda, hi ha Marine Le Pen, de l’ultranacionalista (o per dir-ho clarament, xenòfob). Front National, que amb el 17% dels vots ha marcat l’agenda de la segona volta, amb temes d’immigracio i seguretat que s’ha intentat apropiar el president sortint, Sarkozy.\nAra mateix les espases encara estan en alt. El debat entre els dos candidats, seguit per uns disset milions d’espectadors, va servir, almenys, per mostrar que hi ha dues maneres d’entendre el país i d’entendre la crisi.\nLa que creu que l’Estat ha de respondre amb serveis públics de qualitat o l’alternativa que proposa amputar el que calgui per tal que els interessos dels préstecs d’Estat no s’envolin.\nL’ambient que es respira, en general, és d’una certa fatiga amb Sarkozy. La seva forma autoritària de governar, les seves amistats amb les grans fortunes del país, la legitimitat que està donant a les tesis dels partits d’extrema dreta i, en general, el desgast a causa de la crisi són elements que no l’estan ajudant gens tot i que, s’ha de reconèixer, com a polític, té molt de nervi.\nAquest diumenge se celebren les eleccions i aviat sabrem si Sarkozy aconsegueix un nou mandat o si és el canditat socialista, François Hollande, i les seves propostes de creixement abans que rigor els triomfadors.\nA la meva oficina les veus durant les eleccions precedents estaven a favor de Sarkozy. Aquesta vegada, en canvi, és més difícil trobar-ne partidaris que defensin el seu balanç com a president.\nA mi em sembla que bufen aires de canvi a l’Elisi –el palau presidencial- i no seria gens estrany veure Hollande com a president a partir de dilluns.\nLa resposta, definitiva, d’aquí a uns quants dies a peu d’urna.


DIARI DIGITAL ONTINYENT: Parcs i Jardins realitza millores a la plaça de Sant Domingo i crea una nova pista de petanca\nEntre les accions també s’ha pavimentat zones de la plaça i s’ha actuat a l’escultura de ferro\nL’Ajuntament d’Ontinyent, a través de la regidoria de Parcs i Jardins, ha procedit a realitzar una sèrie de millores a la plaça de Sant Domingo. Concretament s’ha creat a la plaça una pista de petanca, responen així a una demanda del veïnat, i s’ha pavimentat algunes zones del parc per fer més còmode i segur travessar-ho.\nEl regidor responsable de l’actuació, Manuel Cuesta, explicava que “després d’observar com les persones creuaven la plaça ens vam adonar compte que les zones en les que hi havia terra al mig d’aquesta dificultaven el trajecte. Ara en pavimentar eixes zones evitem possibles ensopecs o que la gent s’embrute amb fang quan plou”. A més, també s’ha actuat a l’escultura de ferro que hi ha a la plaça netejant-la i donant-li una nova capa de pintura.\nCuesta destacava que “aquestes accions són xicotetes però milloren notablement el dia a dia dels veïns i veïnes que passen per la plaça de Sant Domingo diàriament” concloïa el regidor. Des de l’associació veïnal del barri de Poble Nou agraïen que l’Ajuntament d’Ontinyent haja atès la seua petició amb “un xicotet gest que farà més fàcil la vida” a tots aquells que s’apropaven a la plaça per a jugar a la petanca en unes zones que no estaven habilitades a tal efecte.


Fungairiño demana que no es proposi al Govern l'extradició de Pinochet\nPiqué: «La Fiscalia advocà per arxivar el cas quan governava el PSOE»\nSegons el que estava previst, el fiscal en cap de l'Audiència Nacional, Eduardo Fungairiño, informà en contra de l'extradició del general Augusto Pinochet en trobar que no existeixen motius per això. Així, sol·licita que es comuniqui al Govern que no demandi a les autoritats britàniques l'extradició i que es posi en coneixement d'aquestes que han estat recorreguts els dos actes del jutge Baltasar Garzón relacionats amb la detenció de l'exdictador per considerar-los nuls i que vulneren la Constitució espanyola. En l'informe, Fungairiño es basa, en primer lloc, en què només el fiscal i el jutge poden sol·licitar aquesta petició, en no estar legitimades per això les parts acusadores. En el cas concret de Pinochet, destaca que ni tan sols «són considerades com a tals», ja que «el fiscal presentà recurs contra l'admissió de querella».\nA més, la fiscalia sosté que la Llei d'enjudiciament criminal ordena al jutge d'Instrucció que s'abstengui de dirigir el procediment contra un senador i l'obliga a obtenir la corresponent autorització del Cos Col·legislador al qual pertany. En aquest sentit, recorda que la competència per a l'enjudiciament de diputats i senadors correspon a la Sala Segona del Tribunal Suprem, i assenyala que la prerrogativa establerta per als aforats espanyols és igualment aplicable als que gaudeixen d'una situació semblant a l'estranger. De la seva banda, el Govern central, a través del seu portaveu, Josep Piqué, condemnà ahir «rotundament» tots els règims dictatorials i qualificà de «repugnant» la dictadura xilena. A més, va retreure al PSOE que intenti donar «lliçons» a l'Executiu i recordà que quan els socialistes estaven en el Govern, la Fiscalia de l'Audiència ja sol·licità l'arxiu de la causa de desapareguts a Argentina i Xile.\n«Tenc la mateixa opinió d'altres dictadures que han existit o existeixen en aquests moments en el món», explicà Piqué en la roda de premsa posterior al Consell de Ministres, durant la qual advertí el PSOE, sense citar-lo expressament, que no accepten «lliçons».


Reunió de la Plataforma pel Dret a la Salut amb el gerent de l’Hospital de la Vall d’Hebron | UGT Catalunya\nReunió de la Plataforma pel Dret a la Salut amb el gerent de l’Hospital de la Vall d’Hebron\nPublicat el 31 Juliol, 2013\nAhir una representació de la Plataforma pel Dret a la Salut (formada per les diferents associacions veïnals de Barcelona, representants socials i partits) es van reunir amb el gerent de l’Hospital de la Vall d’Hebron, José Jerónimo Navas.\nTot i l’èxit d’haver aconseguit que el gerent de l’hospital més gran prestador de serveis de Barcelona i rodalies es trobés amb la plataforma, la reunió va resultar bastant decebedora per a les entitats. Navas no va reconèixer les retallades de personal i serveis aplicades a l’hospital des del 2010 i les seves conseqüències (per exemple, les llistes d’espera) i va donar llargues a la sol·licitud de dades al respecte.\nD’altra banda, frases com “el pressupost és una llei d’obligat compliment” o “l’economia és el gran gerent del sistema” fan pensar que la Gerència de l’hospital continuarà fent retallades. I malgrat que, certament, no té la capacitat negociadora dels pressupostos, sí és responsable de garantir la distribució de la despesa sanitària al centre.\nLa Plataforma pel Dret a la Salut es tornarà a reunir el proper 18 de setembre per decidir un calendari d’accions reivindicatives conjuntes entre sindicats, entitats socials i associacions veïnals en defensa d’un dret social tan important com és el dret a la salut.


El bloc de Marc Serrano i ÒSSUL: ¡Surto en una pel·li!\n¡Surto en una pel·li!\nPer deontologia blocaire --no voldria pas ser un Millet de les bitàcoles--, haig d'afegir al títol d'aquesta anotació --aquí: entre línies; d'entrada, però-- un altre complement circumstancial: "...d'esquena". El film es diu Negre Buenos Aires, l'ha dirigit Ramon Térmens, l'ha produït Zip Films i podeu veure'n el tràiler aquí. Es va estrenar el 13 de novembre i, des de llavors, es projecta a tot de sales catalanes, valencianes i madrilenyes; per saber a quins cines catalans la fan, feu un cop d'ull aquí. (Més fàcil, impossible, ¿eh?) Si ja l'heu vist, ¡opineu-ne!\nDes del departament de Comunicació de Caixa Sabadell --aleshores, de Comunicació i Relacions Institucionals-- vaig gestionar l'any passat la localització d'una escena seva --una denegació de crèdit-- a l'oficina principal de la caixa catalana degana a Barcelona, situada al carrer del Consell de Cent, molt a prop del passeig de Gràcia --a tocar, vaja. El treball amb la productora no va ser senzill ni lleuger, però va valdre --espero-- la pena. Dic que ho espero perquè, de fet, escric d'una cosa que encara no conec: per gentilesa de Zip i amb alguns companys, la veuré demà a la nit al cinema Alexandra barceloní.\nPer cert: just l'endemà del rodatge de l'escena en qüestió --un dia intens el fruit del qual són alguns segons en aquesta pel·li que avui us recomano-- m'ingressaven en un hospital. M'hi vaig quedar un mes ben bo i no em vaig treure de sobre el problema de salut fins un any després --aquest últim estiu.\nEtiquetes: Caixa Sabadell, cinema, cines Alexandra, comunicació corporativa, Fèlix Millet, Negre Buenos Aires, Negro Buenos Aires, Ramon Térmens, salut, Zip Films\nEl tercer sector comunica la mar de bé\nAcaben de vacunar-me de grip A\nApunts del natural de La Botiga Escudellers\n"Las véus dal Pamanu"\nMor "Ordint la Trama"\nAtrápalo.com m'etiqueta de "periodista de cor"\nAny nou, capçalera nova\nA l'hivern, Calafell\nLa "B-30" em pregunta sobre valor afegit i RSC\nGPS [Gremi de Periodistes de Sabadell], sí, però.....


Tot el teatre de Joe Orton, publicat en dos volums\nL’Editorial Prometeu, amb el patrocini de l’Institut del Teatre, ha publicat el teatre complet del dramaturg anglès Joe Orton en dos volums.\nJoe Orton. Tot el Teatre I i II recull en una edició bilingüe, en anglès i català amb traducció de Marc Rossich, les set peces que va escriure: El bergant al replà (The Ruffian on the Stair, 1964), Entretinguem al Sr. Sloane (Entertaining Mr. Sloane, 1964) i Botí (Loot, 1966) en el primer volum i Pel forat del Pany (What the Butler Saw, 1969), El camp Erpingham (The Erpingham Camp, 1967), El criat fidel (The Good And Faithful Servant, 1970) i Jocs fúnebres (Funeral Games, 1970) en el segon.\nTot i haver estat un autor prolífic, Joe Orton (Leicester 1933 – Londres 1967) té una obra breu –set peces teatrals, uns quants guions televisius, un diari i algunes novel·les incompletes–, però va influir molt en la literatura anglesa posterior a la generació dels Angry Young Men.\nEntre 1965 i 1967 i després de malviure i de passar una temporada a la presó, va esdevenir un dels dramaturgs més populars de Londres. Sorprenia, feia riure i alhora escandalitzava amb les seves comèdies negres, cíniques, excessives, ferotges, molt critiques amb el poder i la societat i despietades amb les misèries de la seva classe social, la popular.\nHomosexual subversiu, en les seves obres desafiava la moral que criminalitzava la diversitat sexual i reivindicava els seus orígens obrers, però sense cap militància en cap dels dos sentits: de fet, tractava sense pietat tant la classe treballadora com els seus personatges gais.\nLa seva mort, en plena carrera i joventut, va obrir la porta al mite.\nPodeu trobar els dos volums a la web de l’editorial, a les llibreries i també a la biblioteca de l’Institut del Teatre


La Taula del Tercer Sector condemna l’agressió d’una persona sense llar a Barcelona: “És un delicte clar d’odi” - Social.cat\nLa Taula del Tercer Sector condemna l’agressió d’una persona sense llar a Barcelona: “És un delicte clar d’odi”\nEl Gimnàs Social Sant Pau denuncia que tres joves han ruixat amb gasolina una persona sense llar que dormia a la porta\nDimecres, 10 de febrer de 2021 | 14:00 h\nEl Gimnàs Social Sant Pau ha denunciat que tres joves han ruixat amb gasolina una persona sense llar que dormia a la porta de l'espai. Segons ha explicat Ernest Morera, membre de la cooperativa, el vigilant de seguretat de l'equipament ha arribat abans d'hora a treballar i mentre esperava al seu cotxe ha vist com tres joves ruixaven amb un líquid l'usuari.\n“És un delicte clar d’odi contra una persona per la seva situació de pobresa i exclusió social i per la seva condició de sense llar”, assegura la Taula del Tercer Sector. En aquest sentit, l’entitat recorda que, precisament, les persones sense llar són un col·lectiu especialment vulnerable davant aquest tipus de delicte, fruit dels estereotips, prejudicis i discriminacions que pateixen les persones en situació de pobresa o exclusió.\nUn 40% de les discriminacions per aporofòbia registrades a Barcelona durant el 2019 s’han manifestat a través d’una agressió física en forma d’actes violents, baralles, furts i agressions. “Les persones en situació de sense llar són el tercer col·lectiu més afectat pels casos de vulneracions d’integritat física per raó de discriminació (Informe de l’Observatori de les Discriminacions a Barcelona 2019, publicat l’abril de 2020). Malgrat la realitat i la gravetat que reflecteixen les dades, avui en dia l’aporofòbia encara no és reconeguda pel Codi Penal com un delicte d’odi”, alerten a l’organització.\nEl gimnàs ha avisat la Guàrdia Urbana, però no ha pogut localitzar els joves. De moment, el cos ha obert diligències informatives per enviar al jutge. En paral·lel, els Mossos s'han posat en contacte amb el gimnàs.\nSegons Morera, des de l'equipament social acompanyaran l'usuari, conegut pel centre, a presentar una denúncia als Mossos durant aquest matí perquè es pugui revisar càmeres de seguretat i mirar d'identificar els autors.\nEl regidor de Drets de Ciutadania de l'Ajuntament de Barcelona, Marc Serra, s'ha desplaçat fins al lloc dels fets. "El que ha passat aquest matí és una temptativa d'assassinat", ha denunciat Serra, que ha assegurat que es tracta d'una agressió "covarda i aporòfoba".\nEl regidor ha agraït en nom del consistori la intervenció del vigilant de seguretat del Sant Pau. També ha indicat que tant la Guàrdia Urbana com els Mossos estan treballant en el cas. "Des de l'Oficina per la No Discriminació estem en contacte amb els cossos policials i estem preparant una comunicació a la Fiscalia de Delictes d'Odi", ha explicat.\nSegons Serra, volen activar el fiscal perquè l'actuació dels joves no quedi "impune" i arribaran "fins al final" per identificar els autors. El regidor, que ha parlat amb la persona agredida i els gestors del gimnàs, ha assegurat que la motivació darrere de l'agressió seria "ideològica" i ha destacat el fet que els joves pertanyin presumptament a un col·lectiu nazi.\nAlguns partits amb representació al consistori també s'han fet ressò dels fets. "Els discursos que sembren l’odi fan que passin coses com aquesta. Cal identificar i detenir als autors i combatre els discursos d’odi i feixistes allà on sigui", ha apuntat en una piulada el regidor Jordi Coronas, del grup republicà.\nElsa Artadi, de JxCat, ha demanat aturar "atacs d'odi i discursos que els avalen" i ha reclamat més polítiques socials "eficients" amb el sensellarisme a Barcelona. "Tota la solidaritat amb la víctima. Gràcies al Gimnàs Social Sant Pau i a les persones que hi treballen per vetllar sempre per la integritat de tothom", ha dit a Twitter. Cs també ha mostrat el "més absolut rebuig" i ha condemnat l'atac a l'usuari del Sant Pau.


L'esperpent del 3-O\n1554 04/12/2017, 08:39 | Joan Alis Pujol. Delegat del Sindicat Professors de Secundària (aspepc·sps) | #Opinió,\nAbans del 3-O, fins i tot abans del dia 1 d’octubre, hi havia convocada vaga general en tots els sectors productius, en temps i forma, legal a tots els efectes, per al dia 3 d’octubre de 2017 (a la qual va donar suport el Sindicat Professors de Secundària). Per tant tots els treballadors, inclosos els de l'Administració, podíem fer vaga si així ho volíem, o no fer-ne si així ho consideràvem. Després dels fets del dia u, l‘endemà dia dos diferents entitats criden, per al dia tres i per motius molt lloables i necessaris, a una aturada general de país, concepte que no té translació en l'ordenament laboral. També podríem esmentar interessos de grans sindicats de no sumar-se a una vaga convocada per un sindicat minoritari o de no entrar en conflicte amb la seva pròpia matriu amb seu a Madrid.\nEn el cas de les empreses privades, si hi va haver acord per compensar el dia amb vacances, simplement tancar i donar festa als treballadors, no fer res i que qui volgués fes vaga, etc. queda entra el treballador i l'empresa que són sobirans per acordar la majoria de termes de la seva relació laboral subjecta al dret laboral. Això és aplicable als docents de la privada. Però què passa amb el personal del Departament d’Ensenyament? A l'Administració pública no hi ha empresari amb qui pactar les condicions de treball: estan fixades en el dret administratiu mitjançant normes amb rang de llei, Estatut Bàsic Empleat Púbic, Llei Orgànica d’Educació, Llei d’Educació de Catalunya, o altres normatives com ara el Decret d’Autonomia de Centres o el Decret de Direccions per posar les més rellevants. D’aquestes normes emanades del poder legislatiu deriva la nostra relació administrativa (amb l‘Administració). Només a tall d’exemple, per saber els dies lectius que hem de fer hem d’anar a la resolució corresponent, per saber el sou no ho preguntem al director sinó que està fixat als pressupostos generals de l’estat i als pressupostos de la Generalitat. O és que cap funcionari, interí o de carrera, ha signat mai un contracte?\nQui pot decidir tancar un centre educatiu? L’Administració educativa atenent als supòsits normativament establerts. No es donava cap supòsit que permetés tancar els centres el dia 3 d’octubre, però d’altra banda hi havia vaga general i serveis mínims establerts. Tot i això, es va prendre la decisió que no podia prendre ningú: tancar els centres tot donant festa a 70.000 funcionaris (interins i de carrera) sense cap condició prèvia ni consulta. És aquí on neix el problema i per això ho volen fer justificar als docents, ja que en aquest cas s’entendrà com una flexibilitat horària recuperable i quedarà tancat l’assumpte. En cas contrari no queda gens clara la situació de molts dels més de 2.000 directors de centres púbics que, sense instruccions clares del Departament, van optar per actuacions variades, des de tancar els centres, a obrir i tancar al cap de poc, no tenir ni alumnes ni docents, passant per obrir i complir els serveis mínims.\nI vet aquí l'esperpent: el dia 1 d’octubre es van vulnerar drets fonamentals, es van agredir persones pel simple fet de posar un paper dins una capsa, fet intolerable i fora de tota discussió. Ara bé, la reivindicació del dia 3 d’octubre s’ha convertit en una vulneració de drets laborals de tot el personal del Departament d’Ensenyament que ens hauria de preocupar, el dret a la ocupació efectiva del lloc de treball que no van poder gaudir aquells funcionaris que no volien fer vaga, el dret a fer vaga que no van poder gaudir aquells funcionaris que sí volien fer vaga i ara se’ls demana que signin conforme no van fer vaga sinó que recuperaran el temps de treball de la flexibilitat horària recuperable del dia 3 d’octubre.\nQuines opcions tenim els professors davant la demanda de justificar el temps de treball? Fer-ho, i així s’entendrà que el temps de treball del 3 d’octubre es recuperarà en els dies i hores que es justifiquin. Fer valdre el dret a fer vaga tot justificant-ho en la forma que se’ns requereixi. Fer valdre el dret a l'ocupació efectiva del lloc de treball fent notar a la direcció que ho reclami que el dia 3 d’octubre es volia ocupar el lloc de treball i aquest estava tancat. No fer res, i en aquest cas s’ha d’entendre que en els centres tancats no hi pot haver registre de vaguistes, òbviament. En tots els casos, si tenim alguna discrepància respecte de la nòmina d’octubre o les següents cal presentar les al·legacions oportunes.\nNota final: el primer acord de Govern de la Generalitat sobre la recuperació del temps de treball corresponent a la jornada del dia 3 d’octubre de 2017 és de 10 d'octubre i l’avís, consultable a la plataforma Atri, de 19 d'octubre. En els dos casos previs a l’aplicació de l’article 155 (27-28 d’octubre 2017).\nEsteu opinant sobre: L'esperpent del 3-O\nfrancisco javier-47f diu...\nSi llegiu Valle-Inclán, veureu que l\_'esperpento es basa en la deformació sistemàtica de la realitat. Insisteixo, sistemàtica. El 3-O és només un detall dins del disbarat sistemàtic de tot el procés.\n4 desembre 2017 18.10


El Parlament britànic aprova demanar al Govern que reconegui Palestina | Internacional | EL PAÍS Catalunya\nLa resolució, amb el suport de 274 diputats i 12 vots en contra, és només simbòlica\nLondres 14 OCT 2014 - 07:01\tCEST\nManifestació propalestina, aquest dilluns davant del Parlament britànic. LEON NEAL AFP\nEl Parlament britànic va aprovar ahir a la nit una resolució no vinculant i històrica que demanava per primera vegada al Govern que reconegués l'Estat palestí. La resolució, amb el suport 274 diputats i només 12 vots en contra, és només simbòlica , ja que no obliga l'Executiu de David Cameron, la posició oficial del qual és donar suport a les negociacions per a una solució de dos Estats. Segurament, però, tindrà efectes importants en l'escena internacional, a causa del pes estratègic del Regne Unit i el seu lloc permanent en el Consell de Seguretat de l'ONU, i després que a principi d'aquest mes Suècia anunciés que serà el primer membre de la UE que reconeixerà Palestina com a Estat. Eslovàquia, Hongria i Polònia ja ho van fer, però abans d'entrar en el club europeu. Més de 130 països han reconegut ja l'Estat palestí.\nEl debat es va produir a iniciativa d'un grup de diputats encapçalat pel laborista Grahame M. Morris. La resolució que es votava deia així: “Aquesta Cambra creu que el Govern ha de reconèixer l'Estat de Palestina juntament amb l'Estat d'Israel”. La Cambra dels Comuns té 650 escons, dels quals, 257 corresponen als laboristes.\nEl líder del Partit Laborista, Ed Miliband, va donar als seus diputats instruccions perquè votessin a favor de la resolució. Però els últims dies el dirigent s'ha enfrontat a una petita revolta, dins de les seves files, de partidaris que volen que el reconeixement es produeixi només en el context d'un acord de pau ampli per a la regió.\nEls diputats conservadors i liberal demòcrates van tenir llibertat de vot, i s'esperava que uns quants del primer grup i la majoria del segon hi votessin a favor. Els membres del Govern van anunciar la intenció d'abstenir-se, igual que el primer ministre, David Cameron, que va advertir que un reconeixement de Palestina com a Estat a la Cambra dels Comuns no li farà canviar la política sobre el conflicte palestino-israelià. “He estat molt clar sobre la posició del Govern i no canviarà”, va afirmar un portaveu abans de l'inici de la sessió.\nEl resultat del debat serà interpretat per les autoritats palestines i israelianes com un indicador de l'estat d'opinió a Europa respecte a les reivindicacions dels palestins. Aquests han lamentat històricament el paper de Regne Unit en el conflicte, ja que critiquen que el seu domini de tres dècades sobre el territori i la retirada posterior el 1948 van permetre la creació de l'Estat d'Israel.\nEl suport del Partit Laborista a la moció preocupa Israel, que tem que un futur govern d'aquest signe segueixi el camí de Suècia. Londres es va abstenir en la votació del 2012, en què l'Assemblea General de les Nacions Unides va admetre Palestina com a “Estat observador” per una majoria aclaparadora, que reconeixia així implícitament la sobirania dels palestins sobre el territori ocupat per Israel des del 1967.


Festa Professional 2011\nTan bon punt entrem en la tardor, s'inicia la preparació de la Festa Professional, un dels actes més especials per als gestors administratius. Enguany ens veurem a Tarragona, en la bonica localitat de La Canonja. El restaurant triat és LA BOELLA, on dinarem plegats.\nJa sabeu que durant [...]\nPlans per a tots els gustos (Del 24 de novembre a l'1 de desembre de 2011)\nJa podeu accedir a totes les activitats culturals que el Col·legi us proposa per gaudir del vostre temps de lleure aquesta setmana. Gaudeix de diferents promocions i descomptes a teatres, exposicions, balnearis i sortides de cap de setmana, gracies als acords i convenis signats pel Col·legi.\nConcurs de Dibuix Infantil del Col·legi de Gestors Administratius de Catalunya\nEl dia 17 de desembre de 2011 tindrà lloc la Festa de Lliurament de Premis als guanyadors del Concurs de Dibuix Infantil de l'edició d'enguany. Tot i que nomès serà la cinquena edició, aquest esdeveniment s'ha convertit ja en un dels clàssics del Col·legi, que tothom espera amb molt carin [...]\nAprofita el teu temps de lleure (Del 17 al 24 de Novembre de 2011)\nJa podeu accedir a totes les activitats culturals que el Col·legi us proposa per gaudir del vostre temps de lleure aquesta setmana. Teatre, exposicions, viatges i visites guiades, són només algunes de les activitats que pots gaudir amb importants descomptes i condicions avantatjoses.\n4º Congrés d'Assessories i Despatxos Professionals\nSage Despatxos Professionals organitza el proper 15 de novembre la quarta edició del Congrés d'Assessories i Despatxos Professionals. Aquesta trobada única a nivell nacional, permet que assessories i despatxos professionals comparteixin informació sobre les tendències del sector, els avenç [...]


La URV coorganitzarà els Premis Federico Mayor Zaragoza - Canal 21\nLa URV coorganitzarà els Premis Federico Mayor Zaragoza\nEls Amics i Amigues de la Unesco de Tortosa lliuraran el proper 22 de maig els XIV Premis Federico Mayor Zaragoza. Com en les edicions anterior, s’ha convocat un concurs de clipmetratges sobre medi ambient i sostenibilitat. S’hi ha presentat un total de 88 vídeos, dels quals 48 de les Terres de l’Ebre. S’atorgaran 15 premis i 4 accèssits amb una dotació de 5.000 euros. La nova presidenta d’Amics i Amigues de la Unesco, Consol Sagrera, ha recordat que l’objectiu és sensibilitzar els joves sobre la necessitat de tenir cura del planta i ha valorat positivament la participació aconseguida malgrat la pandèmia.\nDes del Campus Terres de l’Ebre de la URV han cregut des del primer dia en el projecte i ara volen incrementar la seva col·laboració. De fet, coincidint amb el lliurament dels premis es signarà una conveni per convertir-se en coorganitzadors del Premi i també assumir la quantia dels premis.\nL’acte d’entrega de premis es realitzarà a l’Auditori Felip Pedrell a les 12 hores però finalment, davant les dificultats per viatjar, Mayor Zaragoza no hi assistirà de forma presencial. Sí que realitzarà una conferència telemàtica.\nTags: Amigues i Amics de la UnescoBaix EbreConsol SagreraDestaquemFederico Mayor ZaragozaSocietatTortosaURV\nLa Fundació Doctor Ferran lliura les beques a projectes de recerca en salut\nIngressa a presó un veí de Móra d’Ebre per vendre drogues des del seu domicili\nIngressa a presó un veí de Móra d'Ebre per vendre drogues des del seu domicili\nMasià (Junts) denuncia la situació econòmica i financera de l’Ajuntament d’Amposta


Usuaris de Renfe protesten per un servei "deficient" - À Punt\nUsuaris de Renfe protesten per un servei "deficient"\nReivindiquen mesures urgents que posen fi a les constants avaries i cancel·lacions de trens i el deteriorament del servei ferroviari.\n09 de març 2019 - 22:00\nMés d'una vintena de plataformes s'han concentrat a l'Estació del Nord de València per a reivindicar mesures urgents en el servei ferroviari de Renfe que posen fi a les constants avaries i cancel·lacions de trens i el deteriorament del servei. A més, també hi ha hagut concentracions a Ontinyent, Tortosa i Salou.\nSota el lema 'Xiulem pel tren', han reclamat un decàleg de mesures perquè es rehabilite un servei "essencial" per a la ciutadania i que actualment consideren "deficient".\nDemanen la priorització de les inversions en allò més necessari i urgent, i la reestructuració dels horaris i les freqüències per a tindre un servei puntual i amb garanties de circulació, sense cancel·lacions d'última hora. Així mateix, reclamen la contractació del personal necessari per a garantir un servei públic de qualitat i amb garanties de seguretat.\nA més, exigeixen l'adaptació de les línies actuals de rodalia tenint en compte les necessitats de la població, així com la duplicació de vies en els trams que siga necessari.\nDe la mateixa manera demanen la reestructuració de les línies de mercaderies, la integració en la xarxa de transport públic d'FGV i autobús per a complementar-se amb aquests serveis, potenciar els bescanviadors també amb la bicicleta i la integració tarifària en un sol títol de transport.\nTambé critiquen que Renfe incompleix la normativa d'accessibilitat, que falta seguretat i que el nombre màxim de persones que viatgen dretes per metre quadrat és excessiu.